RÅDETS AFGØRELSE
af 12. juli 2010
om bemyndigelse til et forstærket samarbejde om lovvalgsreglerne i forbindelse med skilsmisse og separation
(2010/405/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 329, stk. 1,
under henvisning til anmodninger fra Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Forbundsrepublikken Tyskland, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske republik, Republikken Letland, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Ungarn, Malta, Republikken Østrig, Den Portugisiske Republik, Rumænien og Republikken Slovenien,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til Europa-Parlamentets godkendelse, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen har sat sig som mål at bevare og udbygge et område med frihed, sikkerhed og retfærdighed, hvor der er fri bevægelighed for personer. Med henblik på gradvis at etablere et sådant område skal Unionen vedtage foranstaltninger vedrørende samarbejde om civilretlige spørgsmål med grænseoverskridende virkninger, navnlig når det er nødvendigt for det indre markeds funktion.
(2)
I henhold til artikel 81 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde skal disse foranstaltninger sikre forenelighed mellem medlemsstaternes regler om lovvalg, herunder foranstaltninger vedrørende familieret med grænseoverskridende virkninger.
(3)
Den 17. juli 2006 vedtog Kommissionen et forslag til Rådets forordning om ændring af forordning (EF) nr. 2201/2003 for så vidt angår kompetence og om indførelse af lovvalgsregler i ægteskabssager (i det følgende benævnt »forordningsforslaget«).
(4)
På samlingen den 5. og 6. juni 2008 vedtog Rådet politiske retningslinjer, som fastslog, at der ikke var enstemmighed med hensyn til at gå videre med forordningsforslaget, og at der var uoverstigelige vanskeligheder, som gjorde det umuligt at opnå enstemmighed på daværende tidspunkt og i den nærmeste fremtid. Rådet fastslog, at målene i forordningsforslaget ikke kunne nås inden for en rimelig frist ved anvendelse af de relevante bestemmelser i traktaterne.
(5)
Grækenland, Spanien, Italien, Luxembourg, Ungarn, Østrig, Rumænien og Slovenien rettede herefter ved brev af 28. juli 2008 en anmodning til Kommissionen, hvori de anførte, at de havde til hensigt at indføre et forstærket indbyrdes samarbejde om lovvalg i ægteskabssager, og de opfordrede Kommissionen til at forelægge Rådet et forslag herom. Bulgarien rettede en lignende anmodning til Kommissionen ved brev af 12. august 2008, Frankrig tilsluttede sig anmodningen ved brev af 12. januar 2009, Tyskland ved brev af 15. april 2010, Belgien ved brev af 22. april 2010, Letland ved brev af 17. maj 2010, Malta ved brev af 31. maj 2010 og Portugal på rådssamlingen den 4. juni 2010. Den 3. marts 2010 trak Grækenland sin anmodning tilbage. I alt 14 medlemsstater har anmodet om et forstærket samarbejde.
(6)
Det forstærkede samarbejde bør skabe klare og fuldstændige retlige rammer for skilsmisse og separation i de deltagende medlemsstater og sikre borgerne tilfredsstillende løsninger, der giver retssikkerhed, forudsigelighed og fleksibilitet, samt forebygge et kapløb mellem ægtefællerne om at nå først til domstolene.
(7)
Betingelserne i artikel 20 i traktaten om Den Europæiske Union og artikel 326 og 329 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde er opfyldt.
(8)
Området for et forstærket samarbejde, nemlig lovvalg i forbindelse med skilsmisse og separation, er nævnt i artikel 81, stk. 2, litra c), og artikel 81, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde som et af de områder, der er omfattet af traktaterne.
(9)
Betingelsen i artikel 20, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Union om, at et forstærket samarbejde skal være den sidste udvej, er opfyldt, idet Rådet i juni 2008 fastslog, at målet for forordningsforslaget ikke kan nås inden for en rimelig frist af Unionen som helhed.
(10)
Et forstærket samarbejde om lovvalgsreglerne i forbindelse med skilsmisse og separation tager sigte på at udvikle samarbejdet i civilretlige spørgsmål med grænseoverskridende virkninger på grundlag af princippet om gensidig anerkendelse af retsafgørelser og at sikre, at medlemsstaternes regler om lovkonflikt er forenelige med hinanden. Det fremmer således Unionens mål, beskytter dens interesser og styrker integrationsprocessen som foreskrevet i artikel 20, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Union.
(11)
Et forstærket samarbejde om lovvalgsreglerne i forbindelse med skilsmisse og separation er i overensstemmelse med traktaterne og EU-retten og skader ikke det indre marked eller den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed. Det indebærer ikke begrænsning af eller forskelsbehandling i samhandelen mellem medlemsstaterne og fordrejer ikke konkurrencevilkårene mellem dem.
(12)
Et forstærket samarbejde om lovvalgsreglerne i forbindelse med skilsmisse og separation respekterer ikke-deltagende medlemsstaters beføjelser, rettigheder og forpligtelser. De fælles lovvalgsregler i de deltagende medlemsstater påvirker ikke reglerne i de ikke-deltagende medlemsstater. Domstolene i de ikke-deltagende medlemsstater vil fortsat anvende deres gældende nationale lovvalgsregler for at fastlægge, hvilken lov, der finder anvendelse i forbindelse med skilsmisse og separation.
(13)
Et forstærket samarbejde om lovvalgsreglerne i forbindelse med skilsmisse og separation er i overensstemmelse med EU-retten om samarbejde i civilretlige spørgsmål, da det ikke påvirker gældende EU-ret.
(14)
Denne afgørelse respekterer de rettigheder, principper og friheder, der anerkendes i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, særlig artikel 21.
(15)
Et forstærket samarbejde om lovvalgsreglerne i forbindelse med skilsmisse og separation er når som helst åbent for alle medlemsstater i medfør af artikel 328 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Forbundsrepublikken Tyskland, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske republik, Republikken Letland, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Ungarn, Malta, Republikken Østrig, Den Portugisiske Republik, Rumænien og Republikken Slovenien bemyndiges herved til at indlede et indbyrdes forstærket samarbejde om lovvalgsreglerne i forbindelse med skilsmisse og separation ved anvendelse af de relevante bestemmelser i traktaterne.
Artikel 2
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juli 2010.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
annettu 12 päivänä heinäkuuta 2010,
luvan antamisesta tiiviimmälle yhteistyölle avio- ja asumuseroon sovellettavan lain alalla
(2010/405/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 329 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Belgian kuningaskunnan, Bulgarian tasavallan, Saksan liittotasavallan, Espanjan kuningaskunnan, Ranskan tasavallan, Italian tasavallan, Latvian tasavallan, Luxemburgin suurherttuakunnan, Unkarin tasavallan, Maltan, Itävallan tasavallan, Portugalin tasavallan, Romanian ja Slovenian tasavallan esittämät pyynnöt,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Unioni on ottanut tavoitteekseen pitää yllä ja kehittää vapauteen, turvallisuuteen ja oikeuteen perustuvaa aluetta, jossa taataan henkilöiden vapaa liikkuvuus. Tällaisen alueen toteuttamiseksi asteittain unionin on määrä toteuttaa toimenpiteitä, jotka koskevat oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeudellisissa asioissa, joiden vaikutukset ulottuvat rajojen yli, erityisesti silloin kun sisämarkkinoiden moitteeton toiminta sitä edellyttää.
(2)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 81 artiklan mukaisesti näillä toimenpiteillä varmistetaan muun muassa jäsenvaltioissa sovellettavien lainvalintaa koskevien sääntöjen yhdenmukaisuus, ja niihin sisältyy erityisesti perheoikeudellisia toimenpiteitä, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia.
(3)
Komissio hyväksyi 17 päivänä heinäkuuta 2006 ehdotuksen neuvoston asetukseksi asetuksen (EY) N:o 2201/2003 muuttamisesta tuomioistuimen toimivallan osalta sekä avioliittoasioissa sovellettavaa lakia koskevien sääntöjen antamisesta, jäljempänä ”ehdotettu asetus”.
(4)
Neuvosto hyväksyi 5 ja 6 päivänä kesäkuuta 2008 pidetyssä kokouksessaan poliittiset suuntaviivat, joissa se totesi, ettei ehdotetusta asetuksesta päästy yksimielisyyteen ja että ylitsepääsemättömien vaikeuksien vuoksi yksimielisyyden saavuttaminen tuolloin tai lähitulevaisuudessa ei ollut mahdollista. Se katsoi, että ehdotetun asetuksen tavoitteita ei voida saavuttaa kohtuullisessa ajassa soveltamalla perussopimusten asiaa koskevia määräyksiä.
(5)
Tämän vuoksi Kreikka, Espanja, Italia, Luxemburg, Unkari, Itävalta, Romania ja Slovenia esittivät 28 päivänä heinäkuuta 2008 päivätyillä kirjeillään komissiolle pyynnön, jossa ne ilmoittivat aikovansa ryhtyä toteuttamaan välillään tiiviimpää yhteistyötä avioliittoasioissa sovellettavan lain alalla ja pyysivät komissiota esittämään neuvostolle tätä koskevan ehdotuksen. Bulgaria esitti samanlaisen pyynnön komissiolle 12 päivänä elokuuta 2008 päivätyllä kirjeellä, Ranska yhtyi pyyntöön 12 päivänä tammikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä, Saksa 15 päivänä huhtikuuta 2010 päivätyllä kirjeellä, Belgia 22 päivänä huhtikuuta 2010 päivätyllä kirjeellä, Latvia 17 päivänä toukokuuta 2010 päivätyllä kirjeellä, Malta 31 päivänä toukokuuta 2010 päivätyllä kirjeellä ja Portugali 4 päivänä kesäkuuta 2010 pidetyssä neuvoston kokouksessa. Kreikka peruutti pyyntönsä 3 päivänä maaliskuuta 2010. Yhteensä neljätoista jäsenvaltiota on pyytänyt tiiviimpää yhteistyötä.
(6)
Tiiviimmän yhteistyön avulla olisi luotava avio- ja asumuseroasioihin sovellettavat selkeät ja kattavat oikeussäännöt osallistuvissa jäsenvaltioissa, varmistettava kansalaisille oikeusvarmuuden, ennakoitavuuden ja joustavuuden kannalta asianmukaiset ratkaisut ja estettävä kanteen nostamiseen liittyvä puolisoiden välinen kilpailu.
(7)
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 20 artiklassa sekä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 326 ja 329 artiklassa vahvistetut edellytykset täyttyvät.
(8)
Tiiviimmän yhteistyön soveltamisala eli avio- ja asumuseroon sovellettava laki on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 81 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja 81 artiklan 3 kohdan mukainen perussopimuksissa tarkoitettu ala.
(9)
Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 20 artiklan 2 kohdassa esitetty viimeistä keinoa koskeva edellytys täyttyy, koska neuvosto totesi kesäkuussa 2008, että koko unioni ei voi saavuttaa ehdotetun asetuksen tavoitteita kohtuullisessa ajassa.
(10)
Avio- ja asumuseroon sovellettavan lain alalla tehtävän tiiviimmän yhteistyön tavoitteena on kehittää oikeudellista yhteistyötä yksityisoikeudellisissa asioissa, joilla on rajatylittäviä vaikutuksia, tuomioiden vastavuoroisen tunnustamisen periaatteen pohjalta ja varmistaa jäsenvaltioissa sovellettavien lainvalintaa koskevien sääntöjen yhteensopivuus. Tämän perusteella se edistää unionin tavoitteiden saavuttamista, suojelee sen etuja ja vahvistaa sen yhdentymiskehitystä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 20 artiklan 1 kohdassa edellytetyllä tavalla.
(11)
Tiiviimpi yhteistyö avio- ja asumuseroon sovellettavan lain alalla on perussopimusten ja unionin oikeuden mukaista, eikä se haittaa sisämarkkinoita eikä taloudellista, sosiaalista ja alueellista yhteenkuuluvuutta. Se ei luo esteitä eikä aiheuta syrjintää jäsenvaltioiden välisessä kaupankäynnissä eikä vääristä niiden välistä kilpailua.
(12)
Avio- ja asumuseroon sovellettavan lain alalla toteutettavassa tiiviimmässä yhteistyössä kunnioitetaan niiden jäsenvaltioiden toimivaltuuksia, oikeuksia ja velvoitteita, jotka eivät osallistu siihen. Yhteisten lainvalintasääntöjen käyttöönotto osallistuvissa jäsenvaltioissa ei vaikuta muiden jäsenvaltioiden sääntöihin. Niiden jäsenvaltioiden tuomioistuimet, jotka eivät osallistu tiiviimpään yhteistyöhön, määrittävät avio- ja asumuseroon sovellettavan lain edelleen kansallisten lainvalintasääntöjensä nojalla.
(13)
Tiiviimpi yhteistyö avio- ja asumuseroon sovellettavan lain alalla on erityisesti yksityisoikeudellisissa asioissa tehtävää oikeudellista yhteistyötä koskevan unionin oikeuden mukaista, koska se ei vaikuta aiempaan unionin säännöstöön.
(14)
Tässä päätöksessä kunnioitetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ja erityisesti sen 21 artiklassa tunnustettuja oikeuksia, periaatteita ja vapauksia.
(15)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 328 artiklan nojalla kaikki jäsenvaltiot voivat milloin tahansa liittyä tiiviimpään yhteistyöhön avio- ja asumuseroon sovellettavan lain alalla,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Belgian kuningaskunnalle, Bulgarian tasavallalle, Saksan liittotasavallalle, Espanjan kuningaskunnalle, Ranskan tasavallalle, Italian tasavallalle, Latvian tasavallalle, Luxemburgin suurherttuakunnalle, Unkarin tasavallalle, Maltalle, Itävallan tasavallalle, Portugalin tasavallalle, Romanialle ja Slovenian tasavallalle annetaan lupa aloittaa välillään tiiviimpi yhteistyö avio- ja asumuseroon sovellettavan lain alalla perussopimusten asiaa koskevien määräysten mukaisesti.
2 artikla
Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.
Tehty Brysselissä 12 päivänä heinäkuuta 2010.