KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 25. januar 2012
om Grækenlands støtte til kornproducenter og kornopkøbende kooperativer
SA 27354 (C 36/10) (ex NN 3/10, ex CP 11/09)
(meddelt under nummer K(2011) 9335)
(Kun den græske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2012/320/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med traktatens (1) artikel 108, stk. 2, første afsnit, og under hensyntagen til deres bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Den 18. november 2008 modtog Kommissionen via e-mail oplysninger om påstået støtte fra den græske stat til kornproducenter og til sammenslutninger af kornopkøbende kooperativer. Den påståede støtte blev ydet i form af rentefrie lån. Ved brev af 21. november 2008 anmodede Kommissionen de græske myndigheder om at fremlægge oplysninger om den pågældende støtte.
(2)
Ved brev af 24. november 2008 anmodede Kommissionen klageren om at indsende en udfyldt klageformular. Kommissionen modtog formularen den 8. januar 2009.
(3)
Efter modtagelsen af klageformularen og da de græske myndigheder ikke havde besvaret Kommissions brev af 21. november 2008, sendte Kommissionen et nyt brev den 23. januar 2009 med anmodning om oplysninger om den pågældende foranstaltning. De græske myndigheder svarede ikke inden den frist, der var fastsat i brevet, og Kommissionen sendte en rykkerskrivelse den 24. marts 2009.
(4)
Den 14. maj 2009 sendte de græske myndigheder et brev til Kommissionen med meget begrænsede oplysninger om den støtte, der var blevet klaget over. Den 11. juni 2009 fremsendte Kommissionen en ny anmodning om oplysninger til de græske myndigheder med mere detaljerede spørgsmål om den påståede statsstøtte.
(5)
Den 20. juli 2009 anmodede de græske myndigheder om at få forlænget fristen for fremsendelse af de relevante oplysninger til den 30. august 2009. Kommissionen accepterede denne forlængelse ved brev af 23. juli 2009. Ved e-mail af 1. september 2009 anmodede de græske myndigheder om en yderligere forlængelse af fristen med en måned. Ved brev af 14. september tildelte Kommissionen en ny forlængelse af fristen indtil den 30. september 2009.
(6)
Over to måneder efter den fastsatte frist havde Kommissionen stadig ikke modtaget et svar, og den 1. december 2009 fremsendte Kommissionen en rykkerskrivelse til de græske myndigheder, som fik yderligere en måned til at fremsende oplysningerne. I rykkerskrivelsen understregede Kommissionen over for de græske myndigheder, at hvis de ikke svarede inden udløbet af den fastsatte frist, ville Kommissionen fremsætte krav om oplysningerne i form af beslutning (»påbud om oplysninger«) i henhold til artikel 10, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af artikel 93 i EF-traktaten (2) (3). Den 26. januar 2010 blev sagen desuden optaget i registret over ikkeanmeldt støtte som sag NN 3/2010.
(7)
De græske myndigheder fremsendte ikke oplysningerne inden udløbet af den frist, som Kommissionen havde fastsat. Den 10. marts 2010 vedtog Kommissionen derfor en beslutning i henhold til artikel 10, stk. 3, i forordning (EF) nr. 659/1999, hvori den anmodede de græske myndigheder om at fremsende de krævede oplysninger.
(8)
De græske myndigheder svarede den 19. marts 2010. De anførte i deres svar, at de havde besvaret Kommissionens brev af 1. december 2009 ved brev af 9. februar 2010. Ved brev af 17. maj 2010 stillede Kommissionen en række yderligere spørgsmål til de græske myndigheder. Den anmodede også myndighederne om at fremsende dokumentation for, at de havde fremsendt et brev af 9. februar 2010 til Kommissionen. I mellemtiden modtog Kommissionen yderligere oplysninger fra klageren om den pågældende støtte. Den fremsendte derfor et nyt brev til de græske myndigheder af 18. juni 2010, hvor myndighederne fik mulighed for at kommentere de nye oplysninger. De græske myndigheder besvarede Kommissionens brev af 17. maj 2010, men de fremlagde ingen dokumentation for, at de havde fremsendt et brev til Kommissionens af 9. februar 2010. Den 30. september 2010 besvarede de græske myndigheder Kommissionens brev af 18. juni 2010.
(9)
Ved brev af 15. december 2010 meddelte Kommissionen Grækenland, at den havde besluttet at indlede proceduren i traktatens artikel 108, stk. 2, med hensyn til støtteforanstaltningen. Ved brev af 21. januar 2011 fremsendte de græske myndigheder deres bemærkninger til Kommissionens beslutning af 15. december 2010. Kommissionen stillede de græske myndigheder en række yderligere spørgsmål ved brev af 5. maj 2011, som myndighederne besvarede den 6. juni 2011.
(10)
Kommissionens beslutning om at indlede undersøgelsesproceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger til den pågældende foranstaltning. Kommissionen modtog bemærkninger fra en interesseret part, der fremførte, at de pågældende foranstaltninger var ulovlige. Disse bemærkninger blev fremsendt til de græske myndigheder, der meddelte deres bemærkninger i brev af 1. december 2011.
II. UDFØRLIG BESKRIVELSE AF STØTTEFORANSTALTNINGEN
ΙΙ.1 Klagen
(11)
Den 18. november 2008 modtog Kommissionen via e-mail oplysninger om påstået støtte fra den græske stat til kornproducenter og sammenslutninger af landbrugskooperativer. Ifølge denne klage blev støtten ydet i form af rentefrie lån til et samlet beløb af 150 mio. EUR til sammenslutninger af landbrugskooperativer i kornsektoren.
II.2 Baggrund
(12)
Ifølge oplysningerne fra de græske myndigheder såede de græske landbrugere i 2008 over 60 000 ha (600 000stremmata) majs mere end året før. Det resulterede i en betydelig overproduktion af majs og efterfølgende faldende priser. Det samme skete med hvede. På baggrund heraf og i lyset af den økonomiske krise besluttede den græske regering at yde støtte til de græske producenter.
(13)
Ifølge de græske myndigheder var støtten ydet til producentorganisationer, dvs. sammenslutningerne af landbrugskooperativer. Disse sammenslutninger havde ikke de nødvendige midler til at understøtte landbrugernes indkomster, og som følge af finanskrisen havde de heller ikke adgang til finansielle markeder med henblik på låntagning. De græske myndigheder anførte endvidere, at hvis kooperativerne havde solgt det opkøbte korn i vinteren 2008, ville priserne være faldet betydeligt, og producenterne ville have lidt betydelige tab. For at forhindre et fald i kornpriserne og sikre landbrugerne en mindsteindkomst besluttede den græske regering at yde støtte til sammenslutningerne af landbrugskooperativer og indirekte til landbrugerne (der havde leveret deres produktion til kooperativerne) i form af et statsgaranteret lån med rentetilskud. Ifølge de græske myndigheder ville producenterne efterfølgende få adgang til lånene til sammenslutningerne af landbrugskooperativer i forhold til den mængde korn, som sammenslutningerne havde opkøbt eller modtaget i 2008. Da krisen på kornmarkedet trak ud, forlængede den græske regering fristen for tilbagebetaling af lånene til den 30. september 2010.
ΙΙ.3 Foranstaltningen
(14)
De græske myndigheder satte støtten i kraft ved en række ministerielle afgørelser.
(15)
I afgørelse nr. 56700/B.3033 af 8. december 2008 truffet af den græske økonomi- og finansminister, fastsættes bl.a. følgende:
»Artikel 1. Herved godkendes rentetilskud til lån, der er ydet eller vil blive ydet i 2008 af finansielle institutioner til sammenslutninger af landbrugskooperativer og primære landbrugskooperativer i Grækenland, og som anvendes til at betale producenterne for de mængder korn, der er opkøbt eller modtaget i 2008. De pågældende lån subsidieres fra datoen for ydelsen af lånet. […]
Artikel 3. De pågældende lån løber fra datoen for ydelsen af lånet til forfaldsdatoen, senest den 30. september 2009.[…]«
(16)
I afgørelse nr. 2/88675/0025 af 9. december 2008 truffet af den græske økonomi- og finansminister, fastsættes bl.a. følgende:
»1)
Den græske stat stiller en garanti på 100 % for de lån, der ydes af finansielle institutioner til sammenslutninger af landbrugskooperativer og primære landbrugskooperativer i Grækenland, og som anvendes til at betale producenterne for de mængder korn, der er opkøbt eller modtaget korn 2008, i overensstemmelse med lov 2322/1995. De finansielle institutioners lån til sammenslutninger af landbrugskooperativer og primære landbrugskooperativer i 2008 til opkøb af korn omfattes af bestemmelserne i denne afgørelse fra datoen for ydelse af lånet. Det samlede lånebeløb - eksisterende og nye lån - må ikke overstige 150 mio. EUR. […]
3)
[…] Hvis den uindfriede del af lånet ikke tilbagebetales ved lånets udløb, forfalder restgælden til betaling. For at få deres garanterede fordringer indfriet af staten skal bankerne fremlægge den dokumentation, der er angivet i afgørelse nr. 2/478/0025 af 4. januar 2006 (det græske statstidende, serie II, nr. 16 af 13.1.2006) truffet af den græske økonomi- og finansminister, inden tre måneder efter lånets udløb.«
(17)
Ved afgørelse nr. 46825/B.2248 af 29. september 2009 og nr. 2/69591/0025 af 2. oktober 2009 truffet af den græske økonomi- og finansminister blev fristen for tilbagebetaling af lånene forlænget til den 30. december 2010.
(18)
Ved afgørelse nr. 8264 af 9. december 2008 truffet af den græske minister for landdistriktudvikling og fødevarer blev 57 sammenslutninger af landbrugskooperativer tildelt 150 mio. EUR. Der blev ligeledes henvist til det statslige udvalgs afgørelse af 12. november 2008 vedrørende ydelse af lån på 150 mio. EUR til sammenslutningerne af landbrugskooperativer og deres medlemmer.
(19)
Ifølge brevet fra de græske myndigheder fremsendt den 19. marts 2010 blev alle de pågældende lån (undtagen ét) ydet af den græske landbrugsbank (herefter benævnt »ATE Bank«). De græske myndigheder tilføjede, at det rentetilskud og den garanti, som staten havde ydet i kornsektoren, var påkrævet for at imødegå de faldende priser i 2008 som følge af overproduktionen af korn i Grækenland. I brevet anførte de græske myndigheder, at den lille kreditfacilitet, som staten havde tilvejebragt, ikke kunne betragtes som statsstøtte, da den ikke fordrejede eller truede med at fordreje konkurrencevilkårene og heller ikke påvirkede samhandelen mellem medlemsstaterne. De græske myndigheder tilføjede, at fordelen ved den pågældende foranstaltning var minimal for de enkelte producenter.
(20)
I henhold til artikel 1 i låneaftalen mellem ATE Bank og sammenslutningerne af landbrugskooperativer (»låneaftalen«) skulle lånet ydet af ATE Bank udelukkende anvendes af låntageren til opkøb eller modtagelse af korn produceret i 2008.
(21)
Med hensyn til lånevilkårene anførte de græske myndigheder, at rentesatsen var den gældende rentesats for 1-årige græske statsgældsbeviser (udstedt lige før rentetilskrivningens begyndelsestidspunkt), plus 30 %. De fremførte endvidere det argument, at låneaftalen mellem ATE Bank og sammenslutningerne af landbrugskooperativer omfattede en betingelse, der beviser, at der ikke var tale om statsstøtte. Betingelsen var følgende: »Inden udbetaling af lånet forpligter låntageren sig hermed til at indgå en aftale med den græske stat, repræsenteret ved Banken, om sikkerhedsstillelse i produkter, biprodukter og andet løsøre, som låntager opkøber ved hjælp af dette lån, og i alle de produkter, låntageren ejer eller forvalter, i henhold til bestemmelserne i lov 2844/2000.« Staten (repræsenteret ved ATE Bank) får med andre ord stillet sikkerhed af sammenslutningerne af landbrugskooperativer i form af de produkter, som sammenslutningerne opkøber ved hjælp af lånet.
(22)
Afgørelse nr. 2/21304/0025 blev truffet af den græske vicefinansminister den 26. oktober 2010. I denne afgørelse fastsættes følgende:
»A.
Sammenslutningerne af landbrugskooperativer og primære landbrugskooperativer i Grækenland, der har optaget lån garanteret af den græske stat i henhold til gældende afgørelse nr. 2/88675/0025 af 9. december 2008 truffet af den græske viceøkonomi- og finansminister, har mulighed for at omlægge lån, der er garanteret af den græske stat i henhold til ovennævnte afgørelse, og som udløber den 30. september 2010, på følgende vilkår:
Lånets samlede løbetid efter omlægningen er på fem år, og det tilbagebetales med halvårlige ydelser (afdrag og renter), første gang den 30. marts 2011; sidste ydelse betales den 30. september 2015.
Derudover betaler den enkelte låntager en »safe-harbour premium« på 2 % af den uindfriede del af lånet til den græske stat indtil lånets udløb. Den første indbetaling finder sted samtidig med betaling af den første ydelse den 30. marts 2011.
Den eksisterende sikkerhedsstillelse i form af korn til den græske stat ophæves hermed.
Renten for lånet efter omlægningen er de enkelte finansielle institutioners gældende rentesats for samme kategori af lån. […]«
III. BEMÆRKNINGER FRA GRÆKENLAND
(23)
I svar af 21. januar 2011 anførte de græske myndigheder, at både rentetilskuddet og statsgarantien for lånene skal vurderes på baggrund af Kommissionens meddelelse om midlertidige EF-rammebestemmelser for statsstøtte, der ydes for at lette adgangen til finansiering under den nuværende finansielle og økonomiske krise (5) (herefter benævnt »midlertidige rammebestemmelser«). Det blev navnlig anført, at de pågældende lån blev ydet under den finansielle og økonomiske krise i 2008 og 2009 med det formål at overvinde denne krise.
(24)
De græske myndigheder anførte ligeledes, at på grund af det store antal endelige støttemodtagere (kooperative medlemmer) var fordelen ved det rentefrie lån for den enkelte støttemodtager så begrænset, at det ikke kunne betragtes som konkurrenceforvridende.
(25)
Endelig anførte de græske myndigheder, at det forhold, at den enkelte låntager var forpligtet til at betale en præmie på 2 % i overensstemmelse med ministeriel afgørelse nr. 2/21304/0025 af 26. oktober 2010, beviser, at der ikke var tale om statsstøtte.
(26)
I brev af 1. december 2011 gentog de græske myndigheder en række af de argumenter, der var blevet fremsat under proceduren, vedrørende behovet for at gennemføre disse foranstaltninger og baggrunden herfor. De anførte ligeledes, at ministeriel afgørelse nr. 2/21304/0025 af 26. oktober 2010 og tilskrivning af renter efter omlægning af lånene (de enkelte finansielle institutioners gældende rentesats for samme kategori af lån) viste, at rentetilskuddet ikke udgjorde statsstøtte. De tilføjede, at statens rentetilskud beløb sig til 7 762 113 EUR fra 2009 til den 28. november 2011.
ΙV. VURDERING AF STØTTEN
ΙV.1 Statsstøtte efter traktatens artikel 107, stk. 1
(27)
I henhold til traktatens artikel 107, stk. 1, er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(28)
Inden vurderingen af, om den pågældende foranstaltning opfylder betingelserne i traktatens artikel 107, stk. 1, vil Kommissionen gerne understrege, at foranstaltningen har to aspekter, der bør undersøges i lyset af denne bestemmelse: a) rentetilskuddet og b) statsgarantien.
ΙV.1.1 Rentetilskud
(29)
Rentetilskuddet ydet af den græske stat til kooperativerne ved ministeriel afgørelse nr. 56700/B.3033 af 8. december 2008 opfylder alle betingelserne i traktatens artikel 107, stk. 1. Støtten ydes af den græske stat og indebærer en klar fordel, da lånet i realiteten gøres helt rentefrit. De direkte støttemodtagere er kooperativerne. Da den græske stats hensigt med at yde lånene var at øge de græske landbrugeres indkomster ved kunstigt at forhøje priserne på det korn, som producenterne solgte til kooperativerne, er landbrugerne (producenterne) imidlertid de indirekte støttemodtagere. Endelig er selektivitetsbetingelsen også opfyldt, da støttemodtagerne udelukkende er de kooperativer - og i sidste ende landbrugere - der opkøbte eller producerede korn i Grækenland i 2008. Rentetilskuddet blev ydet indtil vedtagelsen af ministeriel afgørelse nr. 2/21304/0025 af 26. oktober 2010 og indtil omlægning af lånene, hvor det blev fastlagt, at renten på lånet efter omlægningen skulle følge de enkelte finansielle institutioners gældende rentesats for samme kategori af lån.
(30)
Med hensyn til betingelsen om »konkurrencefordrejning« peger alene det forhold, at en virksomheds konkurrencemæssige position styrkes sammenlignet med andre konkurrerende virksomheder, hvis den får en økonomisk fordel, som den ellers ikke ville have fået under normal afvikling af dens erhverv, ifølge Domstolens retspraksis i retning af en mulig konkurrencefordrejning (6). Støtte til en virksomhed anses for at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne, når den pågældende virksomhed er aktiv på et marked, der er åbent for samhandel inden for Fællesskabet (7). I henhold til Domstolens retspraksis findes der desuden ikke en grænseværdi eller en procentsats, hvorunder samhandelen mellem medlemsstater ikke vil blive påvirket. Selv den omstændighed, at en støtte er forholdsvis ubetydelig, eller at virksomhederne er af beskeden størrelse, udelukker således ikke på forhånd, at samhandelen mellem medlemsstaterne bliver påvirket (8). Der er en omfattende samhandel i kornsektoren inden for Fællesskabet. Foranstaltningen kan derfor påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
(31)
I lyset af ovenstående er alle betingelserne i artikel 107, stk. 1, tilsyneladende opfyldt, for så vidt angår rentetilskuddet.
ΙV.1.2 Statsgaranti
(32)
Den græske regering besluttede at yde statsgaranti for lånene optaget af kooperativer i ATE Bank ved ministeriel afgørelse nr. 2/88675/0025 af 9. december 2008. Kriterierne i artikel 107, stk. 1, finder generelt anvendelse på garantier. Som angivet i punkt 2.1 i meddelelse fra Kommissionen om anvendelsen af EF-traktatens artikel 87 og 88 angående statsstøtte i form af garantier (9) (herefter benævnt »meddelelse om garantier«) kan garantier ydet direkte af staten udgøre statsstøtte. Fordelen ved en statsgaranti er, at risikoen i forbindelse med garantien bæres af staten. Denne risiko bør normalt aflønnes med en passende præmie (punkt 2.2 i meddelelsen om garantier). Giver staten afkald på en sådan præmie, er der både tale om en fordel for den virksomhed, der er omfattet af statsgarantien, og et dræn på statens ressourcer. I denne sag er garantien derfor ydet ved hjælp af statsmidler. Det præciseres endvidere i meddelelsen om garantier, at selv om staten aldrig kommer til at foretage udbetalinger i henhold til en garanti, kan der alligevel godt være tale om statsstøtte.
(33)
Fordelen ved garantien for sammenslutningerne af landbrugskooperativer og i sidste ende for landbrugerne er klar. Låntagerne skulle først betale den passende præmie, som normalt skal betales som aflønning for den pågældende risiko, den 30. marts 2011 (se betragtning 22). Sammenlignet med en situation uden garanti sætter statsgarantien desuden låntageren i stand til at opnå bedre finansielle betingelser for et lån end dem, der normalt er gældende på de finansielle markeder. I punkt 3.4 i meddelelsen om garantier opstilles alle de betingelser, der skal opfyldes, hvis en garantiordning ikke skal betragtes som statsstøtte. Det er klart, at den pågældende foranstaltning ikke opfylder alle betingelserne. F.eks. synes mindst to af disse betingelser ikke at være opfyldt i denne sag, idet den pågældende garanti ikke dækker højst 80 % af lånene, og det ser ikke ud til, at kriseramte virksomheder var udelukket fra at deltage i den pågældende ordning som låntagere.
(34)
Som nævnt i betragtning 29 er de direkte støttemodtagere kooperativerne. Da den græske stats hensigt med at yde lånene var at øge de græske landbrugeres indkomster ved kunstigt at hæve priserne på det korn, som producenterne solgte til kooperativerne, er landbrugerne (producenterne) imidlertid de indirekte støttemodtagere. Selektivitetsbetingelsen er også opfyldt, da støttemodtagerne kun er de kooperativer og landbrugere, der opkøbte eller producerede korn i Grækenland i 2008.
(35)
De samme forhold som i betragtning 30 gør sig gældende, for så vidt angår betingelserne om »konkurrencefordrejning« og »påvirkning af samhandelen«.
(36)
Endelig anførte de græske myndigheder, at den sikkerhed, som staten har fået stillet af sammenslutningerne af landbrugskooperativer i henhold til låneaftalen, viser, at der ikke er tale om statsstøtte. Som fastslået i Kommissionens afgørelse om indledning af proceduren er dette imidlertid ikke tilfældet af følgende årsager: a) hvis kooperativerne ikke betaler lånene tilbage, vil det for det første være op til staten at afgøre, om den vil gøre brug af sine rettigheder i henhold til sikkerhedsstillelsesaftalerne, og b) for det andet dækker sikkerhedsstillelsen tilsyneladende ikke hele lånebeløbet, idet den pris, som landbrugssammenslutningerne har betalt landbrugerne for opkøb af korn (der normalt skulle svare til lånebeløbet), er højere end markedsprisen.
(37)
Det skal også bemærkes, at denne sikkerhedsstillelse blev ophævet ved ministeriel afgørelse nr. 2/21304/0025 af 26. oktober 2010. Som anført ovenfor i betragtning 22 blev denne sikkerhedsstillelse erstattet af betaling af en præmie på 2 % pr. datoen for betaling af det første afdrag den 30. marts 2011. I brev af 7. juni 2011 anførte de græske myndigheder, at i overensstemmelse med meddelelsen om garantier er bestemmelsen om en præmie en »safe harbour« for små og mellemstore virksomheder, hvis tilbagebetalingsevne kan blive svækket af ugunstige vilkår. Dette argument kan ikke godtages af de i betragtning 38, 39 og 40 nærmere anførte grunde.
(38)
For det første blev bestemmelsen om en »safe-harbour premium« på 2 % først gennemført i oktober 2010 og vedrørte udelukkende de i september 2010 udestående beløb. Selv om vi skulle anerkende - hvilket ikke er tilfældet - at denne præmie fjernede ethvert statsstøtteelement, ville statsgarantien stadig udgøre statsstøtte indtil dette tidspunkt.
(39)
For det andet fremgår det af ordlyden i ministeriel afgørelse nr. 2/21304/0025 af 26. oktober 2010, at sammenslutningerne af landbrugskooperativer har mulighed for, men ikke er forpligtet til at gøre brug af den pågældende bestemmelse (se betragtning 22). De græske myndigheder bemærkede i denne forbindelse, at låntagerne reelt var nødt til at gøre brug af den pågældende bestemmelse, da det skyldige beløb i henhold til artikel 13 i låneaftalen skulle tilbagebetales af staten inden for tre måneder, medmindre de tilbagebetalte lånet inden den 30. september 2009, og staten ville herefter indlede en administrativ håndhævelsesprocedure mod låntageren. Dette argument kan heller ikke godtages. Hvis staten betaler de skyldige beløb, er det ikke sikkert, at den vil tage skridt til at inddrive disse beløb hos den oprindelige skyldner, idet den altid kan vælge ikke at gøre det.
(40)
Endelig er præmien på 2 % ikke i sig selv et element, der i henhold til meddelelsen om garantier påviser, at der ikke er tale om statsstøtte, som anført af de græske myndigheder. Selv om vi skulle anerkende, at alle støttemodtagerne var små og mellemstore virksomheder som anført af de græske myndigheder, ville punkt 3.5 i meddelelsen om garantier finde anvendelse. Det anføres i dette punkt i meddelelsen, at for at garantier, der ydes i henhold til en ordning med anvendelse af en fælles præmie, ikke skal betragtes som statsstøtte, skal alle de øvrige betingelser i punkt 3.4, a)-c) og e)-g) være opfyldt. Som allerede anført i betragtning 33 er disse betingelser ikke opfyldt i denne sag, idet den pågældende garanti dækker mere end 80 % af lånene, og det ser ikke ud til, at kriseramte virksomheder er udelukket fra at deltage i den pågældende ordning som låntagere.
(41)
I lyset af ovenstående er alle betingelserne i artikel 107, stk. 1, opfyldt, for så vidt angår statsgarantien for lånene.
ΙV.2 Støttens forenelighed
ΙV.2.1 Generelle bemærkninger
(42)
Traktaten omfatter en række undtagelser fra det generelle princip i traktatens artikel 107, stk. 1, om statsstøttes uforenelighed med det indre marked. Nogle af disse undtagelser finder helt klart ikke anvendelse i denne sag, navnlig undtagelserne i artikel 107, stk. 2, som vedrører støtte af social karakter, støtte, hvis formål er at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer, og støtte til den tyske genforening.
(43)
Det samme gør sig gældende for undtagelserne i traktatens artikel 107, stk. 3, litra a), b) og d), da formålet med den pågældende støtte hverken var at fremme den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse, eller at yde støtte til fremme af projekter af fælleseuropæisk interesse eller fremme af kulturen og bevarelse af kulturarven.
(44)
Den eneste undtagelse, der eventuelt kan finde anvendelse i denne sag, er undtagelsen i traktatens artikel 107, stk. 3, litra c), i henhold til hvilken støtte kan betragtes som forenelig med det indre marked, hvis den fremmer udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse. Hvis støtten skal omfattes af denne undtagelse, skal den være i overensstemmelse med EU's statsstøtteregler. På landbrugsområdet er disse regler fastsat i EF-rammebestemmelserne for statsstøtte til landbrug og skovbrug for 2007-2013 (10) (herefter benævnt »rammebestemmelserne«).
(45)
Ifølge Kommissionens oplysninger var et af formålene med den pågældende foranstaltning at løse problemet med overproduktionen af korn i Grækenland i 2008. De græske myndigheder indrømmer navnlig i brev af 19. marts 2010, at et at formålene med foranstaltningen var »at sikre producenterne en mindsteindkomst«.
(46)
Eftersom sammenslutningerne af landbrugskooperativer skulle anvende lånene på 150 mio. EUR til opkøb af korn produceret af deres medlemmer (ministeriel afgørelse nr. 8264 af 9. december 2008), ser denne støtte desuden ud til at være blevet tildelt på grundlag af den producerede mængde.
(47)
Den form for støtte, som Grækenland har ydet, er ikke omfattet af rammebestemmelserne eller andre EU-regler på dette område, og det har de græske myndigheder heller ikke anført. Støtten synes derfor at udgøre driftsstøtte, der skulle øge landbrugernes indkomster ved kunstigt at forhøje kornpriserne. Sådanne foranstaltninger er strengt forbudt i henhold til EU-bestemmelserne om statsstøtte.
(48)
Det bør som fastslået i EU-Domstolens retspraksis erindres, at driftsstøtte, dvs. støtte, der har til formål at fritage virksomheder for omkostninger, som de normalt skulle dække i den almindelige drift og de normale aktiviteter, i princippet fordrejer konkurrencen i det omfang, hvor de dels ikke fremmer »udviklingen« af en erhvervsgren, dels giver støttemodtageren en kunstig økonomisk støtte, der varigt fordrejer konkurrencen og påvirker samhandelen på en måde, der strider mod den fælles interesse.
(49)
Især er markederne for landbrugsprodukter i EU udtømmende reguleret gennem fælles markedsordninger. De fælles markedsordninger har bl.a. til formål at sikre en loyal konkurrence mellem operatørerne i den berørte branche inden for EU. Foranstaltninger til støtte for markedet som dem, der blev indført og finansieret af Grækenland, synes at stride imod formålene med den fælles markedsordning for korn og kan gribe alvorligt forstyrrende ind i dens drift.
(50)
Som Domstolen har understreget mange gange (11), indebærer ethvert indgreb i markedsmekanismerne fra en medlemsstat - ud over de indgreb, som udtrykkelig er omfattet af EU-regler - en risiko for at hindre de fælles markedsordningers funktion og skabe uberettigede fordele for visse økonomiske grupper i Unionen. Især har Domstolen i en nyere dom (12) endnu en gang bemærket, at medlemsstaterne på områder, hvor der gælder en fælles markedsordning - og så meget desto mere, når denne ordning hviler på et fælles prissystem - ikke længere ensidigt må udstede nationale regler, der griber ind i den prisdannelsesmekanisme, som på samme produktionstrin er fastsat i den fælles ordning.
(51)
Det skal bemærkes, at nationale prisstøttemekanismer som dem i den foreliggende sag undergraver den fælles prisordning og mere generelt formålet med de mekanismer, der er indført ved EU-reglerne for de fælles markedsordninger, selv når de har til formål at øge landbrugernes indkomster.
(52)
Endelig overvejede Kommissionen også, om støtten kunne være uforenelig i henhold til Kommissionens meddelelse om Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder (13). Selv om støttemodtageren på tildelingstidspunktet var en kriseramt virksomhed som omhandlet i rammebestemmelsernes punkt 2 (hvilket ikke står klart), har de græske myndigheder imidlertid ikke påvist, at de mange betingelser i disse rammebestemmelser, som eventuelt kunne begrunde tildelingen af støtte til en bestemt støttemodtager, var opfyldt i de pågældende sager.
IV.2.2 Midlertidige rammebestemmelser
(53)
De græske myndigheder begrundede støtteforanstaltningen med den økonomiske krise og kooperativernes manglende adgang til finansiering. I 2009 vedtog Kommissionen i erkendelse af finanskrisens alvorlige karakter de »midlertidige rammebestemmelser« (14), hvori det fastslås, at tildeling af op til 15 000 EUR i støtte til primærproducenter af landbrugsprodukter er forenelig med det indre marked.
(54)
I brev af 21. januar 2011 anførte de græske myndigheder, at både rentetilskuddet og statsgarantien for lånene var omfattet af bestemmelserne i de midlertidige rammebestemmelser. Det blev navnlig anført, at de pågældende lån blev ydet under den finansielle og økonomiske krise i 2008 og 2009 med det formål at overvinde denne krise. De græske myndigheder anførte ligeledes, at på grund af det store antal endelige støttemodtagere (kooperative medlemmer) var fordelen ved det rentefrie lån for den enkelte støttemodtager så begrænset, at det ikke kunne betragtes som konkurrenceforvridende. Endelig anførte de græske myndigheder, at i henhold til artikel 7 i de midlertidige rammebestemmelser fandt bestemmelserne også anvendelse på ikkeanmeldte statsstøtteordninger.
(55)
Kommissionen kan ikke acceptere de græske myndigheders argumenter og fastholder, at bestemmelserne i de midlertidige rammebestemmelser ikke finder anvendelse i denne sag. For det første blev anvendelsesområdet for de midlertidige rammebestemmelser først udvidet til at omfatte den primære landbrugsproduktion den 31. oktober 2009 (15). Statsstøtteordninger godkendt før denne udvidelses ikrafttræden kan derfor ikke omfattes af de midlertidige rammebestemmelser. I denne sag anføres det i artikel 1 i ministeriel afgørelse nr. 56700/B.3033 af 8. december 2008, at rentetilskuddet vedrører lån, der var blevet eller ville blive ydet i 2008. De pågældende lån - og således statsstøtten - var derfor blevet ydet inden den 31. oktober 2009.
(56)
For det andet understreger Kommissionen, at de pågældende foranstaltninger ikke opfylder betingelsen i de midlertidige rammebestemmelser om, at hvis en sådan støtte skal betragtes om forenelig, skal den finde anvendelse på hele landbrugssektoren, og ikke kun på én produktsektor som f.eks. kornsektoren, hvilket er tilfældet i denne sag.
V. KONKLUSION
(57)
Kommissionen konstaterer, at Grækenland har gennemført den pågældende støtteordning ulovligt i strid med traktatens artikel 108, stk. 3. Da støtten er uforenelig med det indre marked, skal Grækenland stoppe ordningen og kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtagerne.
(58)
Individuel støtte, der er ydet under den pågældende ordning, og som på tildelingstidspunktet opfylder betingelserne i en forordning vedtaget i henhold til artikel 2 i Rådets forordning (EF) nr. 994/98 af 7. maj 1998 om anvendelse af artikel 92 og 93 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab på visse former for horisontal statsstøtte (16), som var gældende på tildelingstidspunktet, udgør ikke statsstøtte.
(59)
Individuel støtte, der er ydet under den pågældende ordning, og som på tildelingstidspunktet opfylder betingelserne i en forordning vedtaget i henhold til artikel 1 i forordning (EF) nr. 994/98, eller som er ydet under en anden godkendt støtteordning, er forenelig med det indre marked, så længe den ikke overstiger den maksimale støtteintensitet, der gælder for den pågældende form for støtte -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den indførte ordning til støtte for kornproducenter og kornopkøbende landbrugskooperativer i henhold til ministeriel afgørelse nr. 56700/B.3033 af 8. december 2008 og nr. 2/88675/0025 af 9. februar 2008 i form af et lån garanteret af den græske stat med rentetilskud udgør statsstøtte. Denne statsstøtte, som er ydet ulovligt af Grækenland i strid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, er uforenelig med det indre marked.
Artikel 2
Individuel støtte, der er ydet under den i artikel 1 omhandlede ordning, og som på tildelingstidspunktet opfylder betingelserne i en forordning vedtaget i henhold til artikel 2 i forordning (EF) nr. 994/98, som var gældende på tildelingstidspunktet, udgør ikke statsstøtte.
Artikel 3
Individuel støtte, der er ydet under den i artikel 1 omhandlede ordning, og som på tildelingstidspunktet opfylder betingelserne i en forordning vedtaget i henhold til artikel 1 i forordning (EF) nr. 994/98, eller som er ydet under en anden godkendt støtteordning, er forenelig med det indre marked, så længe den ikke overstiger den maksimale støtteintensitet, der gælder for den pågældende form for støtte.
Artikel 4
1. Grækenland tilbagesøger fra støttemodtagerne den uforenelige støtte, der er tildelt i henhold til den i artikel 1 omhandlede støtteordning.
2. De beløb, der skal tilbagesøges, pålægges renter regnet fra det tidspunkt, hvor støtten blev stillet til støttemodtagernes rådighed, og indtil tilbagebetaling er sket.
3. Beløbet beregnes med renters rente i overensstemmelse med bestemmelserne i kapitel V i Kommissionens forordning (EF) nr. 794/2004 (17).
4. Grækenland indstiller med virkning fra denne afgørelses offentliggørelse enhver resterende udbetaling i forbindelse med den i artikel 1 omhandlede støtteordning.
Artikel 5
1. Tilbagesøgningen af den i artikel 1 omhandlede støtte iværksættes omgående og effektivt.
2. Grækenland sikrer, at denne afgørelse efterkommes senest fire måneder efter meddelelsestidspunktet.
Artikel 6
1. Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse sender Grækenland følgende oplysninger til Kommissionen:
a)
en liste over de støttemodtagere, der har modtaget støtte i henhold til den støtteordning, der er nævnt i artikel 1, og den samlede støtte, som hver enkelt af dem har modtaget
b)
det samlede beløb (hovedstol og renter), som hver enkelt støttemodtager skal tilbagebetale
c)
en udførlig beskrivelse af de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme denne afgørelse
d)
dokumentation for, at støttemodtagerne har fået påbud om at tilbagebetale støtten.
2. Grækenland holder Kommissionen underrettet om gennemførelsen af de nationale foranstaltninger, der træffes for at efterkomme denne afgørelse, indtil den i artikel 1 omhandlede støtte er fuldt tilbagebetalt På Kommissionens anmodning fremsender Grækenland omgående oplysninger om de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme denne afgørelse. Desuden fremsender Grækenland udførlige oplysninger om de støttebeløb og renter, støttemodtagerne allerede har tilbagebetalt.
Artikel 7
Denne afgørelse er rettet til Den Hellenske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 25. januar 2012.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 25 päivänä tammikuuta 2012,
viljan tuottajille ja viljaa kerääville osuuskunnille Kreikassa myönnetyistä valtiotuista
SA 27354 (C 36/10, ex NN 3/10, ex CP 11/09)
(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 9335)
(Ainoastaan kreikankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2012/320/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti (1) ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Komissio sai 18 päivänä marraskuuta 2008 sähköpostitse tietoja tuesta, jota Kreikan valtion väitettiin antaneen viljaa tuottaville tiloille ja viljaa kerääville osuustoimintaliitoille. Väitetty tuki olisi annettu korottomina lainoina. Komissio pyysi 21 päivänä marraskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä Kreikan viranomaisia antamaan tietoja edellä mainitusta tuesta.
(2)
Komissio pyysi 24 päivänä marraskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä kantelijoita toimittamaan täytetyn kantelulomakkeen. Komissio sai kyseisen lomakkeen 8 päivänä tammikuuta 2009.
(3)
Komissio ei ollut kantelulomakkeen vastaanottamisen jälkeenkään saanut vastausta Kreikan viranomaisilta 21 päivänä marraskuuta 2008 päivättyyn kirjeeseensä, joten se lähetti Kreikan viranomaisille toisen, 23 päivänä tammikuuta 2009 päivätyn kirjeen, jossa se pyysi tietoja edellä mainitusta toimenpiteestä. Komissio ei saanut vastausta kyseisessä kirjeessä mainitussa määräajassa, joten se lähetti Kreikan viranomaisille muistutuksen 24 päivänä maaliskuuta 2009.
(4)
Kreikan viranomaiset lähettivät komissiolle 14 päivänä toukokuuta 2009 päivätyn kirjeen, jossa oli ainoastaan joitakin tietoja väitetystä tuesta. Sen jälkeen komissio toimitti Kreikan viranomaisille 11 päivänä kesäkuuta 2009 päivätyn toisen tietopyynnön, jossa oli yksityiskohtaisia kysymyksiä väitetystä valtiontuesta.
(5)
Kreikan viranomaiset pyysivät 20 päivänä heinäkuuta 2009 lisäaikaa tietojen toimittamista varten 30 päivään elokuuta 2009. Komissio hyväksyi 23 päivänä heinäkuuta 2009 päivätyllä kirjeellä määräajan pidentämisen. Kreikan viranomaiset pyysivät 1 päivänä syyskuuta 2009 sähköpostilla mainitun määräajan pidentämistä vielä yhdellä kuukaudella. Komissio hyväksyi 14 päivänä syyskuuta päivätyllä kirjeellä määräajan pidentämisen jo toisen kerran, tällä kertaa 30 päivään syyskuuta 2009.
(6)
Kun komissio ei ollut saanut vastausta yli kahdessa kuukaudessa, se toimitti 1 päivänä joulukuuta 2009 Kreikan viranomaisille muistutuksen, jossa se antoi Kreikalle vielä kuukauden ylimääräisen määräajan tietojen toimittamiseksi. Muistutuksessa komissio kiinnitti Kreikan viranomaisten huomion siihen, että jos vastauskirjettä ei tule määräajassa, komissio vaatii päätöksellä, jäljempänä ’tietojen antamista koskeva välipäätös’, tietoja annettavaksi Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (2) (3) 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Lisäksi asia kirjattiin 26 päivänä tammikuuta 2010 ilmoittamattomien tukien rekisteriin numerolla NN 3/10.
(7)
Komission asettama määräaika kului eivätkä Kreikan viranomaiset toimittaneet tietoja. Sen vuoksi komissio vaati 10 päivänä maaliskuuta 2010 tehdyllä päätöksellä asetuksen (EY) N:o 659/1999 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti Kreikan viranomaisia antamaan pyydetyt tiedot.
(8)
Kreikan viranomaiset vastasivat 19 päivänä maaliskuuta 2010. Kreikan viranomaiset väittivät vastanneensa komission 1 päivänä joulukuuta 2009 päivättyyn kirjeeseen 9 päivänä helmikuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. Komissio pyysi 17 päivänä toukokuuta 2010 päivätyssä kirjeessä vastauksia muutamiin lisäkysymyksiin. Se myös pyysi Kreikan viranomaisia esittämään todisteen 9 päivänä helmikuuta 2010 päivätyn kirjeen lähettämisestä, jonka ne väittivät toimittaneensa komissiolle. Sillä välin kantelijat toimittivat komissiolle lisätietoja kyseisestä tuesta. Komissio toimitti Kreikan viranomaisille 18 päivänä kesäkuuta 2010 vielä yhden kirjeen, jossa se antoi Kreikan viranomaisille mahdollisuuden esittää uusia tietoja. Kreikan viranomaiset vastasivat 17 päivänä toukokuuta 2010 päivätyllä kirjeellä, mutta ne eivät toimittaneet todistetta 9 päivänä helmikuuta 2010 päivätyn kirjeen lähettämisestä. Kreikan viranomaiset vastasivat lisäksi 30 päivänä syyskuuta 2010 komission 18 päivänä kesäkuuta 2010 lähettämään kirjeeseen.
(9)
Komissio ilmoitti Kreikalle 15 päivänä joulukuuta 2010 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely kyseisestä tuesta. Kreikan viranomaiset toimittivat 21 päivänä tammikuuta 2011 päivätyllä kirjeellä huomautuksensa komission 15 päivänä joulukuuta 2010 tekemästä päätöksestä. Komissio toimitti Kreikan viranomaisille lisäkysymyksiä 5 päivänä toukokuuta 2011 päivätyllä kirjeellä, johon Kreikan viranomaiset vastasivat 6 päivänä kesäkuuta 2011.
(10)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (4). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa toimenpiteestä. Komissio sai huomautuksia yhdeltä asianomaiselta, jonka mukaan kyseiset toimenpiteet olivat sääntöjenvastaisia. Nämä huomautukset välitettiin Kreikan viranomaisille, jotka toimittivat omat huomautuksensa 1 päivänä joulukuuta 2011 päivätyllä kirjeellä.
II TUEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
ΙΙ.1. Kantelu
(11)
Komissio sai 18 päivänä marraskuuta 2008 sähköpostitse tietoja tuesta, jota Kreikan valtion väitettiin antaneen viljaa tuottaville tiloille ja osuustoimintaliitoille. Kyseisen kantelun mukaisesti tukea olisi annettu korottomina lainoina 150 miljoonaa euroa vilja-alan osuustoimintaliitoille.
II.2. Tausta
(12)
Kreikan viranomaisten toimittamien tietojen mukaan kreikkalaiset maanviljelijät kylvivät vuoden 2008 aikana 60 000 hehtaaria enemmän maissia edelliseen vuoteen verrattuna. Se johti merkittävään maissin ylituotantoon ja näin ollen hintojen laskuun. Sama koskee myös vehnää. Tästä syystä ja talouskriisin takia Kreikan valtio päätti tukea kreikkalaisia tuottajia.
(13)
Kreikan viranomaisten mukaan tuki myönnettiin tuottajaorganisaatioille eli osuustoimintaliitoille. Osuustoimintaliitoilla ei ollut tarvittavaa pääomaa maanviljelijöiden tulojen tukemiseksi eivätkä ne saaneet lainaa rahoitusmarkkinoilta talouskriisin vuoksi. Kreikan viranomaiset totesivat myös, että jos osuuskunnat olisivat myyneet keräämänsä viljan talvella 2008, hinnoissa olisi ollut huomattava pudotus ja tuottajille olisi aiheutunut merkittävää hävikkiä. Näin ollen välttääkseen viljojen hintojen laskun ja turvatakseen maanviljelijöille vähimmäistulot Kreikan valtio päätti myöntää osuustoimintaliitoille ja välillisesti maanviljelijöille (jotka olivat toimittaneet tuotantonsa osuuskunnille) tukea lainoina, joilla on valtiontakaus ja korkotuki. Kreikan viranomaisten mukaan lainat myönnettiin osuustoimintaliitoille annettavaksi tuottajien käyttöön osuustoimintaliiton ostamia ja vastaanottamia viljamääriä vastaan vuoden 2008 aikana. Viljamarkkinoilla jatkuneen kriisin vuoksi Kreikan viranomaiset jatkoivat lainojen takaisinmaksuaikaa 30 päivään syyskuuta 2010.
ΙΙ.3. Toimenpide
(14)
Kreikan viranomaiset tekivät useita päätöksiä kyseisten tukien myöntämisestä.
(15)
Talous- ja valtiovarainministeriön 8 päivänä joulukuuta 2008 tekemässä päätöksessä nro 56700/B.3033 säädetään muun muassa seuraavaa:
”1 § Annetaan korkotukea lainoille, joita luottolaitokset myöntävät vuoden 2008 aikana osuustoimintaliitoille ja maan alkutuotannon maatalousosuuskunnille annettavaksi tuottajien käyttöön vuonna 2008 ostettuja ja toimitettuja viljamääriä vastaan. Lainoille myönnetään korkotukea niiden myöntämispäivästä. […]
3 § Edellä mainittujen lainojen laina-aika alkaa niiden myöntämispäivästä ja jatkuu niiden erääntymispäivään, joka on viimeistään 30.9.2009 […].”
(16)
Talous- ja valtiovarainministeriön 9 päivänä joulukuuta 2008 tekemässä päätöksessä nro 2/88675/0025 säädetään muun muassa seuraavaa:
”1)
Kreikan valtion sataprosenttinen takaus myönnetään lainoille, jotka luottolaitokset myöntävät osuustoimintaliitoille ja maan alkutuotannon maatalousosuuskunnille annettavaksi tuottajien käyttöön vuonna 2008 ostettuja ja toimitettuja viljamääriä vastaan säädöksen nro 2322/1995 säännösten mukaisesti. Tätä päätöstä sovelletaan lainoihin, jotka luottolaitokset ovat myöntäneet vuoden 2008 aikana osuustoimintaliitoille ja alkutuotannon maatalousosuuskunnille viljan ostamista varten, niiden myöntämispäivästä alkaen. Jo myönnettyjen lainojen kokonaismäärä saa olla enintään 150 miljoonaa euroa. […]
3)
[…] Jos lainan maksamatta olevaa määrää ei makseta eräpäivään mennessä, kyseinen määrä erääntyy ja tulee perimiskelpoiseksi. Valtion takaamien ja sen maksettavaksi jääneiden luottosaatavien osalta pankkien on toimitettava kolmen kuukauden kuluessa lainan erääntymisestä talous- ja valtiovarainministeriön päätöksessä nro 2/478/0025/4.1.2006 (virallinen lehti nro Β 16, 13.1.2006) määrätyt asiakirjat. […]”
(17)
Talous- ja valtiovarainministeriön 29 päivänä syyskuuta 2009 tekemällä päätöksellä nro 46825/B.2248 ja 2 päivänä lokakuuta 2009 tekemällä päätöksellä nro 2/69591/0025 lainojen erääntymispäivää jatkettiin 30 päivään syyskuuta 2010.
(18)
Maaseudun kehittämisen ja elintarvikeasiain ministeriön 9 päivänä joulukuuta 2008 tekemässä päätöksessä nro 8264 määrätään 150 miljoonan euron suuruisen summan jakamisesta 57 osuustoimintaliitolle. Lisäksi viitataan 12 päivänä marraskuuta 2008 tehtyyn hallituksen komitean päätökseen, joka koskee lainojen myöntämistä osuustoimintaliitoille ja niiden jäsenille 150 miljoonan euron edestä.
(19)
Maaliskuun 19 päivänä 2010 toimitetun Kreikan viranomaisten kirjeen mukaan kaikki lainat (yhtä lukuun ottamatta) myönsi Kreikan maatalouspankki eli Agrotiki Trapeza tis Elladas, jäljempänä ’ATE’. Kreikan viranomaiset lisäsivät, että korkotuki ja valtiontakaus vilja-alalla olivat tarpeellisia toimenpiteitä hintojen laskun välttämiseksi vuoden 2008 aikana. Hintojen lasku johtui viljan ylituotannosta Kreikassa. Kyseisessä kirjeessä Kreikan viranomaiset ilmoittivat mielipiteenään, että valtion myöntämää pientä luottojärjestelyä ei voida katsoa valtiontueksi, koska se ei vääristä eikä uhkaa vääristää kilpailua eikä sillä ole vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. Kreikan viranomaiset lisäsivät, että kyseisen toimenpiteen hyöty kullekin tuottajalle on vähäinen.
(20)
ATE:n ja osuustoimintaliittojen välisen luottosopimuksen, jäljempänä ’luottosopimus’, 1 artiklan mukaan pankki myöntää lainan siihen tarkoitukseen, että lainanottajat käyttävät sen vuonna 2008 tuotetun viljan ostamiseen ja vastaanottamiseen.
(21)
Lainan myöntämisen ehdoista Kreikan viranomaiset mainitsevat, että sen korko vastasi niiden Kreikan valtion 12 kuukauden obligaatioiden korkoa, jotka laskettiin liikkeeseen juuri ennen päivää, jona korko alkaa juosta, lisättynä 30 prosentilla. Viranomaiset väittivät myös, että ATE:n ja osuustoimintaliittojen välisessä luottosopimuksessa on yksi ehto, joka osoittaa, ettei kyse ole valtiontuesta. Kyseisessä ehdossa todetaan seuraavaa: ”Ennen lainan maksamista edunsaajan on allekirjoitettava Kreikan valtion kanssa - pankki edustaa tässä valtiota - lainan vakuutta koskeva sopimus, joka koskee tuotteita, sivutuotteita ja muuta irtainta omaisuutta, jota tällä lainalla hankitaan, ja kaikkia hyödykkeitä ja tavaroita, jotka ovat hänen hallussaan tai hallittavissaan, säädöksen nro 2844/2000 säännösten mukaisesti.” Toisin sanoen osuustoimintaliitot antavat valtiolle (jota edustaa ATE) vakuuden, joka koskee osuustoimintaliittojen lainalla ostamia tuotteita.
(22)
Lokakuun 26 päivänä 2010 tehtiin talous- ja valtiovarainministeriön päätös nro 2/21304/0025, jossa todetaan seuraavaa:
”A
Osuustoimintaliitoille ja maan alkutuotannon maatalousosuuskunnille, joille myönnettiin Kreikan valtion takaamia lainoja talous- ja valtiovarainministeriön päätöksellä nro 2/88675/0025/9.12.2008, sellaisena kuin se on voimassa, annetaan mahdollisuus maksaa Kreikan valtion 30.9.2010 takaamat lainansa edellä mainitun päätöksen mukaan seuraavasti:
Sopimuksen mukainen laina-aika on viisi vuotta. Laina (pääoma ja korot) on maksettava takaisin erissä kuuden kuukauden välein siten, että ensimmäinen maksuerä on suoritettava 30.3.2011 ja viimeinen 30.9.2015.
Sen lisäksi jokainen lainanottaja maksaa vuosittain Kreikan valtiolle lainan päättymiseen saakka takausmaksun, joka on 2 prosenttia lainan maksamatta olevasta määrästä. Ensimmäinen takaisinmaksu suoritetaan ensimmäisen lyhennyksen yhteydessä 30.3.2011.
Kreikan valtion hyväksi tehdyt viljaa koskevat vakuudet kumotaan.
Sopimuksen mukaan lainan korko määräytyy kunkin luottolaitoksen samanlaisen lainatyypin voimassa olevan koron mukaan. […]”
III KREIKAN HUOMAUTUKSET
(23)
Kreikan viranomaiset väittivät 21 päivänä tammikuuta 2011 päivätyssä vastauksessaan, että niin lainoille myönnetyn korkotuen kuin valtiontakauksenkin arvioinnissa on otettava huomioon komission tiedonanto ”Tilapäiset yhteisön puitteet valtiontukitoimenpiteille rahoituksen saatavuuden turvaamiseksi tämänhetkisessä finanssi- ja talouskriisissä” (5), jäljempänä ’tilapäiset puitteet’. Kreikan viranomaiset väittivät erityisesti, että kyseisiä lainoja myönnettiin finanssi- ja talouskriisin aikana vuonna 2008 ja 2009 ja että kyseisten toimenpiteiden tarkoituksena oli selviytyä tuolloisesta kriisistä.
(24)
Kreikan viranomaiset väittivät myös, että lopullisten tuensaajien (liiton jäsenten) suuren määrän vuoksi kunkin tuensaajan korottomasta lainasta saama hyöty oli niin vähäinen, ettei sillä voida katsoa olevan vääristäviä vaikutuksia.
(25)
Kreikan viranomaiset väittivät lisäksi, että kunkin lainanottajan velvollisuus maksaa vuosittain 2 prosentin vakuutusmaksu, kuten ministeriön päätöksessä nro 2/21304/0025/26.10.2010 määrätään, sulkee pois valtiontuen mahdollisuuden.
(26)
Kreikan viranomaiset toistavat 1 päivänä joulukuuta 2011 päivätyssä kirjeessään useita väitteitä, jotka esitettiin menettelyn aikana kyseisten toimenpiteiden soveltamisen tarpeesta ja sen syistä. Ne väittävät myös, että ministeriön päätöksen nro 2/21304/0025/26.10.2010 antaminen ja koron soveltaminen lainojen uudelleenjärjestelyyn (sama korko kuin kunkin luottolaitoksen samantyyppisiin lainoihin soveltama korko) tarkoittavat, että korkotukeen ei sisälly tukea. Ne lisäävät myös, että vuoden 2009 ja 28 päivän marraskuuta 2011 välisenä aikana valtion myöntämä korkotuki oli 7 762 113 euroa.
ΙV. TUEN ARVIOINTI
ΙV.1 Onko kyse SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta tuesta?
(27)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan mukaan jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(28)
Ennen kuin komissio arvioi, täyttääkö kyseinen toimenpide SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan edellytykset, se haluaa korostaa, että säännöksen perusteella on tarkasteltava kahta toimenpiteeseen sisältyvää seikkaa: a) korkotuki ja b) valtiontakaus.
ΙV.1.1 Korkotuki
(29)
Korkotuki, jota Kreikan valtio myönsi osuuskunnille ministeriön päätöksen nro 56700/B.3033/8.12.2008 mukaisesti, täyttää kaikki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan edellytykset. Kreikan valtion myöntämä tuki on selkeä etu, kun otetaan huomioon, että laina oli käytännössä koroton. Tuen välittömät edunsaajat ovat osuuskuntia. Kun kuitenkin otetaan huomioon, että valtion myöntämien lainojen tarkoituksena oli kreikkalaisten maanviljelijöiden tulojen nostaminen korottamalla keinotekoisesti hintaa, jolla tuottajat myyvät viljaa osuuskunnille, tuen välilliset edunsaajat ovat maanviljelijöitä (tuottajia). Loppujen lopuksi myös valikoivuutta koskeva edellytys täyttyy, jos tuen edunsaajat ovat ainoastaan kyseisiä osuuskuntia ja viime kädessä maanviljelijöitä, jotka ostivat tai tuottivat viljaa Kreikassa vuonna 2008. Korkotukea myönnettiin ennen ministeriön päätöksen nro 2/21304/0025/26.10.2010 soveltamista ja ennen lainojen uudelleenjärjestelyä, jolloin määrättiin, että lainan korko on kunkin luottolaitoksen samanlaisten lainatyyppien voimassa oleva korko.
(30)
Kun on kyse kilpailun vääristymisestä, tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan se seikka, että vahvistetaan ainoastaan yhden yrityksen kilpailuasemaa antamalla sille taloudellista etua, jota se ei tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa olisi voinut saada, saattaa vääristää kilpailua (6). Tuki yritykselle näyttää vaikuttavan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan siinä tapauksessa, että kyseistä tukea käytetään EU:n avoimilla sisämarkkinoilla (7). Lisäksi tuomioistuimen oikeuskäytännön mukaan ei ole olemassa kynnystä tai prosenttimäärää, jonka alittuessa voitaisiin katsoa, että jäsenvaltioiden väliseen kauppaan ei kohdistu vaikutuksia. Tuen suhteellisen alhainen määrä tai tukea saavien yritysten pieni koko ei sulje ennakolta pois sitä mahdollisuutta, että tuki vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan (8). EU:n sisällä käydään merkittävää viljakauppaa. Sen vuoksi kyseessä oleva toimenpide uhkaa vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(31)
Edellä esitetyn perusteella voidaan päätellä, että kaikki SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan edellytykset täyttyvät korkotuen osalta.
ΙV.1.2 Valtiontakaus
(32)
Kreikan valtio päätti ministeriön päätöksellä nro 2/88675/0025/9.12.2008 antaa osuuskunnille takauksen niitä lainoja varten, joista sovittiin Agrotiki Trapeza -pankin kanssa. SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan kriteereitä sovelletaan yleensä takauksiin. Kuten EY:n perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan soveltamisesta valtiontukiin takauksina annetun komission tiedonannon (9), jäljempänä ’takauksia koskeva tiedonanto’, 2.1 kohdassa mainitaan, valtion suoraan myöntämät takaukset voivat käytännössä olla valtiontukea. Valtiontakauksesta saatava hyöty on se, että valtio vastaa takaukseen liittyvästä riskistä. Yleensä tällaisen riskin ottamisesta on suoritettava asianmukainen takausmaksu (takauksia koskevan tiedonannon 2.2 kohta). Jos valtio luopuu tällaisesta maksusta, yritys hyötyy ja samalla käytetään valtion varoja. Tässä tapauksessa takaus siis maksetaan valtion varoista. Takauksia koskevassa tiedonannossa tehdään myös selväksi, että kyseessä voi olla valtiontakaus, vaikka kävisi ilmi, ettei valtio joutuisi koskaan maksamaan takaamaansa määrää.
(33)
Etu, jonka osuustoimintaliitot ja viime kädessä maanviljelijät takauksesta saavat, on selvä: lainanottajien ei tarvinnut, ainakaan ennen 30 päivää maaliskuuta 2011 (ks. johdanto-osan 22 kappale) suorittaa asianmukaista takausmaksua, joka on yleensä suoritettava sille taholle, joka ottaa riskin. Valtiontakauksella lainanottajat myös saavat lainalleen rahoitusmarkkinoilla yleisesti saatavilla olevia edullisemmat ehdot takauksettomaan tilanteeseen verrattuna. Takauksia koskevan tiedonannon 3.4 kohdassa luetellaan kaikki ehdot, joiden on täytyttävä, jottei valtiontakausjärjestelmän katsota muodostavan valtiontukea. On selvää, että käsiteltävänä oleva toimenpide ei täytä kaikkia näitä ehtoja. Esimerkiksi käsiteltävänä olevassa tapauksessa näyttää siltä, että ainakin kaksi ehtoa jää täyttymättä. Kyseinen takaus kattaa yli 80 prosenttia lainoista, ja käsiteltävänä oleva toimenpide ei näytä sulkevan pois sellaisia lainanottajia, joilla on taloudellisia vaikeuksia.
(34)
Kuten johdanto-osan 29 kappaleessa mainitaan, kyseisen tuen välittömät edunsaajat ovat osuuskuntia. Kuitenkin kun otetaan huomioon, että Kreikan valtion myöntämien lainojen tarkoituksena oli kreikkalaisten maanviljelijöiden tulojen nostaminen korottamalla keinotekoisesti hintaa, jolla tuottajat myyvät viljaa osuuskunnille, tuen välilliset edunsaajat ovat maanviljelijöitä (tuottajia). Myös valikoivuutta koskeva edellytys täyttyy, jos tuen edunsaajat ovat ainoastaan kyseisiä osuuskuntia ja maanviljelijöitä, jotka ostivat tai tuottivat viljaa Kreikassa vuonna 2008.
(35)
Kun on kyse kilpailun vääristymisen edellytyksestä ja vaikutuksista kauppaan, johdanto-osan 30 kappaleessa mainitut edellytykset ovat voimassa.
(36)
Lisäksi Kreikan viranomaiset väittivät, että osuustoimintaliittojen valtiolle luottosopimuksen määräysten mukaisesti antama vakuus osoittaa, että kyseessä ei ole valtiontuki. Komissio kuitenkin päätti tutkintamenettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että väite ei pidä paikkaansa seuraavista syistä: a) Ensinnäkin jos osuuskunnat eivät maksa lainoja takaisin, jää valtion harkintavaltaan, hyödyntääkö se olemassa olevaa vakuutta koskevan sopimuksen mukaisia oikeuksiaan. b) Toiseksi vaikuttaa siltä, että vakuus ei kata lainan kokonaismäärää, koska hinta, jonka osuustoimintaliitto maksoi maanviljelijöille viljasta (kyseisen hinnan pitäisi yleensä vastata lainan määrää), oli markkinahintaa korkeampi.
(37)
On lisäksi huomattava, että nämä vakuudet on poistettu ministeriön päätöksellä nro 2/21304/0025/26.10.2010. Kuten johdanto-osan 22 kappaleessa mainitaan, ne korvattiin 2 prosentin takausmaksulla, jonka ensimmäinen erä oli maksettava 30 päivänä maaliskuuta 2011. Kreikan viranomaiset väittivät 7 päivänä kesäkuuta 2011 päivätyssä kirjeessään, että takauksia koskevan tiedonannon mukaisesti tämä takausmaksu on safe harbour -maksu pienille ja keskisuurille yrityksille, joiden maksukykyyn epäsuotuisat olosuhteet voivat vaikuttaa. Tätä väitettä ei voida hyväksyä johdanto-osan 38-40 kappaleessa mainituista syistä.
(38)
Ensinnäkin 2 prosentin takausmaksua koskeva säännös annettiin vasta lokakuussa 2010, ja se koski ainoastaan syyskuussa 2010 maksamatta olevia velkoja. Vaikka hyväksyttäisiin, että tämä takausmaksu ei ole valtiontukea (mikä ei pidä paikkansa), valtiontakaus on yhä valtiontukea kyseiseen ajankohtaan asti.
(39)
Toiseksi ministeriön päätöstä nro 2/21304/0025/26.10.2010 koskevan lausunnon perusteella näyttää siltä, että osuustoimintaliitoilla on mahdollisuus, ei siis velvollisuus, hyödyntää kyseistä säännöstä (ks. johdanto-osan 22 kappale). Kreikan viranomaiset ovat tuoneet esille, että lainanottajien on käytännössä hyödynnettävä kyseistä säännöstä. Jos ne eivät maksa lainaa takaisin 30 päivään syyskuuta 2009 mennessä luottosopimuksen 13 artiklan määräysten mukaisesti, valtio voi joutua maksamaan velan kolmen kuukauden kuluessa, mikä puolestaan johtaisi hallinnollisiin täytäntöönpanotoimiin lainanottajaa vastaan. Tätä väitettä ei kuitenkaan voida hyväksyä: jos valtio maksaa maksamatta olevan määrän kokonaan, ei ole todennäköistä, että se kääntyy alkuperäisen velallisen puoleen ja vaatii siltä kyseistä määrää; valtiolla on aina harkintavalta olla tekemättä niin.
(40)
Näyttää siltä, että 2 prosentin takausmaksu ei takauksia koskevan tiedonannon mukaan yksinään sulje pois valtiontuen mahdollisuutta, kuten Kreikan viranomaiset väittävät. Vaikka hyväksyisimme sen, että kaikki tuensaajat ovat pieniä ja keskisuuria yrityksiä, kuten Kreikan viranomaiset väittävät, sovellettava kohta on takauksia koskevan tiedonannon 3.5 kohta. Tiedonannon kyseisessä kohdassa todetaan seuraavaa: jotta kiinteää takausmaksua koskevan järjestelmän puitteissa myönnettyjä takauksia ei katsottaisi valtiontueksi, kaikkien muiden 3.4 kohdan a, b, c, e, f ja g alakohdassa mainittujen ehtojen on täytyttävä. Kuten johdanto-osan 33 kappaleessa jo todettiin, kyseiset ehdot eivät tässä asiassa täyty: takaus kattaa yli 80 prosenttia lainoista, eikä toimenpide näytä sulkevan pois niitä lainanottajia, joilla on taloudellisia vaikeuksia.
(41)
Edellä esitetyn perusteella lainoille annettu valtiontakaus täyttää kaikki 107 artiklan 1 kohdan edellytykset.
ΙV.2 Tuen soveltuvuus
ΙV.2.1 Yleistä
(42)
SEUT-sopimuksessa määrätään eräistä poikkeuksista 107 artiklan 1 kohdassa määrätystä yleisperiaatteesta, jonka mukaan valtiontuet eivät sovellu sisämarkkinoille. Joitakin näistä poikkeuksista ei selvästikään voida soveltaa käsiteltävänä olevassa tapauksessa. Tämä koskee erityisesti 107 artiklan 2 kohdassa määrättyjä poikkeuksia, jotka koskevat sosiaalisia tukia, luonnonmullistusten aiheuttaman vahingon korvaamiseksi tarkoitettuja tukia sekä Saksan yhdistymiseen liittyviä tukia.
(43)
Sama pätee SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a, b ja d alakohdan poikkeuksiin, koska käsiteltävänä olevia tukia ei ollut tarkoitettu taloudellisen kehityksen edistämiseen alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vajaatyöllisyys on vakava ongelma, eikä Euroopan yhteistä etua koskevien tärkeiden hankkeiden edistämiseen eikä kulttuurin ja kulttuuriperinnön edistämiseen.
(44)
Näin ollen ainoa käsiteltävänä olevassa tapauksessa mahdollinen poikkeus on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan poikkeus, jonka mukaan sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla. Tällaisen poikkeuksen myöntämiseksi tukien on oltava valtiontukiin sovellettavien unionin sääntöjen mukaisia. Maatalousalalla nämä säännöt on annettu maa- ja metsätalousalan valtiontukea koskevissa suuntaviivoissa vuosiksi 2007-2013 (10), jäljempänä ’suuntaviivat’.
(45)
Komission käytettävissä olevien tietojen mukaan käsiteltävänä olevan toimenpiteen tarkoituksena oli korjata vuoden 2008 tilanne, jolloin Kreikassa oli viljan ylituotantoa. Kreikan viranomaiset myönsivät 19 päivänä maaliskuuta 2010 päivätyssä kirjeessä, että yksi toimenpiteen tavoitteista oli ”turvata tuottajille vähimmäistulot”.
(46)
Lisäksi jos 150 miljoonan euron lainojen tarkoituksena oli se, että osuustoimintaliitot ostavat viljaa jäseniltään (9. joulukuuta 2008 tehty ministeriön päätös nro 8264), vaikuttaa siltä, että tuki myönnettiin tuotantomäärien perusteella.
(47)
Kreikan myöntämä tuki ei ole suuntaviivojen eikä muiden kyseistä alaa koskevien unionin sääntöjen mukainen, eivätkä Kreikan viranomaiset ole kiistäneet sitä. Sen vuoksi käsiteltävänä oleva tuki on toimintatukea, jonka tarkoituksena oli maanviljelijöiden tulojen nostaminen korottamalla keinotekoisesti viljan hintaa. Tällaiset interventiot on tiukasti kielletty valtiontukia koskevassa unionin lainsäädännössä.
(48)
Olisikin muistettava, että Euroopan unionin toimivaltaisten tuomioistuinten oikeuskäytännön mukaan toimintatuet, toisin sanoen tuet, joilla pyritään vähentämään yrityksille niiden tavanomaisesta toiminnasta aiheutuneita kustannuksia, vääristävät periaatteessa kilpailua, jos ne eivät toisaalta edistä minkään taloudenalan kehitystä ja niistä koituu tuensaajille keinotekoista etua, joka vääristää pysyvällä tavalla kilpailua ja vaikuttaa kauppaan yhteisen edun vastaisella tavalla.
(49)
Euroopan unionin maataloustuotteiden markkinoita säännellään laajasti erityisesti yhteisillä markkinajärjestelyillä. Yhteisten markkinajärjestelyjen tehtävänä on muun muassa taata vilpitön kilpailu asianomaisen alan toimijoiden välillä Euroopan unionissa. Näyttää siltä, että Kreikan käyttöön ottama ja rahoittama markkinatukitoimenpide ei ole viljan yhteisen markkinajärjestelyn tavoitteiden mukainen ja uhkaa häiritä vakavasti sen toimintaa.
(50)
Kuten tuomioistuin (11) on useaan otteeseen korostanut, jäsenvaltion puuttuminen markkinamekanismeihin, lukuun ottamatta niitä, joista on erikseen säädetty unionin lainsäädännössä, saattaa häiritä yhteisten markkinajärjestelyjen toimintaa ja aiheuttaa perusteetonta etua tietyille taloudellisille ryhmille unionissa. Tuomioistuin on erityisesti viimeaikaisessa oikeuskäytännössään (12) muistuttanut jälleen, että jäsenvaltiot eivät voi enää antaa yksipuolisesti kansallisia säännöksiä, jotka vaikuttavat yhteisellä markkinajärjestelyllä säänneltyyn hinnanmuodostusmekanismiin samassa tuotantovaiheessa sellaisilla aloilla, joita koskee yhteinen markkinajärjestely - varsinkin jos järjestely perustuu yhteiseen hintajärjestelmään.
(51)
On huomattava, että käsiteltävänä olevan tapauksen kaltaiset kansalliset hintatukimekanismit vaarantavat yhteisen hintajärjestelmän ja yleisemmällä tasolla yhteisiä markkinajärjestelyjä koskevien unionin asetuksilla luotujen mekanismien tarkoituksen, vaikka niiden tavoitteena olisi maanviljelijöiden tulojen tukeminen.
(52)
Komissio tarkasteli tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille myös ottaen huomioon yhteisön tiedonannon ”Yhteisön suuntaviivat valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi” (13). Vaikka tuensaaja olisikin ollut tuen myöntämishetkeen saakka näiden suuntaviivojen 2 osassa tarkoitettu vaikeuksissa oleva yritys (mikä ei ole selvää), Kreikan viranomaiset eivät ole osoittaneet millään tavoin, että tuen myöntämistä tietylle tuensaajalle käsiteltävänä olevassa tapauksessa voitaisiin mahdollisesti perustella suuntaviivojen monilla ehdoilla.
IV.2.2. Tilapäiset puitteet
(53)
Oikeuttaakseen tukien myöntämisen Kreikan viranomaiset viittaavat talouskriisiin ja siihen, että osuuskunnilla ei ollut mahdollisuutta saada rahoitusta. Komissio myönsi vuonna 2009, että talouskriisi oli vakava ja pidensi nk. tilapäisten puitteiden (14) voimassaoloa. Tilapäisissä puitteissa sisämarkkinoille soveltuvaksi katsotaan enintään 15 000 euron suuruiset tuet maataloustuotannon alkutuotannossa toimiville.
(54)
Kreikan viranomaiset väittivät 21 päivänä tammikuuta 2011 päivätyssä kirjeessään, että tilapäisissä puitteissa hyväksytään niin lainoille annettu korkotuki kuin valtiontakauskin. Ne väittivät erityisesti, että kyseisiä lainoja myönnettiin finanssi- ja talouskriisin aikana vuonna 2008 ja 2009 ja että kyseisten toimenpiteiden tarkoituksena oli selviytyä tuolloisesta kriisistä. Ne lisäsivät, että lopullisten tuensaajien (liiton jäsenten) suuren määrän vuoksi kunkin tuensaajan korottomasta lainasta saama hyöty oli niin vähäinen, ettei sillä voitaisi katsoa olevan vääristäviä vaikutuksia. Lopuksi Kreikan viranomaiset väittivät, että tilapäisten puitteiden 7 kohdan mukaan kyseiset säännökset ovat yhä voimassa myös silloin, kun on kyse ilmoittamattomista valtiontukijärjestelmistä.
(55)
Komissio ei voi hyväksyä Kreikan viranomaisten väitteitä eikä tilapäisten puitteiden säännösten soveltamista tässä tapauksessa. Ensinnäkin tilapäisten puitteiden soveltamisala laajennettiin käsittämään maatalouden alkutuotanto vasta 31 päivänä lokakuuta 2009 (15). Sen vuoksi tilapäiset puitteet eivät kata valtiontukitoimenpiteitä, jotka hyväksyttiin ennen kyseisten tilapäisten puitteiden muuttamisesta annetun tiedonannon voimaantuloa. Ministeriön päätöksen nro 56700/B.3033/8.12.2008 1 §:n mukaan korkotuki koskee lainoja, jotka oli myönnetty vuonna 2008 tai myönnettäisiin saman vuoden aikana. Sen perusteella voidaan päätellä, että kyseiset lainat ja siis valtiontuki on myönnetty ennen 31 päivää lokakuuta 2009.
(56)
Toiseksi komissio huomauttaa, että kyseiset toimenpiteet eivät täytä tilapäisten puitteiden edellytyksiä, joiden mukaan, jotta tällaisen tuen voitaisiin katsoa soveltuvan sisämarkkinoille, sitä on sovellettava koko maatalousalalla eikä vain tiettyyn tuoteryhmään, joka on tässä käsiteltävänä olevassa tapauksessa vilja-ala.
V. PÄÄTELMÄT
(57)
Komissio toteaa, että Kreikka on myöntänyt edellä mainitun tukitoimenpiteen sääntöjenvastaisesti ja rikkonut siten SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa. Kun otetaan huomioon, että tuki ei sovellu sisämarkkinoille, Kreikan on lopetettava toimenpiteen soveltaminen ja perittävä tuensaajilta niille annettu tuki takaisin.
(58)
Yksittäiset tuet, jotka on myönnetty käsiteltävänä olevan toimenpiteen perusteella, eivät ole tukea, jos ne myöntämishetkellä täyttävät Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 92 ja 93 artiklan soveltamisesta tiettyihin valtion monialaisen tuen muotoihin 7 päivänä toukokuuta 1998 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 994/98 (16) 2 artiklan nojalla annetussa, tuen myöntämishetkellä sovellettavassa asetuksessa säädetyt edellytykset.
(59)
Yksittäiset tuet, jotka on myönnetty käsiteltävänä olevan toimenpiteen perusteella ja jotka niiden myöntämishetkellä täyttävät asetuksen (EY) N:o 994/98 1 artiklan nojalla säädetyt edellytykset tai jotka on myönnetty osana jotakin muuta hyväksyttyä tukiohjelmaa, soveltuvat sisämarkkinoille kyseisten tukimuotojen voimassa olevaan tuki-intensiteetin enimmäismäärään asti,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Viljantuottajien ja viljaa keräävien osuuskuntien hyväksi toteutettu toimenpide, josta määrättiin ministeriön päätöksissä nro 56700/Β.3033/8.12.2008 ja nro 2/88675/0025/9.2.2008 ja joka toteutettiin lainoina, joilla on Kreikan valtion takaus ja korkotuki, on valtiontukea. Kyseinen valtiontuki, jonka Kreikka sääntöjenvastaisesti myönsi ja joka rikkoo Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa, ei sovellu sisämarkkinoille.
2 artikla
Yksittäiset tuet, jotka on myönnetty 1 artiklassa mainitun toimenpiteen perusteella, eivät ole tukea, jos ne myöntämishetkellä täyttävät asetuksen (EY) N:o 994/98 2 artiklan nojalla annetussa, tuen myöntämishetkellä sovellettavassa asetuksessa säädetyt edellytykset.
3 artikla
Yksittäiset tuet, jotka on myönnetty 1 artiklassa mainitun toimenpiteen perusteella ja jotka niiden myöntämishetkellä täyttävät asetuksen (EY) N:o 994/98 1 artiklan nojalla säädetyt edellytykset tai jotka on myönnetty osana jotakin muuta hyväksyttyä tukiohjelmaa, soveltuvat sisämarkkinoille kyseisten tukimuotojen voimassa olevaan tuki-intensiteetin enimmäismäärään asti.
4 artikla
1. Kreikan on perittävä 1 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen nojalla myönnetty sisämarkkinoille soveltumaton tuki takaisin tuensaajilta.
2. Takaisinperittävään summaan sisällytetään korko, joka on kertynyt siitä, kun tuki asetettiin tuensaajien käyttöön, tuen takaisinperintään saakka.
3. Korolle on laskettava korkoa komission asetuksen (EY) N:o 794/2004 (17) V luvun säännösten mukaisesti.
4. Kreikan on peruttava 1 artiklassa tarkoitetun tuen mukaiset maksamatta olevat maksut tämän päätöksen tiedoksi antamisesta alkaen.
5 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen nojalla myönnetyt tuet on perittävä takaisin välittömästi ja tosiasiallisesti.
2. Kreikan on varmistettava tämän päätöksen täytäntöönpano neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta.
6 artikla
1. Kreikan on toimitettava kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiantamisesta komissiolle seuraavat tiedot:
a)
luettelo tuensaajista, jotka ovat saaneet tukea 1 artiklassa tarkoitetun toimenpiteen nojalla, ja kunkin tuensaajan saaman tuen kokonaismäärä;
b)
kultakin tuensaajalta takaisinperittävä kokonaismäärä (tuki ja siitä perittävä korko);
c)
tarkka kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi;
d)
asiakirjatodisteet, jotka osoittavat, että tuensaajat on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Kreikan on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatu päätökseen. Sen on annettava välittömästi komission pyynnöstä tiedot toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen noudattamiseksi. Sen on annettava myös yksityiskohtaisia tietoja tuensaajilta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
7 artikla
Tämä päätös on osoitettu Helleenien tasavallalle.
Tehty Brysselissä 25 päivänä tammikuuta 2012.