KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 115/2012
af 9. februar 2012
om indførelse af en midlertidig udligningstold på importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer samt dele heraf af rustfrit stål med oprindelse i Indien
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 12,
efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Indledning
(1)
Kommissionen offentliggjorde den 13. maj 2011 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (2) (»indledningsmeddelelsen«) om indledningen af en antisubsidieprocedure (»AS-proceduren«) vedrørende importen til Unionen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer samt dele heraf af rustfrit stål med oprindelse i Indien (»Indien« eller» det pågældende land«).
(2)
Samme dag offentliggjorde Kommissionen en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (3) (»indledningsmeddelelsen«) om indledningen af en antidumpingprocedure vedrørende importen til Unionen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer samt dele heraf af rustfrit stål med oprindelse i Indien og indledte en separat undersøgelse (»AD-proceduren«).
(3)
AS-proceduren blev indledt den 31. marts 2011 efter en klage indgivet af European Industrial Fastener Institute (EIFI) (»klageren«) på vegne af producenter, der tegner sig for mere end 25 %, af Unionens samlede produktion af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer samt dele heraf af rustfrit stål. Klagen indeholdt umiddelbare beviser for, at der fandt subsidiering sted af den pågældende vare med deraf følgende væsentlig skade, hvilket blev anset for tilstrækkeligt til at begrunde indledningen af en undersøgelse.
(4)
Før indledningen af proceduren og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10, stk. 7, underrettede Kommissionen Indiens regering (»GOI« eller »de indiske myndigheder«) om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret klage med påstand om, at subsidieret import af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer samt dele heraf af rustfrit stål med oprindelse i Indien forvoldte EU-erhvervsgrenen væsentlig skade. GOI blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over situationen vedrørende indholdet af klagen og nå frem til en gensidigt acceptabel løsning. Konsultationerne førte ikke til nogen gensidigt acceptabel løsning.
1.2. Parter, som er berørt af proceduren
(5)
Kommissionen underrettede officielt de klagende EU-producenter, andre kendte EU-producenter, de eksporterende producenter, importører, brugere, som den vidste var berørt af sagen, samt Indiens myndigheder om indledningen af proceduren. De interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om en mundtlig høring inden for fristen i indledningsmeddelelsen.
(6)
Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
1.2.1. Stikprøveudtagning af eksporterende producenter i Indien
(7)
I betragtning af det store antal eksporterende producenter i Indien påtænktes det i indledningsmeddelelsen at anvende stikprøveudtagning for at fastsætte subsidieringens omfang, jf. grundforordningens artikel 27.
(8)
For at gøre det muligt for Kommissionen at afgøre, om det ville være nødvendigt at udtage en stikprøve og i givet fald gøre dette, blev de eksporterende producenter i Indien anmodet om at give sig til kende senest 15 dage efter datoen for indledningen af undersøgelsen og afgive grundlæggende oplysninger om deres eksport- og hjemmemarkedssalg og deres nøjagtige aktiviteter i forbindelse med produktionen af den pågældende vare samt oplyse navnene på alle forretningsmæssigt forbundne virksomheder, der er involveret i produktion og/eller salg af den pågældende vare, og redegøre for disse virksomheders aktiviteter i perioden fra 1. april 2010 til 31. marts 2011.
(9)
De relevante indiske myndigheder blev også hørt i forbindelse med udtagelsen af en repræsentativ stikprøve.
(10)
I alt fem eksporterende producenter, herunder en gruppe af forretningsmæssigt forbundne virksomheder i Indien, indsendte de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Disse samarbejdsvillige virksomheder oplyste, at de eksporterede den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden. Sammenligningen mellem Eurostats importdata og mængden af eksport til Unionen af den pågældende vare, som blev opgivet for undersøgelsesperioden af de fem samarbejdsvillige virksomheder, viste, at samarbejdsgraden for de eksporterende producenter i Indien var tæt på 100 %. Stikprøven blev således udtaget på grundlag af de oplysninger, der blev indgivet af disse fem eksporterende producenter.
1.2.2. Udtagelse af stikprøven af samarbejdsvillige virksomheder i Indien
(11)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, udtog Kommissionen en stikprøve ud fra den største repræsentative eksportmængde af den pågældende vare til Unionen, der med rimelighed kunne undersøges inden for den tid, der var til rådighed. Stikprøven bestod af tre individuelle virksomheder, der tilsammen tegnede sig for mere end 98 % af den samlede eksportmængde fra Indien til Unionen af den pågældende vare.
(12)
De berørte parter og de indiske myndigheder blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 2, hørt i forbindelse med udtagelsen af stikprøven. De to samarbejdsvillige eksporterende producenter, som ikke indgik i stikprøven, insisterede på også at indgå i stikprøven. Som omtalt i betragtning 11 blev det imidlertid konkluderet, at det ikke var nødvendigt at ændre eller udvide stikprøven for så vidt angår repræsentativiteten i den foreslåede stikprøve.
1.2.3. Individuel undersøgelse af de virksomheder, der ikke indgik i stikprøven
(13)
Der blev fremsat en anmodning om individuel undersøgelse, jf. grundforordningens artikel 27, stk. 3, af en eksporterende producent, som ikke indgik i stikprøven. Undersøgelsen af denne anmodning ville i den midlertidige fase have været urimeligt byrdefuld at gennemføre. Derfor vil der senere blive truffet en afgørelse om, hvorvidt denne virksomhed kan indrømmes en individuel undersøgelse.
1.2.4. Stikprøveudtagning af EU-producenter
(14)
På baggrund af det store antal EU-producenter blev der i indledningsmeddelelsen givet mulighed for stikprøveudtagning for at fastsætte skaden, jf. grundforordningens artikel 27.
(15)
Kommissionen meddelte i indledningsmeddelelsen, at den havde udtaget en midlertidig stikprøve af EU-producenter. Denne stikprøve bestod af fem virksomheder ud af 15 EU-producenter, som var kendt inden undersøgelsens indledning, udvalgt ud fra deres salgsmængde, størrelse og geografiske placering i Unionen. De tegnede sig for 37 % af den samlede produktion i Unionen i undersøgelsesperioden. Interesserede parter blev opfordret til at gennemse sagsakterne og fremsætte bemærkninger til det hensigtsmæssige i dette valg senest 15 dage efter offentliggørelsen af indledningsmeddelelsen. Ingen af de interesserede parter gjorde indsigelse mod den foreslåede stikprøve, der bestod af fem virksomheder.
(16)
Efterfølgende trak en af de fem EU-producenter i stikprøven sit tilbud om samarbejde tilbage. De resterende fire virksomheder i stikprøven repræsenterede stadig 31 % af den samlede anslåede EU-produktion i undersøgelsesperioden. Således blev stikprøven stadig anset for at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen. Der fandt kontrolbesøg sted hos tre af disse virksomheder. På dette foreløbige stade i undersøgelsen blev det derfor besluttet, at det var tilstrækkeligt med en grundig skrivebordsanalyse for at kontrollere oplysningerne fra den fjerde virksomhed i stikprøven.
1.2.5. Stikprøveudtagning af ikke-forretningsmæssigt forbundne importører
(17)
I betragtning af det potentielt store antal importører i klagen påtænktes det i indledningsmeddelelsen at anvende stikprøveudtagning for importører i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27. To importører indsendte de ønskede oplysninger og indvilligede i at indgå i stikprøven inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. I betragtning af det lave antal importører, der gav sig til kende, blev det besluttet ikke at anvende stikprøver.
1.2.6. Spørgeskemabesvarelser og kontrolbesøg
(18)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste, var berørt, og til alle andre virksomheder, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Der blev således sendt spørgeskemaer til GOI, de eksporterende producenter fra Indien, der indgik i stikprøven, EU-producenterne i stikprøven, de samarbejdsvillige importører i Unionen og alle brugere, som den vidste, var berørt af undersøgelsen.
(19)
Der blev modtaget besvarelser fra GOI, de tre eksporterende producenter i stikprøven og de fire EU-producenter i stikprøven. Ingen af de importører eller brugere, der blev kontaktet, besvarede spørgeskemaet.
(20)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, der blev indsendt af de interesserede parter, og som den anså for nødvendige for en midlertidig fastsættelse af subsidiering, deraf følgende skade og Unionens interesser. Der blev gennemført kontrolbesøg hos GOI i Delhi og hos følgende parter:
EU-producenter
-
Inox Viti di Cattinori Bruno & C.s.n.c., Grumello del Monte, Italien
-
Bontempi Vibo S.p.A., Rodengo Saiano, Italien
-
Ugivis S.A, Belley, Frankrig.
Eksporterende producenter i Indien
-
Viraj Profiles Limited, Boisar, Dist. Thane, Maharashtra
-
Agarwal Fastners Pvt. Ltd., Vasai (East), Dist. Thane, Maharashtra
-
Raajratna Ventures Ltd., Ahmedabad, Gujarat.
1.3. Undersøgelsesperiode
(21)
Undersøgelsen af subsidiering og skade omfattede perioden fra 1. april 2010 til 31. marts 2011 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for vurderingen af skade omfattede perioden fra 2008 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Den pågældende vare
(22)
Den vare, der er genstand for undersøgelsen, er visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer samt dele heraf af rustfrit stål med oprindelse i Indien, som i øjeblikket tariferes under KN-kode 7318 12 10, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61 og 7318 15 70.
2.2. Samme vare
(23)
Det blev konstateret, at den pågældende vare og den vare, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i Indien, og den vare, der fremstilles og sælges i Unionen af EU-producenterne, havde de samme grundlæggende fysiske, kemiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål. Det konkluderes derfor foreløbigt, at disse varer er identiske i henhold til grundforordningens artikel 2, litra c).
3. SUBSIDIERING
3.1. Indledning
(24)
På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i klagen, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen følgende ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier:
a)
Duty Entitlement Passbook Scheme (toldgodtgørelsesordning)
b)
Advance Authorisation Scheme (forhåndstilladelsesordning)
c)
Export Promotion Capital Goods Scheme (eksportfremmeordning for kapitalgoder)
d)
Export Oriented Units Scheme (ordning for eksportorienterede virksomheder)
e)
Focus Product Scheme (»FPS-ordning«)
f)
»Export Credit Scheme« (eksportkreditordning)
g)
Electricity Duty Exemption Scheme (EDE) (afgiftsfritagelsesordning for elektricitet).
(25)
De nævnte ordninger a) til e) er baseret på Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (nr. 22 af 1992) (»loven om udenrigshandel«), der trådte i kraft den 7. august 1992. Ved loven om udenrigshandel bemyndiges GOI til at udstede bekendtgørelser vedrørende eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser opføres i »Foreign Trade Policy«-dokumenter, der udstedes af handelsministeriet hvert femte år og ajourføres regelmæssigt. Det »Foreign Trade Policy«-dokument, der er relevant for UP i forbindelse med denne undersøgelse, er FT-policy 09-14. Desuden fastlægger GOI også de procedurer, der styrer FT-policy 09-14 i »Handbook of Procedures, Volume I« (»Procedurehåndbogen I 09-14«). Procedurehåndbogen ajourføres også regelmæssigt.
(26)
Den under punkt f) nævnte eksportkreditordning er baseret på section 21 og 35A i bankloven af 1949 (»Banking Regulation Act 1949«), der tillader Reserve Bank of India (»RBI«) at vejlede forretningsbanker på eksportkreditområdet.
(27)
Den under punkt g) nævnte afgiftsfritagelsesordning for elektricitet er en del af »Package Scheme of Incentives of the Government of Maharashtra« (ordningen med tilskyndelsesforanstaltninger fra regeringen i Maharashtra), dokumentnummer PSI-1707/(CR-50)/IND-8, af 30. marts 2007.
3.2. Duty Entitlement Passbook Scheme (»DEPBS«) (toldgodtgørelsesordning)
a) Retsgrundlag
(28)
Der findes en detaljeret beskrivelse af DEPBS i kapitel 4.3 i FT-policy 09-14 og i kapitel 4 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(29)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører kan benytte denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse af DEPBS
(30)
En eksportør kan anmode om kreditter, der er udstedt under DEPBS, og som beregnes som en procentdel af værdien af de varer, der eksporteres under denne ordning. De indiske myndigheder har fastsat sådanne DEPBS-satser for de fleste varer, herunder den pågældende vare. De fastsættes på grundlag af Standard Input/Output-normer (»SION-normer«) under hensyntagen til et formodet indhold af importerede råmaterialer i eksportvaren og tolden på disse formodede importerede råmaterialer, uanset om der rent faktisk er betalt importafgift eller ej.
(31)
For at være berettiget til fordelene under denne ordning skal en virksomhed foretage eksport. På tidspunktet for eksporttransaktionen skal eksportøren udfærdige en erklæring til de indiske myndigheder, hvoraf det fremgår, at eksporten finder sted i henhold til DEPBS-ordningen. For at varerne kan blive eksporteret, udsteder de indiske toldmyndigheder et eksportforsendelsesdokument under forsendelsesproceduren. Af dette dokument fremgår bl.a. størrelsen af den DEPBS-kredit, der vil blive indrømmet for den pågældende eksporttransaktion. Eksportøren kender på dette tidspunkt den fordel, den pågældende vil opnå. Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, har GOI ingen beføjelser med hensyn til indrømmelse af en kredit, der er udstedt under DEPBS.
(32)
Det konstateredes, at efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan kreditter, der er udstedt under DEPBS, bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med indiske regnskabsstandarder. Sådanne kreditter kan benyttes til at betale told på senere import af enhver vare, undtagen kapitalgoder og varer, som er underlagt importrestriktioner. Varer, der er importeret ved anvendelse af sådanne kreditter, kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde. Kreditter, der er udstedt under DEPBS, er frit omsættelige og gyldige i en periode på 24 måneder fra udstedelsesdatoen.
(33)
Ansøgninger om kreditter, der er udstedt under DEPBS, indsendes elektronisk og kan omfatte en ubegrænset mængde eksporttransaktioner. I realiteten findes der ingen faste frister for kreditter, der er udstedt under DEPBS. Det elektroniske system, der anvendes til forvaltning af DEPBS, udelukker ikke automatisk eksporttransaktioner, der foretages efter de frister, der er nævnt i kapitel 4.47 i Procedurehåndbogen I 09-14. Endvidere - som anført i kapitel 9.3 i Procedurehåndbogen I 04-09 - kan ansøgninger, der blev modtaget efter udløbet af fristerne for indsendelse, altid tages i betragtning ved pålæggelse af en mindre bøde.
(34)
Det blev konstateret, at to virksomheder i stikprøven, nemlig Agarwal Fastners Pvt. Ltd. og Raajratna Ventures Ltd., anvendte denne ordning i UP.
d) Konklusioner vedrørende DEPBS
(35)
Med DEPBS ydes der subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En kredit, der er udstedt under DEPBS, er et finansielt bidrag fra GOI, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter og dermed reducere de toldindtægter, som den indiske stat ellers ville have fået. Desuden medfører kreditten under DEPBS en fordel for eksportøren, da virksomhedens likviditet forbedres.
(36)
Endvidere er DEPBS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a), første afsnit.
(37)
Ordningen kan desuden ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), idet den ikke overholder de regler, der er fastsat i grundforordningens bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). En eksportør er ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de faktisk anvendte råmaterialer. Desuden findes der ingen ordning eller procedure, der skal fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om betaling af for høje importafgifter, jf. grundforordningens bilag I, punkt i), og bilag II og III. Endelig er en eksportør berettiget til fordelene ved DEPBS, uanset om den pågældende overhovedet importerer råmaterialer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der køber alle deres råmaterialer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råmaterialer, er således stadig berettiget til fordelene ved DEPBS.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(38)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5 blev det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnet og udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i UP. I denne forbindelse konstateredes det, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion i henhold til denne ordning. På dette tidspunkt er det sandsynligt, at GOI giver afkald på tolden, hvilket udgør et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, der bl.a. viser størrelsen af den kredit, der er udstedt under DEPBS, som ydes for den pågældende eksporttransaktion, har GOI ingen beføjelser med hensyn til at indrømme subsidiet. I betragtning af ovenstående anses det for passende at betragte fordelen ved DEPBS-ordningen som summen af de kreditter, der er opnået for alle eksporttransaktioner, der har fundet sted i henhold til denne ordning i UP.
(39)
Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket kreditterne for at nå frem til subsidiebeløbet som tæller, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a). Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning i UP som nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(40)
Den subsidiesats, der blev fastsat for de pågældende virksomheder i forbindelse med denne ordning i UP, var på mellem 4,70 % og 6,53 %.
3.3. Advance Authorisation Scheme (»AAS«) (forhåndstilladelsesordningen)
a) Retsgrundlag
(41)
AAS er beskrevet detaljeret i FT-policy 2009-2014, paragraf 4.1.3 til 4.1.14, og i kapitel 4.1 til 4.30A i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(42)
AAS består af seks underordninger, der er nærmere beskrevet i betragtning 43. Disse underordninger er bl.a. forskellige med hensyn til støtteberettigelse. Producent-eksportører og forhandler-eksportører, der er »forbundet« med støtteproducenter, er berettiget til støtte under AAS-ordningerne for fysisk eksport og årligt behov. Producent-eksportører, der leverer til den endelige eksportør, er støtteberettiget under AAS-ordningen for mellemleverancer. Hovedleverandører, der leverer til kategorier »ligestillet med eksport«, jf. punkt 8.2 i FT-policy 2009-2014, såsom leverandører til eksportorienterede virksomheder (»EOU«), er berettigede til AAS-underordningen for transaktioner ligestillet med eksport. Endelig er mellemleverandører til producent-eksportører berettiget til fordele i forbindelse med transaktioner ligestillet med eksport i henhold til underordningerne for »ARO« (Advance Release Order - attester til forudgående frigivelse) og løbende indenlandsk remburs.
c) Praktisk gennemførelse
(43)
Der kan udstedes AAS for:
i) Fysisk eksport: Dette er den vigtigste underordning. Den gør det muligt toldfrit at importere råmaterialer til fremstilling af en specifik færdig eksportvare. »Fysisk« betyder i denne forbindelse, at eksportvaren skal forlade indisk område. Tilladelsen til import og forpligtelsen til eksport (herunder eksportvarens type) er specificeret i licensen.
ii) Årligt behov: En sådan tilladelse er ikke knyttet til en bestemt eksportvare, men til en bredere varegruppe (f.eks. kemiske og dermed forbundne varer). Licensindehaveren kan - op til en bestemt værditærskel, der fastsættes ud fra tidligere eksportresultater - toldfrit importere ethvert råmateriale, der skal benyttes til fremstilling af enhver vare, der henhører under en sådan varegruppe. Licensindehaveren kan vælge at eksportere enhver færdig vare i varegruppen, hvor sådanne toldfri materialer er anvendt.
iii) Mellemleverancer: Denne underordning omfatter tilfælde, hvor to producenter har til hensigt at fremstille en enkelt eksportvare og stå for hver sin del af produktionsprocessen. Den producent-eksportør, der fremstiller mellemproduktet, kan toldfrit importere råmaterialer og i den forbindelse opnå forhåndstilladelse for mellemleverancer. Den endelige eksportør færdiggør produktionen og er forpligtet til at eksportere den færdige vare.
iv) Transaktioner ligestillet med eksport: Denne underordning gør det muligt for en hovedleverandør toldfrit at importere råmaterialer, som er nødvendige for fremstillingen af varer, der skal sælges som »transaktioner ligestillet med eksport« til de kundekategorier, der er anført i punkt 8.2. i FT policy 09-14. Ifølge GOI forstås der ved transaktioner ligestillet med eksport transaktioner, hvor de leverede varer ikke forlader landet. En række kategorier af leverancer anses for at være transaktioner ligestillet med eksport, forudsat at varerne er fremstillet i Indien, f.eks. leverancer af varer til en eksportorienteret virksomhed eller til en virksomhed i et særligt økonomisk område.
v) Attester til forudgående frigivelse (»Advance Release Order« eller »ARO«): En AAS-licensindehaver, der ønsker at købe råmaterialerne hos indenlandske kilder i stedet for at importere dem direkte, kan vælge at købe dem ved anvendelse af ARO. I sådanne tilfælde godkendes AAS-licenserne som ARO og påtegnes til den indenlandske leverandør ved levering af de derpå anførte varer. Påtegnelsen af ARO giver den indenlandske leverandør ret til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. punkt 8.3 i FT-policy 09-14 (dvs. AAS for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige punktafgifter). Ved ARO-mekanismen ydes der refusion af skatter og afgifter til leverandøren, i stedet for at disse beløb refunderes til den endelige eksportør i form af toldgodtgørelse eller -refusion. Skatter og afgifter kan refunderes for både lokale og importerede råmaterialer.
vi) Løbende indenlandsk remburs: Denne underordning dækker indenlandske leverancer til en AAS-licensindehaver. Denne kan henvende sig til en bank for at åbne en indenlandsk remburs til fordel for en indenlandsk leverandør. Banken validerer tilladelsen til direkte import for den værdi og de varemængder, der købes i landet i stedet for at blive importeret. Den indenlandske leverandør vil være berettiget til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. punkt 8.3 i FT-policy 09-14 (dvs. AAS for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige punktafgifter).
(44)
En virksomhed i stikprøven modtog indrømmelser under AAS-ordningen i forbindelse med den pågældende vare i UP. Denne virksomhed gjorde brug af én underordning, nemlig AAS for fysisk eksport. Det er derfor ikke nødvendigt at undersøge, om de resterende uudnyttede underordninger er udligningsberettigede.
(45)
Af hensyn til de indiske myndigheders kontrol er AAS-licensindehaveren retligt forpligtet til at føre et korrekt og behørigt regnskab over forbrug og anvendelse af toldfrit importerede varer eller varer købt på hjemmemarkedet i et nærmere angivet format (kapitel 4.26 og 4.30 i Procedurehåndbogen I 09-14 samt bilag 23), dvs. en fortegnelse over det faktiske forbrug. Denne fortegnelse skal revideres af en ekstern statsautoriseret revisor, som udsteder en attest om, at den foreskrevne fortegnelse og de relevante bogføringer er undersøgt, og at de oplysninger, der er afgivet i henhold til tillæg 23, er sande og korrekte i enhver henseende.
(46)
For så vidt angår den underordning, som den pågældende virksomhed anvendte i UP, dvs. fysisk eksport, fastsætter GOI den mængde og værdi, som importtilladelsen og eksportforpligtelsen vedrører, og dette fremgår af tilladelsen. Desuden skal de tilsvarende transaktioner anføres på tilladelsen af statens embedsmænd på import- og eksporttidspunktet. Den mængde import, der er tilladt i henhold til AAS-ordningen, fastsættes af GOI på grundlag af såkaldte standard input/output-normer (»SION-normer«), som findes for de fleste varer, herunder den pågældende vare. Importerede råmaterialer kan ikke afhændes og skal anvendes til at fremstille den færdige eksportvare. Eksportforpligtelsen skal opfyldes inden for en fastsat frist efter udstedelsen af licensen (24 måneder med mulighed for to forlængelser på hver 6 måneder).
(47)
I undersøgelsen blev det også fastslået, at kravene til kontrol, som de indiske myndigheder har anført, enten ikke blev opfyldt eller endnu ikke var blevet afprøvet i praksis.
(48)
Den virksomhed, der anvendte den samme ordning, førte en fortegnelse over produktion og forbrug. Tillæg 23 var ikke ordentligt udfyldt og kunne derfor ikke anses for at være en fortegnelse over det faktiske forbrug, som foreskrevet i kapitel 4.26 og 4.30 i Procedurehåndbogen I 09-14. En fortegnelse over det faktiske forbrug for UP forelå ikke, og det var derfor ikke muligt at kontrollere bl.a. regnskabet over forbruget for at afgøre, hvilke råmaterialer der var blevet anvendt i produktionen af den eksporterede vare og i hvilke mængder, som anført i kopien af tillæg 23. Hvad angår kravene til kontrol, jf. betragtning 45, førte virksomheden ingen regnskab med, hvordan denne certificering fandt sted. Der forelå ingen revisionsplan eller dokumentation for den udførte revision (f.eks. en revisionsrapport), ingen optegnelser over den anvendte metode og de specifikke krav i forbindelse med en så omhyggelig gennemgang, der kræver detaljeret teknisk viden om produktionsprocesser. Eventuelle for store eftergivne afgiftsbeløb, som virksomheden måtte have haft, og som er indberettet i tillæg 23, indeholdt ingen oplysninger om relevante myndigheders intervention eller kontrol. Kort sagt blev det konkluderet, at den undersøgte eksportør ikke var i stand til at påvise, at de relevante betingelser i FT-policy 09-14 var blevet opfyldt.
d) Konklusion vedrørende AAS
(49)
Fritagelsen for importafgifter er et subsidie i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, da den udgør et finansielt bidrag fra GOI, der har medført en fordel for den undersøgte eksportør.
(50)
Desuden er subsidierne i forbindelse med AAS-ordningen for fysisk eksport helt klart retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for at være specifikke og udligningsberettigede, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a), første afsnit. Uden en eksportforpligtelse kan en virksomhed ikke opnå fordele i henhold til denne ordning.
(51)
Den underordning, der blev benyttet i den aktuelle sag, kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke reglerne i grundforordningens bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). GOI anvendte ikke en verifikationsordning eller -procedure til effektivt at bekræfte, hvorvidt der blev brugt råmaterialer ved fremstillingen af den eksporterede vare og i hvilke mængder (grundforordningens bilag II, del II, punkt 4), samt for substitutionsgodtgørelsesordningers vedkommende grundforordningens bilag III, del II, punkt 2). Endvidere var SION-normerne for den pågældende vare ikke tilstrækkeligt præcise, og de kan ikke i sig selv anses for at være et system til verifikation af det faktiske forbrug, fordi disse standardnormer er udformet således, at GOI ikke med tilstrækkelig præcision kan kontrollere, hvilke mængder råmaterialer der er forbrugt i produktionen til eksport. De indiske myndigheder foretog desuden heller ikke nogen yderligere undersøgelse på grundlag af de faktisk involverede råmaterialer, selv om det normalt er nødvendigt, når der ikke findes en effektiv kontrolordning (grundforordningens bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3).
(52)
Denne underordning er derfor udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(53)
Da der ikke er tale om tilladte toldgodtgørelsesordninger eller substitutionsgodtgørelsesordninger, er den udligningsberettigede fordel eftergivelsen af den samlede importafgift, der normalt skal betales ved import af råmaterialer. I denne henseende skal det bemærkes, at det ikke er fastsat i grundforordningen, at kun eftergivelse af for store afgiftsbeløb kan udlignes. Ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og dens bilag I, punkt i), kan der kun foretages udligning af for store eftergivne afgiftsbeløb, hvis betingelserne i grundforordningens bilag II og III er opfyldt. Disse betingelser var imidlertid ikke opfyldt i dette tilfælde. Hvis det konstateres, at der ikke findes en passende kontrolprocedure, finder ovennævnte undtagelse for godtgørelsesordninger således ikke anvendelse, og i stedet anvendes den normale regel om, at det er de ubetalte afgiftsindtægter, der er givet afkald på, som skal udlignes, og ikke de beløb, som angiveligt er eftergivet for meget. Som det fremgår af grundforordningens bilag II, del II, og bilag III, del II, påhviler det ikke undersøgelsesmyndigheden at beregne sådanne eftergivelser af for store afgiftsbeløb. Tværtimod skal den undersøgende myndighed ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), kun fastslå, om der foreligger tilstrækkelige beviser til at tilbagevise, at den kontrolordning, der angiveligt findes, er hensigtsmæssig.
(54)
Subsidiebeløbet for den virksomhed, der benyttede AAS, blev beregnet på grundlag af de importafgifter, som der var givet afkald på (basistold og særlig tillægstold) for de materialer, der var importeret i henhold til underordningen i UP (tæller). I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a), blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket subsidiebeløbet, når der blev fremsat berettigede krav herom. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over eksportomsætningen for den pågældende vare i undersøgelsesperioden som nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(55)
Den subsidiesats, der blev fastsat for virksomheden i forbindelse med denne ordning i UP, var på 2,94 %.
3.4. Export Promotion Capital Goods Scheme (»EPCGS«) (eksportfremmeordning for kapitalgoder)
a) Retsgrundlag
(56)
Der findes en detaljeret beskrivelse af EPCGS-ordningen i kapitel 5 i FT-policy 09-14 og i kapitel 5 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(57)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører, forhandler-eksportører, der er »forbundet med« støtteproducenter og leverandører af tjenesteydelser.
c) Praktisk gennemførelse
(58)
Med forbehold af en eksportforpligtelse har en virksomhed lov til at importere (nye og brugte) kapitalgoder til nedsat told. Med henblik herpå udsteder GOI efter anmodning og betaling af et gebyr en EPCGS-licens. Ordningen giver mulighed for en reduceret importtoldsats på 5 % på alle kapitalgoder, der indføres under ordningen. For at opfylde eksportforpligtelsen skal de importerede kapitalgoder anvendes til at fremstille en vis mængde eksportvarer inden for en bestemt periode. I henhold til FT-policy 09-14 kan der importeres kapitalgoder med en told på 0 % i henhold til EPCGS, men i sådanne tilfælde er perioden for indfrielse af eksportforpligtelsen kortere, nemlig 6 år i stedet for 8 år fra tilladelsens udstedelsesdato. EPCGS-licensindehaveren kan også anskaffe kapitalgoderne i Indien. I så fald kan den lokale producent af kapitalgoder selv benytte fordelen ved toldfri import af dele, der er nødvendige til fremstilling af sådanne kapitalgoder. Alternativt kan den lokale producent gøre krav på fordelen ved transaktioner ligestillet med eksport, for så vidt angår levering af kapitalgoder til en EPCGS-licensindehaver.
(59)
Det blev konstateret, at alle eksporterende producenter, der indgik i stikprøven, anvendte denne ordning i UP.
d) Konklusion vedrørende EPCGS-ordningen
(60)
Med EPCGS ydes der subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. Toldnedsættelsen er et finansielt bidrag fra GOI, da denne indrømmelse reducerer de toldindtægter, som de indiske myndigheder ellers ville have haft. Desuden medfører toldnedsættelsen en fordel for eksportøren, fordi toldbesparelsen ved import forbedrer eksportørens likviditet.
(61)
Endvidere er EPCGS-ordningen retligt betinget af eksportresultater, da licenser ikke kan opnås uden en eksportforpligtelse. Den anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a), første afsnit.
(62)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Kapitalgoder er ikke omfattet af anvendelsesområdet for sådanne tilladelige ordninger (jf. grundforordningens bilag I, punkt i), da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(63)
Subsidiebeløbet blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, beregnet på grundlag af den ikke betalte told på importerede kapitalgoder, fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for sådanne kapitalgoder i den pågældende erhvervsgren. Efter fast praksis er det således beregnede beløb for UP blevet justeret ved at tillægge renter i denne periode, så der sker en afspejling af den fulde værdi af fordelen over tid. Markedsrenten i undersøgelsesperioden i Indien blev anset for passende til dette formål. Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a).
(64)
Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt som behørig nævner over eksportomsætningen i UP, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(65)
Den subsidiesats, der blev fastsat for de pågældende virksomheder i forbindelse med denne ordning i UP, var på 0,11 %, 0,16 % og 0,19 %.
3.5. Export Oriented Units Scheme (»EOU-ordning«) (ordning for eksportorienterede virksomheder)
a) Retsgrundlag
(66)
Der findes en detaljeret beskrivelse af EOU-ordningen i kapitel 6 i FT-policy 09-14 og i kapitel 6 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(67)
Med undtagelse af rene handelsvirksomheder kan enhver virksomhed, der i princippet forpligter sig til at eksportere hele sin produktion af varer eller tjenesteydelser, etableres under EOU-ordningen. Industrivirksomheder skal imidlertid opfylde et krav om minimumsinvesteringer i anlægsaktiver for at være berettigede til EOU-ordningen.
c) Praktisk gennemførelse
(68)
Eksportorienterede virksomheder kan etableres overalt i Indien.
(69)
Ansøgninger om EOU-status skal indeholde nærmere oplysninger for en periode på fem år om bl.a. planlagte produktionsmængder, forventet værdi af eksporten, importbehov og behov for indenlandske varer. Hvis myndighederne godtager virksomhedens ansøgning, vil den blive underrettet om de vilkår og betingelser, der er knyttet til godtagelsen. Aftalen om at blive godkendt som EOU-virksomhed er gyldig i fem år. Aftalen kan fornyes i yderligere perioder.
(70)
En EOU-virksomhed har ifølge FT-policy 09-14 en central forpligtelse til at opnå en nettoindtjening i udenlandsk valuta, hvilket vil sige, at den samlede værdi af eksporten i en referenceperiode på 5 år skal være højere end den samlede værdi af de importerede varer.
(71)
Eksportorienterede virksomheder er berettiget til følgende fordele:
i)
fritagelse for importtold på alle varetyper (herunder kapitalgoder, råmaterialer og forbrugsgoder), som er nødvendige til fremstilling og forarbejdning eller i forbindelse hermed
ii)
fritagelse for punktafgift på varer indkøbt hos indenlandske leverandører
iii)
godtgørelse af central omsætningsafgift på varer indkøbt lokalt
iv)
mulighed for at sælge en del af produktionen på hjemmemarkedet (op til 50 % af de eksporterede varers fob-værdi) på betingelse af, at man opnår en positiv nettoindtjening i udenlandsk valuta efter indbetaling af gældende told, dvs. punktafgifter på færdige varer
v)
delvis tilbagebetaling af den afgift, der er betalt på fyringsolie købt hos hjemlige olieselskaber
vi)
fritagelse i 10 år efter virksomhedens etablering for den skat på indtægter, der normalt skal betales af fortjeneste af eksportsalg i overensstemmelse med section 10B i indkomstskatteloven.
(72)
Virksomheder under denne ordning er underlagt toldmyndighedernes tilsyn.
(73)
De er retligt forpligtede til at føre nøjagtigt regnskab med alle importerede varer og med forbrug og anvendelse af alle importerede materialer og den eksport, der foretages i henhold til det relevante afsnit i Procedurehåndbogen I 09-14. Disse dokumenter skal regelmæssigt fremlægges for de kompetente indiske myndigheder i form af kvartalsvise og årlige situationsrapporter.
(74)
På intet tidspunkt stilles der dog krav om, at EOU-virksomheder skal redegøre for den indbyrdes forbindelse mellem enhver importtransaktion og deres eksport, salg til andre virksomheder, salg til reduceret told på hjemmemarkedet (»domestic tariff area«) eller lagerbeholdninger, som anført i det relevante afsnit Procedurehåndbogen I 09-14.
(75)
Hjemmemarkedssalget forsendes og registreres ved selvcertificering. Ekspeditionen af en EOU-virksomheds eksportforsendelser overvåges af en embedsmand fra told- og punktafgiftsmyndighederne.
(76)
I det aktuelle tilfælde blev EOU-ordningen benyttet af én af eksportørerne i stikprøven. Denne eksportør benyttede ordningen til toldfrit at importere råmaterialer, forbrugsgoder og kapitalgoder, til punktafgiftsfrit at købe varer på hjemmemarkedet og opnå godtgørelse af omsætningsafgifter samt til at sælge en del af sin produktion på hjemmemarkedet. Eksportøren opnåede således alle de fordele, der er beskrevet i betragtning 71 under nr. i)-vi). Hvad angår fritagelsen for indkomstskat i henhold til section 10B i indkomstskatteloven, viste undersøgelsen, at virksomheden fra 1. april 2010 ikke længere var berettiget til denne fritagelse. Bestemmelserne om indkomstskattefritagelser for EOU-virksomheder blev derfor ikke taget yderligere i betragtning som led i denne undersøgelse.
(77)
På et meget sent tidspunkt indsendte den virksomhed, for hvilken det blev konstateret, at den fungerede som en EOU-virksomhed, detaljerede bemærkninger til ordningen, bl.a. med påstand om, at de forskellige foranstaltninger, som fandtes inden for EOU, ikke var udligningsberettigede subsidier. Der kunne ikke drages nogle konklusioner ud fra analysen af disse bemærkninger på det tidspunkt, men det vil blive behørigt behandlet i den efterfølgende fase af denne undersøgelse.
d) Konklusioner vedrørende EOU-ordningen
(78)
Fritagelsen af EOU-virksomheder for tre typer importafgifter (basistold, »education cess on customs duty« og »higher secondary education cess« -hhv. uddannelsesbidrag og uddannelsesbidrag på gymnasieniveau) og godtgørelsen af omsætningsafgift er finansielle bidrag fra GOI, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Der gives afkald på offentlige indtægter, der ellers ville være opnået, således at EOU-virksomheden opnår en fordel i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 2, da den forbedrede sin likviditet ved ikke at skulle betale de afgifter, der normalt ville påløbe, og ved at opnå godtgørelse af omsætningsafgift.
(79)
EOU-ordningen kan desuden ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke reglerne i grundforordningens bilag I, punkt h) og i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). GOI anvendte ikke en verifikationsordning eller -procedure til effektivt at bekræfte, hvorvidt der blev brugt råmaterialer ved fremstillingen af den eksporterede vare og i hvilke mængder (grundforordningens bilag II, del II, punkt 4), samt for substitutionsgodtgørelsesordningers vedkommende grundforordningens bilag III, del II, punkt 2). Hensigten med den indførte kontrolordning er at overvåge forpligtelsen til at opnå nettoindtjening i udenlandsk valuta og ikke forbruget af import i forbindelse med fremstilling af eksportvarer.
(80)
Fritagelsen for forbrugsafgiften og den tilsvarende importafgift (»EED« tillægstold) fører imidlertid ikke til, at der gives afkald på de indtægter, der ellers ville være opnået. Forbrugsafgifter og tillægstold kan, hvis de betales, benyttes som kredit i forbindelse med fremtidige afgiftsforpligtelser (den såkaldte »CENVAT-mekanisme«), der kan sammenlignes med moms-ordningen, og som giver indiske virksomheder mulighed for at udligne afgifter i forbindelse med anskaffelser med omsætningsafgifter. Disse afgifter er derfor ikke endelige. Ved anvendelse af CENVAT-kreditter er der kun en endelig afgift på værditilvæksten og ikke på råmaterialerne.
(81)
Det er således kun fritagelsen for basistold og uddannelsesbidragene (»education cess on customs duty«, »higher secondary education cess«) og godtgørelsen af den centrale omsætningsafgift, der udgør subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3. De er retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for at være specifikke og udligningsberettigede, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a). Det er en ufravigelig betingelse for at opnå fordelene, at en EOU-virksomhed har eksport som mål, jf. kapitel. 6.1 i FT-policy 09-14.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(82)
Den udligningsberettigede fordel er derfor eftergivelsen af de samlede importafgifter, (basistold, uddannelsesbidrag og uddannelsesbidrag på gymnasieniveau), der normalt skal betales ved import, samt godtgørelsen af den centrale omsætningsafgift i UP.
i) Fritagelse for importafgifter (basistold, »education cess on customs duty«, »higher secondary education cess«), godtgørelsen af den centrale omsætningsafgift på råmaterialer og forbrugsgoder
(83)
Subsidiebeløbet for den eksportør, der er en eksportorienteret virksomhed, blev beregnet på grundlag af den importtold (basistold, »education cess on customs duty«, »higher secondary education cess«), som der var givet afkald på i UP, for de materialer, som EOU-virksomheden importerede som helhed, og den godtgjorte omsætningsafgift i UP. Gebyrer, som nødvendigvis påløber for at opnå subsidiet, blev jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a), fratrukket dette beløb, og resultatet heraf var subsidiebeløbet som tæller. Dette subsidiebeløb er i henhold til grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den relevante eksportomsætning i UP som nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Den pågældende virksomhed havde således en subsidiemargen på 2,68 %.
ii) Fritagelse for importafgifter (basistold, »education cess on customs duty«, »higher secondary education cess«) på kapitalgoder
(84)
Kapitalgoder indgår ikke fysisk i de færdige varer. Fordelen for den pågældende virksomhed er derfor beregnet på grundlag af størrelsen af den ikke betalte told på importen af kapitalgoder fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningstid for sådanne goder i en af de undersøgte virksomheder, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 3. Det således beregnede beløb vedrører dermed UP og er blevet justeret ved at tillægge renter i denne periode for at afspejle værdien af fordelen over tid og derved bestemme den fulde fordel af denne ordning for modtageren. Markedsrenten i UP i Indien blev anset for passende til dette formål. Dette subsidiebeløb er i henhold til grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over den relevante eksportomsætning i UP som nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Den subsidiemargen, der således blev opnået for den pågældende virksomhed, var på 0,05 %.
(85)
Den pågældende virksomhed havde en samlet subsidiemargen på 2,73 % under EOU-ordningen.
3.6. Focus Product Scheme (»FPS-ordning«)
a) Retsgrundlag
(86)
Der findes en detaljeret beskrivelse af denne ordning i punkt 3.15 til 3.17 i FT-policy 09-14 og i kapitel 3.9 til 3.11 i Procedurehåndbogen I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(87)
I henhold til punkt 3.15.2 i FT-policy 09-14 er eksportører af anmeldte varer i tillæg 37D til Procedurehåndbogen I 09-14 støtteberettiget under denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(88)
En eksportør af varer, der er opført i tillæg 37D til Procedurehåndbogen I 09-14, kan ansøge om et bevis for afgiftskredit under FPS-ordningen (Duty Credit Scrip) på 2 % eller 5 % af eksportens fob-værdi. Imidlertid er de varer eller sektorer, som der er særlig fokus på, og som er omfattet af tabel 2 og 5 i ovennævnte tillæg 37D, berettiget til en afgiftskredit på 5 % af eksportens fob-værdi. Den pågældende vare, der er genstand for undersøgelsen, er omfattet af disse varer, som der er særlig fokus på.
(89)
FPS er en ordning efter eksport, dvs. en virksomhed skal foretage eksport for at være støtteberettiget til fordelene ved denne ordning. Derefter indsender virksomheden en online-ansøgning til den relevante myndighed sammen med kopier af eksportordren og fakturaen, bankens kvittering for afholdte gebyrer i forbindelse med ansøgningen, kopi af forsendelsespapirerne og bankbekræftelser for modtaget betaling eller bevis for overførsel fra udlandet i tilfælde af direkte omsætning af dokumenter. Hvis den oprindelige kopi af forsendelsespapirerne og/eller bankbekræftelserne er blevet indsendt i forbindelse med ansøgninger om fordele under andre ordninger, kan virksomheden indsende egne bekræftede kopier med angivelse af den relevante myndighed, hvortil de oprindelige dokumenter er blevet sendt. En online-ansøgning om kreditter under FPS-ordningen kan maksimalt omfatte op til 50 forsendelsespapirer.
(90)
Det konstateredes, at efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan kreditter under FPS-ordningen bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med indiske regnskabsstandarder. Sådanne kreditter kan benyttes til at betale told på senere import af enhver vare, undtagen kapitalgoder og varer, som er underlagt importrestriktioner. Varer, der er importeret ved anvendelse af sådanne kreditter, kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde. Kreditter under FPS-ordningen er frit omsættelige og gyldige i en periode på 24 måneder fra udstedelsesdatoen.
(91)
Det blev konstateret, at to af virksomhederne i stikprøven anvendte denne ordning i UP.
d) Konklusion vedrørende FPS
(92)
Med FPS-ordningen ydes der subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En kredit under FPS-ordningen er et finansielt bidrag fra GOI, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter, hvorved de indiske myndigheder giver afkald på toldindtægter, de ellers ville have fået. Desuden medfører kreditten under FPS-ordningen en fordel for eksportøren, da virksomhedens likviditet forbedres.
(93)
Endvidere er FPS-ordningen retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for specifik og udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a).
(94)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), idet den ikke overholder de regler, der er fastsat i grundforordningens bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). En eksportør er ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de faktisk anvendte råmaterialer. Desuden findes der ingen ordning eller procedure, der skal fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om betaling af for høje importafgifter, jf. grundforordningens bilag I, punkt i), og bilag II og III. Endelig er en eksportør berettiget til FPS-fordelene, uanset om den pågældende overhovedet importerer råmaterialer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der køber alle deres råmaterialer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råmaterialer, er således stadig berettiget til fordelene ved FPS-ordningen.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(95)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5 blev det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnet og udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i UP. I denne forbindelse konstateredes det, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion i henhold til denne ordning. På dette tidspunkt er det sandsynligt, at GOI giver afkald på tolden, hvilket udgør et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, der bl.a. viser størrelsen af den FPS-kredit, som ydes for den pågældende eksporttransaktion, har GOI ingen beføjelser med hensyn til indrømmelse af subsidiet. I betragtning af ovenstående anses det for passende at betragte fordelen ved FPS-ordningen som summen af de kreditter, der er opnået for alle eksporttransaktioner, der har fundet sted under denne ordning i UP.
(96)
Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket kreditterne for at nå frem til subsidiebeløbet som tæller, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a). Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning i UP som nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(97)
Den subsidiesats, der blev fastsat for de to virksomheder i forbindelse med denne ordning i UP, var på 4,80 %.
3.7. Export Credit Scheme (»ECS«) (eksportkreditordning)
a) Retsgrundlag
(98)
Der findes en detaljeret beskrivelse af ordningen i cirkulæret Master Circular DBOD No. DIR.(Exp).BC. 06/04.02.002/2010-10 ((Rupee/Foreign Currency Export Credit)) fra Reserve Bank of India (»RBI«), der er rettet til alle forretningsbanker i Indien.
b) Støtteberettigelse
(99)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører og forhandler-eksportører.
c) Praktisk gennemførelse
(100)
ECS består af to underordninger, nemlig en ordning for eksportkredit før forsendelse (»pakkekredit«), som omfatter kreditter, der ydes en eksportør med henblik på finansiering af køb, forarbejdning, fremstilling, pakning og/eller forsendelse af varer forud for eksporten, samt en ordning for eksportkredit efter forsendelse, der tilvejebringer arbejdskapitallån til finansiering af eksporttilgodehavender. Siden den 1. juli 2010 har forretningsbankerne anvendt et nyt basisrentesystem, som gælder for alle indehavere af forskud på eksportkreditter i rupees. Med hensyn til ECS i udenlandsk valuta fastsætter RBI maksimumsrentesatser for eksportkreditter, som forretningsbankerne kan pålægge en eksportør. RBI pålægger også bankerne at afsætte en vis andel af deres nettobankkredit til eksportfinansiering.
(101)
Ifølge dette Master Circular fra RBI kan eksportører opnå eksportkreditter til præferencerentesatser sammenlignet med renter for almindelige kommercielle kreditter (»kontantkreditter«), der udelukkende fastsættes på markedsvilkår. Forskellen i satserne kan indsnævres for virksomheder med god kreditværdighed. Det kan faktisk være muligt for virksomheder med høj kreditværdighed at opnå eksportkreditter og kontantkreditter på samme vilkår.
(102)
Det blev konstateret, at alle de eksporterende producenter i stikprøven anvendte denne ordning i UP.
d) Konklusion vedrørende ECS
(103)
De præferencerentesatser for en ECS-kredit, der er fastsat i de i betragtning 98 nævnte Master Circular fra RBI, kan reducere en eksportørs renteomkostninger i forhold til kreditomkostninger, der udelukkende er fastsat på markedsvilkår, og medfører i dette tilfælde en fordel for en sådan eksportør, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2.
(104)
Selv om præferencerentesatserne under ECS ydes af forretningsbanker, er denne fordel et finansielt bidrag fra staten, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv). I den forbindelse skal det bemærkes, at det hverken i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv), eller artikel 1, stk. 1, litra a) nr. iv), i aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger kræves, at der udbetales penge fra det offentlige - f.eks. godtgørelse fra GOI til forretningsbankerne - for at der er tale om subsidier, men kun at staten giver pålæg om at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), ii) eller iii). RBI er et offentligt organ og derfor omfattet af den definition af »staten«, der er givet i grundforordningens artikel 2, litra b). Banken er 100 % statsejet, forfølger mål for den offentlige politik (f.eks. pengepolitikken), og dens ledelse udpeges af GOI. RBI giver instrukser til private organer, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv), andet led, idet forretningsbankerne er forpligtet til at overholde de betingelser, den indfører bl.a. fastsættelsen af rentesatser for eksportkreditter, der er anført i Master Circular fra RBI, samt RBI's bestemmelser om, at forretningsbanker skal afsætte en vis del af deres nettobankkredit til eksportfinansiering. Dette forpligter forretningsbankerne til at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), i dette tilfælde långivning i form af eksportfinansiering til præferencesatser. En sådan direkte overførsel af midler i form af lån på særlige vilkår ville normalt påhvile staten, og denne praksis afviger ikke reelt fra normal statslig praksis, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv). Dette subsidie anses for at være specifikt og udligningsberettiget, da præferencerentesatserne kun indrømmes i forbindelse med finansiering af eksporttransaktioner og derfor er betinget af eksportresultater, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a), første afsnit,.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(105)
Subsidiebeløbet er blevet beregnet på grundlag af forskellen mellem den rente, som blev betalt for de eksportkreditter, der blev benyttet i UP, og den rente, der skulle have været betalt for de almindelige kreditter på markedsvilkår, der blev anvendt af den pågældende virksomhed. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning i undersøgelsesperioden som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(106)
Den subsidiesats, der blev fastsat for de pågældende virksomheder i forbindelse med denne ordning i UP, var på 0,25 %, 0,31 % og 0,44 %.
3.8. Electricity Duty Exemption (»EDE«) (afgiftsfritagelsesordning for elektricitet)
a) Retsgrundlag
(107)
Ordningen indgår i pakkeordningen med tilskyndelsesforanstaltninger for 2007 fra regeringen i Maharashtra (Package Scheme of Incentives 2007), beslutning nr. PSI-1707/(CR-50)/IND-8, af 30. marts 2007. Efter ændringer til denne pakkeordning af tilskyndelsesforanstaltninger for 2007 udstedt den 30. juni 2011 af regeringen i Maharashtra blev der indført en forlængelsesperiode indtil den 31. august 2011.
b) Støtteberettigelse
(108)
Ovennævnte beslutning indeholder en liste over erhvervsgrene og virksomheder, der kan anses for støtteberettigede til tilskyndelsesforanstaltningerne under 2007-ordningen.
c) Praktisk gennemførelse
(109)
For at tilskynde til en spredning af industrivirksomheder til mindre udviklede områder indførte regeringen i Maharashtra en pakkeordning med tilskyndelsesforanstaltninger til nye eller ekspanderende industrienheder, der etableres i udviklingsregionen i delstaten Maharashtra. I forbindelse med ordningen indeholder bilag I til beslutningen en klassifikation af det delstatsområde, der er støtteberettiget til tilskyndelsesforanstaltninger. Imidlertid kan der ikke søges om tilskyndelsesforanstaltningerne under 2007-ordningen, medmindre gennemførelsesagenturet har udstedt et støtteberettigelsesbevis under 2007-ordningen, og den støtteberettigede enhed har opfyldt betingelserne i støtteberettigelsesbeviset. Gennemførelsesagenturet udsteder et støtteberettigelsesbevis med virkning fra den dato, hvor den erhvervsmæssige produktion påbegyndes i den støtteberettigede enhed.
(110)
Afgiftsfritagelse for elektricitet bevilges til nye støtteberettigede enheder, der er etableret i særlige områder i en periode på 15 år. I andre dele af delstaten fritages EOU-virksomheder og enheder inden for informationsteknologi og bioteknologi også for betaling af elektricitetsafgift i en periode på 10 år.
(111)
Det blev under undersøgelsen konstateret, at én virksomhed i stikprøven, der var en EOU-virksomhed beliggende i Maharashtra, drog fordel af denne ordning i UP.
d) Konklusion i forbindelse med afgiftsfritagelse for elektricitet
(112)
Fritagelsen for elektricitetsafgifter er et subsidie jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), og artikel 3, stk. 2, da den udgør et finansielt bidrag fra GOI, der har medført en fordel for de undersøgte eksportører.
(113)
Denne subsidieordning er desuden specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 3, idet den lovgivning, under hvilken den bevilgende myndighed udøver sin virksomhed, begrænsede adgangen til denne ordning til kun at omfatte visse virksomheder i en nærmere defineret geografisk region.
(114)
Subsidiet bør derfor betragtes som udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(115)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5 beregnedes det udligningsberettigede subsidiebeløb udtrykt ved den fordel, som det blev konstateret, at modtageren havde opnået i forbindelse med den pågældende vare i undersøgelsesperioden. Dette subsidiebeløb (tæller) blev fordelt over den samarbejdsvillige eksporterende producents samlede omsætning i forbindelse med den pågældende vare i UP, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 2.
(116)
Den subsidiesats, der blev fastsat i undersøgelsesperioden for den pågældende virksomhed i forbindelse med denne ordning, er på 0,09 %.
3.9. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(117)
Ud fra konklusionerne, jf. nedenstående tabel, lå det udligningsberettigede subsidiebeløb udtrykt som værditold på mellem 3,2 % og 16,5 %:
Tabel 1
Ordning
EPCGS
DEPBS
AAS
EOUS
ECS
FPS
Electricity Duty Exemption (EDE)
I alt
Virksomhed
Viraj Profiles Ltd.
0,16 %
2,73 %
0,25 %
0,09 %
3,2 %
Raajratna Ventures Ltd.
0,19 %
4,70 %
2,94 %
0,44 %
4,80 %
13,0 %
Agarwal Fastners Pvt. Ltd.
0,11 %
6,53 %
0,31 %
4,80 %
11,7 %
Samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven
0,16 %
5,53 %
2,94 %
0,25 %
4,80 %
13,6 %
Andre virksomheder
0,16 %
5,53 %
2,94 %
2,73 %
0,25 %
4,80 %
0,09 %
16,5 %
(118)
I henhold til grundforordningens artikel 15, stk. 3, udgør subsidiemargenen for de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, 13,6 %, hvilket blev beregnet på grundlag af den vejede gennemsnitlige subsidiemargen for hver af de programmer, som de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven drager fordel af. I forbindelse med beregningen til stikprøven af den vejede gennemsnitlige subsidiemargen blev de subsidiebeløb, der var konstateret for EOU-virksomhederne, og afgiftsfritagelsesordningen for elektricitet under pakkeordningen for tilskyndelsesforanstaltninger fra regeringen i Maharashtra (dvs. kun for EOU-virksomheder) udelukket fra beregningen, da det blev konstateret, at omfanget af disse subsidieordninger ikke dækker de to samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven. I forbindelse med EOU er det ikke muligt at kumulere EOU-relaterede fordele og fordele opnået under andre ordninger. Med hensyn til afgiftsfritagelsesordningen for elektricitet er den kun tilgængelig for EOU-virksomheder eller virksomheder, som er beliggende i visse områder af Maharashtra. Derfor er mængden af modtagere i forbindelse med denne ordning for begrænset til, at den kan anses for at gælde for virksomheder, der ikke indgår i stikprøven.
(119)
For alle de andre indiske eksportørers vedkommende bestemte Kommissionen først graden af samarbejde. Det fremgår af sammenligningen mellem Eurostats importdata og mængden af eksport til Unionen af den pågældende vare, som blev indberettet for undersøgelsesperioden af de samarbejdsvillige virksomheder eller grupper med eksport af den pågældende vare til Unionen i undersøgelsesperioden, at samarbejdsgraden blandt de eksporterende producenter i Indien var meget høj, næsten 100 %. I betragtning af dette høje samarbejdsniveau blev subsidiemargenen for alle ikke-samarbejdsvillige virksomheder fastsat til niveauet for den vejede gennemsnitlige subsidiemargen, der var blevet fastslået for de enkelte programmer, som de samarbejdsvillige virksomheder i stikprøven drager fordel af, dvs. 16,5 %.
4. EU-ERHVERVSGRENEN
4.1. EU-produktion
(120)
Alle tilgængelige oplysninger om EU-producenterne, herunder oplysninger anført i klagen og oplysninger indsamlet af EU-producenterne før og efter undersøgelsens indledning, og de kontrollerede spørgeskemabesvarelser indsendt af EU-producenterne i stikprøven blev anvendt til at fastsætte den samlede EU-produktion.
(121)
På det grundlag blev den samlede EU-produktion skønsvis anslået til 52 000 ton i undersøgelsesperioden. I dette tal indgår produktionen fra alle EU-producenter, som gav sig til kende, og den anslåede produktionsmængde for de producenter, som ikke gav sig til kende i forbindelse med proceduren.
(122)
Som anført i betragtning 14 blev der anvendt stikprøveudtagning i forbindelse med undersøgelsen af EU-producenterne. Af de 15 EU-producenter, som indsendte oplysninger inden procedurens indledning, blev der udvalgt en stikprøve på fem virksomheder. Efterfølgende besluttede en virksomhed, som anført i betragtning 16, ikke at samarbejde i undersøgelsen. De resterende samarbejdsvillige virksomheder, som indgik i stikprøven, tegnede sig for ca. 32 % af den samlede anslåede EU-produktion i UP og blev anset for at være repræsentativ for EU-erhvervsgrenen. Virksomhederne i stikprøven er de vigtigste producenter og er etableret i Frankrig og Italien, hvor den største mængde af den pågældende vare fremstilles.
4.2. EU-erhvervsgrenen
(123)
Alle kendte EU-producenter, som er omtalt under betragtning 120, anses derfor for at udgøre erhvervsgrenen i Unionen, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 1, og artikel 10, stk. 8, og omtales herefter som »EU-erhvervsgrenen«.
5. SKADE
5.1. Indledende bemærkninger
(124)
De relevante Eurostat-importstatistikker sammen med oplysninger anført i klagen og oplysninger indsamlet af EU-producenterne før og efter undersøgelsens indledning samt de kontrollerede spørgeskemabesvarelser fra EU-producenterne i stikprøven blev også anvendt i forbindelse med evalueringen af de relevante skadesfaktorer.
(125)
Skadesanalysen med hensyn til de makroøkonomiske oplysninger, f.eks. produktionskapacitet, kapacitetsudnyttelse, salgsmængde, markedsandel, vækst, beskæftigelse og produktivitet tager udgangspunkt i oplysninger fra EU-erhvervsgrenen som helhed.
(126)
Skadesanalysen med hensyn til de mikroøkonomiske oplysninger, f.eks. transaktionspriser, rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast, evne til at rejse kapital, lagerbeholdninger og lønninger, tager udgangspunkt i oplysninger om EU-producenterne i stikprøven.
(127)
De fire EU-producenter i stikprøven blev også udtaget til at indgå i stikprøven for så vidt angår udløbsundersøgelsen i forbindelse med antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Kina og Taiwan, som blev afsluttet den 7. januar 2012 (4). I denne fornyede undersøgelse blev der udtaget endnu en virksomhed til stikprøven, som ikke indgik i stikprøven i nærværende undersøgelse. I betragtning af at den betragtede periode for skadesanalysen overlapper perioden for udløbsundersøgelsen, er oplysningerne for 2008 og 2009 identiske undtaget for denne ene virksomhed. Ved at fremlægge tal for 2008 og 2009 vil det være muligt at slutte sig til tallene for den virksomhed, som ikke indgik i stikprøven for den nærværende sag. Derfor er mikroindikatorer som lagerbeholdninger, lønninger, investeringer, likviditet, investeringsafkast og rentabilitet blevet indekseret.
5.2. EU-forbruget
(128)
EU-forbruget blev fastlagt på grundlag af EU-erhvervsgrenens salgsmængde i Unionen som anført i klagen og krydschecket ved hjælp af spørgeskemabesvarelserne i stikprøven og de kontrollerede oplysninger fra producenterne i stikprøven. Desuden blev der også taget højde for importmængden ud fra Eurostat-oplysningerne i den betragtede periode.
(129)
På dette grundlag udviklede EU-forbruget sig således:
Tabel 2
2008
2009
2010
UP
EU-forbruget (ton)
120 598
101 143
122 345
131 457
Indeks (2008 = 100)
100
84
101
109
Kilde:
Eurostat, oplysninger i klagen og spørgeskemabesvarelser.
(130)
Det samlede forbrug på EU-markedet steg med 9 % i den betragtede periode. Mellem 2008 og 2009 var der et kraftigt fald på 16 % angiveligt som følge af de negative globale indvirkninger af den økonomiske krise på markedet, derefter steg forbruget igen med 21 % mellem 2009 og 2010 og med yderligere 7 % mellem 2010 og UP.
5.3. Import fra det pågældende land
(131)
Importen fra Indien til Unionen udviklede sig som følger i den betragtede periode:
Tabel 3
2008
2009
2010
UP
Importmængde fra Indien (ton)
14 546
18 883
21 914
24 072
Indeks (2008 = 100)
100
130
151
165
Markedsandel
12,1 %
18,7 %
17,9 %
18,3 %
Indeks (2008 = 100)
100
155
149
152
Kilde:
Eurostat-oplysninger og spørgeskemabesvarelser fra de eksporterende producenter.
(132)
Importen fra Indien voksede betydeligt med 65 % i den betragtede periode. Denne stigning var kraftigst mellem 2008 og 2009, da importen steg voldsomt med 30 %, og forbruget faldt med 16 %. På årsbasis fortsatte den indiske import med at stige i 2010 (+ 16 %) og i UP (+ 10 %)
5.3.1. Importpriser og prisunderbud
Tabel 4
Importen fra Indien
2008
2009
2010
UP
Gennemsnitlig pris (EUR/ton)
3 531
2 774
2 994
3 216
Indeks (2008 = 100)
100
79
85
91
Kilde:
Eurostat-oplysninger og spørgeskemabesvarelser fra EU-producenterne i stikprøven.
(133)
Gennemsnitspriserne på importen fra Indien faldt generelt med 9 % i den betragtede periode. Dette forklarer stigningen i den indiske markedsandel fra 12,1 % til 18,3 % i samme periode. Den største stigning skete mellem 2008 og 2009, hvor de indiske eksportører forøgede deres markedsandel med over 6 procentpoint.
(134)
For at kunne afgøre, om der var tale om prisunderbud i UP, blev de vejede gennemsnitlige priser for hver varetype, som EU-producenterne i stikprøven solgte til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til et niveau ab fabrik, sammenlignet med de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser for import fra Indien ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet, fastsat på cif-basis med en passende justering for gældende told og omkostninger efter import.
(135)
Prissammenligningen blev foretaget for den enkelte transaktion i samme handelsled, efter passende justering og med fradrag af nedslag og rabatter. Resultatet af sammenligningen viste et prisunderbud på mellem 3 % og 13 % udtrykt som en procentdel af omsætningen i UP for EU-producenterne i stikprøven.
5.4. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
(136)
I medfør af grundforordningens artikel 8, stk. 4, omfattede undersøgelsen af virkningerne af den subsidierede import fra Indien for EU-erhvervsgrenen en vurdering af alle de økonomiske faktorer, der er konstateret for EU-erhvervsgrenen i den betragtede periode.
5.4.1. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
Tabel 5
2008
2009
2010
UP
Produktionsmængde (ton)
69 514
56 396
62 213
51 800
Indeks (2008 = 100)
100
81
89
75
Produktionskapacitet (ton)
140 743
127 200
128 796
111 455
Indeks (2008 = 100)
100
90
92
79
Kapacitetsudnyttelse
49 %
44 %
48 %
46 %
Indeks (2008 = 100)
100
90
98
94
Kilde:
Den samlede EU-erhvervsgren.
(137)
Det fremgår af ovenstående tabel, at produktionen faldt betydeligt med 25 % i den betragtede periode. I tråd med den faldende efterspørgsel faldt produktionen kraftigt med 19 % i 2009, hvorefter steg igen med ca. 10 % i 2010. I UP faldt EU-produktionen igen med ca. 17 % sammenlignet med foregående år, selv om EU-forbruget steg med 7 %.
(138)
EU-erhvervsgrenens produktionskapacitet faldt med ca. 21 % i den betragtede periode. Kapacitetsudnyttelsen faldt også i den betragtede periode og lå konstant under 50 %.
5.4.2. Salgsmængde og markedsandel
Tabel 6
2008
2009
2010
UP
Salgsmængde (ton)
56 042
44 627
45 976
48 129
Indeks (2008 = 100)
100
80
82
86
Markedsandel
46,5 %
44,1 %
37,6 %
36,6 %
Indeks (2008 = 100)
100
95
81
79
Kilde:
Den samlede EU-erhvervsgren.
(139)
Set i lyset af et stigende forbrug (+ 9 %) faldt salgsmængden af samme vare med 14 % i den betragtede periode ved salg til den første uafhængige kunde i Unionen. Markedsandelen faldt følgelig fra 46,5 % i 2008 til 36,6 % i undersøgelsesperioden. Efter en markant nedgang i salgsmængden i 2009 (- 20 %) steg den lidt i 2010 og i UP.
5.4.3. Vækst
(140)
EU-forbruget steg med 9 % mellem 2008 og undersøgelsesperioden. EU-erhvervsgrenens salgsvolumen og markedsandel faldt dog i samme periode med henholdsvis 14 % og 21 %. Samtidig voksede importen fra Indien betydeligt med 65 %.
5.4.4. Beskæftigelse
Tabel 7
2008
2009
2010
UP
Antal ansatte
1 007
863
821
761
Indeks (2008 = 100)
100
86
82
76
Produktivitet (pr. enhed/ansat)
Indeks (2008 = 100)
100
95
110
99
Kilde:
Den samlede EU-erhvervsgren.
(141)
Som følge af en indskrænkning af EU-erhvervsgrenens aktiviteter blev antallet af ansatte reduceret i overensstemmelse hermed, dvs. med 24 %, i den betragtede periode. Mellem 2008 og undersøgelsesperioden steg lønningerne pr. ansat med 6 %.
(142)
EU-erhvervsgrenens produktivitet målt som årlig produktion (i ton) pr. ansat faldt lidt med 2 % i den betragtede periode. Den nåede sit laveste niveau i 2009, hvorefter den steg lidt hen imod UP.
5.4.5. Unionens gennemsnitlige enhedspriser
Tabel 8
2008
2009
2010
UP
Enhedspris i Unionen til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder
(EUR pr. ton)
4 336
2 792
3 914
4 244
Indeks (2008 = 100)
100
64
90
98
Kilde:
Spørgeskemabesvarelser fra producenter i stikprøven.
(143)
De gennemsnitlige salgspriser faldt med 2 % i løbet af den betragtede periode. I 2009 blev EU-erhvervsgrenen tvunget til at sænke sine salgspriser med 36 % på baggrund af den økonomiske afmatning og det kraftige fald i importpriserne fra Indien (- 21 %). I løbet af 2010 og UP steg EU-erhvervsgrenens salgspriser igen.
(144)
Det fremgik af undersøgelsen, at nedgangen i salgspriserne i 2009 afspejlede nedgangen i omkostninger, som gik tilbage med 18 % i forhold til niveauet fra 2008. Denne omkostningsnedgang skyldtes hovedsageligt faldende råmaterialepriser, især på nikkel, som har en ustabil prisudvikling. EU-erhvervsgrenen var imidlertid tvunget til at sænke sine salgspriser mere end omkostningsnedgangen i lyset af den ekspansion, som havde fundet sted inden for indisk lavprisimport i 2009.
5.4.6. Rentabilitet, likviditet, investeringer, investeringsafkast og evnen til at tilvejebringe kapital
Tabel 9
2008
2009
2010
UP
Rentabilitet ved EU-salget (% af nettosalget)
Indeks (2008 = 100)
- 100
- 442
-74
-24
Likviditet
Indeks (2008 = 100)
- 100
-1 827
-40
171
Investeringer (EUR)
Indeks (2008 = 100)
100
29
59
6
Investeringsafkast
Indeks (2008 = 100)
- 100
- 284
-59
-28
Kilde:
Eurostat og spørgeskemabesvarelser fra EU-producenterne i stikprøven.
(145)
Det fremgik af undersøgelsen, at EU-erhvervsgrenens pris var under pres fra importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Indien, selv om nedgangen i salgspriser til dels afspejlede omkostningsnedgangen. EU-erhvervsgrenens rentabilitet havde været negativ siden begyndelsen af den betragtede periode. EU-erhvervsgrenen var især i 2009 tvunget til at sænke sine salgspriser mere end omkostningsnedgangen i lyset af den ekspansion, som havde fundet sted inden for indisk lavprisimport. Det førte til en betydelig forværring af rentabiliteten for dette år. I 2010 og i UP forbedredes rentabiliteten dog, men den var stadig negativ.
(146)
Likviditeten, som er erhvervsgrenens evne til selv at finansiere sine aktiviteter, fulgte samme tendens som rentabiliteten. Den nåede sit laveste niveau i 2009, hvorefter den viste en stigende tendens og blev positiv i UP.
(147)
Efter at der i 2008 var blevet investeret i produktionen af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål, faldt investeringerne med ca. 94 % i den betragtede periode. Investeringsafkastet viste en lignende negativ udvikling i tråd med de negative resultater, som var blevet opnået af EU-erhvervsgrenen i den betragtede periode, og forblev negativ.
(148)
Udviklingen inden for rentabilitet, likviditet og det lave investeringsniveau tyder på, at EU-producenterne i stikprøven måske havde haft vanskeligt ved at rejse kapital.
5.4.7. Lagerbeholdninger
Tabel 10
2008
2009
2010
UP
EU-erhvervsgrenens ultimolagre -
indeks (2008 = 100)
100
92
100
103
Kilde:
Spørgeskemabesvarelse
(149)
EU-erhvervsgrenens lagerbeholdning steg med 3 % i den betragtede periode. I 2009 var ultimolagrene faldet med 8 %, hvorefter den steg i 2010 og i UP med henholdsvis 8 % og 3 %.
5.4.8. Subsidiemargenens størrelse
(150)
I betragtning af mængden af, markedsandelen for og priserne på den subsidierede import fra Indien kan de faktiske subsidiemargeners virkning for EU-erhvervsgrenen ikke anses for at være ubetydelig.
5.5. Konklusion vedrørende skade
(151)
Det fremgik af undersøgelsen, at de fleste skadesindikatorer, f.eks. produktion (- 25 %), kapacitetsudnyttelse (- 6 %), salgsmængde (- 14 %), markedsandel (- 21 %) og beskæftigelse (- 24 %) forværredes i den betragtede periode. På baggrund af et stigende forbrug faldt både salgsmængden og markedsandelen. Salgsmængden steg lidt igen i 2010 og i UP sammenlignet med 2009; imidlertid var EU-erhvervsgrenen ikke i stand til at genvinde sin tabte markedsandel på grund af udvidelsen af den indiske import, som steg støt i den betragtede periode til priser, der konstant underbød EU-erhvervsgrenens priser.
(152)
Desuden blev skadesindikatorerne vedrørende EU-erhvervsgrenens finansielle resultater, f.eks. likviditet og rentabilitet, alvorligt påvirket. Det betyder, at EU-erhvervsgrenens evne til at rejse kapital også blev undermineret.
(153)
Ud fra ovenstående blev det konkluderet, at EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 5.
6. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
6.1. Indledning
(154)
I henhold til grundforordningens artikel 8, stk. 5 og 6, undersøgte Kommissionen, om den subsidierede import med oprindelse i Indien har forvoldt EU-erhvervsgrenen skade i et omfang, der kan betegnes som væsentligt. Andre kendte faktorer end den subsidierede import, der samtidig kunne have tilføjet EU-erhvervsgrenen skade, blev også undersøgt for at sikre, at en eventuel skade forårsaget af disse andre faktorer ikke blev tilskrevet den subsidierede import.
6.2. Virkningerne af den subsidierede import
(155)
Det fremgik af undersøgelsen, at EU-forbruget steg med 9 % i den betragtede periode, mens EU-erhvervsgrenens salgsmængde faldt med 14 %, og markedsandelen med 21 %. Samtidig steg den subsidierede import fra Indien voldsomt med 65 %, hvilket forøgede markedsandelen med 52 %.
(156)
I 2010 og i UP gik EU-forbruget frem i tråd med den almindelige økonomiske fremgang. Men EU-erhvervsgrenens salgsmængde steg kun let i 2010 (+ 2,3 %) og i UP (+ 4,7 %). På den anden side viste undersøgelsen en årlig stigning i den indiske import på 16 % i 2010 og 10 % i UP.
(157)
Den subsidierede import fra Indien udøvede et pres på EU-erhvervsgrenen især i 2009, da den steg med 30 % sammenlignet med 2008, og markedsandelen øgedes med 6,6 procentpoint. Det samme år faldt EU-erhvervsgrenens salgsmængde med 20 %.
(158)
Med hensyn til presset på priserne i 2009 faldt den gennemsnitlige importpris fra Indien med 21 %, hvilket tvang EU-erhvervsgrenen til at sænke sine salgspriser med 36 %. Denne nedgang var større end omkostningsnedgangen. Situationen førte til en betydelig forværring i rentabiliteten, som faldt voldsomt i 2009.
(159)
Priserne på importen fra Indien gik i alt tilbage med 9 % i den betragtede periode og forblev konstant lavere end importpriserne fra resten af verden og EU-erhvervsgrenens salgspriser.
(160)
På baggrund af ovenstående kan det konkluderes, at den massive stigning i den subsidierede import fra Indien til priser, som konstant underbød EU-erhvervsgrenens priser, har spillet en afgørende rolle for den væsentlige skade, EU-erhvervsgrenen har lidt, hvilket afspejles i den dårlige finansielle situation, det betydelige fald i salgsmængde og markedsandel samt forringelsen af næsten samtlige skadesindikatorer.
6.3. Andre faktorers indvirkning
6.3.1. Import fra andre tredjelande
Tabel 11
2008
2009
2010
UP
Importmængder fra andre tredjelande (ton)
50 010
37 633
54 454
59 255
Indeks (2008 = 100)
100
75
109
118
Markedsandel for importen fra andre tredjelande
41,5 %
37,2 %
44,5 %
45,1 %
Indeks (2008 = 100)
100
90
107
109
Gennemsnitspris for importen fra andre tredjelande (EUR/ton)
5 380
5 236
5 094
5 234
Indeks (2008 = 100)
100
97
95
97
Importmængde fra Malaysia (ton)
13 712
9 810
9 611
9 966
Markedsandel for importen fra Malaysia
11,4 %
9,7 %
7,9 %
7,6 %
Gennemsnitspris for importen fra Malaysia (EUR/ton)
4 203
2 963
3 324
3 633
Importmængde fra Filippinerne (ton)
7 046
5 406
15 576
18 149
Markedsandel for importen fra Filippinerne
5,8 %
5,3 %
12,7 %
13,8 %
Gennemsnitspris for importen fra Filippinerne (EUR/ton)
4 645
3 474
3 714
3 912
Importmængde fra Folkerepublikken Kina (ton)
2 332
2 452
3 217
3 288
Markedsandel for importen fra Folkerepublikken Kina
1,9 %
2,4 %
2,6 %
2,5 %
Gennemsnitspris for importen fra Folkerepublikken Kina (EUR/ton)
4 004
4 561
5 272
5 648
Importmængde fra Taiwan (ton)
4 304
3 703
6 451
6 640
Markedsandel for importen fra Taiwan
3,6 %
3,7 %
5,3 %
5,1 %
Gennemsnitspris for importen fra Taiwan (EUR/ton)
5 092
4 719
4 755
4 943
Kilde:
Eurostat
(161)
Det fremgår af Eurostats oplysninger, at importmængden til Unionen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i andre tredjelande faldt med 18 % i den betragtede periode. Samtidig faldt de gennemsnitlige importpriser med ca. 3 % i den betragtede periode, og markedsandelen steg med ca. 9 %.
(162)
Der har været antidumpingforanstaltninger gældende på importen af visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan siden den 19. november 2005. Til trods for disse foranstaltninger er denne import steget betydeligt i den betragtede periode, selv om markedsandelen forblev ret begrænset, dvs. på henholdsvis 2,5 % og 5,1 % i UP. Andre væsentlige kilder til import er Filippinerne og Malaysia. Især importen fra Filippinerne er steget betydeligt i den betragtede periode, hvilket forøgede markedsandelen fra 5,8 % til 13,8 i UP.
(163)
Med hensyn til Malaysia var der en faldende tendens i den betragtede periode, men importen udgjorde stadig en markedsandel på 7,6 % i UP. Importmængden fra Filippinerne steg betydeligt i den betragtede periode. Men som anført nedenfor var den gennemsnitlige importpris meget højere nemlig, ca. 20 %, end gennemsnitsprisen for skruer, bolte, møtrikker og lignende varer med oprindelse i Indien.
(164)
Med hensyn til importpriserne, forblev de gennemsnitlige importpriser fra andre tredjelande ret stabile i den betragtede periode og lå konstant over EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspriser og de gennemsnitlige importpriser fra Indien.
(165)
På baggrund af ovenstående blev det foreløbigt konkluderet, at importen fra andre tredjelande ikke brød årsagssammenhængen mellem virkningen af den subsidierede import fra Indien og den væsentlige skade, der var påført EU-erhvervsgrenen.
6.3.2. Økonomisk krise
(166)
Den økonomiske krise forklarer delvis EU-forbrugets tilbagegang i 2009. Det er dog værd at bemærke, at mængden af den indiske import steg med 30 % til trods for faldet i forbruget på 16 % i 2009.
(167)
I 2010 og i UP gik EU-forbruget frem i tråd med den almindelige økonomiske fremgang. Men EU-erhvervsgrenens salgsmængde steg kun lidt, med 2,3 % i 2010 og 4,7 i UP. Det skal sammenlignes med en årlig stigning i den indiske import på henholdsvis 16 % og 10 %.
(168)
Under normale økonomiske forhold og uden et kraftigt pristryk og øgede importniveauer gennem subsidieret import ville EU-erhvervsgrenen muligvis have haft svært ved at klare nedgangen i forbruget og stigningen i de faste omkostninger pr. enhed på grund af den reducerede kapacitetsudnyttelse, som den oplevede. Imidlertid har den subsidierede import forstærket virkningen af den økonomiske afmatning, og selv under det generelle økonomiske opsving var EU-erhvervsgrenen ikke i stand til at genrejse sig og genvinde den markedsandel, som blev tabt til den indiske import.
(169)
Selv om den økonomiske krise i 2008-2009 kan have bidraget til EU-erhvervsgrenens dårlige resultater, kan den derfor ikke generelt anses for at have en sådan virkning, at den kan bryde årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den skadevoldende situation for EU-erhvervsgrenen.
6.3.3. Eksportresultater for EU-producenterne i stikprøven
Tabel 12
2008
2009
2010
UP
Eksportsalg i ton
967
689
933
884
Indeks (2008 = 100)
100
71
97
91
Salgspris pr. enhed i euro
4 770
3 060
4 020
4 313
Indeks (2008 = 100)
100
64
84
90
(170)
I den betragtede periode faldt eksportmængden hos de EU-producenter, der indgik i stikprøven, med 9 %, mens de gennemsnitlige salgspriser faldt med 10 %. Det kan ikke udelukkes, at den negative tendens inden for eksportresultaterne kan have haft en yderligere negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenen, men det konkluderes dog på grundlag af de begrænsede eksportmængder i relation til salget på EU-markedet, at virkningen ikke bryder årsagssammenhængen mellem den subsidierede import og den konstaterede skade.
6.4. Konklusion med hensyn til årsagssammenhæng
(171)
Ovenstående analyse har vist, at der i den betragtede periode var en kraftig stigning i mængden og markedsandelen for den subsidierede import til lave priser med oprindelse i Indien. Dertil kommer, at det blev konstateret, at denne import konstant underbød EU-erhvervsgrenens priser på EU-markedet.
(172)
Denne stigning i mængde og markedsandel for den subsidierede indiske import var konstant, selv i 2009, da EU-forbruget faldt med 16 %, og indtraf samtidig med den negative udvikling i EU-erhvervsgrenens markedsandel i samme periode.
(173)
Det lykkedes de indiske eksporterende producenter at øge deres markedsandel betydeligt allerede fra 2008 trods den økonomiske afmatning og et kraftigt fald i EU-forbruget. Det faldt sammen med en negativ udvikling i EU-erhvervsgrenens markedsandel og en kraftig tilbagegang i rentabiliteten og i andre finansielle indikatorer. I den betragtede periode havde den voldsomme stigning i den subsidierede import til lave priser fra Indien, som konstant underbød EU-erhvervsgrenens priser en overordnet negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens finansielle situation. Selv om situationen forbedredes lidt, da man nærmede sig UP, var EU-erhvervsgrenen ude af stand til at genvinde sin tabte markedsandel, og rentabiliteten forblev negativ.
(174)
Undersøgelsen af andre kendte faktorer, herunder den økonomiske krise, som kunne have forvoldt EU-erhvervsgrenen skade, afslørede, at disse faktorer ikke brød årsagssammenhængen mellem den subsidierede import fra Indien og den skade, som EU-erhvervsgrenen har lidt.
(175)
På grundlag af ovenstående konkluderedes det derfor foreløbigt, at dumpingimporten fra Indien har forvoldt EU-erhvervsgrenen væsentlig skade, jf. grundforordningens artikel 8, stk. 5.
7. UNIONENS INTERESSER
7.1. Indledende bemærkning
(176)
Kommissionen undersøgte i overensstemmelse med grundforordningens artikel 31, om der til trods for konklusionerne om skadevoldende subsidiering er tvingende årsager til at konkludere, at det ikke er i Unionens interesse at indføre foranstaltninger i dette tilfælde. Unionens interesser blev fastsat på grundlag af en vurdering af alle de forskellige involverede parters interesser, herunder EU-erhvervsgrenens, importørernes og brugernes interesser.
7.2. EU-erhvervsgrenens interesser
(177)
EU-erhvervsgrenen har lidt væsentlig skade som følge af den subsidierede import fra Indien. Der mindes om, at de fleste skadesindikatorer viste en negativ tendens i den betragtede periode. Uden foranstaltninger forekommer en yderligere forringelse af EU-erhvervsgrenens økonomiske situation uundgåelig.
(178)
Det forventes, at indførelsen af midlertidige udligningsforanstaltninger vil genoprette effektive handelsvilkår på EU-markedet og sætte EU-erhvervsgrenen i stand til at tilpasse priserne på den undersøgte vare, så de afspejler omkostningerne ved de forskellige komponenter og markedsvilkårene. Det kan også forventes, at indførelsen af midlertidige foranstaltninger vil betyde, at EU-erhvervsgrenen kan genvinde i det mindste en del af den markedsandel, der blev tabt i den betragtede periode, med yderligere positive virkninger for rentabiliteten og den overordnede økonomiske situation.
(179)
Hvis der ikke indføres foranstaltninger, vil der kunne forventes yderligere tabte markedsandele, og EU-erhvervsgrenen vil forblive tabsgivende. Dette ville ikke være bæredygtigt på mellemlang til lang sigt. I betragtning af det påførte tab og de store investeringer i produktionen i begyndelsen af den betragtede periode kan det forventes, at de fleste EU-producenter ikke vil være i stand til at få dækket deres investeringer, hvis der ikke indføres foranstaltninger. Desuden forventes det, at indførelsen af udligningsforanstaltninger vil bidrage til at opretholde beskæftigelsen, som faldt betydeligt i den betragtede periode.
(180)
Det konkluderes derfor foreløbigt, at det vil være i EU-erhvervsgrenens interesse, at der indføres udligningsforanstaltninger.
7.3. Brugernes og importørernes interesser
(181)
Der var ingen brugere, der samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse; 20 brugere blev kontaktet, men ingen af dem besvarede de spørgeskemaer, de fik tilsendt. Med hensyn til importørerne blev der sendt spørgeskemaer til to ikke-forretningsmæssigt forbundne importører, som erklærede sig rede til at samarbejde, men de indsendte ikke nogen besvarelse.
(182)
Der mindes om, at i de foregående undersøgelser om samme vare var samarbejdet fra brugernes side meget begrænset. I den seneste udløbsundersøgelse i forbindelse med antidumpingforanstaltningerne vedrørende importen af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina og Taiwan blev de samme brugere kontaktet, men de samarbejdede heller ikke i den undersøgelse (5).
(183)
Ifølge klagen vil indvirkningen på brugerne være ubetydelig, hvis der indføres foranstaltninger på importen af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål med oprindelse i Indien, idet disse varer kun tegner sig for en lille del af de pågældendes samlede omkostninger. Klagen indeholdt et skøn over, hvor stor en del af omkostningerne skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål udgør af produktionen af en bil og en vaske- eller opvaskemaskine. I begge tilfælde blev det konkluderet, at skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål udgør en ubetydelig del af de samlede produktionsomkostninger for disse varer.
(184)
I betragtning af den lave kapacitetsudnyttelse hos EU-erhvervsgrenen (46 % i UP) vil der ikke være fare for forsyningsmangel på markedet, hvis der blev indført foranstaltninger over for indisk import. Desuden findes der andre forsyningskilder, f.eks. import af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af rustfrit stål fra andre lande, som ikke er underlagt nogen foranstaltninger.
(185)
Endelig er niveauet for de foreslåede foranstaltninger moderat, og det forventes derfor, at importen fra Indien fortsat kommer ind på EU-markedet, men til rimelige priser.
7.4. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(186)
I lyset af ovenstående blev det ud fra de tilgængelige oplysninger om Unionens interesser foreløbigt konkluderet, at der ikke er tvingende grunde til ikke at indføre midlertidige foranstaltninger over for importen af den pågældende vare med oprindelse i Indien.
8. MIDLERTIDIGE UDLIGNINGSFORANSTALTNINGER
8.1. Skadestærskel
(187)
I betragtning af konklusionerne om subsidiering, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der indføres midlertidige udligningsforanstaltninger for at hindre, at den subsidierede import forårsager yderligere skade for EU-erhvervsgrenen.
(188)
For at fastsætte omfanget af disse foranstaltninger blev de konstaterede subsidiemargener taget i betragtning, såvel som den told, der kræves for at bringe den skadevoldende situation for EU-erhvervsgrenen til ophør, uden dog at overstige den konstaterede subsidiemargen.
(189)
Ved beregningen af den told, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af den skadevoldende subsidiering, blev det fastslået, at enhver foranstaltning bør give EU-erhvervsgrenen mulighed for at dække sine produktionsomkostninger og opnå en fortjeneste før skat på salget af samme vare i Unionen, som det med rimelighed kan forventes for en erhvervsgren af denne type i sektoren under normale konkurrencevilkår, dvs. en situation uden subsidieret import. Det konkluderes, at den fortjeneste, der kunne opnås uden subsidieret import, skal baseres på den gennemsnitlige fortjenstmargen før skat hos EU-producenterne i stikprøven i 2007, dvs. inden den betragtede periode, da erhvervsgrenen stadig var rentabel. Det blev derfor konstateret, at en fortjenstmargen på 7 % af omsætningen kunne anses for et passende minimum, som EU-erhvervsgrenen kunne have forventet uden den skadevoldende subsidiering.
(190)
På dette grundlag blev der beregnet en ikke-skadevoldende pris for EU-erhvervsgrenen på samme vare. Den ikke-skadevoldende pris blev fastsat ved at justere de salgspriser, der blev krævet af EU-producenterne i stikprøven, med den faktiske fortjeneste eller det faktiske tab i UP og ved at lægge ovennævnte fortjenstmargen til.
(191)
Den nødvendige prisforhøjelse blev derefter fastsat på grundlag af en sammenligning mellem de samarbejdsvillige indiske eksporterende producenters vejede gennemsnitlige importpris som fastsat ved beregningen af underbud, og den ikke-skadevoldende pris for de varer, som EU-erhvervsgrenen solgte på EU-markedet i UP. Forskelle som følge af denne sammenligning blev dernæst udtrykt som en procentdel af den gennemsnitlige cif-importværdi.
8.2. Midlertidige foranstaltninger
(192)
Ud fra ovenstående bør der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 12, stk. 1, indføres en midlertidig udligningstold på importen med oprindelse i Indien svarende til enten subsidie- eller skadesmargenen, afhængigt af hvad der er lavest, i henhold til reglen om den lavest mulige told.
(193)
Udligningstolden blev således fastlagt ved at sammenligne skadestærsklerne og subsidiemargenerne. Udligningstolden bør derfor være som følger:
Virksomhed
Subsidiemargen
Skadesmargen
Midlertidig udligningstold
Agarwal Fastners Pvt. Ltd.
11,7 %
20,9 %
11,7 %
Raajratna Ventures Ltd.
13,0 %
13,7 %
13,0 %
Viraj Profiles Limited
3,2 %
27,7 %
3,2 %
Samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven
13,6 %
17,3 %
13,6 %
Alle andre virksomheder
16,5 %
20,9 %
16,5 %
(194)
De individuelle udligningstoldsatser for virksomheder i denne forordning er fastlagt på grundlag af resultaterne af denne undersøgelse. De afspejler således den situation, der konstateredes i forbindelse med undersøgelsen vedrørende ovennævnte virksomheder. Disse toldsatser finder (i modsætning til den landsdækkende told for »alle andre virksomheder«) udelukkende anvendelse på importen af varer med oprindelse i Indien, fremstillet af virksomhederne og af de nævnte specifikke retlige enheder. Importvarer, der er fremstillet af andre virksomheder, som ikke udtrykkeligt er nævnt i den dispositive del af denne forordning, herunder forretningsmæssigt forbundne enheder til de specifikt nævnte, kan ikke drage fordel af disse satser, men er omfattet af toldsatsen for »alle andre virksomheder«.
(195)
Alle anmodninger om anvendelse af en individuel udligningstoldsats for virksomheder (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) bør omgående indgives til Kommissionen (6) med alle relevante oplysninger, især om ændringer i virksomhedens aktiviteter med hensyn til produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Om fornødent vil forordningen blive ændret ved en ajourføring af listen over virksomheder, der er omfattet af individuel told.
9. FREMLÆGGELSE AF OPLYSNINGER
(196)
Ovennævnte foreløbige konklusioner vil blive fremlagt for alle interesserede parter, og disse vil blive opfordret til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt. Deres bemærkninger vil blive analyseret og taget i betragtning, når der er grundlag for dette, før der træffes endelig afgørelse. Desuden bør det fremføres, at de konklusioner, der ligger til grund for indførelse af udligningstold i denne forordning, er foreløbige og kan tages op til fornyet overvejelse med henblik på udarbejdelse af endelige konklusioner -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en midlertidig udligningstold på importen af skruer, bolte, møtrikker og lignende varer samt dele heraf af rustfrit stål med oprindelse i Indien, som i øjeblikket henhører under KN-kode 7318 12 10, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61 og 7318 15 70.
2. Den midlertidige udligningstold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for de i stk. 1 omhandlede varer fremstillet af nedenstående virksomheder:
Virksomhed
Toldsats (%)
Taric-tillægskode
Agarwal Fastners Pvt. Ltd., Vasai (East), Thane, Maharashtra
11,7
B266
Raajratna Ventures Ltd., Ahmedabad, Gujarat
13,0
B267
Viraj Profiles Limited, Boisar, Thane, Maharashtra
3,2
B268
Virksomheder opført i bilaget
13,6
B269
Alle andre virksomheder
16,5
B299
3. Den i stk. 1 omhandlede vares overgang til fri omsætning i Unionen er betinget af, at der stilles sikkerhed svarende til den midlertidige told.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
1. Interesserede parter kan anmode om fremlæggelse af de vigtigste kendsgerninger og betragtninger, der ligger til grund for vedtagelsen af denne forordning, fremføre deres synspunkter skriftligt og anmode om at blive hørt mundtligt af Kommissionen senest en måned efter datoen for denne forordnings ikrafttræden, jf. dog artikel 30 i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009.
2. I medfør af artikel 31, stk. 4, i forordning (EF) nr. 597/2009 kan de interesserede parter inden for en frist på en måned fra datoen for denne forordnings ikrafttræden fremsætte bemærkninger til dens anvendelse.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 1 i denne forordning anvendes i en periode på fire måneder.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. februar 2012.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 115/2012,
annettu 9 päivänä helmikuuta 2012,
väliaikaisen tasoitustullin käyttöönotosta tiettyjen Intiasta peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden ja niiden osien tuonnissa
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 12 artiklan,
on kuullut neuvoa-antavaa komiteaa
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1. Vireillepano
(1)
Komissio ilmoitti Euroopan unionin virallisessa lehdessä13 päivänä toukokuuta 2011 julkaistulla ilmoituksella (2), jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’, tukien vastaisen menettelyn, jäljempänä ’tukimenettely’, vireillepanosta Intiasta, jäljempänä ’Intia’ tai ’asianomainen maa’, peräisin olevien tiettyjen ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden ja niiden osien tuonnissa unioniin.
(2)
Samana päivänä komissio julkaisi Euroopan unionin virallisessa lehdessä ilmoituksen (3) polkumyynnin vastaisen menettelyn, jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’, vireillepanosta Intiasta peräisin olevien tiettyjen ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden ja niiden osien tuonnissa unioniin ja käynnisti erillisen tutkimuksen, jäljempänä ’polkumyyntimenettely’.
(3)
Tukimenettely käynnistettiin, kun European Industrial Fasteners Institute (EIFI), jäljempänä ’valituksen tekijä’, oli tehnyt 31 päivänä maaliskuuta 2011 valituksen sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa yli 25 prosenttia tiettyjen ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden ja niiden osien kokonaistuotannosta unionissa. Valituksessa esitetty alustava näyttö kyseisen tuotteen tuetusta tuonnista ja siitä aiheutuneesta merkittävästä vahingosta katsottiin riittäväksi tutkimuksen vireillepanoa varten.
(4)
Ennen menettelyn vireillepanoa komissio ilmoitti perusasetuksen 10 artiklan 7 kohdan mukaisesti Intian viranomaisille saaneensa asianmukaisesti asiakirjanäytöllä vahvistetun valituksen, jossa väitetään, että tiettyjen Intiasta peräisin olevien ruostumattomasta teräksestä valmistettujen kiinnikkeiden ja niiden osien tuettu tuonti aiheuttaa merkittävää vahinkoa unionin tuotannonalalle. Intian viranomaisia kehotettiin aloittamaan neuvottelut valituksen sisällön selvittämiseksi ja molemminpuolisesti tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi. Neuvotteluissa ei päästy molemminpuolisesti tyydyttävään ratkaisuun.
1.2. Menettelyn osapuolet
(5)
Komissio ilmoitti menettelyn vireillepanosta virallisesti valituksen tehneille unionin tuottajille, muille tiedossa oleville unionin tuottajille, vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille, käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä Intian viranomaisille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(6)
Kaikkia niitä asianomaisia osapuolia kuultiin, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
1.2.1. Intiassa toimivien vientiä harjoittavien tuottajien otanta
(7)
Koska Intiassa oli runsaasti vientiä harjoittavia tuottajia, vireillepanoilmoituksessa esitettiin tuen määrittämistä otantamenetelmällä perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti.
(8)
Jotta komissio voisi päättää otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valita otoksen, intialaisia vientiä harjoittavia tuottajia pyydettiin ilmoittautumaan 15 päivän kuluessa menettelyn vireillepanosta ja toimittamaan perustiedot viennistään, kotimarkkinamyynnistään ja tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon liittyvästä toiminnastaan sekä kaikkien niihin etuyhteydessä olevien, tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon ja/tai myyntiin 1 päivän huhtikuuta 2010 ja 31 päivän maaliskuuta 2011 välisenä aikana osallistuneiden yritysten nimet ja tiedot näiden toiminnasta.
(9)
Myös asiaan liittyviä Intian viranomaisia kuultiin edustavan otoksen valinnasta.
(10)
Yhteensä viisi vientiä harjoittavaa tuottajaa, mukaan lukien etuyhteydessä olevien yritysten ryhmä Intiassa, toimitti pyydetyt tiedot ja suostui osallistumaan otokseen vireillepanoilmoituksessa annetussa määräajassa. Nämä yhteistyössä toimineet yritykset ilmoittivat vieneensä tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin tutkimusajanjaksolla. Kun verrattiin tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevia Eurostatin tuontitietoja ja tietoja, jotka yhteistyössä toimineet viisi yritystä ilmoittivat tarkasteltavana olevan tuotteen unioniin viedyistä määristä, voitiin todeta, että intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien yhteistyössä toimimisen aste oli lähes 100 prosenttia Otos valittiin näin ollen näiden viiden vientiä harjoittavan tuottajan toimittamien tietojen perusteella.
1.2.2. Intialaisten yhteistyössä toimineiden yritysten otoksen valinta
(11)
Komissio valitsi perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti otoksen, joka perustui tarkasteltavana olevan tuotteen suurimpaan edustavaan, unioniin suuntautuneen viennin määrään, jota voitiin kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa. Otokseen valittiin kolme erillistä yritystä, joiden yhteenlaskettu osuus tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaisviennistä Intiasta unioniin on noin 98 prosenttia.
(12)
Asianomaisia osapuolia ja Intian viranomaisia kuultiin otoksen valinnasta perusasetuksen 27 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Kaksi otoksen ulkopuolelle jätettyä tuottajaa vaati tulla hyväksytyksi otokseen. Koska ehdotettu otos oli jo edustava, kuten edellä johdanto-osan 11 kappaleessa mainitaan, todettiin, ettei otosta ole tarpeen muuttaa tai laajentaa.
1.2.3. Otokseen valitsematta jääneiden yritysten yksilöllinen tarkastelu
(13)
Yksi otokseen kuulumaton vientiä harjoittava tuottaja pyysi yksilöllistä tarkastelua perusasetuksen 27 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Pyynnön tarkastelu alustavassa vaiheessa olisi ollut liian työlästä. Päätös siitä, myönnetäänkö tälle yritykselle yksilöllinen tarkastelu, tehdään menettelyn myöhemmässä vaiheessa.
1.2.4. Unionin tuottajien otanta
(14)
Koska unionin tuottajia on ilmeisen paljon, vireillepanoilmoituksessa esitettiin vahingon määrittämistä otantamenetelmällä perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti.
(15)
Komissio ilmoitti vireillepanoilmoituksessa, että se on alustavasti valinnut otoksen unionin tuottajista. Otos koostui viidestä yrityksestä, jotka oli valittu 15:stä unionin tuottajasta, jotka olivat tiedossa ennen tutkimuksen käynnistämistä, niiden myyntimäärien, koon ja maantieteellisen sijaintinsa perusteella. Niiden osuus koko unionin tuotannosta tutkimusajanjaksona oli 37 prosenttia. Asianomaisia osapuolia pyydettiin tutustumaan asiakirjoihin ja esittämään valintaa koskevat huomautuksensa 15 päivän kuluessa vireillepanoilmoituksen julkaisemisesta. Yksikään asianomaisista osapuolista ei vastustanut ehdotettua viidestä yrityksestä koostuvaa otosta.
(16)
Yksi viidestä otokseen valituista unionin tuottajista vetäytyi yhteistyöstä. Jäljelle jääneiden neljän otokseen valitun yrityksen tuotanto on yhteensä 32 prosenttia unionin kokonaistuotannosta tutkimusajanjaksolla. Näin ollen otoksen katsottiin yhä edustavan unionin tuotannonalaa. Tarkastuskäyntejä tehtiin kolmen yrityksen toimitiloihin. Tässä tutkimuksen alustavassa vaiheessa katsottiin riittäväksi tarkastella asiakirja-aineistoa neljän otokseen valitun yrityksen tietojen tarkistamiseksi.
1.2.5. Etuyhteydettömien tuojien otanta
(17)
Menettelyyn kuuluvien tuojien mahdollisesti suuren määrän vuoksi vireillepanoilmoituksessa esitettiin perusasetuksen 27 artiklan mukaisen otantamenettelyn soveltamista tuojiin. Kaksi tuojaa toimitti pyydetyt tiedot ja suostui osallistumaan otokseen vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa. Koska ilmoittautuneita tuojia oli niin vähän, otantaa päätettiin olla soveltamatta.
1.2.6. Kyselylomakkeeseen annetut vastaukset ja tietojen tarkistaminen
(18)
Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan, ja kaikille muille yrityksille, jotka olivat ilmoittautuneet vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa. Kyselylomakkeet lähetettiin näin ollen Intian viranomaisille, otokseen valituille vientiä harjoittaville intialaisille tuottajille, otokseen valituille unionin tuottajille, yhteistyössä toimineille unionin tuojille ja kaikille käyttäjille, joita tutkimuksen tiedettiin koskevan.
(19)
Vastauksia saatiin Intian viranomaisilta, otokseen kuuluneilta vientiä harjoittavilta tuottajilta ja neljältä otokseen kuuluneelta unionin tuottajalta. Yksikään tuojista ja käyttäjistä, joihin otettiin yhteyttä, ei vastannut lomakkeeseen.
(20)
Komissio hankki ja tarkasti kaikki asianomaisten osapuolten toimittamat tiedot, joita se piti tarpeellisina tuetun tuonnin, siitä johtuvan vahingon ja unionin edun alustavaa määrittämistä varten. Tarkastuskäyntejä tehtiin Intian viranomaisten tiloihin Delhissä ja seuraavien osapuolten tiloihin:
Unionin tuottajat
-
Inox Viti di Cattinori Bruno & C.s.n.c., Grumello del Monte, Italia,
-
Bontempi Vibo S.p.A., Rodengo Saiano, Italia,
-
Ugivis S.A., Belley, Ranska;
Intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat
-
Viraj Profiles Limited, Boisar, Dist. Thane, Maharashtra,
-
Agarwal Fastners Pvt. Ltd., Vasai (East), Dist. Thane, Maharashtra,
-
Raajratna Ventures Ltd., Ahmedabad, Gujarat.
1.3. Tutkimusajanjakso
(21)
Tukia ja vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2010 ja 31 päivän maaliskuuta 2011 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon määrittämisen kannalta merkittävien kehityssuuntausten tarkastelu kattoi kauden vuodesta 2008 tutkimusajanjakson päättymiseen, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
2. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
2.1. Tarkasteltavana oleva tuote
(22)
Tarkasteltavana oleva tuote on Intiasta peräisin olevat ruostumattomasta teräksestä valmistetut kiinnikkeet ja niiden osat, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’, jotka nykyisin luokitellaan CN-koodeihin 7318 12 10, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61 ja 7318 15 70.
2.2. Samankaltainen tuote
(23)
Tarkasteltavana olevalla tuotteella sekä Intian kotimarkkinoilla tuotetulla ja myydyllä tuotteella samoin kuin unionin tuotannonalan unionissa tuottamalla ja unionin markkinoilla myymällä tuotteella havaittiin olevan samat fyysiset, kemialliset ja tekniset perusominaisuudet ja käyttötavat. Tämän vuoksi näitä tuotteita pidetään alustavasti perusasetuksen 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
3. TUET
3.1. Johdanto
(24)
Valitukseen sisältyvien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella tutkittiin seuraavia järjestelmiä, joissa oli esitettyjen väitteiden mukaan myönnetty vientitukea:
a)
tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme);
b)
ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme)
c)
tuotantohyödykkeiden tuontia etuustullein koskeva järjestelmä (Export Promotion Capital Goods Scheme);
d)
vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä (Export Oriented Units Scheme)
e)
Focus Product -järjestelmä (Focus Product Scheme);
f)
vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme);
g)
sähköverosta vapauttaminen (Electricity Duty Exemption, EDE)
(25)
Edellä a-e alakohdassa mainitut järjestelmät perustuvat 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992) nro 22/1992, jäljempänä ’ulkomaankauppalaki’. Ulkomaankauppalailla Intian viranomaiset valtuutetaan antamaan vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevia tiedonantoja. Nämä tiedonannot esitetään tiivistelmänä ulkomaankauppapolitiikkaa, jäljempänä ’FT-policy’, koskevissa asiakirjoissa, jotka kauppaministeriö julkaisee viiden vuoden välein ja joita päivitetään säännöllisesti. Tämän tapauksen tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon liittyy ulkomaankauppapolitiikkaa koskeva asiakirja FT-policy 09-14. Lisäksi Intian viranomaiset esittelevät FT-policy 09-14 -asiakirjaan liittyviä menettelyjä käsikirjassa ”Handbook of Procedures, Volume I”, jäljempänä ’HOP I 09-14’. Myös kyseinen menettelykäsikirja saatetaan ajan tasalle säännöllisesti.
(26)
Edellä f alakohdassa mainittu vientiluottojärjestelmä perustuu vuoden 1949 pankkivalvontalain (Banking Regulation Act 1949) 21 ja 35A §:ään, joiden mukaan Intian keskuspankki (Reserve Bank of India, RBI) voi ohjata kaupallisten pankkien vientiluottotoimintaa.
(27)
Edellä g alakohdassa mainittu sähköverosta vapauttaminen sisältyy Maharashtran osavaltion hallituksen kannustinjärjestelmään 2007, josta on annettu 30 päivänä maaliskuuta 2007 päivätty päätös numero PSI-1707/(CR-50)/IND-8.
3.2. Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
a) Oikeusperusta
(28)
DEPBS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FT-policy 09-14 -asiakirjan luvussa 4.3 ja HOP I 09-14 -käsikirjan luvussa 4.
b) Tukikelpoisuus
(29)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät.
c) DEPBS-järjestelmän käytännön toteutus
(30)
Viejä voi hakea DEPBS-hyvityksiä, jotka lasketaan tiettynä prosenttiosuutena järjestelmän mukaisesti vietyjen tuotteiden arvosta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet tällaiset DEPBS-prosenttiosuudet useimmille tuotteille, myös tarkasteltavana olevalle tuotteelle. Osuudet on määritetty tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien (Standard Input/Output Norms, SION) perusteella, ja niissä otetaan huomioon tuonnin oletettu osuus vientituotteeseen käytetyistä tuotantopanoksista ja kyseisestä oletetusta tuonnista kannettu tulli riippumatta siitä, onko tuontitullit tosiasiallisesti maksettu vai ei.
(31)
Yrityksen on tämän järjestelmän eduista hyötyäkseen harjoitettava vientiä. Vientihetkellä viejän on ilmoitettava Intian viranomaisille, että vienti tapahtuu DEPBS-järjestelmän mukaisesti. Tavaroiden vientiä varten Intian tulliviranomaiset antavat lähetysmenettelyn aikana viennin lähetysasiakirjan. Asiakirjasta käy ilmi muun muassa kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä DEPBS-hyvitys. Tässä vaiheessa viejä tietää, kuinka suuren edun se saa. Sen jälkeen kun tulliviranomaiset ovat antaneet kyseisen asiakirjan, Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa DEPBS-hyvityksen myöntämiseen.
(32)
Intian kirjanpitonormien mukaisesti DEPBS-hyvitykset on vientivelvoitteen täytyttyä mahdollista kirjata tileihin suoriteperusteella tulona. Näitä hyvityksiä voidaan käyttää minkä tahansa tuotteiden - paitsi tuotantohyödykkeiden ja tuontirajoitusten piiriin kuuluvien hyödykkeiden - myöhemmin tapahtuvan tuonnin tullien maksamiseen. Hyvityksiä käyttäen tuodut tavarat voidaan myydä kotimarkkinoilla (jolloin niihin sovelletaan liikevaihtoveroa) tai käyttää muutoin. DEPBS-hyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä ja voimassa 24 kuukauden ajan niiden myöntämisestä.
(33)
DEPBS-hyvitysten hakemukset tehdään sähköisesti, ja ne voivat kattaa rajoittamattoman määrän vientitapahtumia. Tiukkoja määräaikoja ei tosiasiallisesti sovelleta. DEPBS:in hallinnointiin käytettävä sähköinen järjestelmä ei automaattisesti sulje pois vientitapahtumia, joissa ei noudateta HOP I 09-14 -käsikirjan luvussa 4.47 mainittuja hakumääräaikoja. Lisäksi HOP I 09-14 -käsikirjan 9.3 luvussa todetaan selvästi, että määräajan jälkeen jätetyt hakemukset voidaan aina hyväksyä pienen sakkomaksun suorittamista vastaan.
(34)
Kahden otokseen valitun yrityksen (Agarwal Fastners Pvt. Ltd. ja Raajratna Ventures Ltd.) havaittiin hyödyntäneen järjestelmää tutkimusajanjaksolla.
d) DEPBS-järjestelmää koskevat päätelmät
(35)
DEPBS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. DEPBS-hyvityksissä on kyse Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi DEPBS-hyvityksestä koituu etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta.
(36)
Lisäksi DEPBS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea.
(37)
Järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna verojen ja maksujen palautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä, koska se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa, liitteessä II (palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) ja liitteessä III (korvaavien tuotantopanosten palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) vahvistettujen sääntöjen mukainen. Viejää ei velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotantoprosessissa, eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Käytössä ei myöskään ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Viejä voi saada DEPBS-järjestelmän edut, vaikkei se toisi maahan lainkaan tuotantopanoksia. Edun saamiseen riittää pelkästään se, että kyseinen viejä vie tavaroita, eikä sen tarvitse osoittaa, että tuotantopanoksia on tuotu maahan. Näin ollen myös viejät, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa kotimarkkinoilta eivätkä tuo maahan mitään tuotantopanoksina käytettäviksi kelpaavia tuotteita, voivat saada DEPBS-järjestelmän mukaisia etuja.
e) Tuen määrän laskeminen
(38)
Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisesti tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tutkimusajanjakson aikana. Tässä yhteydessä katsottiin, että etu koituu vastaanottajalle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Kyseisellä hetkellä Intian viranomaisten on siis luovuttava tulleista, ja tämä luopuminen on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea. Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa tuen myöntämiseen sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat antaneet viennin lähetysasiakirjan, josta muun muassa käy ilmi kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä DEPBS-hyvitys. Edellä esitetyn perusteella on asianmukaista pitää DEPBS-järjestelmästä saatuna etuna järjestelmän mukaisista vientitapahtumista tutkimusajanjakson aikana hankittujen hyvitysten summaa.
(39)
Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin näin määritellyistä hyvityksistä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö, ja näin saatiin tuen määrä (osoittaja). Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkimusajanjakson kokonaisviennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(40)
Tämän järjestelmän mukainen tuki asianomaisille yrityksille oli tutkimusajanjaksolla 4,70-6,53 prosenttia.
3.3. Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme, AAS)
a) Oikeusperusta
(41)
Järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdissa 4.1.3.-4.1.14 ja HOP I 09-14-käsikirjan luvuissa 4.1-4.30A.
b) Tukikelpoisuus
(42)
AAS-järjestelmään kuuluu kuusi alajärjestelmää, joita kuvataan tarkemmin johdanto-osan 43 kappaleessa. Alajärjestelmät eroavat toisistaan muun muassa tukikelpoisuuden perusteella. Tosiasiallisen maastaviennin AAS-tukea ja vuotuisten tarpeiden mukaista AAS-tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin. Lopulliselle viejälle tavaraa toimittavat valmistajaviejät voivat saada välituotetoimituksiin tarkoitettua AAS-tukea. Pääurakoitsijat, jotka toimittavat tavaraa FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdassa 8.2 mainituille vientiin rinnastettavaa toimintaa harjoittaville tahoille, kuten vientiin suuntautuneille yksiköille, voivat saada vientiin rinnastettavan toiminnan AAS-tukea. Valmistajaviejille tavaraa toimittavat välitoimittajat voivat saada vientiin rinnastettavan toiminnan tukea ennakkoluovutusta koskevista ARO-alajärjestelmistä sekä kotimaisten remburssien ja vastaremburssien järjestelmistä.
c) Käytännön toteutus
(43)
Ennakkolupia voidaan myöntää seuraaviin:
i) Tosiasiallinen vienti: Tämä on alajärjestelmistä tärkein. Siinä voidaan tuoda tuotantopanoksia tullitta tietyn vientituotteen valmistukseen. Tosiasiallisella viennillä tarkoitetaan tässä yhteydessä sitä, että vientituote on vietävä Intian alueelta. Lisenssissä mainitaan tuonnin tullihelpotukset ja vientivelvoitteet sekä vientituotteen tyyppi.
ii) Vuotuiset tarpeet: Vuotuisia tarpeita koskevia lupia ei ole liitetty tiettyyn vientituotteeseen, vaan laajempaan tuoteryhmään (esimerkiksi kemialliset tuotteet ja niihin liittyvät tuotteet). Lisenssinhaltija voi (aiemman viennin mukaan määräytyvään tiettyyn enimmäisarvoon saakka) tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita käytetään minkä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvan tuotteen valmistukseen. Se voi viedä mitä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvaa valmista tuotetta, jonka valmistukseen on käytetty kyseisiä tullitta tuotuja aineksia.
iii) Välituotetoimitukset: Tämä alajärjestelmä kattaa tapaukset, joissa kaksi valmistajaa aikoo tuottaa yhtä vientituotetta jakamalla tuotantoprosessin keskenään. Valmistajaviejä, joka tuottaa välituotetta, voi tuoda tuotantopanosmateriaaleja tullitta ja saada tähän tarkoitukseen välituotetoimituksiin tarkoitettua AAS-tukea. Lopullinen viejä saattaa valmistuksen loppuun, ja sillä on velvollisuus viedä valmis tuote.
iv) Vientiin rinnastettava toiminta: Tässä alajärjestelmässä pääurakoitsija voi tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita tarvitaan sellaisten tuotteiden valmistukseen, joita myydään vientitavaroihin rinnastettavina tuotteina FT policy 09-14 -asiakirjan kohdassa 8.2 mainituille asiakasryhmille. Intian viranomaisten mukaan vientiin rinnastettavalla toiminnalla tarkoitetaan sellaisia liiketoimia, joissa toimitetut tavarat eivät poistu maasta. Eräitä toimituksia pidetään vientiin rinnastettavina edellyttäen, että tavarat on valmistettu Intiassa, esimerkiksi tavaratoimituksia vientiin suuntautuneille yksiköille tai erityistalousalueille sijoittautuneille yrityksille.
v) Ennakkoluovutusasiakirjat (Advance Release Order, ARO): Ennakkoluvan haltija, joka aikoo suoran tuonnin sijasta hankkia tuotantopanokset kotimarkkinoilta, voi halutessaan käyttää niiden hankkimiseen ARO-asiakirjoja. Tällöin ennakkoluvat vahvistetaan ARO-asiakirjoiksi ja siirretään kotimaiselle toimittajalle niissä eriteltyjen tuotantopanosten toimituksen yhteydessä. ARO-asiakirjat oikeuttavat kotimaisen toimittajan tiettyihin vientiin rinnastettavassa toiminnassa myönnettäviin etuihin, joita selostetaan FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdassa 8.3, ts. välitoimituksia tai vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan AAS-järjestelmän soveltamiseen, vientiin rinnastettavan toiminnan palautusjärjestelyihin ja lopullisen valmisteveron palautukseen. ARO-järjestelmässä verot ja tullit palautetaan tuotteen toimittajalle eikä lopulliselle viejälle tullinpalautusjärjestelmässä. Verot/tullit voidaan palauttaa sekä kotimarkkinoilta hankittuja että tuotuja tuotantopanoksia käytettäessä.
vi) Kotimaiset remburssit ja vastaremburssit: Myös tämä alajärjestelmä koskee kotimarkkinatoimituksia ennakkoluvan haltijalle. Ennakkoluvan haltija voi pyytää pankilta kotimaisen remburssin avaamista kotimaisen toimittajan hyväksi. Pankki kirjaa lupaan suorassa tuonnissa ainoastaan sellaisten tavaroiden arvon ja määrän, jotka on hankittu kotimarkkinoilta tuonnin sijaan. Kotimainen toimittaja on oikeutettu tiettyihin vientiin rinnastettavassa toiminnassa myönnettäviin etuihin, joita selostetaan FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdassa 8.3, ts. välitoimituksiin tai vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan AAS-järjestelmän soveltamiseen, vientiin rinnastettavan toiminnan palautusjärjestelyihin ja lopullisen valmisteveron palautukseen.
(44)
Yksi otokseen kuuluva yritys sai tutkimusajanjaksolla AAS-järjestelmästä etuja, jotka liittyivät tarkasteltavana olevaan tuotteeseen. Kyseinen yritys hyödynsi yhtä alajärjestelmää, tosiasiallisen maastaviennin AAS-tukea. Sen vuoksi ei ole tarpeen määrittää tasoitustoimenpiteiden soveltamisen mahdollisuutta muiden, käyttämättömien alajärjestelmien suhteen.
(45)
Intian viranomaisten suorittamien tarkastusten helpottamiseksi ennakkoluvan haltija on laissa velvoitettu tekemään määrämuotoisen totuudenmukaisen ja asianmukaisen selvityksen tullitta tuotujen / kotimarkkinoilta hankittujen tuotteiden kulutuksesta ja käytöstä (HOP I 09-14 -käsikirjan luvut 4.26 ja 4.30 ja lisäys 23) eli pitämään rekisteriä todellisesta kulutuksesta. Ulkopuolisen laillistetun tilintarkastajan / kustannusten ja töiden tarkastajan on varmennettava tämä rekisteri ja annettava todistus, jossa vahvistetaan, että määrätyt rekisterit ja niihin liittyvät tallenteet on tarkastettu ja että lisäyksen 23 mukaisesti toimitetut tiedot ovat kaikilta osin totuudenmukaiset ja asianmukaiset.
(46)
Asianomaisen yrityksen tutkimusajanjakson aikana hyödyntämän alajärjestelmän (tosiasiallinen vienti) osalta Intian viranomaiset määräävät sekä tuonnin tullihelpotusten että vientivelvoitteiden määrän ja arvon, ja ne kirjataan lupaan. Lisäksi vienti- ja tuontihetkellä viranomaiset kirjaavat vastaavat tapahtumat lupaan. Intian viranomaiset päättävät tämän järjestelmän mukaisesti tapahtuvan tuonnin määrän niin sanottujen SION-vakionormien perusteella; nämä normit ovat olemassa useimmista tuotteista, niin myös tarkasteltavana olevasta tuotteesta. Tuodut tuotantopanokset eivät ole siirrettävissä, ja ne on käytettävä tietyn vientituotteen valmistamiseen. Vientivelvoite on täytettävä lisenssin antamisen jälkeen ennalta määrätyssä määräajassa (24 kuukauden määräaika, jota voidaan pidentää kahdesti kuudella kuukaudella).
(47)
Tutkimuksessa vahvistettiin, että Intian viranomaisten määräämiä tarkastusvaatimuksia ei joko noudatettu tai vielä testattu käytännössä.
(48)
Järjestelmää käyttävä yritys piti tietynlaista tuotanto- ja kulutusrekisteriä. Lisäystä 23 ei täydennetty asianmukaisesti, joten sitä ei voitu pitää HOP I 09-14 -käsikirjan luvuissa 4.26 ja 4.30 tarkoitettuna rekisterinä todellisesta kulutuksesta. Rekisteriä todellisesta kulutuksesta ei ollut saatavilla tutkimusajanjaksolta, minkä vuoksi kulutustallenteita ei voitu todentaa, jotta olisi voitu vahvistaa, mitä panoksia vietyjen tuotteiden tuotannossa käytettiin ja missä määrin, kuten lisäyksessä 23 edellytetään. Edellä johdanto-osan 45 kappaleessa tarkoitettujen tarkastusvaatimusten osalta voidaan todeta, että yritys ei pitänyt rekisteriä siitä, miten todistusten antaminen tapahtui. Saatavilla ei ollut tilintarkastussuunnitelmaa tai muuta todistusaineistoa suoritetusta tilintarkastuksesta (esim. tilintarkastusraporttia) eikä käytetystä menetelmästä ollut kirjattua tietoa; tietoja ei myöskään ollut tämän tehtävän edellyttämistä erityisvaatimuksista (tarkat tekniset tiedot tuotantoprosessista). Lisäyksessä 23 ilmoitetusta yrityksen mahdollisesta liiallisesta tullinpalautuksesta ei aiheutunut mitään asianomaisten viranomaisten suorittamia toimia tai tarkastuksia. Yhteenvetona voidaan todeta, ettei tutkittu viejä kyennyt osoittamaan, että asiaankuuluvia FT-policy 09-14 -asiakirjan vaatimuksia olisi noudatettu.
d) AAS-järjestelmää koskevat päätelmät
(49)
Vapautus tuontitulleista on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja 3 artiklan 2 kohdan mukaista tukea, koska se on Intian viranomaisten taloudellista tukea, josta on koitunut etua tutkitulle viejälle.
(50)
Lisäksi tosiasiallisen maastaviennin AAS-tuet ovat selkeästi oikeudellisesti vientituloksesta riippuvaisia, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti ne ovat erityisiä ja tasoitustoimenpiteiden alaisia. Yritys ei voi saada tukia tästä järjestelmästä ilman vientisitoumusta.
(51)
Tässä tapauksessa sovellettua alajärjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan, liitteen II (palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) sääntöjen mukainen. Intian viranomaiset eivät soveltaneet tehokasta tarkistusjärjestelmää tai -menettelyä varmistaakseen, käytettiinkö tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 4 alakohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II kohdan 2 alakohta). Tarkasteltavana olevan tuotteen SION-vakionormit eivät olleet riittävän tarkkoja, eikä niitä sinällään voida pitää todellisen kulutuksen arviointiin soveltuvana tarkistusjärjestelmänä, koska vakionormit on laadittu niin, että Intian viranomaiset eivät voi riittävän tarkkaan varmentaa niiden perusteella sitä, millaisia tuotantopanosmääriä vientituotannossa on kulutettu. Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellaista olisi tavallisesti vaadittava, kun käytössä ei ole tehokasta tarkistusjärjestelmää (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 kohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 kohta).
(52)
Kyseinen alajärjestelmä mahdollistaa siis tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton.
e) Tuen määrän laskeminen
(53)
Koska sallittua tullinpalautusjärjestelmää tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmää ei sovelleta, tasoitustoimenpiteiden alainen etu on tuotantopanosten tuonnista yleensä kannettavien tuontitullien koko palautettu määrä. Tässä yhteydessä on syytä tuoda esiin, että perusasetuksessa ei säädetä ainoastaan liiallisesta tuontitullien palauttamisesta johtuvasta tasoitustoimenpiteiden käyttöönotosta. Perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja liitteessä I olevan i alakohdan mukaan liiallinen tullinpalautus voi oikeuttaa tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton ainoastaan, jos perusasetuksen liitteiden II ja III edellytykset täyttyvät. Kyseiset edellytykset eivät kuitenkaan täyttyneet tässä tapauksessa. Näin ollen, jos asianmukaista valvontamenettelyä ei näytetä toteen, edellä mainittua tullinpalautusjärjestelmiin sovellettavaa poikkeusta ei voida soveltaa, vaan sen sijaan sovelletaan tavanomaista sääntöä, jonka mukaan tasoitustullit määräytyvät maksamattomien tullien määrän (saamatta jääneen tulon) mukaan eikä oletetun liiallisen tullinpalautuksen mukaan. Kuten perusasetuksen liitteessä II olevassa II kohdassa ja liitteessä III olevassa II kohdassa säädetään, kyseisenlaisen liiallisen palautuksen laskeminen ei ole tutkijaviranomaisen tehtävä. Perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaan päinvastoin riittää, että tutkijaviranomainen toteaa, että on olemassa riittävä näyttö siitä, että tietty tarkastusjärjestelmä ei ole asianmukainen.
(54)
AAS-järjestelmää hyödyntäneen yrityksen tuen määrä laskettiin tutkimusajanjaksolla alajärjestelmän nojalla tuotujen raaka-aineiden kantamatta jääneiden tuontitullien (perustulli ja erityinen lisätulli) perusteella (osoittaja). Tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin tuen määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, jos sitä koskeva pyyntö oli perusteltu. Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihtoon (nimittäjä) tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(55)
Tämän järjestelmän osalta yritykselle vahvistettu tukiprosentti tutkimusajanjaksolla oli 2,94 prosenttia.
3.4. Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
a) Oikeusperusta
(56)
EPCGS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FT-policy 09-14 -asiakirjan luvussa 5 ja HOP I 09-14 -käsikirjan luvussa 5.
b) Tukikelpoisuus
(57)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin ja palveluntarjoajiin.
c) Käytännön toteutus
(58)
Tiettyihin vientivelvoitteisiin sitoutunut yritys voi tuoda (uusia ja käytettyjä) tuotantohyödykkeitä alennetulla tullilla. Intian viranomaiset antavat tätä varten pyynnöstä maksullisen EPCGS-lisenssin. Järjestelmässä sovelletaan kaikkiin sen mukaisesti tuotuihin tuotantohyödykkeisiin alennettua, 5 prosentin tuontitullia. Maahantuotuja tuotantohyödykkeitä on vientivelvoitteen täyttämiseksi käytettävä tietyn vientituotteiden määrän tuottamiseen tiettynä aikana. FT-policy 09-14 -asiakirjan mukaan tuotantohyödykkeitä voi tuoda nollatullilla EPCGS-järjestelmän nojalla, mutta tällöin ajanjakso vientivelvoitteen täyttämistä varten on lyhyempi, esimerkiksi 6 vuotta luvanantopäivästä 8 vuoden sijaan. EPCGS-lisenssin haltija voi hankkia tuotantohyödykkeet myös kotimarkkinoilta. Tällöin tuotantohyödykkeiden kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi tuoda tullitta maahan kyseisten tuotantohyödykkeiden valmistuksessa tarvittavia aineksia. Vaihtoehtoisesti kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi saada vientiin rinnastettavassa toiminnassa saatavat edut toimittaessaan tuotantohyödykkeitä EPCGS-lisenssin haltijalle.
(59)
Kaikkien otokseen kuuluneiden vientiä harjoittavien tuottajien todettiin käyttäneen tätä järjestelmää tutkimusajanjaksolla.
d) EPCGS-järjestelmää koskevat päätelmät
(60)
EPCGS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Tullinalennus on Intian viranomaisten taloudellista tukea, koska kyseinen etu vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi tullinalennuksesta koituu etua viejälle, koska tullien kantamatta jättäminen tuonnin yhteydessä lisää tämän maksuvalmiutta.
(61)
EPCGS-järjestelmä on myös oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, koska lisenssejä ei voi saada ilman sitoumusta viedä tuotteita. Tämän vuoksi sen katsotaan olevan perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea.
(62)
Järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Tuotantohyödykkeet eivät kuulu tällaisten, perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa säädettyjen sallittujen järjestelmien piiriin, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa tai ne eivät ole osana tuotantoa.
e) Tuen määrän laskeminen
(63)
Tuen määrä laskettiin perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien perusteella jakamalla se ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa kyseisellä teollisuudenalalla. Vakiintuneen käytännön mukaisesti näin laskettua tutkimusajanjaksolle kohdennettua määrää on oikaistu lisäämällä siihen kyseisen ajanjakson korko, jotta se paremmin ilmentäisi ajan myötä saavutetun edun täyttä arvoa. Tutkimusajanjaksolla Intiassa voimassa ollutta kaupallista korkoa pidettiin soveltuvana korkona tähän tarkoitukseen. Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin tästä määrästä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö.
(64)
Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tutkimusajanjakson asiaa koskevan viennin liikevaihtoon (asiaa koskeva nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(65)
Tämän järjestelmän mukaiset tuet asianomaisille yrityksille olivat tutkimusajanjaksolla 0,11, 0,16 ja 0,19 prosenttia.
3.5. Vientiin suuntautuneiden yksikköjen järjestelmä (Export Oriented Units Scheme, EOUS)
a) Oikeusperusta
(66)
EOU-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FT-policy 09-14 -asiakirjan luvussa 6 ja HOP I 09-14 -käsikirjan luvussa 6.
b) Tukikelpoisuus
(67)
Kaikki yritykset, jotka periaatteessa sitoutuvat viemään koko tavara- tai palvelutuotantonsa - lukuun ottamatta yksinomaan kauppiaina toimivia yrityksiä - voidaan perustaa EOU-järjestelmän mukaisesti. Teollisuusyritysten on kuitenkin tehtävä tietty vähimmäismäärä investointeja käyttöomaisuuteen voidakseen saada tukea EOU-järjestelmästä.
c) Käytännön toteutus
(68)
Vientiin suuntautuneet yksiköt voivat sijaita eri puolilla Intiaa ja niitä voidaan perustaa maan eri osiin.
(69)
Vientiin suuntautuneen yksikön asemaa koskevassa hakemuksessa on esitettävä tiedot muun muassa suunnitelluista tuotantomääristä, viennin arvioidusta arvosta, tuontitarpeista ja kotimarkkinahankintojen tarpeista seuraaviksi viideksi vuodeksi. Jos viranomaiset hyväksyvät yrityksen hakemuksen, yritykselle ilmoitetaan hyväksymisen edellytyksistä. Vientiin suuntautuneen yksikön asemaa koskeva sopimus on voimassa viisi vuotta. Sopimus voidaan uusia useammaksi kaudeksi.
(70)
Olennaista kyseisille yksiköille on FT-policy 09-14 -asiakirjassa asetettu velvoite, jonka mukaan niiden on saavutettava niin sanotut nettovaluutta-ansiot, eli viennin kokonaisarvon on viiden vuoden viitekautena oltava suurempi kuin tuontituotteiden kokonaisarvo.
(71)
Vientiin suuntautuneet yksiköt voivat saada seuraavia etuja:
i)
vapautus kaikenlaisten valmistukseen, tuotantoon tai käsittelyyn tarvittavien tai niiden yhteydessä käytettävien tavaroiden (myös tuotantohyödykkeiden, raaka-aineiden ja kulutustavaroiden) tuontitulleista;
ii)
vapautus kotimarkkinoilta hankittujen tavaroiden valmisteverosta;
iii)
paikallisilta markkinoilta hankituista tavaroista maksetun valtion liikevaihtoveron palauttaminen;
iv)
mahdollisuus myydä osa tuotannosta kotimarkkinoilla enintään 50 prosentilla viennin FOB-arvosta, edellyttäen että nettovaluutta-ansiot ovat positiiviset pehmeäehtoisten verojen, esim. lopputuotteen valmisteverojen, maksamisen jälkeen;
v)
osittainen palautus kotimaisilta öljy-yrityksiltä hankitusta polttoaineesta maksetuista veroista;
vi)
vapautus viennistä saadusta myyntivoitosta yleensä kannettavasta tuloverosta tuloverolain 10B §:n nojalla kymmeneksi vuodeksi toiminnan aloittamisen jälkeen.
(72)
Tämän järjestelmän mukaisesti toimivat yksiköt ovat tulliviranomaisten valvonnan alaisia.
(73)
Niillä on oikeudellinen velvoite pitää kirjaa kaikesta tuonnista, kaikkien tuotujen materiaalien kulutuksesta ja käytöstä sekä kaikesta toteutuneesta viennistä HOP I 09-14 -käsikirjan asiaa koskevien kohtien mukaisesti. Nämä asiakirjat on toimitettava Intian toimivaltaisille viranomaisille säännöllisesti neljännesvuosittain tai vuosittain annettavilla toimintakertomuksilla.
(74)
Vientiin suuntautuneen yksikön ei kuitenkaan missään vaiheessa tarvitse osoittaa tuotujen lähetysten yhteyttä vientiin, muihin yksikköihin tehtäviin siirtoihin, kotimarkkinamyyntiin tai varastoihin (HOP I 09-14 -käsikirjan asiaa käsittelevät kohdat).
(75)
Kotimarkkinamyynnin lähetysten ja niiden kirjaamisen varmistus perustuu omavastuisuuteen. Vientiin suuntautuneen yksikön vientilähetysmenettelyjä valvoo tulli-/valmisteverovirkailija.
(76)
Tässä tapauksessa yksi otokseen valittu viejä käytti EOU-järjestelmää. Kyseinen viejä käytti EOU-järjestelmää tuodakseen maahan raaka-aineita, kulutustavaroita ja tuotantohyödykkeitä tuontitulleitta, hankkiakseen tuotteita kotimarkkinoilta valmisteveroitta ja saadakseen liikevaihtoveron palautuksen sekä voidakseen myydä osan tuotannostaan kotimarkkinoilla. Viejä sai siis kaikki johdanto-osan 71 kappaleen i-vi alakohdassa mainitut edut. Tuloverolain 10B §:n mukaisen tuloverovapautuksen osalta tutkimuksessa kävi kuitenkin ilmi, että yritys ei voinut saada vapautusta 1 päivästä huhtikuuta 2010 lähtien. Näin ollen EOU-järjestelmän tuloverovapautusta koskevia määräyksiä ei tarkasteltu tarkemmin tämän tutkimuksen puitteissa.
(77)
Yritys, jonka todettiin käyttävän EOU-järjestelmää, toimitti erittäin myöhäisessä vaiheessa yksityiskohtaisia huomautuksia järjestelmästä ja väitti muun muassa, että EOU-järjestelmän monenlaiset toimenpiteet eivät ole tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavia tukia. Näiden huomautusten tarkastelua ei pystytty saattamaan tuolloin päätökseen, mutta ne käsitellään asianmukaisesti tutkimuksen tulevissa vaiheissa.
d) EOU-järjestelmää koskevat päätelmät
(78)
Vientiin suuntautuneiden yksikköjen saama vapautus kolmesta eri tuontitullista (perustulli, koulutusvero ja korkeakoulutusvero) ja liikevaihtoveron palauttaminen ovat perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua Intian viranomaisten taloudellista tukea. Valtio luopuu tulosta, joka kannettaisiin, jos järjestelmää ei sovellettaisi, ja vientiin suuntautunut yksikkö saa etua perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla, koska sen maksuvalmius paranee, kun sen ei tarvitse maksaa yleensä maksettavia tulleja ja se saa liikevaihtoveron palautuksen.
(79)
Lisäksi EOU-järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan h ja i alakohdan, liitteen II (palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) sääntöjen mukainen. Intian viranomaiset eivät soveltaneet tehokasta tarkistusjärjestelmää tai -menettelyä varmistaakseen, käytettiinkö tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 4 alakohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II kohdan 2 alakohta). Käytössä olevalla tarkistusjärjestelmällä valvotaan nettovaluutta-ansioita koskevaa velvoitetta eikä tuonnin kulutusta suhteessa vietyjen tuotteiden tuotantoon.
(80)
Vapautus valmisteverosta ja sitä vastaavasta tuontitullista ei kuitenkaan merkitse sitä, että valtio luopuu tuloista, jotka muutoin kannettaisiin. Jos valmisteveroa ja lisätullia maksettaisiin, niitä voitaisiin käyttää hyvityksinä omia tulevia vero- ja tullimaksuja vastaan nk. CENVAT-järjestelmässä, joka on alv-järjestelmään verrattava järjestelmä ja antaa intialaisille yrityksille mahdollisuuden kuitata hankinnoista maksettavat verot myynnistä maksettavilla veroilla. Kyseiset verot ja tullit eivät siis ole lopullisia. CENVAT-hyvitysten vuoksi lopulliset verot ja tullit kannetaan ainoastaan lisäarvosta, ei tuotantopanoksista.
(81)
Näin ollen ainoastaan vapautus perustullista, koulutusverosta ja korkeakoulutusverosta sekä valtion liikevaihtoveron palautus ovat perusasetuksen 3 artiklassa tarkoitettua tukea. Ne ovat oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti ne ovat erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea. Vientiin suuntautuneen yksikön vientitavoite, josta säädetään FT-policy 09-14 -asiakirjan luvussa 6.1, on etujen saamisen olennainen edellytys.
e) Tuen määrän laskeminen
(82)
Tasoitustoimenpiteiden alainen etu on tuotantopanosten tuonnista yleensä kannettavien tuontitullien (perustulli, koulutusvero ja korkeakoulutusvero) palautettu määrä sekä valtion liikevaihtoveron palauttaminen tutkimusajanjaksolla.
i) Tuontitulleista (perustulli, koulutusvero ja korkeakoulutusvero) vapauttaminen ja raaka-aineista ja kulutustavaroista perittävän valtion liikevaihtoveron palauttaminen
(83)
Tuen määrä viejille, jotka ovat vientiin suuntautuneita yksiköitä, laskettiin vientiin suuntautuneeseen yksikköön tuotujen materiaalien tuonnissa tutkimusajanjakson aikana kantamatta jääneiden tuontitullien (perustulli, koulutusvero ja korkeakoulutusvero) ja korvatun liikevaihtoveron perusteella. Tuen saamiseksi väistämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin tästä määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, jolloin saatiin tuen määrä (osoittaja). Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkimusajanjakson viennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Yritykselle näin laskettu tukimarginaali oli 2,68 prosenttia.
ii) Tuotantohyödykkeiden tuontitullista (perustulli, koulutusvero ja korkeakoulutusvero) vapauttaminen
(84)
Tuotantohyödykkeet eivät fyysisesti sisälly valmiisiin tuotteisiin. Perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti asianomaiselle yritykselle koitunut etu on laskettu tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien määrän perusteella jakamalla se ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa yhdessä tutkimuksen kohteena olleessa yrityksessä. Näin laskettua tutkimusajanjaksolle kohdennettua määrää on oikaistu lisäämällä siihen kyseisen ajanjakson korko, jotta määrä paremmin ilmentäisi ajan myötä saavutetun edun arvoa ja järjestelmästä edunsaajalle koitunutta kokonaisetua. Tutkimusajanjaksolla Intiassa voimassa ollutta kaupallista korkoa pidettiin soveltuvana korkona tähän tarkoitukseen. Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tutkimusajanjakson viennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Yritykselle näin laskettu tukimarginaali oli 0,05 prosenttia.
(85)
EOU-järjestelmästä asianomaiselle yritykselle koitunut tukimarginaali on näin ollen yhteensä 2,73 prosenttia.
3.6. Focus Product -järjestelmä (FPS)
a) Oikeusperusta
(86)
Järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdissa 3.15-3.17 ja HOP I 09-14-käsikirjan luvuissa 3.9-3.11.
b) Tukikelpoisuus
(87)
FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdan 3.15.2. mukaan HOP I 09-14 -käsikirjan lisäyksessä 37D mainittujen tuotteiden viejät ovat tukikelpoisia.
c) Käytännön toteutus
(88)
HOP I 09-14 -käsikirjan lisäyksessä 37D olevassa luettelossa mainittujen tuotteiden viejä voi hakea FPS-tullihyvitysoikeutta, joka vastaa kahdesta viiteen prosenttia viennin FOB-arvosta. Edellä mainitun lisäyksen 37D taulukkojen 2 ja 5 mukaiset Special Focus -tuotteet ja alat voivat saada tullihyvitystä koskevaa osinkoa, joka on arvoltaan 5 prosenttia viennin FOB-arvosta. Tutkimuksen kohteena oleva tuote kuuluu näihin Special Focus -tuotteisiin.
(89)
FPS on viennin jälkeinen järjestelmä eli yrityksen on tämän järjestelmän eduista hyötyäkseen harjoitettava tavaroiden vientiä. Yritys tekee on-line-hakemuksen asiasta vastaavalle viranomaiselle ja toimittaa samalla jäljennökset vientitilauksista ja laskuista, pankkitositteen hakumaksujen suorituksesta, jäljennöksen lähetysasiakirjoista, maksun saantia koskevasta pankkitositteesta tai todistuksen ulkomailta tulleesta rahalähetyksestä, jos välittäjäpankkeja ei ole käytetty. Tapauksissa, joissa alkuperäiset lähetysasiakirjat ja/tai pankkitositteet on toimitettu jonkin muun järjestelmän tukihakemuksen yhteydessä, yritys voi toimittaa yrityksen itsensä varmentamia jäljennöksiä, joihin merkitään, mille viranomaiselle alkuperäiset asiakirjat on toimitettu. FPS-hyvityksiä koskeva on-line-hakemus voi kattaa enintään 50 lähetysasiakirjaa.
(90)
Intian kirjanpitonormien mukaisesti FPS-hyvitykset on vientivelvoitteen täytyttyä mahdollista kirjata tileihin suoriteperusteisena tulona. Näitä hyvityksiä voidaan käyttää minkä tahansa tuotteiden - paitsi tuotantohyödykkeiden ja tuontirajoitusten piiriin kuuluvien hyödykkeiden - myöhemmin tapahtuvan tuonnin tullien maksamiseen. Hyvityksiä käyttäen tuodut tavarat voidaan myydä kotimarkkinoilla (jolloin niihin sovelletaan liikevaihtoveroa) tai käyttää muutoin. FPS-hyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä ja voimassa 24 kuukauden ajan niiden myöntämisestä.
(91)
Kahden otokseen kuuluvan yrityksen todettiin käyttäneen järjestelmää tutkimusajanjaksolla.
d) FPS-järjestelmää koskevat päätelmät
(92)
FPS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. FPS-hyvityksissä on kyse Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi FPS-hyvityksestä koituu etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta.
(93)
Lisäksi FPS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea.
(94)
Järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna verojen ja maksujen palautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä, koska se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa, liitteessä II (palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) ja liitteessä III (korvaavien tuotantopanosten palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) vahvistettujen sääntöjen mukainen. Viejää ei velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotantoprosessissa, eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Käytössä ei myöskään ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Viejä voi saada FPS-järjestelmän edut, vaikkei se toisi maahan lainkaan tuotantopanoksia. Edun saamiseen riittää pelkästään se, että kyseinen viejä vie tavaroita, eikä sen tarvitse osoittaa, että tuotantopanoksia on tuotu maahan. Näin ollen myös viejät, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa kotimarkkinoilta eivätkä tuo maahan mitään tuotantopanoksina käytettäviksi kelpaavia tuotteita, voivat saada FPS-järjestelmän mukaisia etuja.
e) Tuen määrän laskeminen
(95)
Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisesti tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tutkimusajanjakson aikana. Tässä yhteydessä katsottiin, että etu koituu vastaanottajalle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Kyseisellä hetkellä Intian viranomaisten on siis luovuttava tulleista, ja tämä luopuminen on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea. Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa tuen myöntämiseen sen jälkeen, kun tulliviranomaiset ovat antaneet viennin lähetysasiakirjan, josta muun muassa käy ilmi kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä FPS-hyvitys. Edellä esitetyn perusteella on asianmukaista pitää FPS-järjestelmästä saatuna etuna järjestelmän mukaisista vientitapahtumista tutkimusajanjakson aikana hankittujen hyvitysten summaa.
(96)
Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin näin määritellyistä hyvityksistä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö, ja näin saatiin tuen määrä (osoittaja). Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkimusajanjakson kokonaisviennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(97)
Tämän järjestelmän osalta kahdelle yritykselle vahvistettu tukiprosentti tutkimusajanjaksolla oli 4,80 prosenttia.
3.7. Vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme, ECS)
a) Oikeusperusta
(98)
Järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on esitetty Intian keskuspankin, jäljempänä RBI, kaikille Intian liikepankeille laatimassa asiakirjassa Master Circular DBOD No. DIR.(Exp).BC. 06/04.02.002/2010-10 (Rupee/Foreign Currency Export Credit).
b) Tukikelpoisuus
(99)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät.
c) Käytännön toteutus
(100)
Vientiluottojärjestelmä koostuu kahdesta alajärjestelmästä, jotka ovat ennen vientiä sovellettava vientiluottojärjestelmä (Pre-Shipment Export Credit Scheme), joka kattaa viejälle tuotteiden oston, käsittelyn, valmistuksen, pakkaamisen ja/tai kuljetuksen rahoittamista varten ennen vientiä annetut luotot, ja viennin jälkeen sovellettava vientiluottojärjestelmä (Post-Shipment Export Credit Scheme), josta voi saada käyttöpääomalainoja vientisaamisten rahoittamiseen. Liikepankit ovat soveltaneet uutta peruskorkojärjestelmää 1 päivästä heinäkuuta 2010 lähtien kaikkia rupiamääräisiä vientiluottoja koskevien ennakkomaksujen kestoihin. Ulkomaanvaluuttamääräisessä vientiluottojärjestelmässä Intian keskuspankki RBI asettaa liikepankkien viejältä vientiluotoista veloittamille koroille katon. Intian keskuspankki myös velvoittaa pankit osoittamaan tietyn määrän niiden nettopankkiluotoista vientirahoitukseen.
(101)
Mainitun RBI:n yleiskirjeen ansiosta viejät voivat saada vientiluottoja puhtaasti markkinaehtojen mukaan annettavien tavanomaisten kaupallisten luottojen (käteisluottojen) korkoa edullisemmalla korolla. Korkotasojen ero voi olla pienempi erityisen luottokelpoisilla yrityksillä. Erityisen luottokelpoiset yritykset voivat saada vientiluottoja ja käteisluottoja samoin edellytyksin.
(102)
Kaikkien otokseen kuuluneiden vientiä harjoittavien tuottajien todettiin käyttäneen tätä järjestelmää tutkimusajanjaksolla.
d) ECS-järjestelmää koskevat päätelmät
(103)
Intian keskuspankin yleiskirjeessä (ks. johdanto-osan 98 kappale) vahvistetut ECS-luottojen edulliset korot voivat alentaa viejän korkokustannuksia verrattuna puhtaasti markkinaolosuhteiden mukaan määräytyviin korkokustannuksiin ja tässä tapauksessa antaa tällaiselle viejälle perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua etua.
(104)
Huolimatta siitä, että ECS-järjestelmässä näiden edullisten luottojen myöntäjinä ovat kaupalliset pankit, kyseessä on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitettu viranomaisten taloudellinen tuki. Tässä yhteydessä huomattakoon, ettei perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdassa eikä tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen 1.1 artiklan a kohdan 1 alakohdan iv alakohdassa edellytetä, että tuen antamisesta koituisi julkisia menoja eli että Intian valtio maksaisi liikepankeille korvauksen, vaan riittää, että valtio ohjaa perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i, ii tai iii alakohdassa tarkoitettuja toimintoja. RBI on julkinen elin ja kuuluu siis perusasetuksen 2 artiklan b alakohdassa tarkoitettuihin viranomaisiin. Se on täysin valtion omistuksessa, toteuttaa poliittisia tavoitteita eli esimerkiksi rahapolitiikkaa, ja sen johdon nimittää Intian valtio. RBI ohjaa yksityisiä elimiä perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetulla tavalla siten, että kaupallisia pankkeja sitovat muun muassa RBI:n yleiskirjeessä vahvistetut vientiluottojen korot sekä RBI:n määräykset siitä, että kaupallisten pankkien on osoitettava tietty määrä nettopankkiluotoistaan vientirahoitukseen. Määräys velvoittaa kaupalliset pankit toteuttamaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettuja toimia eli tässä tapauksessa antamaan edullisia vientiluottoja. Tällainen varojen suora siirto tiettyjen ehtojen mukaisten lainojen muodossa on yleensä valtiolle itselleen kuuluva tehtävä, eikä käytäntö tosiasiassa eroa valtioiden yleensä harjoittamasta toiminnasta (perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohta). Tukea pidetään erityisenä ja tasoitustoimenpiteiden alaisena, sillä edullisia korkoja myönnetään ainoastaan vientirahoitukseen, joten ne ovat vientituloksesta riippuvia perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti.
e) Tuen määrän laskeminen
(105)
Tuen määrä on laskettu tutkimusajanjaksolla käytettyjen vientiluottojen korkojen ja sellaisten korkojen määrien erotuksen perusteella, jotka asianomaisen yrityksen olisi pitänyt maksaa tavanomaisista kaupallisista luotoista. Tuen määrä (osoittaja) on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkimusajanjakson viennin kokonaisliikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(106)
Tämän järjestelmän mukaiset tuet asianomaisille yrityksille olivat tutkimusajanjaksolla 0,25, 0,31 ja 0,44 prosenttia.
3.8. Sähköverosta vapauttaminen (Electricity Duty Exemption)
a) Oikeusperusta
(107)
Järjestelmä sisältyy Maharashtran osavaltion hallituksen kannustinjärjestelmään 2007, josta on annettu 30 päivänä maaliskuuta 2007 päivätty päätös numero PSI-1707/(CR-50)/IND-8. Sen jälkeen kun Maharashtran osavaltion hallitus julkisti vuoden 2007 kannustinjärjestelmään tehdyt muutokset 30 päivänä kesäkuuta 2011, lisäaikaa myönnettiin 31 päivään elokuuta 2011 saakka.
b) Tukikelpoisuus
(108)
Edellä mainitussa päätöksessä luetellaan sellaiset teollisuus- ja yritystyypit, jotka voidaan katsoa tukikelpoisiksi saamaan vuoden 2007 järjestelmän mukaisia kannustimia.
c) Käytännön toteutus
(109)
Kannustaakseen teollisuuden leviämistä kehitysalueille Maharashtran osavaltion hallitus on ottanut käyttöön kannustinpaketin uusille tuotantoyksiköille tai entisten yksiköiden laajennuksille Maharashtran osavaltion kehitysalueilla. Päätöksen liitteessä I ilmoitetaan osavaltion alue, jolle kyseisen järjestelmän kannustimia voidaan myöntää. Vuoden 2007 järjestelmän kannustimia ei voida kuitenkaan hakea, jollei toimeenpanovirasto (Implementing Agency) ole antanut tukikelpoisuustodistusta vuoden 2007 järjestelmän mukaisesti. Toimeenpanovirasto myöntää tukikelpoisuustodistuksen siten, että sen voimassaolo alkaa samana päivänä kuin tukikelpoisen yksikön kaupallinen tuotanto käynnistyy.
(110)
Vapautus sähköverosta myönnetään tukikelpoisille uusille yksiköille, jotka on perustettu tietyille alueille 15 vuoden ajaksi. Muualla osavaltion alueella myös 100-prosenttisesti vientiin suuntautuneiden yksikköjen (EOU), tietotekniikan ja bioteknologian yksiköt vapautetaan sähköverosta kymmenen vuoden ajaksi.
(111)
Tutkimuksen aikana todettiin, että yksi otokseen kuuluva yritys, Maharashtrassa sijaitseva EOU, hyötyi tästä järjestelmästä tutkimusajanjakson aikana.
d) Sähköverosta vapauttamista koskevat päätelmät
(112)
Vapautus sähköverosta on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdan ja 3 artiklan 2 kohdan mukaista tukea, koska se on Intian viranomaisten taloudellista tukea, josta on koitunut etua tutkituille viejille.
(113)
Tukijärjestelmä on perusasetuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti erityinen, kun otetaan huomioon, että lainsäädännössä, jonka nojalla myöntävä viranomainen toimii, rajataan järjestelmään pääsy tiettyihin yrityksiin tietyllä maantieteellisellä alueella.
(114)
Tämän vuoksi tukea olisi pidettävä tasoitustoimenpiteiden alaisena.
e) Tuen määrän laskeminen
(115)
Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisesti tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tutkimusajanjakson aikana tarkasteltavana olevan tuotteen yhteydessä. Tämä määrä (osoittaja) on jaettu vientiä harjoittavan tuottajan tutkimusajanjakson kokonaismyynnin liikevaihdolle, joka koskee tarkasteltavana olevaa tuotetta, koska tuki ei ole riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(116)
Tässä järjestelmässä toimineelle kyseiselle yritykselle vahvistettu tukiprosentti tutkimusajanjaksolla oli 0,09 prosenttia.
3.9. Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä
(117)
Näiden havaintojen perusteella (ks. tiivistelmä jäljempänä olevassa taulukossa) tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien kokonaismäärän - arvo-osuutena ilmaistuna - todettiin olevan 3,2-16,5 prosenttia.
Taulukko 1
Järjestelmä
EPCGS
DEPBS
AAS
EOUS
ECS
FPS
Sähköverosta vapauttaminen (electricity duty exemption)
Yhteensä
Yritys
Viraj Profiles Ltd.
0,16 %
2,73 %
0,25 %
0,09 %
3,2 %
Raajratna Ventures Ltd.
0,19 %
4,70 %
2,94 %
0,44 %
4,80 %
13,0 %
Agarwal Fastners Pvt. Ltd.
0,11 %
6,53 %
0,31 %
4,80 %
11,7 %
Yhteistyössä toimineet otoksen ulkopuoliset yritykset
0,16 %
5,53 %
2,94 %
0,25 %
4,80 %
13,6 %
Muut yritykset
0,16 %
5,53 %
2,94 %
2,73 %
0,25 %
4,80 %
0,09 %
16,5 %
(118)
Perusasetuksen 15 artiklan 3 kohdan mukaisesti otokseen kuulumattomien yhteistyössä toimineiden yritysten tukimarginaali on 13,6 prosenttia; se laskettiin sen vahvistetun painotetun keskimääräisen tukimarginaalin perusteella, joka oli määritetty erikseen kullekin ohjelmalle, josta yhteistyössä toimineet yritykset hyötyvät. Otoksen painotetun keskimääräisen tukimarginaalin laskemiseksi vientiin suuntautuneiden yksiköiden saamat tuet ja sähköverosta vapauttaminen Maharashtran osavaltion hallituksen kannustinjärjestelmän mukaisesti (eli ainoastaan vientiin suuntautuneille yksiköille) jätettiin laskelman ulkopuolelle, koska todettiin, että kumpikaan yhteistyössä toimineista otoksen ulkopuolisista yrityksistä ei kuulunut kyseisten kannustinjärjestelmien soveltamisalaan. Varsinkaan vientiin suuntautuneiden yksiköiden osalta ei ollut mahdollista saada sekä EOU-tukia että muista järjestelmistä myönnettäviä tukia. Sähköverosta voidaan vapauttaa ainoastaan sellaisia vientiin suuntautuneita yksiköitä tai yrityksiä, jotka ovat sijoittautuneet tietyille Maharashtran alueille. Tämän vuoksi järjestelmän edunsaajien määrä on liian vähäinen, jotta sitä voitaisiin katsoa sovellettavan otokseen kuulumattomiin yrityksiin.
(119)
Kaikkien muiden intialaisten viejien osalta komissio määritti ensin yhteistyössä toimimisen asteen. Kun verrattiin tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevia Eurostatin tuontitietoja ja tietoja, jotka yhteistyössä toimineet yritykset ja yritysryhmät, jotka veivät tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin tutkimusajanjaksolla, ilmoittivat tarkasteltavana olevan tuotteen unioniin viedyistä määristä, voitiin havaita - kuten johdanto-osan 10 kappaleessa todettiin - että intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien yhteistyössä toimimisen aste oli erittäin korkea eli lähes 100 prosenttia. Koska yhteistyöaste on näin korkea, kaikkien yhteistyöstä kieltäytyneiden yritysten tukiprosentti vahvistetaan samalle tasolle kuin otokseen kuuluville yhteistyössä toimineille yrityksille kutakin ohjelmaa varten vahvistettu painotettu keskimääräinen tukimarginaali, eli 16,5 prosenttia.
4. UNIONIN TUOTANNONALA
4.1. Unionin tuotanto
(120)
Unionin kokonaistuotannon määrittämiseksi käytettiin kaikkia saatavilla olevia tietoja unionin tuottajista, myös valituksessa toimitettuja tietoja sekä unionin tuottajilta ennen tutkimuksen vireillepanoa ja sen jälkeen kerättyjä tietoja ja otokseen kuuluneilta unionin tuottajilta saatuja todennettuja kyselyvastauksia.
(121)
Tällä perusteella unionin kokonaistuotannon arvioitiin olevan noin 52 000 tonnia tutkimusajanjakson aikana. Tähän sisältyy kaikkien niiden unionin tuottajien tuotanto, jotka ilmoittautuivat, ja niiden tuottajien arvioitu tuotantomäärä, jotka eivät ilmoittautuneet menettelyssä.
(122)
Kuten edellä johdanto-osan 14 kappaleessa todetaan, unionin tuottajien tarkastelussa käytettiin otantaa. Ennen menettelyn vireillepanoa tietoja toimittaneista 15:stä unionin tuottajasta valittiin otokseen viisi yritystä. Kuten edellä johdanto-osan 16 kappaleessa todetaan, yksi yritys päätti myöhemmin kieltäytyä yhteistyöstä. Jäljelle jääneet yhteistyössä toimineet otokseen kuuluneet yritykset muodostivat noin 32 prosenttia unionin arvioidusta kokonaistuotannosta tutkimusajanjakson aikana, joten otoksen katsottiin edustavan unionin tuotannonalaa. Otokseen kuuluvat yritykset ovat merkittävimpiä tuottajia ja sijaitsevat Ranskassa ja Italiassa, joissa suurin osa tarkasteltavana olevasta tuotteesta valmistetaan.
4.2. Unionin tuotannonala
(123)
Kaikkien edellä johdanto-osan 120 kappaleessa tarkoitettujen tiedossa olevien unionin tuottajien katsotaan siten muodostavan perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdassa ja 10 artiklan 8 kohdassa tarkoitetun unionin tuotannonalan, ja niistä käytetään jäljempänä nimitystä ’unionin tuotannonala’.
5. VAHINKO
5.1. Alustavat huomiot
(124)
Asian kannalta oleellisia Eurostatin tuontitilastoja, valituksen tekijältä saatuja tietoja sekä unionin tuottajilta ennen tutkimuksen käynnistämistä ja sen jälkeen kerättyjä tietoja, joihin sisältyivät myös otokseen kuuluvien unionin tuottajien todennetut kyselyvastaukset, käytettiin myös oleellisten vahinkotekijöiden arvioinnissa.
(125)
Siltä osin kuin vahinkoanalyysissä tarkastellaan makrotaloudellisia tietoja kuten tuotantokapasiteettia ja sen käyttöastetta, myynnin määrää, markkinaosuutta, kasvua, työllisyyttä ja tuottavuutta, perustana ovat unionin koko tuotannonalaa koskevat tiedot.
(126)
Mikrotaloudellisiin tietoihin (kauppahinnat, kannattavuus, kassavirta, investoinnit, sijoitetun pääoman tuotto, pääoman saanti, varastot ja palkat) perustuva vahinkoanalyysi on tehty otokseen kuuluvilta unionin tuottajilta kerättyjen tietojen pohjalta.
(127)
Otokseen kuuluneet neljä unionin tuottajaa olivat mukana otoksessa myös Kiinan kansantasavallasta ja Taiwanista peräisin olevaa tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevien polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa, joka saatiin päätökseen 7 päivänä tammikuuta 2012 (4). Kyseisessä tarkastelussa otokseen sisältyi yksi yritys, joka ei kuulunut tämän tutkimuksen otokseen. Koska vahinkoanalyysin tarkastelussa käytetty ajanjakso on limittäin toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun ajanjakson kanssa, vuosien 2008 ja 2009 tiedot ovat yhdenmukaiset kyseistä yhtä yritystä lukuunottamatta. Jos ilmoitettaisiin vuosien 2008 ja 2009 luvut, olisi mahdollista päätellä tässä tarkastelussa otokseen kuulumattoman yrityksen luvut. Tämän vuoksi mikroindikaattorit kuten varastot, palkat, investoinnit, kassavirta, sijoitetun pääoman tuotto ja kannattavuus on indeksoitu.
5.2. Unionin kulutus
(128)
Unionin kulutus määritettiin valituksessa ilmoitetun unionin tuotannonalan unionissa myymän määrän perusteella, ja ne tarkastettiin vertaamalla niitä otoskyselyyn saatuihin vastauksiin ja otokseen kuuluneilta tuottajilta saatuihin todennettuihin tietoihin. Lisäksi otettiin huomioon Eurostatilta saadut tarkastelujaksoa koskevat tiedot tuontimääristä.
(129)
Tämän perusteella unionin kulutus kehittyi seuraavasti:
Taulukko 2
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Unionin kulutus (tonnia)
120 598
101 143
122 345
131 457
Indeksi (2008 = 100)
100
84
101
109
Lähde:
Eurostat, valituksessa olleet tiedot ja kyselylomakevastaukset
(130)
Kaiken kaikkiaan kulutus EU:n markkinoilla kasvoi tarkastelujakson aikana 9 prosenttia. Vuodesta 2008 vuoteen 2009 kulutuksen lasku oli voimakasta, 16 prosenttia, minkä väitettiin johtuvan talouskriisin yleisistä negatiivisista vaikutuksista markkinoihin. Tämän jälkeen kulutus kasvoi 21 prosenttia vuodesta 2009 vuoteen 2010 ja vielä 7 prosenttia vuodesta 2010 tutkimusajanjaksoon mennessä.
5.3. Tuonti asianomaisesta maasta
(131)
Intiasta tuleva tuonti unioniin kehittyi tarkastelujakson aikana seuraavasti:
Taulukko 3
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Tuonti Intiasta (tonnia)
14 546
18 883
21 914
24 072
Indeksi (2008 = 100)
100
130
151
165
Markkinaosuus
12,1 %
18,7 %
17,9 %
18,3 %
Indeksi (2008 = 100)
100
155
149
152
Lähde:
Eurostat ja vientiä harjoittavien tuottajien kyselylomakevastaukset
(132)
Tarkastelujakson aikana tuonti Intiasta kasvoi huomattavasti: 65 prosenttia. Kasvu oli voimakkainta vuodesta 2008 vuoteen 2009, jolloin tuonti kipusi 30 prosenttia, vaikka kulutus laski 16 prosenttia. Vuositasolla tuonti Intiasta jatkoi kasvuaan vuoden 2010 aikana (+ 16 prosenttia) ja tutkimusajanjakson aikana (+ 10 prosenttia).
5.3.1. Tuonnin hinnat ja hinnan alittavuus
Taulukko 4
Tuonti Intiasta
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Keskimääräinen hinta (euroa/tonni)
3 531
2 774
2 994
3 216
Indeksi (2008 = 100)
100
79
85
91
Lähde:
Eurostat ja otokseen valittujen EU-tuottajien kyselylomakevastaukset
(133)
Intiasta peräisin olevan tuonnin keskimääräiset hinnat laskivat 9 prosenttia tarkastelujaksona. Tämä selittää Intian markkinaosuuden kasvamisen 12,1 prosentista 18,3 prosenttiin samana ajanjaksona. Suurin kasvu tapahtui vuodesta 2008 vuoteen 2009, jolloin Intian viejät lisäsivät markkinaosuuttaan yli 6 prosenttiyksikköä.
(134)
Jotta voitiin tutkia hinnan alittavuutta tutkimusajanjaksolla, verrattiin otokseen kuuluvien unionin tuottajien unionin markkinoilla etuyhteydettömille asiakkaille myymien tuotelajien painotettuja keskimääräisiä myyntihintoja, jotka oli oikaistu noudettuna lähettäjältä -tasolle, vastaaviin Intiasta tulevasta tuonnista ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta unionin markkinoilla veloitettuihin painotettuihin keskimääräisiin hintoihin, jotka oli määritetty cif-tasolla ja oikaistu asianmukaisesti voimassa olevien tullien ja tuonnin jälkeisten kustannusten huomioon ottamiseksi.
(135)
Hintavertailu tehtiin tuotetyypeittäin samassa kaupan portaassa tapahtuneiden liiketoimien osalta; hintoja oikaistiin tarvittaessa, ja niistä vähennettiin ensin alennukset ja hyvitykset. Vertailun tulos esitettynä prosentteina otokseen kuuluneiden unionin tuottajien tutkimusajanjakson aikana kertyneestä liikevaihdosta osoitti hinnan alittavuuden olleen 3-13 prosenttia.
5.4. Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne
(136)
Tutkittaessa Intiasta peräisin olevan tuetun tuonnin vaikutuksia unionin tuotannonalaan arvioitiin perusasetuksen 8 artiklan 4 kohdan mukaisesti kaikki taloudelliset tekijät, jotka oli vahvistettu unionin tuotannonalalle tarkastelujaksolla.
5.4.1. Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
Taulukko 5
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Tuotantomäärä (tonnia)
69 514
56 396
62 213
51 800
Indeksi (2008 = 100)
100
81
89
75
Tuotantokapasiteetti (tonnia)
140 743
127 200
128 796
111 455
Indeksi (2008 = 100)
100
90
92
79
Kapasiteetin käyttöaste
49 %
44 %
48 %
46 %
Indeksi (2008 = 100)
100
90
98
94
Lähde:
Unionin tuotannonala yhteensä
(137)
Edellä olevasta taulukosta käy ilmi, että tuotanto laski merkittävästi eli 25 prosenttia tarkastelujaksolla. Kysynnän laskun suuntaisesti tuotanto laski voimakkaasti vuonna 2009, 19 prosenttia, ja elpyi jälleen vuonna 2010, jolloin se nousi noin 10 prosenttia. Vaikka unionin kulutus kasvoi tutkimusajanjaksolla 7 prosenttia, unionin tuotanto laski jälleen noin 17 prosenttia edelliseen vuoteen verrattuna.
(138)
Unionin tuotannonalan tuotantokapasiteetti väheni noin 21 prosenttia tarkastelujakson aikana. Myös kapasiteetin käyttö laski tarkastelujaksolla, ja pysyi koko ajan alle 50:n prosentin.
5.4.2. Myyntimäärät ja markkinaosuus
Taulukko 6
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Myyntimäärä (tonnia)
56 042
44 627
45 976
48 129
Indeksi (2008 = 100)
100
80
82
86
Markkinaosuus
46,5 %
44,1 %
37,6 %
36,6 %
Indeksi (2008 = 100)
100
95
81
79
Lähde:
Unionin tuotannonala yhteensä
(139)
Vaikka kulutus kasvoi 9 prosenttia, samankaltaisen tuotteen myyntimäärä ensimmäiselle riippumattomalle asiakkaalle unionin markkinoilla laski 14 prosenttia tarkastelujaksolla. Markkinaosuus laski vuonna 2008 olleesta 46,5 prosentista 36,6 prosenttiin tutkimusajanjakson aikana. Myyntimäärät laskivat voimakkaasti vuonna 2009 (- 20 prosenttia) ja paranivat hieman vuonna 2010 ja tutkimusajanjakson aikana.
5.4.3. Kasvu
(140)
Unionin kulutus kasvoi vuoden 2008 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana 9 prosenttia. Samaan aikaan unionin tuotannonalan myyntimäärä kuitenkin väheni 14 prosenttia ja markkinaosuus 21 prosenttia. Samaan aikaan tuonti Intiasta kasvoi merkittävästi, 65 prosenttia.
5.4.4. Työllisyys
Taulukko 7
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Työntekijöiden lukumäärä
1 007
863
821
761
Indeksi (2008 = 100)
100
86
82
76
Tuottavuus (yksikköä/työntekijä)
Indeksi (2008 = 100)
100
95
110
99
Lähde:
Unionin tuotannonala yhteensä
(141)
Unionin tuotannonalan toiminnan supistumisen vuoksi työntekijöiden määrä väheni tarkastelujaksolla vastaavasti 24 prosenttia. Vuoden 2008 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana työvoimakustannukset työntekijään kohden nousivat 6 prosenttia.
(142)
Unionin tuotannonalan työvoiman tuottavuus (ilmaistuna tuotantomääränä työntekijää kohti vuodessa) väheni tarkastelujaksolla hieman, eli 1 prosenttia. Se saavutti alhaisimman tasonsa vuonna 2009, minkä jälkeen se alkoi elpyä tutkimusajanjaksoa kohden.
5.4.5. Keskimääräiset yksikköhinnat unionissa
Taulukko 8
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Yksikköhinta etuyhteydettömille asiakkaille EU:ssa
(euroa tonnilta)
4 336
2 792
3 914
4 244
Indeksi (2008 = 100)
100
64
90
98
Lähde:
Otokseen kuuluneiden tuottajien kyselylomakevastaukset
(143)
Keskimääräiset myyntihinnat laskivat 2 prosenttia tarkasteluajanjakson aikana. Vuonna 2009 unionin tuotannonalan oli pakko alentaa myyntihintojaan 36 prosenttia talouden taantuman ja Intiasta peräisin olevan tuonnin hintojen voimakkaan laskun takia (- 21 prosenttia). Vuonna 2010 ja tutkimusajanjakson aikana unionin tuotannonalan myyntihinnat jälleen elpyivät.
(144)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että vuonna 2009 tapahtunut myyntihintojen lasku heijastelee kustannuksissa tapahtunutta 18 prosentin laskua vuoden 2008 tasoon verrattuna. Kustannusten lasku johtui pääasiassa raaka-ainehintojen laskusta, mihin vaikutti erityisesti hintakehitykseltään epävakaan nikkelin hinnan lasku. Unionin tuotannonalan oli kuitenkin pakko alentaa myyntihintojaan kustannusten alenemista enemmän, koska intialainen halpatuonti lisääntyi vuonna 2009.
5.4.6. Kannattavuus, kassavirta, investoinnit, sijoitetun pääoman tuotto ja pääoman saanti
Taulukko 9
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
EU:n myynnin kannattavuus (% nettomyynnistä)
Indeksi (2008 = 100)
- 100
- 442
-74
-24
Kassavirta
Indeksi (2008 = 100)
- 100
-1 827
-40
171
Investoinnit (EUR)
Indeksi (2008 = 100)
100
29
59
6
Sijoitetun pääoman tuotto
Indeksi (2008 = 100)
- 100
- 284
-59
-28
Lähde:
Otokseen kuuluneiden EU:n tuottajien kyselylomakevastaukset
(145)
Tutkimus osoitti, että vaikka myyntihintojen aleneminen osittain ilmensi kustannusten alenemista, unionin tuotannonalan hintaan kohdistui painetta Intiasta tuodun tarkasteltavana olevan tuotteen vuoksi. Unionin tuotannonalan kannattavuus oli negatiivista tarkastelujakson alusta alkaen. Unionin tuotannonalan oli etenkin vuonna 2009 pakko alentaa myyntihintojaan kustannusten alenemista enemmän, koska intialainen halpatuonti lisääntyi. Tämä johti kannattavuuden merkittävään heikkenemiseen kyseisenä vuonna. Vuonna 2010 ja tutkimusajanjakson aikana kannattavuus kuitenkin parani, vaikka pysyikin yhä negatiivisena.
(146)
Kassavirta, joka osoittaa tuotannonalan kykyä rahoittaa itse toimintaansa, kehittyi samansuuntaisesti kuin kannattavuus. Se saavutti aallonpohjan vuonna 2009, minkä jälkeen se alkoi nousta ja muuttui positiiviseksi tutkimusajanjakson aikana.
(147)
Vuonna 2008 tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantoon tehtyjen investointien jälkeen investoinnit laskivat noin 94 prosenttia tarkastelujaksolla. Sijoitetun pääoman tuotossa näkyi samanlainen negatiivinen kehitys kuin unionin tuotannonalan negatiivisissa tuloksissa tarkastelujakson aikana. Sijoitetun pääoman tuotto pysyi koko ajan negatiivisena.
(148)
Kannattavuuden ja kassavirran kehitys sekä alhainen investointitaso viittaavat siihen, että otokseen kuuluneilla EU:n tuottajilla on saattanut olla vaikeuksia hankkia pääomaa.
5.4.7. Varastot
Taulukko 10
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Unionin tuotannonalan loppuvarastot
Indeksi (2008=100)
100
92
100
103
Lähde:
Vastaukset kyselylomakkeeseen
(149)
Otokseen kuuluneen unionin tuotannonalan varastot kasvoivat 3 prosenttia tarkastelujakson aikana. Vuonna 2009 loppuvarastojen määrä väheni 8 prosenttia, vuonna 2010 se kasvoi 8 prosenttia ja tutkimusajanjaksona 3 prosenttia.
5.4.8. Tukimarginaalin suuruus
(150)
Kun otetaan huomioon Intiasta tulevan tuetun tuonnin määrä, markkinaosuus ja hinnat, tosiasiallisten tukimarginaalien vaikutusta unionin tuotannonalaan ei voida pitää vähäpätöisenä.
5.5. Vahinkoa koskevat päätelmät
(151)
Tutkimuksen mukaan useimmat vahinkoindikaattorit, kuten tuotanto (- 25 %), kapasiteetin käyttöaste (- 6 %), myyntimäärä (- 14 %), markkinaosuus (- 21 %) sekä työllisyys (- 24 %), heikkenivät tarkastelujaksolla. Vaikka kulutus kasvoi, sekä myyntimäärä että markkinaosuus alenivat. Myyntimäärä parani hieman vuonna 2010 ja tutkimusajanjaksona vuoteen 2009 verrattuna, mutta unionin tuotannonala ei kyennyt saamaan takaisin menettämäänsä markkinaosuutta, koska tuonti Intiasta kasvoi tarkastelujaksolla koko ajan ja hinnat alittivat unionin tuotannonalan hinnat jatkuvasti.
(152)
Vakavia vaikutuksia kohdistui myös unionin tuotannonalan taloudelliseen tilanteeseen liittyviin vahinkoindikaattoreihin, kuten kassavirtaan ja kannattavuuteen. Näiden vuoksi unionin tuotannonalan kyky hankkia pääomaa vaarantui.
(153)
Edellä esitetyn perusteella pääteltiin, että unionin tuotannonalalle on aiheutunut perusasetuksen 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
6. SYY-YHTEYS
6.1. Johdanto
(154)
Perusasetuksen 8 artiklan 5 ja 6 kohdan mukaisesti tarkasteltiin, onko tuettu Intiasta peräisin oleva tuonti aiheuttanut vahinkoa unionin tuotannonalalle siinä määrin, että sitä voidaan pitää merkittävänä. Tuetun tuonnin lisäksi tutkittiin muut tiedossa olevat tekijät, jotka saattoivat aiheuttaa samaan aikaan vahinkoa unionin tuotannonalalle, sen varmistamiseksi, että kyseisten muiden tekijöiden mahdollisesti aiheuttaman vahingon ei katsottaisi johtuvan tuetusta tuonnista.
6.2. Tuetun tuonnin vaikutukset
(155)
Tutkimus osoitti, että unionin kulutus kasvoi 9 prosenttia tarkastelujaksolla ja samaan aikaan unionin tuotannonalan myyntimäärä laski 14 prosenttia ja markkinaosuus pieneni 21 prosenttia. Samaan aikaan Intiasta tuleva tuettu tuonti kasvoi voimakkaasti, 65 prosenttia, minkä seurauksena Intian markkinaosuus kasvoi 52 prosenttia.
(156)
Vuonna 2010 ja tutkimusajanjakson aikana kulutus unionissa kasvoi samansuuntaisesti kuin talous elpyi. Unionin tuotannonalan myyntimäärät kasvoivat kuitenkin vain hieman: vuonna 2010 3 prosenttia ja tutkimusajanjakson aikana 4,7 prosenttia. Toisaalta tutkimuksesta käy ilmi, että tuonti Intiasta kasvoi vuositasolla 16 prosenttia vuonna 2010 ja tutkimusajanjakson aikana 10 prosenttia.
(157)
Intiasta tuleva tuettu tuonti aiheutti paineita unionin tuotannonalalle etenkin vuonna 2009, jolloin tuettu tuonti kasvoi 30 prosenttia vuoteen 2008 verrattuna ja lisäsi Intian markkinaosuutta 6,6 prosenttiyksikkö. Saman vuoden aikana unionin tuotannonalan myynti väheni 20 prosenttia.
(158)
Vuoden 2009 hintapaineesta voidaan todeta, että keskimääräiset tuontihinnat Intiasta laskivat 21 prosenttia, mikä pakotti unionin tuotannonalan laskemaan myyntihintojaan 36 prosenttia. Myyntihinnat alenivat enemmän kuin kustannukset. Tilanne johti kannattavuuden merkittävään heikkenemiseen vuonna 2009.
(159)
Intiasta peräisin olevan tuonnin hinta laski tarkastelujaksolla kaikkiaan 9 prosenttia, ja se pysyi koko ajan alempana kuin tuontihinnat muualta maailmasta ja unionin tuotannonalan myyntihinnat.
(160)
Edellä esitetyn perusteella päätellään, että voimakkaasti kasvaneella Intiasta tulleella tuetulla tuonnilla, jonka hinnat jatkuvasti alittivat unionin tuotannonalan hinnat, on ollut ratkaiseva asema unionin tuotannonalan kärsimässä merkittävässä vahingossa, mikä näkyy sen heikossa taloudellisessa tilanteessa, myyntimäärien ja markkinaosuuden huomattavana laskuna ja lähes kaikkien vahinkoindikaattoreiden kehityksessä huonompaan suuntaan.
6.3. Muiden tekijöiden vaikutus
6.3.1. Tuonti muista kolmansista maista
Taulukko 11
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Kolmansista maista tulevan tuonnin määrä (tonnia)
50 010
37 633
54 454
59 255
Indeksi (2008 = 100)
100
75
109
118
Muista kolmansista maista tulevan tuonnin markkinaosuus
41,5 %
37,2 %
44,5 %
45,1 %
Indeksi (2008 = 100)
100
90
107
109
Keskimääräiset tuontihinnat muista kolmansista maista (euroa/tonni)
5 380
5 236
5 094
5 234
Indeksi (2008 = 100)
100
97
95
97
Tuonti Malesiasta (tonnia)
13 712
9 810
9 611
9 966
Malesiasta tulevan tuonnin markkinaosuus
11,4 %
9,7 %
7,9 %
7,6 %
Keskimääräiset tuontihinnat Malesiasta (euroa/tonni)
4 203
2 963
3 324
3 633
Tuonti Filippiineiltä (tonnia)
7 046
5 406
15 576
18 149
Filippiineiltä tulevan tuonnin markkinaosuus
5,8 %
5,3 %
12,7 %
13,8 %
Keskimääräiset tuontihinnat Filippiineiltä (euroa/tonni)
4 645
3 474
3 714
3 912
Kiinan kansantasavallasta peräisin olevan tuonnin määrä (tonnia)
2 332
2 452
3 217
3 288
Kiinan kansantasavallasta tapahtuvan tuonnin markkinaosuus
1,9 %
2,4 %
2,6 %
2,5 %
Keskimääräiset tuontihinnat Kiinan kansantasavallasta (euroa/tonnia)
4 004
4 561
5 272
5 648
Tuonti Taiwanista (tonnia)
4 304
3 703
6 451
6 640
Taiwanista tulevan tuonnin markkinaosuus
3,6 %
3,7 %
5,3 %
5,1 %
Keskimääräiset tuontihinnat Taiwanista (euroa/tonni)
5 092
4 719
4 755
4 943
Lähde:
Eurostat.
(161)
Eurostatin tietojen perusteella tarkasteltavana olevan tuotteen tuontimäärä kolmansista maista unioniin lisääntyi tarkastelujaksolla 18 prosenttia. Samaan aikaan keskimääräiset tuontihinnat laskivat noin 3 prosenttia tarkastelujaksolla, ja markkinaosuus kasvoi noin 9 prosenttia.
(162)
Polkumyyntitoimenpiteet ovat olleet voimassa tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnille Kiinan kansantasavallasta ja Taiwanista 19 päivästä marraskuuta 2005 lähtien. Toimenpiteistä huolimatta kyseinen tuonti on huomattavasti kasvanut tarkastelujaksolla, vaikka markkinaosuudet pysyivät tutkimusajanjakson aikana verrattain vähäisinä (2,5 ja 5,1 prosenttia). Muut tärkeimmät tuojamaat olivat Filippiinit ja Malesia. Erityisesti tuonti Filippiineiltä lisääntyi merkittävästi tarkastelujakson aikana, mikä lisäsi maan markkinaosuutta 5,8 prosentista vuonna 2008 tutkimusajanjakson 13,8 prosenttiin.
(163)
Malesiasta peräisin oleva tuonti laski tarkastelujakson aikana, vaikkakin markkinaosuus oli yhä 7,6 prosenttia tutkimusajanjakson aikana. Filippiineiltä tulevan tuonnin määrä kasvoi merkittävästi tarkastelujaksolla. Kuten jäljempänä todetaan, keskimääräinen tuontihinta oli kuitenkin noin 20 prosenttia korkeampi kuin intialaisen tarkasteltavana olevan tuotteen keskihinta.
(164)
Keskimääräiset tuontihinnat muista kolmansista maista pysyivät melko vakaina tarkastelujakson aikana ja olivat koko ajan korkeammat kuin unionin tuotannonalan keskimääräiset myyntihinnat ja Intian keskimääräiset tuontihinnat.
(165)
Edellä esitetty huomioon ottaen pääteltiin alustavasti, ettei muista kolmansista maista tuleva tuonti poistanut syy-yhteyttä Intiasta peräisin olevan tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen merkittävän vahingon väliltä.
6.3.2. Talouskriisi
(166)
Talouskriisi selittää osittain unionin kulutuksen pienenemisen vuonna 2009. On kuitenkin syytä ottaa huomioon, että vaikka kulutus väheni 16 prosenttia vuonna 2009, tuontimäärä Intiasta kasvoi 30 prosenttia.
(167)
Vuonna 2010 ja tutkimusajanjakson aikana kulutus unionissa kasvoi samalla kun talous elpyi. Unionin tuotannonalan myyntimäärät kasvoivat kuitenkin vain hieman: vuonna 2010 3 prosenttia ja tutkimusajanjakson aikana 4,7 prosenttia. Intian tuonti kasvoi vuositasolla 16 prosenttia vuonna 2010 ja 10 prosenttia tutkimusajanjakson aikana.
(168)
Tavanomaisissa taloudellisissa olosuhteissa ja ilman tuetun tuonnin aiheuttamaa voimakasta hintapainetta ja tuonnin kasvua unionin tuotannonalalla olisi saattanut olla joitakin vaikeuksia selviytyä kulutuksen laskusta ja kiinteiden yksikkökustannusten noususta, joka johtui alentuneesta kapasiteetin käyttöasteesta. Tuettu tuonti on kuitenkin voimistanut talouden taantuman vaikutusta, ja vaikka talous yleisesti elpyi, unionin tuotannonala ei kyennyt toipumaan eikä saamaan takaisin intialaiselle tuonnille menettämäänsä markkinaosuutta.
(169)
Vaikka vuosien 2008-2009 talouskriisi saattaakin olla osaltaan heikentänyt unionin tuotannonalan tulosta, sen vaikutus ei ole sellainen, että se poistaisi tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon välisen syy-yhteyden.
6.3.3. Otokseen valitun unionin tuotannonalan vientitoiminta
Taulukko 12
2008
2009
2010
Tutkimusajanjakso
Vientimyynti (tonnia)
967
689
933
884
Indeksi (2008 = 100)
100
71
97
91
Yksikkömyyntihinta euroina
4 770
3 060
4 020
4 313
Indeksi (2008 = 100)
100
64
84
90
(170)
Otokseen valitun unionin tuotannonalan vientimyynnin määrä laski tarkastelujaksolla 9 prosenttia ja keskimääräiset vientihinnat laskivat 10 prosenttia. Vaikka ei voida sulkea pois sitä, että vientituloksen negatiivinen kehitys on saattanut lisätä unionin tuotannonalaan kohdistunutta negatiivista vaikutusta, katsotaan, että viennin määrä verrattuna myyntiin unionin markkinoilla on niin alhainen, että sen vaikutus ei poistanut syy-yhteyttä tuetun tuonnin ja aiheutuneen vahingon väliltä.
6.4. Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(171)
Edellä esitetty analyysi osoittaa, että Intiasta peräisin olevan halvan tuetun tuonnin määrä ja markkinaosuus kasvoivat merkittävästi tarkastelujakson aikana. Lisäksi todettiin, että kyseisen tuonnin hinnat jatkuvasti alittivat unionin tuotannonalan hinnat unionin markkinoilla.
(172)
Intiasta tulevan tuetun tuonnin määrä ja markkinaosuus kasvoivat jatkuvasti jopa vuonna 2009, jolloin unionin kulutus väheni 16 prosenttia. Samaan aikaan unionin tuotannonalan markkinaosuus kehittyi negatiivisesti.
(173)
Vuodesta 2008 lähtien intialaiset vientiä harjoittavat tuottajat pystyivät lisäämään markkinaosuuttaan huomattavasti, vaikka talous oli taantumassa ja unionin kulutus laski voimakkaasti. Samanaikaisesti unionin tuotannonalan markkinaosuus pieneni ja sen kannattavuus ja muut taloudelliset indikaattorit heikkenivät. Tarkastelujaksolla Intiasta tulviva halpatuonti, jonka hinnat alittivat jatkuvasti unionin tuotannonalan hinnat, vaikutti kokonaisvaltaisesti unionin tuotannonalan taloudelliseen tilanteeseen negatiivisesti. Vaikka tilanne koheni tutkimusajanjaksoa kohti hieman, unionin tuotannonalan ei kyennyt saamaan takaisin menettämäänsä markkinaosuutta, ja sen kannattavuus pysyi negatiivisena.
(174)
Tarkasteltaessa muita tiedossa olleita tekijöitä, talouskriisi mukaan luettuna, jotka olisivat voineet aiheuttaa vahinkoa unionin tuotannonalalle, kävi ilmi, että tekijät eivät olleet sellaisia, että ne olisivat poistaneet syy-yhteyden Intiasta tulevan tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon väliltä.
(175)
Edellä esitetyn perusteella päätellään alustavasti, että kyseinen tuettu tuonti Intiasta on aiheuttanut unionin tuotannonalalle perusasetuksen 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua merkittävää vahinkoa.
7. UNIONIN ETU
7.1. Alustavat huomiot
(176)
Perusasetuksen 31 artiklan mukaisesti komissio tutki, olisiko vahinkoa aiheuttavaa tuettua tuontia koskevista päätelmistä huolimatta olemassa pakottavia syitä päätellä, että toimenpiteiden käyttöönotto ei tässä tapauksessa olisi unionin edun mukaista. Unionin etua määritettäessä arvioitiin kaikki asiaan liittyvät etunäkökohdat, kuten unionin tuotannonalan sekä tarkasteltavana olevan tuotteen tuojien ja käyttäjien edut.
7.2. Unionin tuotannonalan etu
(177)
Unionin tuotannonalalle on aiheutunut merkittävää vahinkoa Intiasta tulevasta tuetusta tuonnista. On muistettava, että useimpien vahinkoindikaattorien kehitys oli negatiivista tarkastelujaksolla. Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, unionin tuotannonalan tilanne vääjäämättä heikkenee edelleen.
(178)
Väliaikaisten tasoitustullien käyttöönoton odotetaan palauttavan unionin markkinoille tehokkaat kilpailuedellytykset, jolloin unionin tuotannonala voi mukauttaa tutkimuksen kohteena olevan tuotteen hinnat vastaamaan eri komponenttien kustannuksia ja markkinaolosuhteita. Voidaan olettaa, että väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönotto tarjoaisi unionin tuotannonalalle tilaisuuden saada takaisin ainakin osa tarkastelujaksolla menetetystä markkinaosuudesta, mikä edelleen parantaisi sen taloudellista tilannetta ja kannattavuutta.
(179)
Jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, voidaan odottaa markkinaosuuden pienenevän ja unionin tuotannonalan pysyvän kannattamattomana. Tämä olisi kestämätöntä keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Aiheutuneiden tappioiden ja tarkastelujakson alussa tuotantoon tehtyjen suurten investointien vuoksi voidaan olettaa, että jos toimenpiteitä ei oteta käyttöön, useimmat unionin tuottajista eivät pysty saamaan investointejaan takaisin. Lisäksi on oletettava, että tasoitustoimenpiteiden käyttöönotto ylläpitää työllisyyttä, joka on tarkastelujaksolla jatkuvasti heikentynyt.
(180)
Sen vuoksi päätellään alustavasti, että tasoitustoimenpiteiden käyttöönotto olisi unionin tuotannonalan edun mukaista.
7.3. Käyttäjien ja tuojien etu
(181)
Käyttäjät eivät toimineet yhteistyössä tässä tutkimuksessa: 20 käyttäjään otettiin yhteyttä, mutta yksikään ei vastannut niille lähetettyyn kyselylomakkeeseen. Kyselylomake lähetettiin kahdelle etuyhteydettömälle tuojalle, jotka olivat ilmoittaneet olevansa valmiita toimimaan yhteistyössä, mutta yhtään vastausta ei saatu.
(182)
On kuitenkin todettava, että myös aiemmissa samaa tuotetta koskeneissa tutkimuksissa käyttäjien yhteistyö oli myös erittäin vähäistä. Äskettäisessä Kiinan kansantasavallasta ja Taiwanista peräisin olevan tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevien polkumyyntitoimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa otettiin yhteyttä samoihin käyttäjiin, mutta yksikään ei toiminut yhteistyössä tässäkään tutkimuksessa (5).
(183)
Valituksen mukaan Intiasta peräisin olevalle tarkasteltavana olevalle tuotteelle asetettujen toimenpiteiden vaikutus käyttäjiin olisi olematon, koska tarkasteltavana oleva tuote muodostaa ainoastaan vähäisen osan kokonaiskustannuksista. Valituksessa ilmoitettiin arvio tarkasteltavana olevan tuotteen osuudesta auton ja pyykkikoneen tai astianpesukoneen valmistuskustannuksista Molemmissa tapauksissa todettiin, että tarkasteltavana oleva tuote muodostaa vain vähäisen osan kyseisten tuotteiden valmistuskustannuksista.
(184)
Kun otetaan huomioon unionin tuotannonalan alhainen kapasiteetin käyttöaste (46 prosenttia tutkimusajanjakson aikana), ei ole vaaraa siitä, että markkinoilla olisi puutetta kyseisistä tuotteista, vaikka Intiasta peräisin olevaan tuontiin kohdistettaisiin toimenpiteitä. Lisäksi on olemassa muita keinoja hankkia tarkasteltavana olevaa tuotetta, kuten tuonti maista, jotka eivät ole tällaisten toimenpiteiden kohteena.
(185)
Toimenpiteet ovat lieviä, minkä vuoksi on luultavaa, että tuonti Intiasta EU-markkinoille tulee jatkumaan, mutta hyvän kauppatavan mukaisin hinnoin.
7.4. Unionin etua koskevat päätelmät
(186)
Edellä esitetyn perusteella pääteltiin alustavasti, että unionin edusta saatavilla olevien tietojen perusteella ei ole pakottavia syitä olla ottamatta käyttöön väliaikaisia toimenpiteitä Intiasta peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa.
8. VÄLIAIKAISET TASOITUSTOIMENPITEET
8.1. Vahingon korjaava taso
(187)
Tukea, vahinkoa, syy-yhteyttä ja unionin etua koskevat päätelmät huomioon ottaen olisi otettava käyttöön väliaikaisia tasoitustoimenpiteitä, jotta tuettu tuonti ei pääsisi aiheuttamaan enempää vahinkoa unionin tuotannonalalle.
(188)
Näiden toimenpiteiden suuruutta määritettäessä otettiin huomioon todetut tukimarginaalit ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon korjaamiseksi tarvittavan tullin määrä niin, ettei ylitetä todettua tukimarginaalia.
(189)
Vahingollisen tuetun tuonnin vaikutukset poistavan tullin määrää laskettaessa katsottiin, että toimenpiteiden olisi oltava sellaisia, että unionin tuotannonala voisi niiden ansiosta kattaa tuotantokustannuksensa ja saada sellaisen myyntivoiton (ennen veroja), joka voitaisiin kohtuudella saada kyseisellä tuotannonalalla samankaltaisen tuotteen myynnistä unionissa tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa eli ilman tuetun tuonnin vaikutusta. Katsotaan, että voiton, joka voitaisiin saada ilman tuettua tuontia, pitäisi perustua otokseen valittujen unionin tuottajien keskimääräiseen voittomarginaaliin (ennen veroja) vuonna 2007, eli ennen tarkastelujaksoa, jolloin tuotannonala oli vielä kannattava. Näin ollen katsotaan, että 7 prosentin osuutta liikevaihdosta edustavaa voittomarginaalia voidaan pitää sellaisena sopivana vähimmäismääränä, jonka unionin tuotannonalan voitiin odottaa saavuttavan ilman vahinkoa aiheuttavaa tuettua tuontia.
(190)
Tämän perusteella unionin tuotannonalalle laskettiin samankaltaisen tuotteen vahinkoa aiheuttamaton hinta. Vahinkoa aiheuttamaton hinta saatiin oikaisemalla otokseen kuuluvien unionin tuottajien myyntihintaa tutkimusajanjakson tosiasiallisella voitolla/tappiolla sekä lisäämällä edellä mainittu voittomarginaali.
(191)
Tarvittava hinnankorotus määritettiin vertaamalla hinnan alittavuuden laskemisessa määritettyä intialaisten yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien painotettua keskimääräistä tuontihintaa unionin tuotannonalan unionin markkinoilla tutkimusajanjaksolla myymien tuotteiden vahinkoa aiheuttamattomaan hintaan. Tästä vertailusta johtuvat mahdolliset erot ilmaistiin tämän jälkeen prosentteina tuonnin keskimääräisestä cif-kokonaisarvosta.
8.2. Väliaikaiset toimenpiteet
(192)
Edellä esitetyn perusteella katsotaan, että Intiasta peräisin olevassa tuonnissa olisi otettava perusasetuksen 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti käyttöön väliaikaiset tasoitustoimenpiteet tuki- ja vahinkomarginaaleista alemman suuruisina alhaisemman tullin säännön mukaisesti.
(193)
Edellä esitetyn perusteella tasoitustullit on vahvistettu vertaamalla vahingon poistavaa marginaalia ja tukimarginaalia keskenään. Ehdotetut tasoitustullit ovat seuraavat:
Yritys
Tukimarginaali
Vahinkomarginaali
Väliaikainen tasoitustulli
Agarwal Fastners Pvt. Ltd.
11,7 %
20,9 %
11,7 %
Raajratna Ventures Ltd.
13,0 %
13,7 %
13,0 %
Viraj Profiles Limited
3,2 %
27,7 %
3,2 %
Yhteistyössä toimineet otoksen ulkopuoliset yritykset
13,6 %
17,3 %
13,6 %
Kaikki muut yritykset
16,5 %
20,9 %
16,5 %
(194)
Tässä asetuksessa vahvistetut yrityskohtaiset tasoitustullit määritettiin tämän tutkimuksen päätelmien perusteella. Tästä syystä ne kuvastavat kyseisten yritysten tilannetta tutkimuksen aikana. Näitä tulleja voidaan siten soveltaa (toisin kuin koko maata koskevaa, ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia) yksinomaan Intiasta peräisin olevien, erikseen mainittujen yritysten eli tarkoin määrättyjen oikeushenkilöiden tuottamien tuotteiden tuontiin. Jos yritystä ei ole erikseen mainittu tämän asetuksen artiklaosassa (mukaan lukien erikseen mainittuihin yrityksiin etuyhteydessä olevat yritykset), sen tuottamiin tuontituotteisiin ei voida soveltaa näitä tulleja, vaan niihin on sovellettava ”kaikkiin muihin yrityksiin” sovellettavaa tullia.
(195)
Kaikki näiden yrityskohtaisten tasoitustullien soveltamiseen liittyvät pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta tehdyt pyynnöt) on toimitettava viipymättä komissiolle (6) ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta oleelliset tiedot ja erityisesti ne, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin uusiin tuotanto- tai myyntiyksiköihin liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkinamyynnin ja viennin muutoksia. Asetusta muutetaan tarvittaessa tämän mukaisesti saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelo ajan tasalle.
9. ILMOITTAMINEN OSAPUOLILLE
(196)
Edellä esitetyt alustavat päätelmät ilmoitetaan kaikille asianomaisille osapuolille, joille annetaan tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi. Niiden huomautukset tutkitaan ja, jos ne ovat oikeutettuja, otetaan huomioon ennen lopullisten päätösten tekemistä. Lisäksi olisi huomattava, että kaikki tätä asetusta varten tehdyt tasoitustullien käyttöönottoa koskevat päätelmät ovat väliaikaisia, ja niitä voidaan joutua harkitsemaan uudelleen mahdollisia lopullisia päätelmiä varten,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön väliaikainen tasoitustulli tuotaessa Intiasta peräisin olevia ruostumattomasta teräksestä valmistettuja kiinnikkeitä ja niiden osia, jotka nykyisin luokitellaan CN-koodeihin 7318 12 10, 7318 14 10, 7318 15 30, 7318 15 51, 7318 15 61 ja 7318 15 70.
2. Vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava väliaikainen tasoitustulli on seuraavien yritysten valmistaman 1 kohdassa kuvatun tuotteen osalta seuraava:
Yritys
Tulli (%)
Taric-lisäkoodi
Agarwal Fastners Pvt. Ltd., Vasai (East), Thane, Maharashtra
11,7
B266
Raajratna Ventures Ltd., Ahmedabad, Gujarat
13,0
B267
Viraj Profiles Limited, Boisar, Thane, Maharashtra
3,2
B268
Liitteessä luetellut yritykset
13,6
B269
Kaikki muut yritykset
16,5
B999
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun tuotteen luovutus vapaaseen liikkeeseen unionissa edellyttää väliaikaisen tullin määrää vastaavan vakuuden antamista.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan voimassa olevia tullisäännöksiä.
2 artikla
1. Asianomaiset osapuolet voivat pyytää, että niille ilmoitetaan niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella tämä asetus annettiin, esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla komission kuulemiksi yhden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 30 artiklan soveltamista.
2. Kyseiset osapuolet voivat neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 31 artiklan 4 kohdan mukaisesti esittää huomautuksiaan tämän asetuksen soveltamisesta yhden kuukauden kuluessa sen voimaantulosta.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämän asetuksen 1 artiklaa sovelletaan neljän kuukauden ajan.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 9 päivänä helmikuuta 2012.