KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 24. maj 2011
om Grækenlands delvise privatiseringsforanstaltning C 15/10 (ex NN 21/10) vedrørende Casino Mont Parnès
(meddelt under nummer K(2011) 3505)
(Kun den græske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2011/647/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser, og under henvisning til disse bemærkninger (1), og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 23. juni 2002 indbragte Egnatia AE, der som følge af en fusion siden er blevet overtaget af Athinaiki Techniki, og som er medlem af Casino Attikis-konsortiet (i det følgende benævnt »CA« eller »klageren«), en klage for Europa-Kommissionen med påstand om, at EU-reglerne om det indre marked var blevet overtrådt ved en diskriminerende og ugennemsigtig udbudsprocedure, som de græske myndigheder skulle have fulgt ved salget af 49 % af kapitalen i Elliniko Kazino Parnithas AE (i det følgende benævnt »Casino Mont Parnès«) til den tilbudsgiver, hvis bud blev antaget, nemlig Hyatt Regency-konsortiet (i det følgende benævnt »HR« eller »den påståede støttemodtager«) (2).
(2)
Ved brev af 3. oktober 2002 sendte Europa-Kommissionens Generaldirektorat for Det Indre Marked (i det følgende benævnte »GD Indre Marked«) en kopi af sagen til Generaldirektoratet for Konkurrence (i det følgende benævnt »GD Konkurrence«) med henblik på en sideløbende analyse af sagen i henhold til EU's statsstøtteregler.
(3)
Ved e-mail af 9. december 2002 gav klagerens retlige repræsentant Kommissionens relevante tjenestegrene nogle supplerende redegørelser om sagen.
(4)
Ved brev af 24. januar 2003 orienterede Kommissionen de græske myndigheder om klagen over statsstøtte og opfordrede Grækenland til at præcisere de spørgsmål, den havde fremlagt. De græske myndigheder svarede den 4. marts 2003.
(5)
Den 27. januar 2003 mødtes repræsentanter for Kommissionen med klagerens retlige repræsentant.
(6)
Den 12. februar 2003 og den 22. august 2003 fremlagde den påståede støttemodtagers retlige repræsentant nogle støttedokumenter for Kommissionens tjenestegrene.
(7)
Ved brev af 31. marts 2003 og 16. maj 2003 sendte klageren nogle supplerende oplysninger til GD Konkurrence.
(8)
Den 10. april 2003 mødtes repræsentanter for Kommissionen med den påståede støttemodtagers retlige repræsentant.
(9)
I perioden mellem den 15. juli og den 16. september 2003 havde Kommissionen flere drøftelser med klageren om den separate vurdering af statsstøttespørgsmålet og gjorde klageren opmærksom på sin afgørelsespraksis, ifølge hvilken afhændelse af et offentligt aktiv i forbindelse med en udbudsprocedure ikke udgør statsstøtte, såfremt proceduren er blevet gennemført på gennemsigtig og ikke-diskriminerende vis. Derfor underrettede Kommissionen klageren om, at den ikke ville tage stilling, før GD Indre Marked havde afsluttet sin undersøgelse af proceduren for tildeling af den offentlige kontrakt.
(10)
Ved brev af 22. januar og 4. august 2004 afsluttede GD Indre Marked undersøgelsen, idet den fandt, at der ikke var sket fejl i proceduren for tildeling af kontrakten. Ved brev af 2. juni 2004 meddelte GD Konkurrence klageren, at den havde afsluttet klagen om statsstøtte i henhold til artikel 20, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 659/1999 af 22. marts 1999 om fastlæggelse af regler for anvendelsen af EF-traktatens artikel 93 (3).
(11)
Den 18. februar 2005 anlagde klageren søgsmål om ophævelse af Kommissionens afgørelse om at afslutte sagen ved Retten i Første Instans (nu »Retten«).
(12)
Ved kendelse af 26. september 2006 afviste Retten i Første Instans søgsmålet, fordi den fandt, at brevet ikke udgjorde en retsakt, som kunne anfægtes i henhold til artikel 230 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (EF-traktaten) (nu artikel 263 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF)) (4).
(13)
Den 18. december 2006 kærede klageren kendelsen fra Retten i Første Instans til Domstolen.
(14)
Ved dom af 17. juli 2008 (5) ophævede Domstolen kendelsen, da den fandt, at den anfægtede retsakt udgjorde en retsakt, der kunne anfægtes, idet den ikke var i overensstemmelse med Kommissionen forpligtelser i henhold til procedureforordningen, og henviste sagen til fornyet behandling i Retten i Første Instans.
(15)
Ved brev af 26. september 2008 trak GD Konkurrence brevet af 2. juni 2004 om afslutningen af undersøgelsen tilbage og genåbnede sagen.
(16)
Ved kendelse af 29. juni 2009 fandt Retten i Første Instans, at eftersom brevet var blevet trukket tilbage, var det ikke længere fornødent at træffe en afgørelse (6). Den 7. september 2009 kærede klageren kendelsen fra Retten i Første Instans med den begrundelse, at Retten burde have anset tilbagetrækningen af brevet for at være ulovlig og have annulleret den.
(17)
Ved e-mail af 11. september 2009 gav klageren Kommissionen visse supplerende oplysninger.
(18)
Den 14. oktober 2009 mødtes repræsentanter for Kommissionen med klagerens retlige repræsentanter. Efter dette møde gav klageren Kommissionen nogle supplerende oplysninger i forbindelse med flere drøftelser.
(19)
Ved brev af 21. oktober 2009 anmodede Kommissionen Grækenland om supplerende oplysninger. Ved brev af 13. november 2009 bad Grækenland om længere tid til at besvare henvendelsen, hvilket blev imødekommet af Kommissionen ved e-mail af 18. november 2009. Grækenland svarede Kommissionen den 11. og den 14. januar 2010.
(20)
Ved dom af 6. maj 2010 imødekom Domstolen en anmodning om præjudiciel afgørelse i henhold til EF-traktatens artikel 234 (nu artikel 267 i TEUF) fra Simvouliotis Epikreatias (»statsrådet«), navnlig vedrørende anvendelsen af EU-reglerne om offentlige indkøb på den pågældende udbudsprocedure. Domstolen konkluderede bl.a., at en kontrakt som den, der skulle tildeles ved den pågældende udbudsprocedure, samlet set ikke henhørte under direktiverne om offentlige indkøb (7). Retten bemærkede endvidere, at denne konklusion ikke udelukkede, at en sådan kontrakt skulle overholde traktatens grundlæggende regler og generelle principper, navnlig reglerne og principperne om etableringsfrihed og frie kapitalbevægelser.
(21)
Ved brev af 6. juli 2010 meddelte Kommissionen Grækenland, at den havde besluttet at indlede proceduren i artikel 108, stk. 2, i TEUF vedrørende foranstaltningen (i det følgende benævnt »beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren«).
(22)
Kommissionens beslutning om at indlede undersøgelsesproceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (8). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at sende deres bemærkninger til foranstaltningen.
(23)
Efter indledningen af undersøgelsesproceduren modtog Kommissionen bemærkninger fra to interesserede parter, nemlig repræsentanterne for den påståede støttemodtager (Athens Resort Casino Holdings (9), på vegne af HR) (10) og fra repræsentanter for klageren (Club Hotel Casino Loutraki, på vegne af CA) (11). Grækenland fremsatte sine bemærkninger ved brev af 6. august 2010. De interesserede parters bemærkninger blev ved brev af 29. oktober 2010 sendt til Grækenland, der svarede ved brev af 25. november 2010.
(24)
Den 16. december 2010 (12) konkluderede Domstolen, at Retten (tidligere Retten i Første Instans) fejlagtigt havde afgjort, at der ikke var nogen sag at behandle i forbindelse med den oprindelige anfægtelse af Kommissionens »administrative afslutning« af sagen.
2. BESKRIVELSE AF FORANSTALTNINGEN
(25)
I oktober 2001 indledte de græske myndigheder en procedure for tildeling af en offentlig kontrakt med henblik på at afhænde 49 % af kapitalen i Casino Mont Parnès (13). Der var to konkurrerende tilbudsgivere, nemlig Kazino Attikis (Casino Attikis eller CA) og et konsortium ved navn Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (Hyatt Regency-konsortiet eller HR), der begge blev udvalgt til at deltage i anden udbudsrunde (14) på de betingelser, der gælder efter de relevante nationale bestemmelser. Efter nogle procedurer, som blev påstået ugyldige, blev kontrakten tildelt HR. I punkt 26-29 i det følgende beskrives de begivenheder, der førte til denne tildeling ifølge de oplysninger, som Kommissionen råder over.
(26)
I henhold til de gældende nationale bestemmelser skulle den vindende tilbudsgiver udpeges ved bud (stigende prisauktion), idet den oprindelige salgspris var fastsat til 80 mio. EUR. Udbudskomitéen skulle åbne de kuverter, som tilbudsgiverne havde indsendt med hver tilbudsgivers finansielle bud, og skulle derefter offentliggøre hvert enkelt bud. Den tilbudsgiver, der havde afgivet det laveste bud, skulle så have ret til at afgive et nyt bud i en lukket kuvert i næste udbudsrunde. Et sådant nyt bud skulle mindst være lige så højt som det oprindeligt højeste bud plus 1 % (15). Den efterfølgende afgivelse af bud skulle fortsætte i det uendelige i separate runder, indtil en af tilbudsgiverne trak sig, hvorefter den sidste tilbudsgiver skulle udpeges som den foreløbigt højest bydende. Udbudskomitéen skulle så forelægge den protokol, hvori navnet på den foreløbigt højest bydende blev offentliggjort, for bestyrelsen for den græske myndighed for udvikling af turisme (ETA).
(27)
I første runde afgav de to tilbudsgivere deres bud samtidigt i lukkede kuverter den 31. maj 2002 på ETA's hovedkontor. CA's bud lød på 91 183 652 EUR, mens HR's bud lød på 80 075 000 EUR. Kuverten fra sidstnævnte indeholdt imidlertid, ud over buddet, en erklæring, der anfægtede lovligheden af CA-konsortiets deltagelse i udbudsproceduren. CA gjorde indsigelse mod denne erklæring og hævdede, at fremsættelsen af forbehold gjorde, at HR's finansielle bud ikke kunne antages. CA's indvending blev afvist af udbudskomitéen, der fandt, at HR's erklæring ikke berørte gyldigheden af dets bud.
(28)
I anden runde afgav HR i en lukket kuvert sit bud på 92 105 888 EUR, igen ledsaget af den samme skriftlige erklæring. Efter afslutningen af anden runde indsendte CA en kuvert med det finansielle bud for tredje runde og fremlagde også en separat erklæring for ETA's bestyrelse om, at vilkårene for udbuddet var overtrådt, for så vidt angår udbudsprocedurens gyldighedskrav. Udbudskomitéen afviste denne erklæring med den begrundelse, at den kun ville kunne antages, hvis den blev fremsat i form af en indvending, som henhører under klagekomitéens kompetence. CA's retlige repræsentant anmodede dernæst komitéen om udsættelse i fem minutter, for at CA kunne tage stilling til, hvad der så skulle ske. Udsættelsen blev bevilget, og CA fjernede både den skriftlige erklæring og kuverten med buddet fra komitéens bord. Da CA kom tilbage inden for de fem minutter, blev det tilkendegivet, at man ikke agtede at rejse indsigelse, og buddet blev afgivet. Derefter rejste HR en indsigelse og krævede, at tredje budrunde skulle erklæres ugyldig med den begrundelse, at CA havde afgivet et bud, som det havde trukket tilbage og derefter afgivet på ny. HR's indvending blev accepteret af klagekomitéen, og CA's bud (16) blev udelukket fra proceduren.
(29)
Efter at have udelukket CA's bud i tredje runde sendte udbudskomitéen (17) ETA's bestyrelse en kopi af protokollen for sit ottende møde, på hvilket den havde udpeget HR som den første foreløbigt højest bydende (med et bud på 92 105 888 EUR) og CA som den anden foreløbigt højeste bydende. Udbudskomitéen synes ikke at have åbnet CA's bud i tredje runde og returnerede ikke den lukkede kuvert til CA, men overlod den til ETA til opbevaring i dets pengeskab (18). ETA's bestyrelse indkaldte til en ekstraordinær generalforsamling. Derefter blev ETA's administrerende direktør og den retlige repræsentant for Kantor Capital, der er økonomisk rådgiver med ansvar for sagsbehandlingen, den 5. juni 2002 bemyndiget til at bede HR om at forhøje sit bud. HR forhøjede derefter det foreslåede beløb til 110 mio. EUR. Den 12. juni 2002 fremlagde CA et brev for ETA's bestyrelse med et bud på 162 mio. EUR, men det blev efterfølgende afvist, fordi det blev afgivet, efter at udbudsproceduren var afsluttet. Endelig blev HR's bud yderligere forhøjet til 120 mio. EUR (19).
3. BESLUTNING OM AT INDLEDE DEN FORMELLE UNDERSØGELSESPROCEDURE
(30)
Kommissionen indledte den formelle undersøgelsesprocedure, fordi den ikke var i stand til at bortvejre sin tvivl om, hvorvidt andelen på 49 % af kapitalen i Casino Mont Parnès blev solgt af den græske stat til den højest bydende ved en salgsprocedure, der opfyldte kravene til åbenhed, gennemsigtighed og ikke-forskelsbehandling. Kommissionen var navnlig ikke sikker på, om der ved salget fandt ulovlig fortrinsbehandling sted til fordel for køberen, og om der således var betalt en markedspris eller ej. Kommissionen fandt, at udelukkelsen af CA fra udbudsproceduren og CA's bud på 162 mio. EUR, der blev afgivet efter udbudsproceduren, kunne tyde på, at salget havde fundet sted under den reelle værdi og derfor på, at der var blevet ydet støtte i form af mistede statsmidler.
4. BEMÆRKNINGER FRA GRÆKENLAND
(31)
Grækenland fremsatte sine bemærkninger ved brev af 6. august 2010. Grækenland bestrider eksistensen af statsstøtte med den begrundelse, at udbudsproceduren vedrørende salget af landets andel af kapitalen i Casino Mont Parnès blev afviklet i overensstemmelse med gældende lovgivning, og at andelen på 49 % i kasinoet blev solgt til markedspris.
(32)
De græske myndigheder fremhæver først og fremmest, at udvælgelsen af deltagerne i udbudsproceduren og hele udbudsproceduren var fuldstændig lovlig og blev afviklet i overensstemmelse med reglerne for indkaldelse af bud (20), der er omfattet af gældende lovgivning, og at begge tilbudsgivere i udbudsproceduren havde accepteret disse indkaldelser af bud uden forbehold.
(33)
De græske myndigheder forklarer ligeledes, at den erklæring fra HR, der var indeholdt i kuverten med HR's finansielle bud i både første og anden runde af udbudsproceduren, ikke anfægtede gyldigheden af dets finansielle bud, men kun selve CA's deltagelse i udbudsproceduren, og klagekomitéen anså derfor med rette HR's finansielle bud for at være lovlige.
(34)
De græske myndigheder præciserer endvidere, at CA's bud i tredje runde af udbudsproceduren, som ifølge klageren beløb sig til 107 mio. EUR, blev udelukket, fordi kuverten var blevet fjernet, så udbudskomitéens ikke længere havde den i syne. Under disse omstændigheder kunne komitéen ikke være sikker på, at buddet ikke var blevet ændret. Under alle omstændigheder ville den fornyede indgivelse af buddet indebære en anden indgivelse i samme runde, hvilket var imod reglerne.
(35)
De græske myndigheder forklarer, at HR's bud i anden runde på 92 105 888 EUR i forhold til det oprindelige bud på 91 183 652 EUR, som CA afgav i første runde, var i overensstemmelse med udbudsreglerne, eftersom hvert nyt bud ifølge udbudsbetingelserne skulle forhøjes med 1 % og ikke 10 %, sådan som det blev antaget i Kommissionen beslutning om at indlede undersøgelsesproceduren. Derfor var udbudsreglerne overholdt i den henseende.
(36)
De græske myndigheder anfører endvidere, at CA's sidste bud på 162 mio. EUR - det beløb, som CA hævdede, at det var rede til at betale - var ugyldigt, fordi det blev afgivet efter og uden for udbudsproceduren. Hvis man havde accepteret dette bud, ville det have været ensbetydende med, at man havde overtrådt legalitetsprincippet, da formålet med en offentlig udbudsprocedure ikke kun er at tilgodese statens interesse, men også almenvellets interesse, dvs. at sikre den højest mulige pris under overholdelse af legalitetsprincippet (dvs. de retsregler, der er fastsat i bestemmelserne om indkaldelse af bud og udbudsmateriale og anden gældende lovgivning).
(37)
De græske myndigheder forklarede endvidere, at de ikke blot annullerede udbudsproceduren og indledte en ny, fordi dette ville have betydet, at man skulle afvikle hele proceduren på ny for fjerde gang inden for otte år, hvilket ville have skadet Grækenlands internationale omdømme uden at give nogen sikkerhed for, at en fornyet afvikling af udbudsproceduren ville have sikret en pris på 162 mio. EUR. I den forbindelse sætter Grækenland endog spørgsmålstegn ved troværdigheden af buddet på 162 mio. EUR, da CA var klar over, at en accept af dets bud blot ville have ført til annullation af proceduren og iværksættelse af en ny.
(38)
De græske myndigheder bekræfter derudover (21), at den pris, der oprindeligt blev betalt (120 mio. EUR), var rimelig, da den lå 25,5 % over den ekspertvurdering på 95,4 mio. EUR, der var blevet foretaget af den uafhængige vurderingsmand forud for udbudsproceduren og opbevaret forseglet indtil procedurens afslutning. De anfører, at der blev anmodet om denne vurdering - selv om den ikke var nødvendig på grund af udbudsproceduren - for at sikre Grækenlands interesser i endnu højere grad (22).
(39)
Med hensyn til klagerens påstande om, at de oprindelige betingelser i indkaldelsen af bud blev forbedret ved den senere lov nr. 3139/2003, der stadfæstede privatiseringen, forklarer de græske myndigheder, at udbudsbekendtgørelserne ikke blev ændret hverken ved lov nr. 3139/2003 eller på anden måde. Ifølge Grækenland regulerer loven ganske enkelt forskellige tilladelser, der er knyttet til investeringen i og driften af kasinoet, og omfatter foranstaltninger til beskyttelse af arbejdstagerne efter privatiseringen. Denne lov fritog ikke HR for forpligtelsen til at investere 44 mio. EUR i Casino Mont Parnès, og kontraktklausulen om, at 70 % af prisen skulle leveres tilbage til HR i tilfælde af, at der blev udstedt en driftstilladelse til et andet kasino inden 2012, var allerede en udtrykkelig bestemmelse i indkaldelserne af bud.
(40)
De græske myndigheder bemærker derfor, at salgsprisen udgør markedsværdien af andelen på 49 % i kapitalen i Casino Mont Parnès.
(41)
Til støtte for deres påstand om, at der ikke havde fundet uregelmæssigheder sted i udbudsproceduren, henviser de græske myndigheder til flere afgørelser fra nationale retter, der analyserede lovligheden af udbudsproceduren efter national ret. Hidtil har de nationale retter ikke konstateret nogen uregelmæssigheder i udbudsproceduren og har derfor afvist de forskellige begæringer fra CA om spørgsmålet (23). Blandt de nationale retters afgørelser, der bekræfter, at udbudsproceduren var forløbet korrekt, henviser de græske myndigheder navnlig til følgende:
a) Sager ved civilretterne
(42)
I dom 8118/2002 (24) afviste Athens ret i første instans en anmodning fra CA og traf følgende afgørelse:
-
Udbudskomitéen og klagekomitéen fandt med rette, at HR's bud i første og anden runde var i overensstemmelse med indkaldelserne af bud. Den erklæring fra HR, som var vedlagt dets bud, anfægtede ikke den betingelsesløse karakter af dets bud.
-
CA indgav et bud kl. 15.30, dvs. ved begyndelsen af tredje runde, som fastsat af udbudskomitéen ved afslutningen af anden runde. Buddet blev trukket tilbage af CA's repræsentant af egen fri vilje og drift, selv om formanden for udbudskomitéen forsøgte at få ham til at afholde sig herfra. Hvis formanden for udbudskomitéen udtrykkeligt havde advaret CA's repræsentant mod at trække buddet tilbage, ville dette have resulteret i forskelsbehandling til fordel for CA på bekostning af HR.
-
Klagekomitéen anså med rette CA's andet bud i tredje runde for at være antageligt. Hver tilbudsgiver kunne kun afgive ét bud i hver runde. Hvis CA's andet bud i tredje runde var blevet anset for antageligt, ville dette endvidere have ført til en overtrædelse af gennemsigtighedsprincippet. CA's repræsentant tog CA's første lukkede kuvert tilbage, forlod det sted, hvor udbuddet fandt sted, og fremlagde ved sin tilbagekomst en lukket kuvert, der ikke med sikkerhed kunne siges at være den samme som den første kuvert (25).
b) Sager ved forvaltningsretterne
(43)
Ifølge de græske myndigheder verserer der for øjeblikket en sag ved statsrådet (den øverste forvaltningsret) vedrørende en anden begæring fra CA med påstand om, at udbudsproceduren var ulovlig (26). Den endelige dom er endnu ikke afsagt, men de græske myndigheder bemærker, at den refererende dommer har foreslået, at CA's begæring afvises som uantagelig af kompetencemæssige grunde og som ubegrundet i substansmæssig henseende (27).
c) Straffesager
(44)
Som følge af en sag, som CA i 2002 anlagde mod medlemmer af udbudskomitéen, klagekomitéen, ETA, det konsulentfirma, der foretog vurderingen (American Appraisal Hellas Ltd), og den finansielle rådgiver (Kantor) vedrørende deres adfærd under udbudsproceduren, udstedte rådet af appelretsdommere, som fik sagen forelagt til pådømmelse, en frifindelseskendelse (28) og fastslog nærmere bestemt,
-
at hverken klagekomitéens første eller anden afgørelse var ulovlig, og at der ikke var fundet noget fyldestgørende bevis på, at dens medlemmer havde begået fejl. Ved at afvise CA's indvending i første og anden runde og ved til gengæld at acceptere HR's indvending i tredje runde, overtrådte medlemmerne af klagekomitéen ikke vilkårene i indkaldelserne af bud og behandlede ikke de to tilbudsgivere forskelligt
-
at udbudskomitéens afgørelser ikke var ulovlige, og at medlemmerne af udbudskomitéen ikke behandlede de to tilbudsgivere forskelligt; endvidere var udbudskomitéen ifølge vilkårene i indkaldelserne af bud forpligtet til at tage klageudvalgets afgørelser til følge
-
at ETA's repræsentant ikke overtrådte de relevante nationale bestemmelser ved at anmode den første foreløbigt højest bydende (HR) om at forhøje sit finansielle bud; ETA's repræsentant havde ikke tilladelse til at indlede forhandlinger og havde ikke beføjelse til at annullere eller aflyse udbudsproceduren.
(45)
Ovennævnte frifindelseskendelse blev endvidere indbragt for de nationale domstole (29), og for ganske nylig afsagde Athens appelret en dom, der frifandt alle de tiltalte (dom 466/2011). Dommens fulde tekst er endnu ikke til rådighed.
(46)
På baggrund af alle ovenstående bemærkninger fastholder de græske myndigheder, at den vurderede foranstaltning ikke involverede statsstøtte i henhold til artikel 107 i TEUF.
5. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(47)
Ved brev af 4. august 2010 meldte repræsentanter for den påståede støttemodtager (dvs. Athens Resort Casino Holdings på HR's vegne) sig som interesseret part i Kommissionens behandling af sagen. Den påståede støttemodtager fremsatte de samme bemærkninger som Grækenland, der er sammenfattet i afsnit 4.
(48)
Endvidere anfører den påståede støttemodtager, at den pris, der reelt blev betalt for andelen i kasinoet, var på 120 mio. EUR, dvs. 10 mio. EUR højere end tidligere oplyst (30). Prisen var derfor endnu højere end den faglige vurdering på 95,4 mio. EUR, der var blevet foretaget (men ikke offentliggjort), inden udbudsproceduren blev iværksat.
(49)
Den påståede støttemodtager anfører endvidere, at ETA ikke blot ikke var forpligtet til, men heller ikke havde nogen ret til at rette en opfordring til den foreløbigt anden højest bydende, fordi det ville have indebåret, at man havde indledt nye budrunder i strid med betingelserne i indkaldelserne af bud. Den påståede støttemodtager hævder, at der ikke var nogen fare for, at CA's bud på 162 mio. EUR uden for udbudsproceduren ville blive taget alvorligt, og at det kun blev afgivet for at udløse annullation af udbudsproceduren. Den påståede støttemodtager bekræfter, at man givet ville have anfægtet enhver beslutning om at acceptere dette bud, hvorved man ville have risikeret, at hele proceduren var blevet annulleret. Den påståede støttemodtager peger i den forbindelse også på udtalelsen fra det juridiske statsråd, der bekræftede, at CA's bud ikke kunne tages i betragtning eller accepteres (31).
(50)
For så vidt angår konkurrencefordrejning og følgerne for samhandelen, sætter den påståede støttemodtager også spørgsmålstegn ved Kommissionens antagelse i beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren om, at hasardspil er en verdensomspændende forretning, og at de virksomheder, der er aktive på dette område, udøver en økonomisk aktivitet på et internationalt marked. Den påståede støttemodtager hævder, at Mont Parnès ikke opererer internationalt, men kun lokalt og derfor ikke konkurrerer med kasinoer i udlandet.
(51)
Ved brev af 29. september 2010 meldte Club Hotel Casino Loutraki AE sig (på CA's vegne) (32) som interesseret part i Kommissionens behandling af sagen. I dette brev anfører Club Hotel Casino Loutraki AE, at der med hensyn til beregningen af den påståede støtte også bør tages hensyn til forskellen mellem buddene og den stadfæstende lovs indvirkning på køberens forpligtelser i henhold til betingelserne i den offentlige udbudsprocedure.
6. VURDERING AF FORANSTALTNINGEN
6.1. Eksistensen af statsstøtte i forbindelse med afhændelsen af aktier ved kommercielt salg
(52)
Det hedder i artikel 107, stk. 1, i TEUF, at bortset fra de i traktaterne hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked, i det omfang den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.
(53)
I overensstemmelse med EU-Domstolens faste retspraksis (33) og Kommissionens regler og beslutningspraksis vedrørende statsstøtte i forbindelse med privatisering (34) er der, når en medlemsstat køber eller sælger virksomheder, ikke tale om en fordel, hvis medlemsstatens adfærd er forenelig med en privat markedsøkonomisk investors adfærd.
(54)
Navnlig når salget af aktier finder sted på børsen, antages det generelt, at det sker på markedsbetingelser, og at det ikke indebærer nogen fordel. Når afhændelsen finder sted ved et kommercielt salg, kan det antages, at det ikke indebærer nogen fordel, hvis følgende betingelser er opfyldt: for det første skal aktieposten sælges ved et åbent og gennemsigtigt udbud, der gennemføres på konkurrencemæssige vilkår og ikke medfører forskelsbehandling; for det andet må der ikke være knyttet betingelser dertil, som ikke er normal praksis i tilsvarende transaktioner mellem private parter, og som vil kunne reducere salgsprisen; for det tredje skal virksomheden sælges til den højestbydende, og for det fjerde skal tilbudsgiverne have tilstrækkelig tid og tilstrækkelige oplysninger til, at de kan foretage en passende vurdering af de aktiver, som deres tilbud vedrører.
(55)
Med andre ord, når privatiseringen gennemføres ved et kommercielt salg, er kriteriet for, om en transaktion vedrørende statslige aktiver indebærer en fordel, om en markedsøkonomisk aktør ville have opført sig på samme måde i en tilsvarende situation, dvs. om virksomheden ville være blevet solgt til samme pris. Betragtninger, der ikke er af økonomisk art, såsom industripolitiske forhold, hensyn til beskæftigelsen eller målsætninger for regionaludviklingen, og som en markedsøkonomisk investor ikke ville gøre sig, vil ikke kunne godtages som begrundelse for at acceptere en lavere pris, men derimod være en indikator for, at der foreligger støtte. Kommissionen har gentagne gange redegjort for dette princip, som er blevet stadfæstet konsekvent af Retten og Domstolen (35).
(56)
Hvis ikke alle ovennævnte betingelser er opfyldt, mener Kommissionen derfor, at det offentlige salg skal undersøges nærmere, for at det kan fastslås, om det omfatter statsstøtte og derfor skal anmeldes. Ved at overholde disse krav er det muligt at sikre, at staten opnår den højeste pris for sine aktiver, dvs. markedsprisen, og at der derfor ikke er tale om nogen fordel.
6.2. Salget af 49 % af kapitalen i Casino Mont Parnès
(57)
Da Kommissionen indledte undersøgelsesproceduren i henhold til artikel 108, stk. 2, i TEUF, var den i tvivl om, hvorvidt salget af Casino Mont Parnès fandt sted efter en åben, gennemsigtig og ikke-diskriminerende udbudsprocedure. Ud fra de oplysninger, der var til rådighed på dette tidspunkt, fandt Kommissionen, at det var meget vanskeligt at afgøre, om der var tale om ulovlig forskelsbehandling, og om der blev betalt en markedspris eller ej. Kommissionen var usikker på, om uregelmæssigheder i udbudsproceduren kunne have resulteret i statsstøtte.
(58)
Kommissionen foretog dernæst en vurdering af de relevante kendsgerninger som led i den formelle undersøgelse. Denne vurdering byggede på det bevismateriale, der var til rådighed om foranstaltningen.
(59)
I de forskellige faser af proceduren har Kommissionen modtaget oplysninger om de mange retssager på nationalt plan, ifølge hvilke den oprindelige udbudsprocedure bør stå ved magt. Kommissionen bemærker, at de forskellige retsafgørelser på nationalt plan indtil videre ikke synes at understøtte bemærkningerne fra sagsøger om uregelmæssigheder og forskelsbehandling i udbudsproceduren (jf. også punkt 41-46 ovenfor). De nationale retter synes snarere hidtil at have bekræftet, at udbudsproceduren var lovlig og ikke-diskriminerende på grundlag af nationale regler.
(60)
Selv om Kommissionens vurdering ikke afhænger af de nationale retters afgørelser, kan den tage disse afgørelser i betragtning som en faktor i sin analyse. Kommissionen bemærker dog, at den aktuelle vurdering ikke på nogen måde har til formål at fortolke den nationale lovgivning, hvilket udelukkende henhører under medlemsstatens kompetence.
(61)
I den forbindelse finder Kommissionen, at udbudsprocedurens lovlighed ifølge national ret som beskrevet og begrundet i den omfattende og indgående undersøgelse, som de forskellige nationale retter har foretaget indtil nu, giver et vigtigt fingerpeg om, at udbudsproceduren er korrekt og ikke-diskriminerende. Kommissionen kan i sin vurdering i henhold til EU's statsstøtteregler blandt andre faktorer tage hensyn til denne klare bekræftelse af, at udbudsproceduren var åben, betingelsesløs og ikke-diskriminerende efter de nationale regler
(62)
Med hensyn til det spørgsmål, der blev rejst i beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren, om at en af tilbudsgiverne syntes at have overtrådt reglen i indkaldelsen af bud vedrørende den mindste forhøjelse i forhold til det foregående bud, bemærker Kommissionen, at dette spørgsmål er blevet løst, eftersom den krævede forhøjelse var på 1 % og ikke 10 %, sådan som Kommissionen havde fået oplyst. Derfor finder Kommissionen, at reglerne i udbudsproceduren var overholdt i denne henseende.
(63)
Med hensyn til den påståede forskelsbehandling af de forskellige indvendinger, der blev rejst under udbudsproceduren, bemærker Kommissionen også, at de græske myndigheder har givet en acceptabel redegørelse for udelukkelsen af CA's bud fra udbudsproceduren på baggrund af de gældende regler, der forbyder en anden afgivelse af bud i samme budrunde.
(64)
Med hensyn til den påståede ulige behandling af de forskellige bud, der blev afgivet efter udbudsproceduren, finder Kommissionen, at den forskel i behandling, der er mellem at forhandle prisen opad med den tilbudsgiver, hvis tilbud blev antaget, og at nægte at tage klagerens bud på 162 mio. EUR i betragtning, kan accepteres som lovlig praksis i en udbudsprocedure på grund af den tvivl, der hersker om sidstnævntes lovlighed. Kommissionen finder endvidere ikke klagerens uantagelige bud på 162 mio. EUR troværdigt, fordi det først blev afgivet efter udbudsproceduren og i strid med procedurereglerne.
(65)
Med hensyn til antydningen af, at hele proceduren kunne være blevet annulleret, har de græske myndigheder anført, at dette ville have betydet, at proceduren skulle afvikles på ny, hvorved man kunne have risikeret en yderligere nedsættelse af prisen.
(66)
De græske myndigheder kunne også have anført, at kommissoriet i den offentlige indkøbskontrakt ikke blev ændret ved lov 3139/2003 eller på nogen anden måde.
(67)
Med hensyn til den opnåede pris bemærker Kommissionen, at den pris, der i sidste ende blev betalt, nemlig 120 mio. EUR (36), selv om den fortsat lå under det uantagelige bud på 162 mio. EUR, som klageren påstår at have været rede til at afgive efter at være blevet udelukket fra udbudsproceduren, dog er højere end både det højeste bud på 107 mio. EUR, som klageren tilsyneladende har afgivet, og endnu højere (25,5 %) end den ekspertvurdering af andelen på 95,4 mio. EUR, der blev foretaget forud for udbudsproceduren.
6.3. Konklusion
(68)
Efter indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure reagerede de græske myndigheder på de foreløbige betænkeligheder, som Kommissionen havde givet udtryk for i beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren, på tilfredsstillende vis. Kommissionen har navnlig ikke fundet beviser, der giver anledning til at konkludere, at den påståede støttemodtager fik fortrinsbehandling, som førte til ydelse af nogen form for fordel. Ved at sælge sin andel i kasinoet til den højest bydende i en åben, betingelsesløs og ikke-diskriminerende udbudsprocedure antages Grækenland at have opnået den højeste pris på markedet og ikke at have mistet statsmidler. Kommissionen kan derfor acceptere, at en markedsøkonomisk aktør ville have solgt den pågældende andel i kasinoet til en tilsvarende pris. Derfor finder Kommissionen, at den græske stats salg af sin andel på 49 % af kapitalen i Casino Mont Parnès ikke medfører nogen fordel og derfor ikke udgør statsstøtte.
7. KONKLUSION
(69)
Kommissionen finder, at den græske stats salg af sin andel på 49 % af kapitalen i Casino Mont Parnès ikke udgør statsstøtte -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den græske stats salg af sin andel på 49 % af kapitalen i Casino Mont Parnès udgør ikke statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Den Hellenske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. maj 2011.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 24 päivänä toukokuuta 2011,
Kreikan toteuttamasta Mont Parnèsin kasinon osittaisesta yksityistämistoimenpiteestä C 15/10 (ex NN 21/10)
(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 3505)
(Ainoastaan kreikankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2011/647/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on edellä mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia osapuolia esittämään huomautuksensa ja on ottanut huomioon nämä huomautukset (1),
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Egnatia AE, jota koskeva määräysvalta on sittemmin sulautuman seurauksena siirtynyt Athinaiki Technikille ja joka kuuluu Casino Attikis -yhteenliittymään, jäljempänä ’CA’ tai ’kantelija’, esitti 23 päivänä kesäkuuta 2002 päivätyllä kirjeellä Euroopan komissiolle kantelun, joka koski EU:n sisämarkkinasääntöjen väitettyä rikkomista; Kreikan viranomaisten järjestämä tarjouskilpailumenettely ei väitteiden mukaan ollut ollut läpinäkyvä ja syrjimätön myytäessä 49 prosenttia Elliniko Kazino Parnithas AE:n, jäljempänä ’Mont Parnèsin kasino’, pääomasta tarjouskilpailun voittaneelle Hyatt Regency -yhteenliittymälle, jäljempänä ’HR’ tai ’väitetty edunsaaja’ (2).
(2)
Euroopan komission sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosasto toimitti kopion kantelusta 3 päivänä lokakuuta 2002 myös kilpailun pääosastolle, jotta tämä voisi tutkia asian samanaikaisesti EU:n valtiontukisääntöjen perusteella.
(3)
Kantelijan laillinen edustaja toimitti 9 päivänä joulukuuta 2002 asianomaisille komission yksiköille asiaa koskevia lisätietoja.
(4)
Komissio ilmoitti 24 päivänä tammikuuta 2003 päivätyllä kirjeellä valtiontukikantelusta Kreikan viranomaisille ja pyysi Kreikkaa esittämään selvityksen siinä esitetyistä seikoista. Kreikan viranomaiset vastasivat 4 päivänä maaliskuuta 2003.
(5)
Komission henkilöstö tapasi kantelijan laillisen edustajan 27 päivänä tammikuuta 2003.
(6)
Väitetyn edunsaajan laillinen edustaja toimitti komission yksiköille tausta-asiakirjoja 12 päivänä helmikuuta 2003 ja 22 päivänä elokuuta 2003.
(7)
Kantelija toimitti lisätietoja kilpailun pääosastolle 31 päivänä maaliskuuta 2003 ja 16 päivänä toukokuuta 2003.
(8)
Komission henkilöstö tapasi väitetyn edunsaajan edustajan 10 päivänä huhtikuuta 2003.
(9)
Komissio oli 15 päivän heinäkuuta 2003 ja 16 päivän syyskuuta 2003 välisenä aikana useaan otteeseen yhteydessä kantelijaan valtiontukikysymysten erilliseen arviointiin liittyen. Komissio muistutti kantelijaa päätöksentekokäytännöstään, jonka mukaan julkisyhteisön omaisuuden luovuttaminen tarjouspyyntömenettelyn yhteydessä ei ole valtiontukea, jos kyseinen menettely on toteutettu avoimesti ja syrjimättömästi. Näin ollen komissio ilmoitti kantelijalle, ettei se ottaisi asiaan kantaa ennen kuin sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosasto oli saanut päätökseen julkisia hankintoja koskevan sopimuksentekomenettelyn tutkinnan.
(10)
Sisämarkkinoiden ja palvelujen pääosasto lopetti tutkinnan 22 päivänä tammikuuta 2004 ja 4 päivänä elokuuta 2004 päivätyillä kirjeillä ja katsoi, ettei sopimuksen tekemiseen johtaneessa menettelyssä ollut tapahtunut virheitä. Kilpailun pääosasto ilmoitti kantelijalle 2 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyllä kirjeellä lopettaneensa valtiontukea koskevan kantelun käsittelyn Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 93 artiklan soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä 22 päivänä maaliskuuta 1999 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 659/1999 (3) 20 artiklan 2 kohdan nojalla.
(11)
Kantelija nosti 18 päivänä helmikuuta 2005 yhteisöjen tuomioistuimen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimessa (nykyään unionin yleinen tuomioistuin) kanteen, jossa vaadittiin asian käsittelyn lopettamisesta tehdyn komission päätöksen kumoamista.
(12)
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin jätti 26 päivänä syyskuuta 2006 antamallaan määräyksellä kanteen tutkimatta, koska se katsoi, ettei kirje ollut toimi, joka voidaan riitauttaa Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä ’EY:n perustamissopimus’, 230 artiklan mukaisesti (nykyisin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 263 artikla) (4).
(13)
Kantelija teki 18 päivänä joulukuuta 2006 yhteisöjen tuomioistuimelle valituksen, jolla se haki muutosta ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen antamaan määräykseen.
(14)
Yhteisöjen tuomioistuin kumosi määräyksen 17 päivänä heinäkuuta 2008 antamallaan tuomiolla (5). Se katsoi, että riidanalainen toimi oli kannekelpoinen toimi, joka ei ollut menettelyasetuksessa komissiolle asetettujen velvoitteiden mukainen, ja palautti asian ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen käsiteltäväksi.
(15)
Kilpailun pääosasto peruutti 26 päivänä syyskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä asian käsittelyn lopettamista koskeneen, 2 päivänä kesäkuuta 2004 päivätyn kirjeensä ja aloitti asian käsittelyn uudelleen.
(16)
Ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin katsoi 29 päivänä kesäkuuta 2009 antamassaan määräyksessä, että koska kirje oli peruutettu, päätöksen tekemiseen ei ollut enää aihetta (6). Kantelija valitti tästä ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen määräyksestä 7 päivänä syyskuuta 2009 sillä perusteella, että tuomioistuimen olisi pitänyt todeta kirjeen peruuttaminen sääntöjenvastaiseksi ja kumota se.
(17)
Kantelija toimitti komissiolle lisätietoja 11 päivänä syyskuuta 2009 päivätyllä sähköpostiviestillä.
(18)
Komission henkilöstö tapasi kantelijan edustajat 14 päivänä lokakuuta 2009. Tämän tapaamisen jälkeen kantelija toimitti komissiolle lisätietoja useaan otteeseen.
(19)
Komissio pyysi Kreikalta lisätietoja 21 päivänä lokakuuta 2009 päivätyllä kirjeellä. Kreikka pyysi 13 päivänä marraskuuta 2009 päivätyllä kirjeellä vastausajan pidentämistä, ja komissio suostui tähän 18 päivänä marraskuuta 2009 päivätyllä sähköpostiviestillä. Kreikka vastasi komissiolle 11 ja 14 päivänä tammikuuta 2010.
(20)
Unionin tuomioistuin vastasi 6 päivänä toukokuuta 2010 antamallaan tuomiolla Kreikan korkeimman hallinto-oikeuden (Simvúlio Epikratías) esittämään EY:n perustamissopimuksen 234 (nykyisin SEUT-sopimuksen 267 artikla) mukaiseen ennakkoratkaisupyyntöön, joka koski ennen kaikkea julkisia hankintoja koskevien EU:n sääntöjen soveltamista kyseessä olevaan tarjouskilpailumenettelyyn. Unionin tuomioistuin päätteli muun muassa, että kyseisen tarjouskilpailun perusteella myönnettävän tyyppinen sopimus ei kokonaisuutena tarkasteltuna kuulunut julkisia hankintoja koskevien direktiivien soveltamisalaan (7). Lisäksi tuomioistuin totesi, että päätelmä ei sulje pois sitä, että tällaisen sopimuksen on oltava perussopimuksen keskeisten määräysten ja yleisten periaatteiden, erityisesti sijoittautumisvapautta ja pääomien vapaata liikkuvuutta koskevien periaatteiden, mukainen.
(21)
Komissio ilmoitti Kreikalle 6 päivänä heinäkuuta 2010 päivätyllä kirjeellä päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely, joka koskee tätä toimenpidettä, jäljempänä ’menettelyn aloittamisesta tehty päätös’.
(22)
Menettelyn aloittamisesta tehty komission päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (8). Komissio pyysi asianomaisia esittämään toimenpidettä koskevat huomautuksensa.
(23)
Menettelyn aloittamisen jälkeen komissio sai huomautuksia kahdelta asianomaiselta, väitetyn edunsaajan (HR:n puolesta yrityksen Athens Resort Casino Holdings (9)) edustajilta (10) ja kantelijan (CA:n puolesta yrityksen Club Hotel Casino Loutraki) edustajilta (11). Kreikka esitti huomautuksensa 6 päivänä elokuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. Molempien asianomaisten osapuolten huomautukset lähetettiin Kreikalle 29 päivänä lokakuuta 2010 päivätyllä kirjeellä ja Kreikka vastasi 25 päivänä marraskuuta 2010 päivätyllä kirjeellä.
(24)
Unionin tuomioistuin katsoi 16 päivänä joulukuuta 2010 antamassaan tuomiossa (12), että yleinen tuomioistuin (entinen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuin) oli toiminut virheellisesti todetessaan, ettei enää ollut tarpeen vastata käsittelyn lopettamista koskevasta komission toimesta alun perin tehtyyn valitukseen.
2. KUVAUS TOIMENPITEESTÄ
(25)
Kreikan viranomaiset aloittivat vuoden 2001 lokakuussa julkisen tarjouskilpailumenettelyn luopuakseen 49 prosentin osuudesta Mont Parnèsin kasinon pääomasta (13). Tarjoukset saatiin kahdelta kilpailevalta yritykseltä, jotka olivat Kazino Attikis, jäljempänä ’Casino Attikis’ tai ’CA’, ja yhteenliittymä Hyatt Regency - Elliniki Technodomiki (Hyatt Regency -yhteenliittymä, jäljempänä ’HR’). Kumpikin valittiin osallistumaan tarjouskilpailumenettelyn toiseen vaiheeseen (14) kansallisten säännösten mukaisesti. Sääntöjenvastaiseksi väitetyn menettelyn jälkeen tarjouskilpailu ratkaistiin HR:n hyväksi. Jäljempänä 26-29 kohdassa kuvataan sopimuksen tekemiseen johtaneita vaiheita komission käytettävissä olevien tietojen perusteella.
(26)
Sovellettavien kansallisten säännösten mukaan voittaja selvitetään tarjouskilpailulla (nousevan hinnan huutokauppa), ja alustava myyntihinta oli määritetty 80 miljoonaksi euroksi. Menettelyn mukaan tarjouskilpailukomitea avaa ehdokkaiden toimittamat kirjekuoret, joissa on kunkin ehdokkaan tarjous, ja ilmoittaa kunkin tarjouksen suuruuden vuorotellen. Alemman tarjouksen tehneellä ehdokkaalla on oikeus esittää suljetussa kirjekuoressa uusi tarjous seuraavalla kierroksella. Tällaisen uuden tarjouksen olisi oltava ainakin samansuuruinen kuin alun perin korkeampi tarjous, korotettuna 1 prosentilla (15). Tällaiset toisiaan seuraavat tarjoukset jatkuvat erillisin kierroksin määrättömän ajan niin pitkään, että toinen tarjoajista vetäytyy, jolloin jäljelle jäänyt tarjoaja julistetaan alustavasti korkeimman tarjouksen tehneeksi. Tarjouskilpailukomitea toimittaa pöytäkirjan, jossa nimetään alustavasti korkeimman tarjouksen tehnyt tarjoaja, Kreikan matkailunkehittämisviranomaisen (ETA) hallitukselle.
(27)
Ensimmäisellä kierroksella kumpikin ehdokas toimitti tarjouksensa suljetuissa kirjekuorissa ETA:n päätoimipaikkaan samaan aikaan 31 päivänä toukokuuta 2002. CA:n tarjous oli 91 183 652 euroa, kun HR:n tarjous oli 80 075 000 euroa. Jälkimmäisen jättämässä kirjekuoressa oli kuitenkin tarjouksen lisäksi lausunto, jossa kiistettiin CA-yhteenliittymän tarjouskilpailumenettelyyn osallistumisen sääntöjenmukaisuus. CA vastusti tätä lausuntoa väittäen, että varausten esittämisen vuoksi HR:n tarjousta ei voitaisi ottaa käsiteltäväksi. Valituslautakunta hylkäsi CA:n esittämän vastalauseen ja katsoi, ettei HR:n lausunto vaikuttanut sen tarjouksen kelpoisuuteen.
(28)
Toisella kierroksella HR toimitti suljetussa kirjekuoressa 92 105 888 euron suuruisen tarjouksen, jonka mukana esitettiin jälleen sama kirjallinen lausunto. Toisen kierroksen loppuunsaattamisen jälkeen CA:n laillinen edustaja toimitti kirjekuoren, joka sisälsi kolmannen kierroksen tarjouksen, sekä erillisen lausunnon ETA:n hallitukselle, joka koski tarjouskilpailun ehtojen rikkomista kelpoisuusvaatimusten osalta. Tarjouskilpailukomitea hylkäsi tämän lausunnon sillä perusteella, että se voitaisiin ottaa huomioon ainoastaan vastalauseen muodossa esitettynä, jolloin se kuuluisi valituslautakunnan toimialaan. CA:n laillinen edustaja pyysi tällöin komitealta viiden minuutin lisäaikaa voidakseen päättää CA:n jatkotoimista. Lisäaika myönnettiin ja CA veti pois komitean käsittelystä sekä kirjallisen lausunnon että tarjouskirjekuoren. Kun edustajat palasivat viiden minuutin kuluessa, he ilmoittivat, etteivät he aikoneet esittää vastalausetta, ja esittivät tarjouksensa. Tämän jälkeen HR esitti vastalauseen ja pyysi kolmannen tarjouskierroksen julistamista mitättömäksi sillä perusteella, että CA oli esittänyt tarjouksen, jonka se oli vetänyt pois ja esittänyt sitten uudelleen. Valituslautakunta hyväksyi HR:n vastalauseen ja CA:n tarjous (16) suljettiin menettelystä.
(29)
Suljettuaan CA:n kolmannen kierroksen tarjouksen menettelyn ulkopuolelle tarjouskilpailukomitea toimitti (17) ETA:n hallitukselle kopion kahdeksannen kokouksensa pöytäkirjasta. Kyseisessä kokouksessa se oli nimennyt HR:n alustavasti korkeimman tarjouksen tekijäksi (92 105 888 euron tarjouksen perusteella) ja CA:n alustavasti toiseksi korkeimman tarjouksen tehneeksi tarjoajaksi. Tarjouskilpailukomitea ei näytä avanneen CA:n kolmannen kierroksen tarjousta eikä myöskään palauttanut suljettua kirjekuorta tälle, vaan toimitti sen ETA:lle säilytettäväksi tämän kassakaapissa (18). ETA:n hallitus kutsui koolle ylimääräisen yleiskokouksen. Tämän jälkeen, 5 päivänä kesäkuuta 2002, ETA:n toimitusjohtaja ja menettelystä vastaavan taloudellisen neuvonantajan Kantor Capitalin laillinen edustaja valtuutettiin pyytämään HR:ää korottamaan tarjoustaan. Tämän jälkeen HR korotti ehdotettua määrää 110 miljoonaan euroon. CA toimitti 12 päivänä kesäkuuta 2002 ETA:n hallitukselle kirjeen, joka sisälsi 162 miljoonan euron tarjouksen, mutta se hylättiin, koska tarjous tehtiin tarjouskilpailumenettelyn päättymisen jälkeen. Lopulta HR:n tarjousta parannettiin entisestään, 120 miljoonaan euroon (19).
3. PÄÄTÖS MUODOLLISEN TUTKINTAMENETTELYN ALOITTAMISESTA
(30)
Komissio aloitti muodollisen tutkintamenettelyn, koska se ei saanut hälvennettyä epäilyksiä siitä, myikö Kreikan valtio 49 prosentin osuuden Mont Parnèsin kasinon pääomasta korkeimman tarjouksen tehneelle tarjoajalle menettelyllä, joka täytti avoimuuden, läpinäkyvyyden ja syrjimättömyyden edellytykset. Komissio ei varsinkaan ollut varma, suosittiinko ostajaa myyntimenettelyn aikana sääntöjenvastaisesti ja maksettiinko osuudesta markkinahinta. Komissio katsoi, että CA:n ja sen tarjouskilpailumenettelyn päättymisen jälkeen tekemän 162 miljoonan euron tarjouksen sulkeminen tarjouskilpailun ulkopuolelle saattaisi olla todiste arvoa alhaisempaan hintaan myynnistä ja sen vuoksi tuesta menetettyjen valtion varojen muodossa.
4. KREIKAN HUOMAUTUKSET
(31)
Kreikka esitti huomautuksensa 6 päivänä elokuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. Kreikka kiistää, että asiassa olisi kyse valtiontuesta sillä perusteella, että tarjouskilpailumenettely sen osuuden myymiseksi Mont Parnèsin kasinon pääomasta toteutettiin sovellettavan lainsäädännön mukaisesti ja että kyseinen 49 prosentin osuus kasinosta myytiin markkinahinnalla.
(32)
Ensinnäkin Kreikan viranomaiset painottavat, että tarjouskilpailun osallistujien valinta ja koko menettely tapahtuivat täysin laillisesti ja noudattaen tarjouskilpailumenettelyn sääntöjä (20), joista säädetään voimassa olevassa lainsäädännössä, ja että kumpikin tarjouskilpailuun osallistunut ehdokas oli hyväksynyt tarjouskilpailumenettelyn varauksitta.
(33)
Kreikan viranomaiset selostavat myös, että lausunto, joka sisältyi HR:n tarjouksentekomenettelyn ensimmäisellä ja toisella kierroksella esittämän tarjouksen sisältäneeseen kirjekuoreen, ei vaikuttanut HR:n tarjousten kelpoisuuteen, vaan se koski ainoastaan CA:n osallistumista tarjouskilpailumenettelyyn, joten valituslautakunta katsoi HR:n tarjoukset aivan oikeutetusti sääntöjenmukaisiksi.
(34)
Kreikan viranomaiset väittävät edelleen asiaa tarkentaen, että CA:n tarjouskilpailumenettelyn kolmannella kierroksella esittämä tarjous, jonka kantelija väittää olleen 107 miljoonaa euroa, suljettiin menettelyn ulkopuolelle, koska kirjekuori oli välillä poistettu tarjouskilpailukomitean näkyvistä. Näissä olosuhteissa komitea ei voinut olla varma siitä, ettei tarjousta ollut muutettu. Joka tapauksessa tarjouksen uudelleen esittäminen merkitsisi toista tarjousta samalla kierroksella, mikä oli vastoin sääntöjä.
(35)
Kreikan viranomaiset selostavat, että HR:n toisella kierroksella tekemä 92 105 888 euron suuruinen tarjous, joka perustui CR:n ensimmäisellä kierroksella tekemän 91 183 652 euron alkuperäisen tarjouksen korotukseen, oli tarjouskilpailusääntöjen mukainen, koska tarjouspyynnön ehtojen mukaan kussakin uudessa tarjouksessa oli oltava 1 prosentin korotus, ei 10 prosentin, kuten komission tekemässä menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä oletettiin. Sen vuoksi tarjouskilpailun sääntöjä noudatettiin tältä osin.
(36)
Kreikan viranomaiset väittävät myös, että CA:n viimeinen tarjous, 162 miljoonan euron summa, jonka CA väitti olevansa valmis maksamaan, on mitätön, koska se tehtiin tarjouskilpailumenettelyn jälkeen ja ulkopuolella. Tämän tarjouksen hyväksyminen olisi merkinnyt laillisuusperiaatteen rikkomista, kun otetaan huomioon, että julkisen tarjouskilpailumenettelyn tarkoituksena ei ole pelkästään palvella valtion taloudellisia etuja vaan myös laajempaa yleistä etua, toisin sanoen varmistaa korkein mahdollinen hinta, mutta noudattaa samalla laillisuusperiaatetta (eli sääntöjä, jotka on vahvistettu tarjouspyynnössä, tarjouskilpailuasiakirjoissa ja muussa sovellettavassa lainsäädännössä).
(37)
Lisäksi Kreikan viranomaiset selostavat, etteivät ne peruuttaneet tarjouskilpailua ja aloittaneet uutta, koska näin toimiminen olisi merkinnyt koko menettelyn käymistä läpi uudelleen neljännen kerran kahdeksassa vuodessa, mikä olisi vahingoittanut Kreikan kansainvälistä mainetta, eikä silti olisi ollut takeita siitä, että tarjouskilpailumenettelyn uudelleen toteuttamisella olisi voitu taata 162 miljoonan euron hinta. Tässä suhteessa Kreikka jopa asettaa 162 miljoonan euron tarjouksen uskottavuuden kyseenalaiseksi, sillä CA oli tietoinen siitä, että sen hyväksyminen olisi vain saanut aikaan menettelyn peruuttamisen ja uuden menettelyn käynnistämisen.
(38)
Lisäksi Kreikan viranomaiset vahvistavat (21), että lopulta maksettu hinta (120 miljoonaa euroa) oli kohtuullinen, sillä se oli 25,5 prosenttia korkeampi kuin riippumattoman arvioijan ennen tarjouskilpailumenettelyä tekemän arvion mukainen hinta, 95,4 miljoonaa euroa, joka oli pidetty suljetussa kirjekuoressa menettelyn päättymiseen saakka. Ne toteavat, että tätä arviota, vaikka se ei ollutkaan välttämätön tarjouskilpailumenettelyn vuoksi, pyydettiin Kreikan etujen valvomiseksi vieläkin paremmin (22).
(39)
Kantelija on väittänyt, että tarjouspyyntöjen alkuperäisiä ehtoja parannettiin yksityistämisen vahvistamisesta annetun lain nro 3139/2003 myötä, mistä Kreikan viranomaiset selostivat, ettei tarjouspyyntöjä muutettu lailla 3139/2003 eikä millään muullakaan tavalla. Kreikan mukaan lailla säännellään ainoastaan erilaisia kasinoon sijoittamiseen ja sen toiminnan hoitamiseen liittyviä lupia, minkä lisäksi se sisältää toimenpiteitä työntekijöiden suojelemiseksi yksityistämisen jälkeen. Laki ei vapauttanut HR:ää velvollisuudesta investoida 44 miljoonaa euroa Mont Parnèsin kasinoon, ja sopimukseen sisältynyt lauseke, jonka mukaan HR:lle palautetaan 70 prosenttia hinnasta, jos jollekin muulle kasinolle myönnetään toimilupa ennen vuotta 2012, oli erillinen säännös jo tarjouspyynnöissä.
(40)
Tämän vuoksi Kreikan viranomaiset huomauttavat, että myyntihinta edustaa markkina-arvoa, joka 49 prosentin osuudella Mont Parnèsin kasinon pääomasta on.
(41)
Vahvistaakseen väitettään siitä, ettei tarjouskilpailumenettelyn aikana tapahtunut sääntöjenvastaisuuksia, Kreikan viranomaiset viittaavat useisiin kansallisten tuomioistuinten tuomioihin, joissa on analysoitu tarjouskilpailumenettelyn kansallisen lainsäädännön mukaisuutta. Tähän päivään mennessä kansalliset tuomioistuimet eivät ole löytäneet tarjouskilpailumenettelystä sääntöjenvastaisuuksia ja ovat sen vuoksi hylänneet CA:n asiasta esittämät kanteet (23). Kansallisten tuomioistuinten päätöksissä vahvistettiin tarjouskilpailun sääntöjenmukaisuus, ja Kreikan viranomaiset viittaavat tältä osin erityisesti seuraaviin seikkoihin:
a) Oikeudenkäynnit siviilituomioistuimissa
(42)
Tuomiossaan 8118/2002 (24) Ateenan alioikeus hylkäsi CA:n esittämän kanteen ja totesi seuraavaa:
-
Tarjouskilpailukomitea ja valituslautakunta katsoivat aivan oikein, että HR:n ensimmäisen ja toisen kierroksen tarjoukset olivat tarjouspyynnön mukaisia. HR:n tarjouksiinsa liittämä lausunto ei vaikuttanut siihen, että sen tarjouksissa ei asetettu ehtoja.
-
CA esitti tarjouksen kello 15.30, toisin sanoen kolmannen kierroksen alussa, kuten tarjouskilpailukomitea oli kolmannen kierroksen lopussa määrännyt. CA:n edustaja veti tarjouksen takaisin omasta tahdostaan ja aloitteestaan, vaikka tarjouskilpailukomitean puheenjohtaja yritti estää häntä. Jos tarjouskilpailukomitean puheenjohtaja olisi nimenomaisesti varoittanut CA:n edustajaa tarjouksen vetämisestä takaisin, tämä olisi johtanut syrjivään kohteluun CA:n hyväksi ja HR:n vahingoksi.
-
Valituslautakunta oli oikeassa katsoessaan CA:n kolmannella kierroksella tekemän toisen tarjouksen epäpäteväksi. Kukin tarjoaja sai tehdä kullakin kierroksella vain yhden tarjouksen. Jos lisäksi CA:n kolmannella kierroksella tekemä toinen tarjous olisi katsottu voitavan ottaa vastaan, seurauksena olisi ollut läpinäkyvyyden periaatteen rikkominen. CA:n edustaja veti CA:n ensimmäisen suljetun kirjekuoren takaisin, poistui tilasta, jossa tarjouskilpailu oli käynnissä, ja palatessaan esitti suljetun kirjekuoren, jonka ei voitu varmistaa olevan sama kuin ensimmäinen kuori (25).
b) Oikeudenkäynnit hallinnollisissa tuomioistuimissa
(43)
Kreikan viranomaisten mukaan valtioneuvostossa (korkein hallinto-oikeus) on parhaillaan käsiteltävänä asia, joka koskee toista CA:n esittämää, tarjouskilpailumenettelyä sääntöjenvastaiseksi väittävää kannetta (26). Lopullista tuomiota ei ole vielä annettu, mutta Kreikan viranomaiset huomauttavat, että esittelevä tuomari on ehdottanut CA:n kanteen jättämistä tutkimatta tuomioistuimen toimivallan perusteella ja asiasisällön perusteella perusteettomana (27).
c) Rikosoikeudelliset oikeudenkäynnit
(44)
CA:n nostettua vuonna 2002 tarjouskilpailukomitean jäseniä, valituslautakuntaa, ETA:a, arviointikonsulttia (American Appraisal Hellas Ltd) ja taloudellista neuvonantajaa (Kantor) vastaan kanteen, joka koski näiden toimintaa tarjouskilpailumenettelyn aikana, muutoksenhakutuomioistuimen tuomarien neuvosto, jolle asia siirrettiin ratkaisua varten, antoi vapauttavan määräyksen (28) ja katsoi tarkemmin sanottuna seuraavaa:
-
Valituslautakunnan ensimmäinen sen paremmin kuin toinenkaan päätös ei ollut sääntöjenvastainen eikä löytynyt asianmukaisia todisteita siitä, että sen jäsenet olisivat toimineet virheellisesti. Hylätessään CA:n ensimmäisellä ja toisella kierroksella esittämän vastalauseen ja hyväksyessään toisaalta HR:n kolmannella kierroksella esittämän vastalauseen, valituslautakunnan jäsenet eivät rikkoneet tarjouspyyntöjen ehtoja eivätkä kohdelleet kahta tarjoajaa eri tavoin.
-
Tarjouskilpailukomitean päätökset eivät olleet sääntöjenvastaisia eivätkä sen jäsenet kohdelleet kahta tarjoajaa eri tavoin. Lisäksi tarjouskilpailukomitealla oli tarjouspyyntöjen ehtojen mukaisesti velvollisuus noudattaa valituslautakunnan päätöksiä.
-
ETA:n edustaja ei rikkonut asiaa koskevia kansallisia säännöksiä pyytämällä alustavasti korkeimman tarjouksen tehnyttä (HR:ää) korottamaan tarjoustaan. ETA:n edustajalla ei ollut valtuuksia aloittaa neuvotteluja eikä sillä ollut valtaa peruuttaa tai kumota tarjouskilpailumenettelyä.
(45)
Edellä mainittuun vapauttavaan määräykseen haettiin muutosta kansallisissa tuomioistuimissa (29), ja aivan äskettäin Ateenan muutoksenhakutuomioistuin antoi tuomion, jossa se vapautti kaikki syytetyt syytteistä (tuomio 466/2011). Tämän tuomion teksti ei ole vielä saatavilla kokonaisuudessaan.
(46)
Yhteenvetona voidaan todeta, että kaikki edellä esitetyt seikat huomioon ottaen Kreikan viranomaiset väittävät, että arvioitavana oleva toimenpide ei sisällä SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea.
5. ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(47)
Väitetyn edunsaajan (Athens Resort Casino Holdings, HR:n puolesta) edustajat osallistuivat komission menettelyyn 4 päivänä elokuuta 2010 päivätyllä kirjeellä asianomaisena osapuolena. Väitetty edunsaaja esitti samat huomautukset kuin Kreikka (yhteenveto 4 jaksossa).
(48)
Lisäksi väitetty edunsaaja toteaa, että kyseisestä kasinon osuudesta todellisuudessa maksettu hinta oli 120 miljoonaa euroa, 10 miljoonaa euroa korkeampi kuin aikaisemmin on uskottu (30). Näin ollen hinta oli vielä enemmän yli esitetyn asiantuntija-arvion, joka oli laadittu ennen tarjouskilpailumenettelyn käynnistämistä mutta pidetty salassa (95,4 miljoonaa euroa).
(49)
Väitetty edunsaaja väittää edelleen, että ETA:lla ei ollut velvollisuutta eikä myöskään oikeutta kääntyä alustavasti toiseksi korkeimman tarjouksen tehneen ehdokkaan puoleen, koska tämä olisi merkinnyt uusien tarjouskierrosten aloittamista, mikä olisi ollut tarjouspyyntöjen ehtojen vastaista. Lisäksi se väittää, että CA:n tarjouskilpailumenettelyn ulkopuolella tekemän 162 miljoonan euron tarjouksen ei voitu olettaa tulevan otetuksi vakavasti, vaan se esitettiin ainoastaan tarjouskilpailumenettelyn peruuttamisen aikaansaamiseksi. Se vahvistaa, että se olisi varmasti riitauttanut päätöksen tämän tarjouksen hyväksymisestä, mikä olisi aiheuttanut riskin koko menettelyn peruuttamisesta. Tältä osin se viittaa myös valtion oikeudellisen neuvoston lausuntoon, jossa vahvistettiin, että CA:n tarjousta ei voitu ottaa huomioon tai hyväksyä (31).
(50)
Väitetty tuensaaja asettaa kyseenalaiseksi myös komission menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esittämän kilpailun vääristymistä ja kauppaan aiheutuvaa vaikutusta koskevan olettamuksen, jonka mukaan uhkapelit ovat maailmanlaajuista liiketoimintaa ja alan yritykset harjoittavat taloudellista toimintaa kansainvälisillä markkinoilla. Väitetty edunsaaja väittää, että Mont Parnèsin kasino ei toimi kansainvälisesti vaan ainoastaan paikallisesti, eikä sen vuoksi kilpaile ulkomaisten kasinojen kanssa.
(51)
Club Hotel Casino Loutraki AE esitti huomautuksia komission menettelyssä asianomaisena osapuolena (CA:n puolesta (32)) 29 päivänä syyskuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. Kirjeessä se väittää, että väitetyn tuen määrän määrittelyssä olisi pitänyt ottaa huomioon myös ero tarjousten välillä ja ratifiointilainsäädännön vaikutus julkisen tarjouskilpailumenettelyn ehtojen mukaisiin ostajan velvollisuuksiin.
6. TOIMENPITEEN ARVIOINTI
6.1 Valtiontuen olemassaolo luovutettaessa osakkeita kaupalla teolliselle ostajalle
(52)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa todetaan, että jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(53)
Unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön (33) ja valtiontukea yksityistämisen yhteydessä koskevien komission sääntöjen ja käytännön (34) mukaan jäsenvaltion hankkiessa tai myydessä yritysten osakkeita asiaan ei liity etua, jos jäsenvaltion toiminta vastaa yksityisen markkinasijoittajan toimintaa.
(54)
Erityisesti silloin, kun osakkeiden myynti tapahtuu pörssissä, sen oletetaan yleensä tapahtuvan markkinaehdoin eikä sen oleteta sisältävän etua. Osakkeiden luovutuksen tapahtuessa kuitenkin myyntinä teolliselle ostajalle voidaan olettaa, ettei siihen liity etua, jos seuraavat edellytykset täyttyvät: osakkeenomistus myydään tarjouskilpailulla, joka on avoin kaikille tahoille, läpinäkyvä ja syrjimätön; myyntiin ei liitetä ehtoja, jotka eivät ole tavanomaisia vertailukelpoisissa liiketoimissa yksityisten osapuolten välillä ja jotka voisivat mahdollisesti alentaa myyntihintaa; osakkeet myydään korkeimman tarjouksen tehneelle ja tarjoajille on annettava riittävästi aikaa ja tietoja asianmukaisen arvioinnin tekemiseksi omaisuuseristä, jotka ovat niiden tarjouksen perustana.
(55)
Jos yksityistäminen siis toteutetaan myyntinä teolliselle ostajalle, vertailukohta sen arvioimiseksi, sisältääkö valtion varoihin liittyvä liiketoimi etua, on se, olisiko samassa tilanteessa ollut markkinataloustoimija toiminut samalla tavoin, toisin sanoen myynyt yrityksen samalla hinnalla. Muita kuin taloudellisia näkökohtia, kuten teollisuuspolitiikkaan liittyviä syitä, työllisyysnäkökohtia tai aluekehitystavoitteita, joita markkinataloustoimija ei harkitsisi, ei voida ottaa huomioon syynä alhaisemman hinnan hyväksymiselle, vaan päinvastoin ne viittaavat edun olemassaoloon. Komissio on toistuvasti selostanut tätä periaatetta ja tuomioistuin on vahvistanut sen johdonmukaisesti (35).
(56)
Ellei jokin edellä esitetyistä vaatimuksista täyty, komissio katsoo, että julkinen myynti on tutkittava sen selvittämiseksi, liittyykö siihen mahdollisia tukinäkökohtia, ja näin ollen siitä on ilmoitettava. Näitä vaatimuksia noudattamalla voidaan varmistaa, että valtio saa omaisuuseristään korkeimman mahdollisen hinnan, toisin sanoen markkinahinnan, ja sen myötä, ettei asiaan liity etua.
6.2 49 prosentin osuuden myynti Mont Parnèsin kasinon pääomasta
(57)
Aloittaessaan SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaista menettelyä komissiolla oli epäilyksiä sen suhteen, toteutettiinko Mont Parnèsin kasinon myynti avoimella, läpinäkyvällä ja syrjimättömällä tarjouskilpailumenettelyllä. Tuossa vaiheessa käytettävissä olleiden tietojen perusteella komissio katsoi, että merkittäviä vaikeuksia liittyi sen määrittämiseen, oliko myynnissä tapahtunut sääntöjenvastaista suosimista ja siihen, oliko maksettu markkinahinta vai ei. Komissio oli huolissaan siitä, että tarjouskilpailumenettelyssä esiintyneet sääntöjenvastaisuudet olisivat voineet johtaa valtiontukeen.
(58)
Komissio suoritti asian kannalta olennaisten tosiseikkojen arvioinnin muodollisen tutkintamenettelyn puitteissa. Tämä arviointi perustuu toimenpiteestä saatavissa olleisiin todisteisiin.
(59)
Komissio on saanut menettelyn eri vaiheissa tietoja lukuisista kansallisen tason oikeudenkäynneistä, joissa alkuperäinen tarjouskilpailumenettely vapautetaan sääntöjenvastaisuusepäilyistä. Komissio huomauttaa, että tähän mennessä tehdyistä kansallisen tason tuomioistuinten päätöksistä ei näytä löytyvän tukea kantelijan huomautuksille sääntöjenvastaisuuksista ja eriarvoisesta kohtelusta tarjouskilpailumenettelyssä (ks. myös 41-46 kohta edellä). Pikemminkin kansalliset tuomioistuimet näyttävät toistaiseksi vahvistaneen kansallisten sääntöjen perusteella tarjouskilpailumenettelyn sääntöjenmukaisuuden ja syrjimättömän luonteen.
(60)
Vaikka komission arviointi ei riipu kansallisten tuomioistuinten päätöksistä, se voi ottaa analyysissään tällaiset päätökset huomioon eräänä tekijänä. Komissio huomauttaa kuitenkin, että tämä arviointi ei ole millään tavalla tarkoitettu tulkitsemaan kansallista lainsäädäntöä, sillä se kuuluu jäsenvaltion yksinomaiseen toimivaltaan.
(61)
Tässä yhteydessä komissio katsoo, että tarjouskilpailumenettelyn sääntöjenmukaisuus kansallisen lainsäädännön valossa, sellaisena kuin sitä kuvataan ja perustellaan eri kansallisten tuomioistuinten tähän mennessä suorittamissa laajoissa ja perusteellisissa tutkinnoissa, on merkittävä viite tarjouskilpailumenettelyn virheettömyydestä ja syrjimättömästä luonteesta. Komissio voi ottaa muiden tekijöiden ohella huomioon tämän ilmeisen tarjouskilpailun vahvistamisen kansallisten sääntöjen perusteella arvioidessaan EU:n valtiontukisääntöjen perusteella sitä, oliko tarjousmenettely avoin, vailla ehtoja ja syrjimätön.
(62)
Tarkasteltaessa menettelyn aloittamisesta tehdyssä päätöksessä esitettyä kysymystä siitä, että yksi tarjouksista näytti rikkovan tarjouspyynnön sääntöä, joka koski vähimmäiskorotusta edelliseen tarjoukseen, komissio toteaa, että tämä kysymys on ratkennut, sillä vaadittu korotus oli 1 prosentti eikä 10 prosenttia, kuten komission oli annettu ymmärtää. Sen vuoksi komissio katsoo, että tarjouskilpailumenettelyn sääntöjä on tältä osin noudatettu.
(63)
Kun kyse on väitteestä, jonka mukaan tarjouskilpailumenettelyn aikana esitettyjä vastalauseita olisi käsitelty eri tavoin, komissio toteaa myös, että Kreikan viranomaiset ovat antaneet hyväksyttävän selityksen sille, että CA:n tarjous suljettiin tarjouskilpailumenettelyn ulkopuolelle: sovellettavissa säännöissä kielletään toisen tarjouksen esittäminen samalla tarjouskierroksella.
(64)
Kun tarkastellaan tarjouskilpailumenettelyn jälkeen tehtyjen tarjousten väitettyä epäyhdenmukaista kohtelua, komissio katsoo, että kohtelun erot (hinnankorotuksesta neuvotteleminen tarjouskilpailussa menestyneen tarjoajan kanssa samalla kun kieltäydyttiin harkitsemasta kantelijan 162 miljoonan euron tarjousta) voidaan hyväksyä tarjouskilpailumenettelyssä sallituksi käytännöksi, kun otetaan huomioon epävarmuus jälkimmäisen sääntöjenmukaisuudesta. Komissio ei voi myöskään pitää kantelijan vastaanottamatta jätettyä 162 miljoonan euron tarjousta uskottavana, koska se tehtiin vasta tarjouskilpailumenettelyn jälkeen ja sen menettelysääntöjen vastaisesti.
(65)
Ehdotuksesta, jonka mukaan koko menettely olisi voitu peruuttaa, Kreikan viranomaiset ovat todenneet, että tämä olisi tarkoittanut menettelyn uudelleen toteuttamista, jolloin vaarana olisi saattanut olla saatavan hinnan aleneminen entisestään.
(66)
Kreikan viranomaiset ovat myös todenneet, että julkiseen tarjouskilpailuun perustuvan sopimuksen puitteita ei ole muutettu lailla 3139/2003 eikä millään muullakaan tavalla.
(67)
Myynnistä saadun hinnan osalta komissio huomauttaa, että 120 miljoonan euron hinta, joka kasinosta lopulta maksettiin (36) (vaikka se onkin alempi kuin epäpäteväksi katsotun tarjouksen 162 miljoonan euron summa, jonka kantelija väittää olleensa valmis maksamaan tultuaan suljetuksi menettelystä), on kuitenkin korkeampi kuin kantelijan ilmeisesti tekemä korkein, 107 miljoonan euron tarjous ja vielä suuremmalla erolla (25,5 prosenttia) korkeampi kuin ennen menettelyä pyydetyn asiantuntija-arvion mukainen hinta osuudesta (95,4 miljoonaa euroa).
6.3 Päätelmä
(68)
Muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen jälkeen Kreikan viranomaiset vastasivat menettelyn aloittamisesta tehdyssä komission päätöksessä esitettyihin alustaviin huolenaiheisiin tyydyttävällä tavalla. Komissio ei varsinkaan ole löytänyt todisteita, jotka antaisivat aihetta päätellä, että väitettyä edunsaajaa olisi suosittu siten, että se olisi johtanut edun myöntämiseen. Kreikan myytyä osuutensa kasinosta avoimella, ehtoja sisältämättömällä ja syrjimättömällä tarjouskilpailumenettelyllä korkeimman tarjouksen tehneelle tarjoajalle, sen oletetaan saaneen markkinoiden korkeimman mahdollisen hinnan eikä sen oleteta luopuneen valtion varoista. Komissio voi sen vuoksi hyväksyä sen, että markkinataloustoimija olisi samanlaisissa olosuhteissa myynyt asianomaisen osuuden kasinosta vastaavalla hinnalla. Näin ollen komissio katsoo, että Kreikan valtion Mont Parnèsin kasinon pääomasta omistaman 49 prosentin osuuden myynti ei sisällä etua eikä näin ollen ole valtiontukea.
7. PÄÄTELMÄ
(69)
Komissio katsoo, että Kreikan valtion toteuttama 49 prosentin osuuden myynti Mont Parnèsin kasinon pääomasta ei ole tukea,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Kreikan valtion toteuttama 49 prosentin osuutensa myynti Mont Parnèsin kasinon pääomasta ei ole Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua tukea.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Helleenien tasavallalle.
Tehty Brysselissä 24 päivänä toukokuuta 2011.