KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 3. november 2010
om kriterier for og foranstaltninger til finansiering af kommercielle demonstrationsprojekter vedrørende miljømæssigt forsvarlig opsamling og geologisk lagring af CO2 og demonstrationsprojekter vedrørende innovative teknologier for vedvarende energi under ordningen for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Unionen oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF
(meddelt under nummer K(2010) 7499)
(2010/670/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/87/EF af 13. oktober 2003 om en ordning for handel med kvoter for drivhusgasemissioner i Unionen og om ændring af Rådets direktiv 96/61/EF (1), særlig artikel 10a, stk. 8, tredje afsnit, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
På mødet i Det Europæiske Råd i juni 2008 anmodedes Kommissionen om så hurtigt som muligt at tage initiativ til en mekanisme, der kan stimulere medlemsstaternes og den private sektors investeringer med henblik på at sikre opførelse og idrifttagning af op til 12 demonstrationsanlæg til opsamling og geologisk lagring af CO2 (CSS) senest i 2015.
(2)
I artikel 10a, stk. 8, i direktiv 2003/87/EF er der fastsat en mekanisme til finansiering af kommercielle demonstrationsprojekter vedrørende miljømæssigt forsvarlig opsamling og geologisk lagring af CO2, i det følgende benævnt »CCS-demonstrationsprojekter«, og demonstrationsprojekter vedrørende innovative teknologier for vedvarende energi, i det følgende benævnt »VE-demonstrationsprojekter«. For at denne mekanisme kan fungere gnidningsløst, må der fastsættes både regler og kriterier for udvælgelse og gennemførelse af sådanne projekter og grundprincipper for monetariseringen af kvoter og for forvaltning af indtægter.
(3)
Den 7. oktober 2009 vedtog Kommissionen en meddelelse »om investering i udviklingen af teknologi med lav CO2-udledning« (2) , hvori der sættes fokus på den rolle, som støtten i henhold til denne afgørelse spiller i gennemførelsen af den strategiske energiteknologiplan for EU (SET-planen) for så vidt angår de nødvendige demonstrationsprojekter.
(4)
Det bør være en forudsætning for støtte i henhold til denne afgørelse, at Kommissionen godkender ethvert statsstøtteelement i det samlede offentlige finansielle bidrag, jf. traktatens artikel 107 og 108, for at sikre, at støtten begrænses til det beløb, der er nødvendigt for at gennemføre og drive projektet, idet der tages hensyn til mulige negative virkninger for konkurrencen. Medlemsstaterne bør derfor meddele Kommissionen al støtte, der involverer statsstøtte i henhold til traktatens artikel 108, stk. 3, så udvælgelsesproceduren i henhold til denne afgørelse kan koordineres med statsstøttevurderingen.
(5)
Støtten i henhold til denne afgørelse indgår ikke EU's generelle budget. Den kan derfor kombineres med finansiering via andre instrumenter, herunder strukturfondene og Samhørighedsfonden samt det europæiske genopretningsprogram for energiområdet. Den kan også kombineres med lånefinansiering bevilget via risikodelingsfaciliteten (RSFF), som Unionen og Den Europæiske Investeringsbank (EIB) har oprettet.
(6)
For at undgå, at medlemsstaterne konkurrerer på støtten, bør støtte i henhold til denne afgørelse fastsættes til 50 % af de relevante omkostninger, medmindre den samlede støtte i henhold til denne afgørelse overstiger grænsen på 15 % af de samlede disponible kvoter, jf. direktiv 2003/87/EF. Støtten bør også kompletteres med en betydelig medfinansiering fra aktørens side. For ikke at give projekter, der finansieres over det europæiske genopretningsprogram for energiområdet, positiv særbehandling bør støtte i henhold til denne afgørelse reduceres med det beløb, der finansieres over genopretningsplanen.
(7)
Målet om at oprette et EU-demonstrationsprogram bestående af de bedst mulige projekter vedrørende en lang række teknologier i geografisk ligeligt fordelte steder på medlemsstaternes områder, i deres eksklusive økonomiske zoner og på deres kontinentalsokler kan ikke nås i tilstrækkelig grad, hvis projekterne udvælges på nationalt plan. Projekter bør derfor udvælges på EU-plan. For at sikre sammenhæng med nationale udvælgelses- og støtteprocedurer bør det være medlemsstaterne, der er ansvarlige for at indsamle støtteansøgninger fra sponsorerne og for at evaluere projekterne på basis af berettigelseskriterierne i denne afgørelse. Eftersom projekter, der støttes i henhold til denne afgørelse, i de fleste tilfælde medfinansieres af medlemsstaterne, bør medlemsstaterne have mulighed for selv at afgøre, hvilke projekter de ønsker at støtte, og hvilke aktørers ansøgninger de ønsker at indsende til EU's udvælgelsesproces. Det er ikke formålet med indsendelse af sådanne ansøgninger at erstatte en statsstøtteanmeldelse i de tilfælde, hvor der indgår statsstøtte i støtten. Medlemsstaternes rolle bør yderligere styrkes, ved at de relevante medlemsstater høres på ny for i givet fald at bekræfte værdien og strukturen af det samlede offentlige finansieringsbidrag, og ved at den foreløbige liste over udvalgte projekter forelægges for Udvalget for Klimaændringer bl.a. om projekternes kvalitet, inden der vedtages tilsagn om støtte.
(8)
På grund af EIB's ekspertise inden for projektudvælgelse og -finansiering har Kommissionen anmodet EIB om at deltage i gennemførelsen af denne afgørelse. EIB har på Kommissionens anmodning indvilliget i at handle på dens vegne og for dens regning ved udførelsen af visse opgaver med hensyn til projektudvælgelse, monetariseringen af kvoter og indtægtsforvaltning. De specifikke vilkår og betingelser for samarbejdet, herunder betaling af EIB, bør fastlægges i en aftale mellem Kommissionen og EIB, som skal godkendes af EIB's beslutningstagende organer. EIB's betaling for at udføre de pågældende opgaver bør komme fra de indtægter, som EIB skaber gennem sin indtægtsforvaltning.
(9)
De disponible indtægter fra de 300 mio. kvoter bør tildeles gennem to ansøgningsrunder, så modne projekter allerede kan modtage støtte i første runde, men hvor der så åbnes mulighed for at justere en eventuel teknisk eller geografisk uligevægt i anden runde. Hvis der er for lidt konkurrence i en specifik projektunderkategori i første runde, bør tilsagn om støtte i den pågældende underkategori udskydes til anden runde, så midlerne omfattet af denne afgørelse kan udnyttes bedst muligt.
(10)
Støtte i henhold til denne afgørelse bør forbeholdes projekter, hvor der anvendes innovative teknologier set i forhold til den aktuelle tekniske viden på de vigtigste delområder inden for de enkelte teknologier. Sådanne teknologier behøver endnu ikke være i handelen, men de bør dog være tilstrækkeligt modne til en demonstration i præ-kommerciel skala. Der skal være rimelig udsigt til, at teknologierne kan demonstreres med succes, idet teknologiske risici ikke kan udelukkes, og den foreslåede demonstrationsskala bør være således, at der ikke kan forventes at opstå nye større problemer ved yderligere opskalering. Teknologierne bør også have et stort potentiale for reproducérbarhed og derfor give gode muligheder for en omkostningseffektiv CO2-reduktion både i EU og globalt. Derfor er det kun projekter, der tilhører specifikke projektkategorier, og som opfylder specifikke krav som fastsat ved denne afgørelse, der bør komme i betragtning til støtte.
(11)
For at sikre teknologisk mangfoldighed bør der ydes støtte til 8 CCS-demonstrationsprojekter (mindst ét og højst tre projekter i hver projektkategori, mindst tre for lagring i kulbrintereservoirer og mindst tre for lagring i saltvandsakvifer) i den første ansøgningsrunde, ligesom der bør ydes støtte til ét projekt i hver VE-projektunderkategori i den første ansøgningsrunde. Hvis der er ressourcer nok, bør der åbnes mulighed for at yde støtte til yderligere projekter, samtidig med at ligevægten mellem CCS-demonstrationsprojekter og VE-demonstrationsprojekter opretholdes. Af hensyn til den geografiske ligevægt bør der desuden ydes støtte til mindst ét og højst tre projekter i samme medlemsstat. Projekter, der skal gennemføres på flere medlemsstaters område, bør i sagens natur ikke begrænses af dette kriterium.
(12)
I princippet er det de projekter, som opfylder kravene om projektantal pr. kategori på den mest omkostningseffektive måde, der bør udvælges.
(13)
For at sikre, at de udvalgte projekter starter driften som planlagt, og at midlerne anvendes effektivt, bør tilsagn om støtte betinges af, at alle relevante nationale tilladelser udstedes efter de relevante betingelser i EU-retten, og at sponsorerne har truffet de endelige investeringsbeslutninger, idet dette i begge tilfælde skal være sket inden udløbet af en vis tidsfrist efter vedtagelse af tilsagn om støtte.
(14)
Medlemsstaterne bør udbetale indtægterne til projekter på basis af juridisk bindende instrumenter. Som fastsat ved direktiv 2003/87/EF bør udbetaling finde sted årligt på basis af den mængde CO2, der oplagres til CCS-demonstrationsprojekter som rapporteret, overvåget og kontrolleret efter direktiv 2003/87/EF, og på basis af den mængde energi, der produceres til VE-projekter. Hvis medlemsstaterne garanterer, at for meget udbetalte beløb vil blive tilbagebetalt, bør der åbnes mulighed for at udbetale en del af eller alle midlerne til et projekt inden idrifttagning. Vidensdeling i forbindelse med et demonstrationsprogram er særdeles vigtig, og derfor bør midler først udbetales, når kravene om vidensdeling er opfyldt.
(15)
Foranstaltningerne i denne afgørelse er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel
Genstand
Ved denne afgørelse fastsættes der regler og kriterier for følgende:
1)
udvælgelse af kommercielle demonstrationsprojekter vedrørende miljømæssigt forsvarlig opsamling og geologisk lagring af CO2 (»CCS-demonstrationsprojekter«) og demonstrationsprojekter vedrørende innovative teknologier for vedvarende energi (»VE-demonstrationsprojekter«), jf. direktiv 2003/87/EF
2)
monetariseringen af kvotererne, jf. direktiv 2003/87/EF, til støtte af CCS- og VE-demonstrationsprojekter og forvaltning af indtægterne i forbindelse hermed
3)
udbetaling af indtægter og gennemførelse af CCS- og VE-demonstrationsprojekter.
Denne afgørelse, herunder bestemmelserne om monetariseringen af kvoter, foregriber ikke andre gennemførelsesakter, der udstedes i henhold til direktiv 2003/87/EF.
Artikel 2
Principper
1. Antallet af kvoter i reserven for nytilkomne, jf. artikel 10a, stk. 8, i direktiv 2003/87/EF, fastsættes til 300 mio.
2. CCS- og VE-demonstrationsprojekter udvælges til støtte i henhold til denne afgørelse efter to ansøgningsrunder, som Kommissionen arrangerer og stiler til medlemsstaterne, og som omfatter henholdsvis 200 mio. kvoteækvivalenter fra den første ansøgningsrunde og 100 mio. kvoteækvivalenter samt de resterende kvoter fra den første og anden ansøgningsrunde.
3. Støtten i henhold til denne afgørelse udgør 50 % af de relevante omkostninger, jf. artikel 10a, stk. 8, fjerde afsnit, fjerde punktum, i direktiv 2003/87/EF. Hvis den samlede offentlige støtte, som der ansøges om, udgør under 50 % af de relevante omkostninger, ydes der støtte svarende til den samlede offentlige støtte, som der ansøges om.
Hvis støtte i henhold til denne afgørelse er kombineret med finansiering via det europæiske genopretningsprogram for energiområdet, reduceres støtten i henhold til denne afgørelse med det beløb, som finansieringen via det europæiske genopretningsprogram for energiområdet udgør.
Artikel 3
Relevante omkostninger
1. Med henblik på anvendelsen af artikel 2, stk. 3, anvendes reglerne i stk. 2-5.
2. Ved relevante omkostninger ved CCS-demonstrationsprojekter forstås de investeringsomkostninger ved projektet, som skyldes anvendelsen af CCS, ekskl. nettonutidsværdien af det bedste overslag over driftsgevinster og -omkostninger som følge af anvendelsen af CCS i de første ti driftsår.
3. Ved relevante udgifter til VE-demonstrationsprojekter forstås de ekstra investeringsomkostninger ved projektet som følge af anvendelsen af innovative teknologier for vedvarende energi, ekskl. nettonutidsværdien af det bedste overslag over driftsomkostninger og -gevinster i de første fem år sammenlignet med konventionel produktion med samme kapacitet udtrykt i effektiv energiproduktion.
4. Investeringsudgifterne omhandlet i stk. 2 og 3 dækker udgifter til investering i jord, anlæg og udstyr.
Investeringsudgifterne kan også vedrøre investering i teknologioverførsel og knowhowlicenser, i det følgende benævnt »immaterielle aktiver«, når følgende betingelser er opfyldt:
a)
det immaterielle aktiv kan betragtes som et afskrivningsberettiget aktiv
b)
det immaterielle aktiv er erhvervet på markedsbetingelser til den lavest mulige pris
c)
det immaterielle aktiv forbliver i modtagerens virksomhed i mindst fem år.
Hvis det immaterielle aktiv afhændes før udløbet af de fem år, der er omhandlet i andet afsnit, litra c), trækkes salgsprovenuet fra de relevante omkostninger.
5. Nettodriftsomkostningerne og -gevinsten, jf. stk. 2 og 3, baseres på det bedste overslag over de produktionsrelaterede driftsomkostninger ved projektet, idet der tages hensyn til eventuelle yderligere gevinst som følge af støtteordninger, selv om der ikke er tale om statsstøtte efter traktatens artikel 107, stk. 1, sparede omkostninger og eksisterede skattebegunstigelsesforanstaltninger.
Artikel 4
EIB's rolle
Den Europæiske Investeringsbank (EIB) udfører sine opgaver i henhold til denne afgørelse på Kommissionens anmodning og vegne og for dens regning. Kommissionen er ansvarlig overfor tredjeparter.
EIB betales for at udføre de pågældende opgaver via de indtægter, som EIB skaber gennem forvaltningen af indtægterne fra konvertering af kvoter.
Kommissionen og EIB indgår en aftale om specifikke vilkår og betingelser for EIB's udførelse af dens opgaver.
Artikel 5
Udvælgelsesprocedure
1. Indkaldelser af ansøgninger offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Medlemsstaterne indsamler støtteansøgninger for projekter, der skal gennemføres på deres område.
Hvis et projekt skal gennemføres på flere medlemsstaters område, i det følgende benævnt »grænseoverskridende projekt«, underretter den medlemsstat, der modtager støtteansøgningen, de øvrige berørte medlemsstater og samarbejder med de øvrige medlemsstater med henblik på at nå frem til en fælles beslutning om, at den pågældende medlemsstat indsender projektet.
3. Medlemsstaterne skal vurdere om et projekt opfylder berettigelseskriterierne i artikel 6 og støtter projektet, sender den pågældende medlemsstat forslaget til EIB og underretter Kommissionen derom.
Når medlemsstaten indsender støtteforslag, skal den for hvert projekt give følgende oplysninger:
a)
de relevante omkostninger i euro, jf. artikel 2, stk. 3
b)
den samlede offentlige støtte i euro, som der ansøges om, og som udgøres af de relevante omkostninger minus aktørens eventuelle bidrag til omkostningerne
c)
det bedste skøn over nettonutidsværdien af yderligere gevinst som følge af støtteordningerne beregnet efter artikel 3, stk. 5
d)
for CCS-demonstrationsprojekter den samlede mængde CO2, der forventes oplagret i de første ti driftsår, eller til VE-demonstrationsprojekter, den samlede mængde energi, der forventes produceret i de første fem driftsår.
Medlemsstaten skal også underrette Kommissionen om al støtte til projektet, der involverer statsstøtte efter traktatens artikel 108, stk. 3, så udvælgelsesproceduren kan koordineres med statsstøttevurderingen.
4. På basis af de forslag, der er indgivet efter denne artikels stk. 3, vurderer EIB projektets finansielle og tekniske bæredygtighed (fornøden omhu med hensyn til de finansielle og tekniske aspekter), jf. artikel 7.
Hvis vurderingen er positiv, afgiver EIB i overensstemmelse med artikel 8 indstillinger om tilsagn om støtte til Kommissionen.
5. På basis af indstillingerne omhandlet i stk. 4 vedtager Kommissionen efter fornyet høring af de pågældende medlemsstater med henblik på at få bekræftet værdien og strukturen af den samlede offentlige støtte og efter udtalelse fra Udvalget for Klimaændringer, jf. artikel 3 i Rådets beslutning 1999/468/EF (3), tilsagn om støtte rettet til de relevante medlemsstater med angivelse i euro af den tildelte støtte til de pågældende projekter.
Artikel 6
Berettigelseskriterier
1. Et projekt er støtteberettiget, når følgende kriterier er opfyldt:
a)
projektet skal tilhøre en af kategorierne i bilag I, del A
b)
projektet skal opfylde kravene i bilag I, del B
c)
projekterne opført i bilag I, del A.II, skal være innovative, dvs. at eksisterende, gennemprøvede teknologier ikke kan tages i betragtning.
2. Hvis en medlemsstat ikke kan indsende forslag til projekter, der hører ind under en af underkategorierne i bilag I, del A.II, og som overholder de relevante tærskler, til EIB, jf. artikel 5, stk. 3, kan den pågældende medlemsstat indsende forslag til projekter, der ligger under de relevante tærskler, og sådanne projekter vil så uanset stk. 1 blive betragtet som støtteberettigede.
Artikel 7
Fornøden omhu med hensyn til de finansielle og tekniske aspekter
EIB undersøger, om hvert foreslået projekt opfylder kravene om fornøden omhu efter specifikationerne i indkaldelserne af ansøgninger, jf. artikel 5, stk. 1, og undersøgelsen skal omfatte mindst følgende aspekter:
1)
teknisk anvendelsesområde
2)
omkostninger
3)
finansiering
4)
gennemførelse
5)
drift
6)
miljøpåvirkning
7)
procedurer for indgåelse af aftaler.
Artikel 8
Projektudvælgelse
1. Der ydes støtte til otte projekter under bilag I, del A.I, og ét projekt i hver underkategori omhandlet i bilag I, del A.II.
Hvis ressourcerne tillader det, kan der ydes støtte til yderligere projekter, idet ligevægten mellem CCS- og VE-demonstrationsprojekter dog skal opretholdes.
Hvis der ikke indgives mere end to forslag for en given underkategori, vurderer Kommissionen, hvilke konkurrencemæssige konsekvenser det begrænsede antal forslag måtte få for udvælgelsen i henhold til denne afgørelse og kan, når det er hensigtsmæssigt, beslutte at udskyde tilsagn om støtte for den relevante underkategori til den anden ansøgningsrunde.
2. Projekter skal rangordnes efter stigende omkostninger pr. ydelsesenhed. CCS-demonstrationsprojekter skal rangordnes som én samlet gruppe. VE-demonstrationsprojekter skal rangordnes inden for hver underkategori omhandlet i bilag I, del A.II.
Med henblik på anvendelsen af første afsnit beregnes omkostningerne pr. ydelsesenhed for CCS-demonstrationsprojekter, som summen af de beløb, der er omhandlet i artikel 5, stk. 3, litra b) og c), divideret med den samlede mængde CO2, der forventes oplagret i de første ti driftsår, og for VE-demonstrationsprojekter, som den samlede mængde energi, der forventes produceret i de første fem driftsår.
Hvis den pågældende medlemsstat bekræfter, jf. artikel 5, stk. 5, at den offentlige støtte er tilstrækkeligt stor, udvælges for CCS-demonstrationsprojekter de højestrangerende projekter efter deres rangorden, forudsat at følgende kriterier er opfyldt:
a)
der er udvalgt mindst ét og højst tre projekter i hver projektkategori
b)
der er udvalgt mindst tre projekter vedrørende lagring i kulbrintereservoirer
c)
der er udvalgt mindst tre projekter vedrørende lagring i saltakvifer.
Når kriterierne ikke opfyldes, skal det pågældende projekt ikke udvælges, og det næsthøjest rangerede projekt undersøges derpå med henblik på eventuel udvælgelse. Denne procedure skal gentages, indtil der er udvalgt otte projekter.
Hvis den pågældende medlemsstat bekræfter, jf. artikel 5, stk. 5, at den offentlige støtte er tilstrækkeligt stor, udvælges forVE-demonstrationsprojekter det højestrangerende projekt i hver underkategori. Hvis der hverken i den ene eller den anden ansøgningsrunde er finansielt og teknisk bæredygtige projekter, der kan komme i betragtning til støtte, i en eller flere projektunderkategorier, skal der ydes støtte til et tilsvarende antal ekstraprojekter i andre underkategorier af samme projektkategori. Nærmere oplysninger skal fremgå af indkaldelsen af ansøgninger, jf. artikel 5, stk. 1.
De udvalgte CCS-demonstrationsprojekter udgør tilsammen »CCS-gruppen«, og de udvalgte VE-demonstrationsprojekter udgør tilsammen »VE-gruppen«.
3. Uanset stk. 1 reduceres antallet af udvalgte projekter, hvis den samlede ønskede støtte i henhold til denne afgørelse overstiger de disponible midler, idet den ønskede støtte reduceres i samme forhold i hver af de grupper, der er omhandlet i stk. 2, tredje og femte afsnit.
For hver gruppe fravælges først det projekt, som har de højeste omkostninger pr. ydelsesenhed, og derefter fravælges det projekt, der har de højeste omkostninger pr. ydelsesenhed i en anden kategori. Proceduren gentages, indtil den ønskede støtte er dækket af de disponible midler.
4. Forudsat at der er indsendt forslag til EIB, jf. artikel 5, stk. 3, som EIB anbefaler Kommissionen at vedtage tilsagn om støtte for, jf. artikel 5, stk. 4, skal der ydes støtte til mindst ét og højst tre projekter i samme medlemsstat.
Første afsnit gælder dog ikke for grænseoverskridende projekter.
Artikel 9
Tilsagn om støtte
Tilsagn om støtte betinges af, at alle relevante nationale tilladelser efter de relevante betingelser i EU-retten er udstedt, at Kommissionen har godkendt eventuel statsstøtte i forbindelse med et projekt, og at sponsorerne har truffet endelige investeringsbeslutninger, idet alt dette skal have fundet sted senest 24 måneder efter, at tilsagn om støtte er vedtaget.
I forbindelse med CCS-demonstrationsprojekter vedrørende lagring i saltakvifer er tilsagn om støtte betinget af, at alle relevante nationale tilladelser efter de relevante betingelser i EU-retten er udstedt, at Kommissionen har godkendt eventuel statsstøtte i forbindelse med et projekt, og at sponsorerne har truffet endelige investeringsbeslutninger, senest 36 måneder efter vedtagelse af tilsagnet om støtte.
Tilsagn om støtte ophører med at have retsvirkning, når betingelserne i stk. 1 eller 2 ikke er opfyldt.
Artikel 10
Monetarisering af kvoter og indtægtsforvaltning
1. I forbindelse med monetarisering af kvoter og indtægtsforvaltning handler Kommissionen på medlemsstaternes vegne.
2. Medlemsstaterne og Kommissionen sørger for at de 300 mio. kvoter, jf. artikel 2, stk. 1, overføres til EIB med henblik på monetarisering og indtægtsforvaltning.
3. Forud for vedtagelsen af tilsagn om støtte for hver ansøgningsrunde, jf. artikel 5, stk. 1, sælger EIB kvoterne for den pågældende runde.
EIB forvalter indtægterne og overfører dem til medlemsstaterne med henblik på udbetaling, jf. artikel 11.
Artikel 11
Udbetaling af indtægter og anvendelse af ikkeudbetalte indtægter
1. Medlemsstaterne udbetaler indtægterne til projektsponsorerne på basis af juridisk bindende instrumenter, hvori mindst følgende skal være fastsat:
a)
projektet og den bevilgede støtte i euro
b)
idriftstagningsdatoen
c)
kravene om vidensdeling, jf. artikel 12
d)
kravene i forbindelse med udbetaling af indtægter, jf. stk. 2-6 i denne artikel
e)
rapporteringskravene, jf. artikel 13
f)
oplysningerne om betingelser for beslutningen omhandlet i artikel 9.
For første ansøgningsrunde, jf. artikel 5, stk. 1, skal idrifttagningsdatoen, jf. første afsnit, litra b), være senest den 31. december 2015 medmindre den pågældende beslutning om tildeling er vedtaget efter den 31. december 2011, i hvilket tilfælde idrifttagningsdatoen, skal være senest fire år efter datoen for tilsagnet om støtte.
2. Udbetaling foretages årligt. For CCS-demonstrationsprojekter er det udbetalte beløb lig med den mængde CO2, der er lagret i det pågældende år, som overvåget, rapporteret og kontrolleret efter artikel 14 og 15 i direktiv 2003/87/EF, multipliceret med støttesatsen, og for VE-demonstrationsprojekter er det lig med den producerede mængde energi multipliceret med støttesatsen.
Støttesatsen beregnes for CCS-demonstrationsprojekter ved at dividere den bevilgede støtte med 75 % af den samlede mængde CO2, der forventes lagret i de første ti driftsår, og for VE-demonstrationsprojekter ved at dividere den bevilgede støtte med 75 % den mængde energi, der forventes produceret i de første fem driftsår.
3. Udbetalingen for et givet år sker først, når kravene om vidensdeling er opfyldt for det pågældende år.
4. Udbetaling er for CCS-demonstrationsprojekter begrænset til ti år fra den dato, der er omhandlet i stk. 1, litra b), og for VE-demonstrationsprojekter til fem år fra samme dato. De samlede udbetalte midler må ikke overstige den bevilgede støtte som omhandlet i stk. 1, litra a).
5. Hvis den pågældende medlemsstat garanterer, at enhver støtte ud over den støtte, der kan udbetales i henhold til stk. 2-4, vil blive tilbagebetalt til EIB, kan alle eller en del af midlerne til et projekt udbetales inden idrifttagning, jf. specifikationerne i tilsagnet om støtte.
6. Uden at dette berører bestemmelserne i artikel 4, andet afsnit, anvendes indtægter, der ikke er udbetalt til projekter, og indtægter, som er skabt gennem indtægtsforvaltningen, til medfinansiering af yderligere demonstrationsprojekter i henhold til denne afgørelse indtil den 31. december 2015.
Medlemsstaterne tilbagefører indtægter, der ikke er udbetalt, til EIB.
Efter den 31. december 2015 tilfalder alle resterende midler medlemsstaterne. Efter endt udbetaling overføres sådanne midler til medlemsstaterne efter principperne i artikel 10a, stk. 7, i direktiv 2003/87/EF.
Artikel 12
Vidensdeling
Medlemsstaterne sørger for, at alle projektansvarlige, konsortiemedlemmer, leverandører og underleverandører, som i udviklingen af deres produkt eller tjenesteydelse drager store fordele af den offentlige støtte, deler oplysninger om de elementer, der er omhandlet i bilag II, med andre projektansvarlige, offentlige myndigheder, forskningsinstitutter, ngo'er og offentligheden i overensstemmelse med de yderligere specifikationer i indkaldelserne af ansøgninger, jf. artikel 5, stk. 1.
Vidensdeling skal finde sted årligt og skal omfatte alle oplysninger, der er frembragt og behandlet i et givet år.
Artikel 13
Medlemsstaternes rapportering
I de perioder, der er omhandlet i artikel 11, stk. 4, skal medlemsstaterne hvert år senest den 31. december indsende rapporter om projekternes gennemførelse til Kommissionen.
Rapporterne skal mindst indeholde følgende oplysninger om hvert projekt:
1)
den lagrede mængde CO2 eller den producerede mængde ren energi
2)
de udbetalte midler
3)
eventuelle større problemer i forbindelse med projektgennemførelsen.
Artikel 14
Kommissionens Rapportering
Efter afslutningen af den første ansøgningsrunde sender Kommissionen en rapport til Udvalget for Klimaændringer om den pågældende ansøgningsrundes gennemførelse, hvori den meddeler, om det er nødvendigt at ændre denne afgørelse for at sikre geografisk og teknisk ligevægt i anden ansøgningsrunde.
Artikel 15
Adressater
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 3. november 2010.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 3 päivänä marraskuuta 2010,
sellaisten kaupallisten demonstrointihankkeiden, joiden tavoitteena on ympäristön kannalta turvallinen hiilidioksidin talteenotto ja geologinen varastointi, ja innovatiivisia uusiutuviin energialähteisiin liittyviä teknologioita käsittelevien demonstrointihankkeiden rahoittamista koskevista perusteista ja toimenpiteistä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/87/EY perustetun yhteisön kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän yhteydessä
(tiedoksiannettu numerolla K(2010) 7499)
(2010/670/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon kasvihuonekaasujen päästöoikeuksien kaupan järjestelmän toteuttamisesta yhteisössä ja neuvoston direktiivin 96/61/EY muuttamisesta 13 päivänä lokakuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/87/EY (1) ja erityisesti sen 10 a artiklan 8 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Kesäkuussa 2008 kokoontunut Eurooppa-neuvosto kehotti komissiota esittämään mahdollisimman pian mekanismin, jolla edistetään jäsenvaltioiden ja yksityisen sektorin investointeja sen varmistamiseksi, että vuoteen 2015 mennessä rakennetaan ja otetaan käyttöön jopa 12 hiilidioksidin talteenoton ja varastoinnin demonstrointilaitosta.
(2)
Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 8 kohdassa otetaan käyttöön mekanismi sellaisten kaupallisten demonstrointihankkeiden rahoittamiseksi, joiden tavoitteena on ympäristön kannalta turvallinen hiilidioksidin talteenotto ja geologinen varastointi, jäljempänä ”CCS-demonstrointihankkeet”, ja innovatiivisia uusiutuviin energialähteisiin liittyviä teknologioita käsittelevien demonstrointihankkeiden, jäljempänä ”RES-demonstrointihankkeet”, rahoittamiseksi. Mekanismin moitteettoman toiminnan varmistamiseksi on tarpeen vahvistaa sekä kyseisten hankkeiden valintaa ja toteuttamista koskevat säännöt ja perusteet että päästöoikeuksien rahaksi muuntamista ja tulojen hallinnointia koskevat perusperiaatteet.
(3)
Komissio antoi 7 päivänä lokakuuta 2009 tiedonannon investoimisesta vähähiilisten teknologioiden kehittämiseen (2), jossa painotetaan tämän päätöksen mukaisen rahoituksen asemaa toteutettaessa Euroopan strategista energiateknologiasuunnitelmaa (SET-Plan) tarvittavien demonstrointihankkeiden osalta.
(4)
Tämän päätöksen mukaisen rahoituksen ehtona olisi oltava, että komissio on hyväksynyt julkisista varoista myönnettyyn kokonaisrahoitukseen sisältyvän valtiontuen perussopimuksen 107 ja 108 artiklan mukaisesti sen varmistamiseksi, että rahoitus rajoittuu hankkeen toteuttamisen ja käyttöönoton kannalta välttämättömään ottaen huomioon kilpailuun mahdollisesti kohdistuvat kielteiset vaikutukset. Sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi annettava perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissiolle tieto kaikesta valtiontukea sisältävästä rahoituksesta, jotta on mahdollista yhteensovittaa tämän päätöksen mukainen valintamenettely ja valtiontuen arviointi.
(5)
Tämän päätöksen mukainen rahoitus ei ole osa Euroopan unionin yleistä talousarviota. Sen vuoksi se on mahdollista yhdistää muista välineistä, myös rakennerahastoista ja koheesiorahastosta sekä Euroopan energia-alan elvytysohjelmasta (EEPR), saatuun rahoitukseen. Se voidaan myös yhdistää unionin ja Euroopan investointipankin (EIP) perustaman riskinjakorahoitusvälineen (RSFF) lainarahoitukseen.
(6)
Jäsenvaltioiden välisen tuilla kilpailemisen välttämiseksi tämän päätöksen mukainen rahoitus olisi vahvistettava 50 prosentiksi huomioon otettavista kustannuksista, jollei tämän päätöksen mukaisen rahoituksen kokonaismäärä ylitä 15:tä prosenttia direktiivissä 2003/87/EY tarkoitetusta käytettävissä olevien päästöoikeuksien kokonaismäärästä, jolloin rahoitus olisi rajoitettava 15 prosenttiin käytettävissä olevien päästöoikeuksien kokonaismäärästä. Rahoituksen tulisi olla myös toiminnanharjoittajan merkittävää osarahoitusta täydentävää. Jotta Euroopan energia-alan elvytysohjelmasta rahoitettuja hankkeita ei asetettaisi etusijalle, elvytysohjelmasta saatu rahoitus olisi vähennettävä tämän päätöksen mukaisesta rahoituksesta.
(7)
Tavoitetta luoda EU:n demonstrointiohjelma, joka muodostuu parhaista mahdollisista eri tekniikan alojen hankkeista, joita toteutetaan maantieteellisesti tasapainoisesti jakautuneissa paikoissa jäsenvaltioiden alueella, niiden yksinomaisilla talousvyöhykkeillä ja niiden mannerjalustoilla, ei voida riittävällä tavalla saavuttaa, jos hankkeet valitaan kansallisella tasolla. Sen vuoksi valinta olisi tehtävä unionin tasolla. Jotta menettely olisi yhdenmukainen kansallisten valinta- ja rahoitusmenettelyjen kanssa, jäsenvaltioiden olisi huolehdittava rahoitushakemusten keräämisestä rahoittajilta ja hankkeiden arvioinnista tässä päätöksessä säädettyjen tukikelpoisuusperusteiden mukaisesti. Koska jäsenvaltiot osallistuvat useimmissa tapauksissa tämän päätöksen mukaisesti rahoitettujen hankkeiden rahoitukseen, jäsenvaltioilla olisi oltava mahdollisuus päättää, mitä hankkeita ne haluaisivat tukea ja mitkä hakemukset ne haluaisivat toimittaa unionin valintamenettelyssä käsiteltäviksi. Näiden hakemusten toimittamisella ei ole tarkoitus korvata ilmoitusta valtiontuesta tapauksissa, joissa rahoitukseen sisältyy valtiontukea. Jäsenvaltioiden asemaa olisi vahvistettava entisestään kuulemalla asianomaisia jäsenvaltioita tarvittaessa uudelleen julkisen rahoituksen kokonaismäärän arvon ja rakenteen vahvistamiseksi ja toimittamalla ilmastonmuutoskomitealle luonnoksen valittujen hankkeiden luettelosta sisältäen myös kuvauksen hankkeiden laadusta ennen myöntämispäätösten tekemistä.
(8)
Koska EIP:llä on kokemusta hankkeiden valinnasta ja rahoituksesta, komissio haluaa, että EIP osallistuu tämän päätöksen täytäntöönpanoon. EIP on suostunut huolehtimaan tietyistä hankkeiden valintaan, päästöoikeuksien rahaksi muuttamiseen ja tulojen hallinnointiin liittyvistä tehtävistä komission pyynnöstä, sen nimissä ja sen lukuun. Yhteistyötä, myös EIP:lle maksettavaa palkkiota, koskevat erityisehdot olisi vahvistettava komission ja EIP:n välisessä sopimuksessa, joka EIP:n päätöksentekoelinten on hyväksyttävä. EIP:lle sen suorittamista tehtävistä maksettava palkkio olisi otettava tulojen hallinnoinnista saaduista tuloista.
(9)
Käytettävissä olevat tulot, jotka saadaan 300 miljoonasta päästöoikeudesta, olisi myönnettävä järjestämällä kaksi ehdotuspyyntökierrosta, jolloin pitkälle kehitetyt hankkeet voisivat saada rahoitusta jo ensimmäisellä kierroksella ja toisella kierroksella olisi mahdollisuus korjata teknistä tai maantieteellistä epätasapainoa. Jos kilpailu hankkeiden tietyn alaluokan osalta ei ole riittävää ensimmäisellä kierroksella, kyseistä alaluokkaa koskevat myöntämispäätökset olisi tehtävä vasta toisella kierroksella tämän päätöksen mukaisten varojen käytön maksimoimiseksi.
(10)
Tämän päätöksen mukainen rahoitus olisi varattava hankkeille, joissa käytetään teknologioita, jotka ovat innovatiivisia kunkin teknologian keskeisimmillä osa-aloilla käytetyn nykytekniikan tason suhteen. Nämä teknologiat eivät saisi olla vielä kaupallisesti saatavilla, mutta niiden tulisi olla riittävän pitkälle kehitettyjä demonstroitaviksi ennen kaupallista vaihetta. Niillä tulisi olla kohtuulliset mahdollisuudet johtaa onnistuneeseen demonstrointiin ottaen huomioon, että teknologiaan liittyy vääjäämättä riskejä, ja demonstroinnin ehdotetun laajuuden pitäisi olla sellainen, että käytön laajentamisesta ei ole odotettavissa muita merkittäviä ongelmia. Niiden tulisi olla myös helposti toistettavissa ja siten tarjota huomattavia kustannustehokkaita hiilidioksidipäästöjen vähentämismahdollisuuksia unionissa ja maailmanlaajuisesti. Sen vuoksi rahoitusta olisi myönnettävä ainoastaan hankkeille, jotka kuuluvat tässä päätöksessä vahvistettuihin tiettyihin hankeluokkiin ja jotka täyttävät tässä päätöksessä vahvistetut erityisvaatimukset.
(11)
Teknologioiden monimuotoisuuden varmistamiseksi kussakin hankkeiden alaluokassa olisi rahoitettava kahdeksaa CCS-demonstrointihanketta (vähintään yhtä ja enintään kolmea hanketta kussakin hankeluokassa, vähintään kolmea hanketta, jotka koskevat varastointia hiilivetyvarastoihin, ja vähintään kolmea hanketta, jotka koskevat varastointia suolaiseen akviferiin) ja yhtä hanketta kussakin RES-hankkeiden alaluokassa ensimmäisellä ehdotuspyyntökierroksella. Jos resursseja on riittävästi, olisi voitava rahoittaa useampia hankkeita, jos samalla säilytetään tasapaino CCS- ja RES-demonstrointihankkeiden välillä. Lisäksi maantieteellisen tasapainon varmistamiseksi yhdessä jäsenvaltiossa olisi rahoitettava vähintään yhtä hanketta mutta enintään kolmea hanketta. Useiden jäsenvaltioiden alueella toteutettaviksi tarkoitettuja hankkeita ei saisi niiden luonteen vuoksi rajoittaa tämän perusteen mukaisesti.
(12)
Periaatteessa olisi valittava hankkeet, jotka täyttävät hankkeiden lukumäärää luokkaa kohden koskevat vaatimukset kustannustehokkaimmalla tavalla.
(13)
Sen varmistamiseksi, että valitut hankkeet otetaan käyttöön suunnitellulla tavalla ja että varat käytetään tehokkaasti, myöntämispäätösten ehtona olisi oltava, että kaikki unionin lainsäädännön asiaa koskevien vaatimusten mukaiset tarvittavat kansalliset luvat on annettu ja että rahoittajat ovat tehneet lopulliset investointipäätökset tietyn ajan kuluttua myöntämispäätösten tekemisestä.
(14)
Jäsenvaltioiden olisi maksatettava tulot hankkeille oikeudellisesti sitovien välineiden kautta. Direktiivin 2003/87/EY mukaisesti maksut olisi suoritettava vuosittain CCS-demonstrointihankkeiden osalta sellaisen varastoidun hiilidioksidin määrän perusteella, josta on raportoitu, jota on tarkkailtu ja joka on todennettu direktiivin 2003/87/EY mukaisesti, ja RES-demonstrointihankkeiden osalta tuotetun energian määrän perusteella. Jos jäsenvaltio takaa, että kaikki ylimääräinen rahoitus palautetaan, olisi kuitenkin voitava maksaa hankkeen rahoitus osittain tai kokonaisuudessaan ennen hankkeen käyttöönottoa. Koska demonstrointiohjelmassa on kiinnitettävä erityistä huomiota tietojen yhteiskäyttöön, varat olisi maksatettava ainoastaan, jos tietojen yhteiskäyttöä koskevat vaatimukset täyttyvät.
(15)
Tässä päätöksessä säädetyt toimenpiteet ovat ilmastonmuutoskomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Kohde
Tässä päätöksessä vahvistetaan säännöt ja perusteet seuraaville:
1)
direktiivissä 2003/87/EY tarkoitettujen kaupallisten demonstrointihankkeiden, joiden tavoitteena on ympäristön kannalta turvallinen hiilidioksidin talteenotto ja geologinen varastointi, (”CCS-demonstrointihankkeet”) ja innovatiivisia uusiutuviin energialähteisiin liittyviä teknologioita käsittelevien demonstrointihankkeiden (”RES-demonstrointihankkeet”) valinta;
2)
direktiivissä 2003/87/EY tarkoitettujen päästöoikeuksien rahaksi muuntaminen CCS- ja RES-demonstrointihankkeiden tukemiseen ja saatavien tulojen hallinnointi;
3)
tulojen maksatus sekä CCS- ja RES-demonstrointihankkeiden toteuttaminen.
Tämä päätös ja siihen sisältyvät säännökset päästöoikeuksien rahaksi muuttamisesta eivät rajoita muiden direktiivin 2003/87/EY mukaisesti annettujen täytäntöönpanosäädösten soveltamista.
2 artikla
Periaatteet
1. Direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 8 kohdassa tarkoitettujen uusien osallistujien varauksesta myönnettävien päästöoikeuksien lukumäärä on 300 miljoonaa.
2. Tämän päätöksen mukaisesti rahoitettavat CCS- ja RES-demonstrointihankkeet valitaan siten, että komissio järjestää jäsenvaltioille kaksi ehdotuspyyntökierrosta, joista ensimmäinen ehdotuspyyntökierros kattaa 200 miljoonaa päästöoikeutta sekä toinen ehdotuspyyntökierros ensimmäiseltä kierrokselta jääneet päästöoikeudet ja 100 miljoonaa päästöoikeutta.
3. Jollei direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 8 kohdan neljännen alakohdan neljännessä virkkeessä toisin säädetä, tämän päätöksen mukainen rahoitus on 50 prosenttia huomioon otettavista kustannuksista. Jos haetun julkisen rahoituksen kokonaismäärä on alle 50 prosenttia huomioon otettavista kustannuksista, rahoitetaan haetun julkisen rahoituksen kokonaismäärä tämän päätöksen mukaisesti.
Jos tämän päätöksen mukainen rahoitus yhdistetään Euroopan energia-alan elvytysohjelmasta (EEPR) saatuun rahoitukseen, elvytysohjelmasta saatu rahoitus on kuitenkin vähennettävä tämän päätöksen mukaisesta rahoituksesta.
3 artikla
Huomioon otettavat kustannukset
1. Sovellettaessa 2 artiklan 3 kohtaa sovelletaan tämän artiklan 2-5 kohtaa.
2. CCS-demonstrointihankkeiden huomioon otettavat kustannukset muodostuvat CCS-teknologian käytöstä aiheutuvista hankkeen investointikustannuksista, joista on vähennetty CCS-teknologian käytöstä kymmenen ensimmäisen toimintavuoden aikana johtuvia toiminnan tuottoja ja kustannuksia koskevan parhaimman arvion nettonykyarvo.
3. RES-demonstrointihankkeiden huomioon otettavat kustannukset muodostuvat innovatiivisen uusiutuviin energialähteisiin liittyvän teknologian käytöstä aiheutuvista hankkeen ylimääräisistä investointikustannuksista, joista on vähennetty viiden ensimmäisen vuoden aikana johtuvia toiminnan kustannuksia ja tuottoja koskevan parhaimman arvion nettonykyarvo verrattuna kapasiteetiltaan vastaavaan perinteiseen tuotantoon todellisena energiantuotantona mitattuna.
4. Edellä 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut investointikustannukset kattavat tontteja, laitoksia ja laitteistoja koskevat investointikustannukset.
Investointikustannukset voivat liittyä myös investointiin teknologian siirtämiseen ja taitotiedon käyttölupiin, jäljempänä ”aineeton käyttöomaisuus”, edellyttäen että seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
aineetonta käyttöomaisuutta voidaan pitää poistokelpoisena omaisuutena;
b)
aineeton käyttöomaisuus hankitaan markkinaehdoin mahdollisimman edulliseen hintaan;
c)
aineeton käyttöomaisuus pysyy saajayrityksessä vähintään viiden vuoden ajan.
Jos aineeton käyttöomaisuus myydään ennen toisen alakohdan c alakohdassa tarkoitetun viiden vuoden ajanjakson päättymistä, myynnistä saatu tuotto on vähennettävä huomioon otettavista kustannuksista.
5. Edellä 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen nettomääräisten toiminnan kustannusten ja tuottojen on perustuttava parhaimpaan arvioon hankkeen toimintamenoista sen tuotantokustannusten osalta, ja niissä on otettava huomioon kaikki tukijärjestelmistä saatavat lisähyödyt, vaikka kyseiset järjestelmät eivät olisi perussopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, sekä vältetyt kustannukset ja olemassa olevat verokannustimet.
4 artikla
EIP:n asema
Euroopan investointipankki (EIP) huolehtii tämän päätöksen mukaisista tehtävistään komission pyynnöstä, sen nimissä ja sen lukuun. Komissio on vastuussa kolmansiin nähden.
EIP:lle sen suorittamista tehtävistä maksettava palkkio otetaan tulojen hallinnoinnista saaduista tuloista.
Komissio ja EIP tekevät sopimuksen erityisehdoista, joita EIP:n on noudatettava tehtäviään suorittaessaan.
5 artikla
Valintamenettely
1. Ehdotuspyynnöt julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
2. Jäsenvaltioiden on kerättävä niiden hankkeiden rahoitushakemukset, jotka on tarkoitus toteuttaa niiden alueella.
Jos hanke on tarkoitus toteuttaa usean jäsenvaltion alueella, jäljempänä ”rajat ylittävä hanke”, rahoitushakemuksen vastaanottavan jäsenvaltion on kuitenkin ilmoitettava hankkeesta muille asianomaisille jäsenvaltioille ja toimittava muiden jäsenvaltioiden kanssa yhteistyössä yhteisen päätöksen tekemiseksi siitä, että vastaanottava jäsenvaltio ehdottaa hanketta.
3. Jos jäsenvaltio on arvioinut, täyttääkö hanke 6 artiklassa tarkoitetut tukikelpoisuusperusteet ja tukee hanketta, kyseisen jäsenvaltion on toimitettava ehdotus EIP:lle ja ilmoitettava tästä komissiolle.
Rahoitusehdotuksia toimittaessaan jäsenvaltion on ilmoitettava kunkin hankkeen osalta seuraavat tiedot:
a)
2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut huomioon otettavat kustannukset euroina;
b)
haetun julkisen rahoituksen kokonaismäärä euroina; haettu julkinen rahoitus muodostuu huomioon otettavista kustannuksista, joista on vähennetty toiminnanharjoittajan rahoitusosuus;
c)
tukijärjestelmistä saatavien lisähyötyjen nettonykyarvoa koskeva paras arvio 3 artiklan 5 kohdan mukaisesti laskettuna;
d)
CCS-hankkeiden osalta kymmenen ensimmäisen toimintavuoden aikana varastoidun hiilidioksidin ennakoitu kokonaismäärä tai RES-demonstrointihankkeiden osalta viiden ensimmäisen toimintavuoden aikana tuotetun energian ennakoitu kokonaismäärä.
Jäsenvaltioiden on myös annettava perussopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissiolle tieto kaikesta valtiontukea sisältävästä hankerahoituksesta, jotta valintamenettely on mahdollista yhteensovittaa valtiontuen arvioinnin kanssa.
4. EIP arvioi tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti toimitettujen ehdotusten perusteella hankkeen taloudellisen ja teknisen toteutuskelpoisuuden (taloudellinen ja tekninen due diligence -tarkastus) 7 artiklan mukaisesti.
Jos arviointi on myönteinen, EIP antaa 8 artiklan mukaisesti myöntämispäätöksiä koskevat suositukset komissiolle.
5. Kuultuaan asianomaisia jäsenvaltioita tarvittaessa uudelleen julkisen rahoituksen kokonaismäärän arvon ja rakenteen vahvistamiseksi ja saatuaan ilmastonmuutoskomitealta neuvoston päätöksen 1999/468/EY (3) 3 artiklan mukaisen lausunnon komissio tekee tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen suositusten perusteella asianomaisille jäsenvaltioille osoitetut myöntämispäätökset, joissa ilmoitetaan kyseisille hankkeille myönnetty rahoitus euroina.
6 artikla
Tukikelpoisuusperusteet
1. Hankkeelle voidaan myöntää rahoitusta, jos seuraavat perusteet täyttyvät:
a)
hankkeen on kuuluttava johonkin liitteessä I olevassa A osassa vahvistettuun luokkaan;
b)
hankkeen on täytettävä liitteessä I olevassa B osassa vahvistetut vaatimukset;
c)
liitteessä I olevan A osan II kohdassa lueteltujen hankkeiden on oltava innovatiivisia. Olemassa oleville, vakiintuneille teknologioille ei voida myöntää tukea.
2. Jos jokin jäsenvaltio ei kykene toimittamaan EIP:lle 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti joissakin liitteessä I olevan A osan II kohdassa täsmennetyissä alaluokissa sellaisia hanke-ehdotuksia, jotka täyttävät asianmukaiset kynnysarvot, kyseinen jäsenvaltio voi toimittaa minkä tahansa asianomaisen alaluokan kynnysarvot alittavia hanke-ehdotuksia, joille voidaan myöntää rahoitusta poiketen siitä, mitä säädetään 1 kohdassa.
7 artikla
Taloudellinen ja tekninen due diligence -tarkastus
EIP tekee kaikille ehdotetuille hankkeille due diligence -tarkastuksen 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa ehdotuspyynnöissä vahvistettujen vaatimusten mukaisesti; tarkastuksen on katettava ainakin seuraavat näkökohdat:
1)
tekninen soveltamisala;
2)
kustannukset;
3)
rahoitus;
4)
toteutus;
5)
laitteiston toiminta;
6)
ympäristövaikutukset;
7)
hankintamenettelyt.
8 artikla
Hankkeiden valinta
1. Rahoitetaan kahdeksan liitteessä I olevan A osan I kohdan mukaista hanketta ja yksi hanke kussakin liitteessä I olevan A osan II kohdassa täsmennettyjen hankkeiden alaluokassa.
Jos resursseja on riittävästi, voidaan kuitenkin rahoittaa useampia hankkeita, jos samalla säilytetään tasapaino CCS- ja RES-demonstrointihankkeiden välillä.
Jos tietyssä alaluokassa jätetään enintään kaksi ehdotusta, komissio arvioi, millä tavoin rajoitettu määrä ehdotuksia mahdollisesti vaikuttaa kilpailuun tämän päätöksen mukaisessa valinnassa, ja voi tarvittaessa päättää tehdä kyseistä alaluokkaa koskevan myöntämispäätöksen vasta toisella ehdotuspyyntökierroksella.
2. Hankkeet asetetaan nousevaan järjestykseen suorituskykyyn liittyvien yksikkökohtaisten kustannusten perusteella. CCS-demonstrointihankkeet asetetaan järjestykseen yhtenä ryhmänä. RES-demonstrointihankkeet asetetaan järjestykseen kussakin liitteessä I olevan A osan II kohdassa täsmennetyssä alaluokassa.
Ensimmäistä alakohtaa sovellettaessa suorituskykyyn liittyvät yksikkökohtaiset kustannukset lasketaan jakamalla 5 artiklan 3 kohdan b ja c alakohdassa tarkoitettujen määrien summa kymmenen ensimmäisen toimintavuoden aikana varastoidun hiilidioksidin ennakoidulla kokonaismäärällä CCS-hankkeiden osalta tai viiden ensimmäisen toimintavuoden aikana tuotetun energian ennakoidulla kokonaismäärällä RES-demonstrointihankkeiden osalta.
Asianomaisten jäsenvaltioiden vahvistettua 5 artiklan 5 kohdan mukaisesti, että julkista rahoitusta on riittävästi saatavilla CCS-demonstrointihankkeille, valitaan parhaiksi katsotut hankkeet niiden sijoittautumisjärjestyksessä edellyttäen, että seuraavat perusteet täyttyvät:
a)
kussakin hankeluokassa valitaan vähintään yksi hanke mutta enintään kolme hanketta;
b)
valitaan vähintään kolme hanketta, jotka koskevat varastointia hiilivetyvarastoihin;
c)
valitaan vähintään kolme hanketta, jotka koskevat varastointia suolaiseen akviferiin.
Jos nämä perusteet eivät täyty valittavan hankkeen kohdalla, hanke hylätään ja valintaa jatketaan järjestyksessä seuraavana olevan hankkeen tarkastelulla. Menettely toistetaan, kunnes on valittu kahdeksan hanketta.
Asianomaisten jäsenvaltioiden vahvistettua 5 artiklan 5 kohdan mukaisesti, että julkista rahoitusta on riittävästi saatavilla, RES-demonstrointihankkeista valitaan kussakin alaluokassa parhaiksi katsotut hankkeet. Jos kummallakaan ehdotuspyyntökierroksella yhdessä tai useammassa hankkeiden alaluokassa ei löydy tukikelpoisia eikä taloudellisesti ja teknisesti kannattavia hankkeita, rahoitetaan muissa saman hankeluokan alaluokissa vastaava määrä lisähankkeita. Yksityiskohtaiset säännöt vahvistetaan 5 artiklan 1 kohdan mukaisissa ehdotuspyynnöissä.
Kaikki valitut CCS-demonstrointihankkeet muodostavat yhdessä ”CCS-ryhmän” ja kaikki valitut RES-demonstrointihankkeet muodostavat yhdessä ”RES-ryhmän”.
3. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, jos tämän päätöksen mukaisesti haetun rahoituksen kokonaismäärä on käytettävissä olevia varoja suurempi, valittujen hankkeiden määrää vähennetään siten, että haettu rahoitus alenee samassa suhteessa kussakin 2 kohdan kolmannessa ja viidennessä alakohdassa tarkoitetussa ryhmässä.
Kussakin ryhmässä jätetään ensimmäisenä valitsematta hanke, jonka suorituskykyyn liittyvät yksikkökohtaiset kustannukset ovat suurimmat, ja toisena toiseen luokkaan kuuluva hanke, jonka suorituskykyyn liittyvät yksikkökohtaiset kustannukset ovat suurimmat. Menettely toistetaan, kunnes käytettävissä olevat varat kattavat haetun rahoituksen.
4. Edellyttäen että EIP:lle on 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti esitetty ehdotuksia ja EIP on 5 artiklan 4 kohdan mukaisesti antanut komissiolle myöntämispäätöksiä koskevat suositukset, yhdessä jäsenvaltiossa rahoitetaan vähintään yhtä mutta enintään kolmea hanketta.
Ensimmäistä alakohtaa ei kuitenkaan sovelleta rajatylittäviin hankkeisiin.
9 artikla
Myöntämispäätökset
Myöntämispäätösten ehtona on, että kaikki unionin lainsäädännön asiaa koskevien vaatimusten mukaiset tarvittavat kansalliset luvat on annettu, komissio on hyväksynyt hankkeeseen mahdollisesti sisältyvän valtiontuen ja rahoittajat ovat tehneet lopulliset investointipäätökset 24 kuukauden kuluessa myöntämispäätöksen tekemisestä.
Varastointia suolaiseen akviferiin koskevien CCS-demonstrointihankkeiden osalta myöntämispäätösten ehtona on, että kaikki unionin lainsäädännön asiaa koskevien vaatimusten mukaiset tarvittavat kansalliset luvat on annettu, komissio on hyväksynyt hankkeeseen mahdollisesti sisältyvän valtiontuen ja rahoittajat ovat tehneet lopulliset investointipäätökset 36 kuukauden kuluessa myöntämispäätösten tekemisestä.
Myöntämispäätöksen oikeusvaikutukset lakkaavat, jos ensimmäisen tai toisen kohdan edellytykset eivät täyty.
10 artikla
Päästöoikeuksien rahaksi muuntaminen ja tulojen hallinnointi
1. Komissio muuntaa rahaksi päästöoikeudet ja hallinnoi tuloja jäsenvaltioiden puolesta.
2. Jäsenvaltioiden ja komission on varmistettava, että 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut 300 miljoonaa päästöoikeutta siirretään EIP:lle niiden muuntamista rahaksi ja niistä saatavien tulojen hallinnointia varten.
3. EIP myy ensimmäisen ehdotuspyyntökierroksen päästöoikeudet ennen kuin komissio tekee myöntämispäätösten tekemistä kullakin 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla ehdotuspyyntökierroksella.
EIP hallinnoi tuloja ja siirtää ne jäsenvaltioille maksujen suorittamiseksi 11 artiklan mukaisesti.
11 artikla
Tulojen maksatus ja niiden tulojen käyttö, joita ei käytetä maksuihin
1. Jäsenvaltioiden on maksatettava tulot hankkeen rahoittajille oikeudellisesti sitovien välineiden kautta; näissä välineissä on täsmennettävä vähintään seuraavat seikat:
a)
hanke ja myönnetty rahoitus euroina;
b)
käyttöönottopäivä;
c)
12 artiklan mukaista tietojen yhteiskäyttöä koskevat vaatimukset;
d)
tämän artiklan 2-6 kohdan mukaista tulojen maksatusta koskevat vaatimukset;
e)
13 artiklan mukaista kertomuksen antamista koskevat vaatimukset;
f)
9 artiklassa tarkoitetun päätöksen sovellettavuuden edellytyksiä koskevat tiedot.
Edellä 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen ehdotuspyyntöjen ensimmäisen kierroksen osalta tämän kohdan ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettu käyttöönottopäivä on viimeistään 31 päivä joulukuuta 2015, paitsi jos kyseinen myöntämispäätös on tehty 31 päivän joulukuuta 2011 jälkeen, jossa tapauksessa käyttöönottopäivä on viimeistään neljän vuoden kuluttua myöntämispäivästä.
2. Maksut suoritetaan vuosittain. CCS-demonstrointihankkeiden osalta maksettava määrä vastaa tietyn vuoden aikana varastoidun hiilidioksidin määrää, jota on tarkkailtu, josta on raportoitu ja joka on todennettu direktiivin 2003/87/EY 14 ja 15 artiklan mukaisesti, kerrottuna rahoitusosuudella, ja RES-demonstrointihankkeiden osalta tuotetun energian määrää kerrottuna rahoitusosuudella.
CCS-demonstrointihankkeiden osalta rahoitusosuus lasketaan jakamalla myönnetty rahoitus 75 prosentilla kymmenen ensimmäisen toimintavuoden aikana varastoidun hiilidioksidin ennakoidusta kokonaismäärästä tai RES-demonstrointihankkeiden osalta 75 prosentilla viiden ensimmäisen toimintavuoden aikana tuotetun energian ennakoidusta kokonaismäärästä.
3. Tiettyä vuotta koskeva maksatus suoritetaan ainoastaan, jos tietojen yhteiskäyttöä koskevat vaatimukset täyttyvät kyseisenä vuonna.
4. CCS-demonstrointihankkeiden osalta maksuja suoritetaan enintään kymmenen vuoden ajan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetusta päivästä ja RES-demonstrointihankkeiden osalta viiden vuoden ajan mainitusta päivästä. Maksettu kokonaismäärä ei saa missään tapauksessa ylittää 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettua myönnettyä rahoitusta.
5. Jos kyseinen jäsenvaltio takaa, että kaikki 2, 3 ja 4 kohdan mukaisen rahoituksen ylittävä rahoitus palautetaan EIP:lle, hankkeen rahoitus voidaan maksaa osittain tai kokonaisuudessaan ennen hankkeen käyttöönottoa myöntämispäätöksessä vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.
6. Rajoittamatta 4 artiklan toisen kohdan soveltamista tulot, joita ei käytetä maksuihin, ja tulojen hallinnoinnista saadut tulot on käytettävä tämän päätöksen mukaisesti rahoitettavien muiden demonstrointihankkeiden rahoittamiseen 31 päivään joulukuuta 2015 saakka.
Jäsenvaltioiden on palautettava EIP:lle tulot, joita ei ole käytetty maksuihin.
Jäljelle jääneet varat kuuluvat jäsenvaltioille 31 päivän joulukuuta 2015 jälkeen. Maksatuksen päättyessä varat siirretään jäsenvaltioille direktiivin 2003/87/EY 10 a artiklan 7 kohdassa säädettyjen periaatteiden mukaisesti.
12 artikla
Tietojen yhteiskäyttö
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki hankkeeseen osallistuvat toiminnanharjoittajat, konsortion jäsenet, toimittajat ja alihankkijat, jotka hyötyvät myönnetystä julkisesta rahoituksesta huomattavasti tuotteensa tai palvelunsa kehittämisen kannalta, luovuttavat liitteessä II vahvistettuja seikkoja koskevat tiedot muille hankkeeseen osallistuville toiminnanharjoittajille, viranomaisille, tutkimuslaitoksille, kansalaisjärjestöille ja yleisölle 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa ehdotuspyynnöissä vahvistettujen tarkempien vaatimusten mukaisesti.
Tietojenvaihto on toteutettava vuosittain, ja sen on koskettava kaikkia tietyn vuoden aikana tuotettuja ja käsiteltyjä tietoja.
13 artikla
Jäsenvaltioiden kertomukset
Edellä 11 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen ajanjaksojen aikana jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle viimeistään kunkin vuoden 31 päivänä joulukuuta kertomukset hankkeiden toteuttamisesta.
Kertomuksissa on esitettävä ainakin seuraavat tiedot kustakin hankkeesta:
1)
varastoidun hiilidioksidin tai tuotetun puhtaan energian määrä;
2)
maksetut varat;
3)
hankkeen toteuttamisessa ilmenneet merkittävät ongelmat.
14 artikla
Komission kertomus
Ensimmäisen ehdotuspyyntökierroksen päätyttyä komissio antaa kertomuksen ilmastonmuutoskomitealle kyseisen ehdotuspyyntökierroksen täytäntöönpanosta ja ilmoittaa, onko tätä päätöstä tarpeen muuttaa maantieteellisen ja teknisen tasapainon varmistamiseksi toisella ehdotuspyyntökierroksella.
15 artikla
Osoitus
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 3 päivänä marraskuuta 2010.