KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 1158/2010
af 9. december 2010
om en fælles sikkerhedsmetode til vurdering af overholdelsen af kravene til opnåelse af jernbanesikkerhedscertifikater
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/49/EF af 29. april 2004 om jernbanesikkerhed i EU og om ændring af Rådets direktiv 95/18/EF om udstedelse af licenser til jernbanevirksomheder og direktiv 2001/14/EF om tildeling af jernbaneinfrastrukturkapacitet og opkrævning af afgifter for brug af jernbaneinfrastruktur samt sikkerhedscertificering (jernbanesikkerhedsdirektivet) (1), særlig artikel 6, stk. 1,
under henvisning til Det Europæiske Jernbaneagenturs henstilling ERA/REC/SAF/09-2009 om fælles sikkerhedsmetoder, der blev afgivet til Kommissionen den 18. september 2009, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Direktiv 2004/49/EF opstiller rammerne for lige vilkår for alle jernbanevirksomheder i form af anvendelsen af de samme krav til sikkerhedscertificering i hele Unionen. Målet med den fælles sikkerhedsmetode er, at opstille rammer for de nationale sikkerhedsmyndigheder med henblik på at harmonisere kriterierne for deres beslutningstagning i hele Unionen i overensstemmelse med artikel 17, stk. 4, i direktiv 2004/49/EF.
(2)
Det er nødvendigt at give de nationale sikkerhedsmyndigheder en metode til at vurdere hensigtsmæssigheden af de fremgangsmåder, som jernbanevirksomhederne følger, for at leve op til de harmoniserede kriterier for opnåelse af A-sikkerhedscertifikater, der udstedes i henhold til artikel 10, stk. 2, litra a), og B-sikkerhedscertifikater, der udstedes i henhold til artikel 10, stk. 2, litra b), i direktiv 2004/49/EF. De kriterier, som de nationale sikkerhedsmyndigheder skal anvende til deres vurderinger, bør fastlægges, og de procedurer, der skal følges, bør fastsættes.
(3)
Med hensyn til overholdelsen af sikkerhedskravet om, at ansvaret for vedligeholdelsen af jernbanekøretøjer bør fastlægges tydeligt, bør en jernbanevirksomhed, som ikke er den enhed, der foretager vedligeholdelsen af alle de køretøjer, den anvender, med passende ordninger som GCU-kontrakter (General Contract of Use) sikre, at der for hvert køretøj er udpeget en enhed, der har ansvaret for dets vedligeholdelse i overensstemmelse med artikel 14a i direktiv 2004/49/EF. Kontrakten bør specificere, hvilke oplysninger det er nødvendigt at udveksle mellem virksomhederne, for at sikre sikker drift af køretøjerne.
(4)
Ved vurderingen af, om kontrahenternes eller leverandørernes produkter eller tjenester til jernbanevirksomhederne, som f. eks. tjenester fra uddannelsescentre, der er godkendt i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2007/59/EF af 23. oktober 2007 om certificering af lokomotivførere, der fører lokomotiver og tog på jernbanenettet i Fællesskabet (2), lever op til sikkerhedskravene, kan godkendelser eller certifikater, der er udstedt til kontrahenterne eller leverandørerne i overensstemmelse med den relevante EU-lovgivning, betragtes som gyldig dokumentation. Certificering af enheder, der har ansvaret for vedligeholdelse i henhold til artikel 14a i direktiv 2004/49/EF, kan også betragtes som gyldig dokumentation. Indtil det europæiske system til certificering træder i kraft kan certifikater, der er udstedt på grundlag af det aftalememorandum om fastsættelse af de grundlæggende principper for en fælles certificering af enheder med ansvar for vedligeholdelsen af godsvogne (3), der blev undertegnet den 14. maj 2009, betragtes som gyldig dokumentation, når overholdelsen af de relevante sikkerhedskrav vurderes.
(5)
De nationale sikkerhedsmyndigheder vurderer en jernbanevirksomheds evne til at overholde kravene til almindelig drift og kravene vedrørende det særlige net, for hvilket jernbanevirksomheden søger om certificering, ved at vurdere dets samlede sikkerhedsledelsessystem.
(6)
Hver national sikkerhedsmyndighed bør oprette ordninger med henblik på at undersøge om de resultater, der er angivet i ansøgningen om et sikkerhedscertifikat, afspejler sig i driften efter udstedelsen af certifikatet, og om alle de nødvendige krav fortsat opfyldes som omhandlet i artikel 16, stk. 2, litra f), og artikel 17, stk. 2, i direktiv 2004/49/EF. Dette forudsætter derfor, at der udarbejdes en ordning for tilsyn med forholdene efter udstedelsen af certifikatet, der er baseret på grundlæggende nøgleprincipper, så det sikres, at de nationale sikkerhedsmyndigheders tilgang i medlemsstaterne er ensartet.
(7)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelsen fra udvalget som omhandlet i artikel 27, stk. 1, i direktiv 2004/49/EF -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastsætter en fælles sikkerhedsmetode til vurdering af overholdelsen af kravene i sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 6, stk. 3, litra b), i direktiv 2004/49/EF.
Den fælles sikkerhedsmetode omfatter:
a)
en procedure og kriterier til brug ved vurderinger af jernbanevirksomhedernes ansøgninger om sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 10, stk. 2, i direktiv 2004/49/EF, jf. bilag I, II og III til nærværende forordning
b)
principper for tilsynet med overholdelsen af kravene i direktiv 2004/49/EF efter at den nationale sikkerhedsmyndighed har udstedt certifikatet, jf. bilag IV til nærværende forordning.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved: »tilsyn«: den ordning, der oprettes af den nationale sikkerhedsmyndighed med henblik på at kontrollere sikkerhedspræstationerne, efter at den har udstedt et sikkerhedscertifikat.
Artikel 3
Procedurer for vurdering af ansøgninger
1. Når de nationale sikkerhedsmyndigheder behandler ansøgninger om både A- og B-sikkerhedscertifikater, der indsendes efter nærværende forordnings ikrafttræden, skal de anvende de procedurer, der er fastsat i bilag I til nærværende forordning, når de vurderer overensstemmelsen med kravene i direktiv 2004/49/EF. De nationale sikkerhedsmyndigheder skal anvende de kriterier til vurdering, der er fastsat i bilag II til nærværende forordning, når det drejer sig om sikkerhedscertifikater, der er udstedt i henhold til artikel 10, stk. 3, i direktiv 2004/49/EF, og de kriterier, der er fastsat i bilag III til nærværende forordning, når det drejer sig om sikkerhedscertifikater, der er udstedt i henhold til artikel 10, stk. 4, i direktiv 2004/49/EF. Disse kriterier skal også anvendes i forbindelse med fornyelsen af sikkerhedscertifikater i henhold til artikel 10, stk. 5, i direktiv 2004/49/EF.
2. Under vurderingen kan de nationale sikkerhedsmyndigheder godtage, at ansøgerne forpligter sig til at foretage risikoforvaltningen ved at indgå kontrakter med tredjeparter. Kontrakterne skal også specificere den udveksling af oplysninger, der er nødvendig for at sikre en sikker drift af køretøjerne, navnlig på områder relateret til vedligeholdelse.
3. Det antages, at produkter eller tjenester, som kontrahenterne eller leverandørerne leverer eller yder til jernbanevirksomhederne, lever op til sikkerhedskravene, hvis kontrahenterne, leverandørerne eller produkterne i forbindelse med en sådan levering eller ydelse er certificeret i overensstemmelse med de relevante certificeringsordninger, der er oprettet i medfør af EU-lovgivningen.
Artikel 4
Tilsyn
Efter udstedelsen af sikkerhedscertifikater skal de nationale sikkerhedsmyndigheder, både for A- og B-sikkerhedscertifikater, føre tilsyn med, at jernbanevirksomhedernes sikkerhedsledelsessystemer fortsat anvendes, og de skal anvende de principper for tilsyn, der er fastsat i bilag IV.
Artikel 5
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. december 2010.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 1158/2010,
annettu 9 päivänä joulukuuta 2010,
yhteisestä turvallisuusmenetelmästä rautateiden turvallisuustodistusten saamista koskevien vaatimusten noudattamisen arvioimiseksi
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisön rautateiden turvallisuudesta sekä rautatieyritysten toimiluvista annetun neuvoston direktiivin 95/18/EY ja rautateiden infrastruktuurikapasiteetin käyttöoikeuden myöntämisestä ja rautateiden infrastruktuurin käyttömaksujen perimisestä sekä turvallisuustodistusten antamisesta annetun direktiivin 2001/14/EY muuttamisesta (rautatieturvallisuusdirektiivi) 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/49/EY (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon komissiolle 18 päivänä syyskuuta 2009 toimitetun Euroopan rautatieviraston suosituksen ERA/REC/SAF/09-2009 vaatimustenmukaisuuden arvioinnissa käytettävästä yhteisestä turvallisuusmenetelmästä,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivillä 2004/49/EY luodaan puitteet, joissa kaikille rautatieyrityksille tarjotaan yhtäläiset edellytykset, sillä samoja vaatimuksia turvallisuustodistuksille sovelletaan kaikkialla unionissa. Yhteisen turvallisuusmenetelmän tarkoituksena on luoda puitteet, joissa kansallisten turvallisuusviranomaisten päätöksentekoperusteet yhdenmukaistetaan koko unionissa direktiivin 2004/49/EY 17 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
(2)
On tarpeen säätää menetelmästä, jolla kansalliset turvallisuusviranomaiset voivat arvioida, ovatko rautatieyritysten kehittämät menettelyt riittäviä täyttämään direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 2 kohdan a alakohdan (todistusten A-osat) ja 10 artiklan 2 kohdan b alakohdan (todistusten B-osat) mukaisesti annettujen turvallisuustodistusten saamista koskevat yhdenmukaiset vaatimukset. Kansallisten turvallisuusviranomaisten arvioinnin tekemisessä käyttämät arviointiperusteet olisi määriteltävä ja noudatettavat menettelyt vahvistettava.
(3)
Sen turvallisuusvaatimuksen noudattamisen osalta, jonka mukaan vastuu raideliikenteen kalustoyksikön kunnossapidosta olisi määriteltävä selkeästi, rautatieyrityksen, joka ei ole kaikkien sen toiminnassa käytettävien kalustoyksikköjen kunnossapidosta vastaava yksikkö, olisi varmistettava asianmukaisilla sopimusjärjestelyillä, kuten yleisellä käyttösopimuksella (GCU-sopimuksella), että kullakin kalustoyksiköllä on sille osoitettu kunnossapidosta vastaava yksikkö direktiivin 2004/49/EY 14 a artiklan mukaisesti. Osapuolten välisessä sopimuksessa olisi eriteltävä, millaista tietojenvaihtoa tarvitaan molempien yritysten välillä kalustoyksikköjen turvallisen toiminnan varmistamiseksi.
(4)
Arvioitaessa turvallisuusvaatimusten täyttymistä silloin, kun kyseessä ovat rautatieyritysten alihankkijoiden ja toimittajien luovuttamat tuotteet tai suorittamat palvelut, kuten vetureita ja junia rautateillä yhteisössä ajavien veturinkuljettajien hyväksymisestä 23 päivänä lokakuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2007/59/EY (2) mukaisesti tunnustettujen koulutuskeskusten palvelusuoritukset, asiaa koskevan unionin lainsäädännön mukaisesti alihankkijoille ja toimittajille myönnettyjä lupia tai todistuksia voidaan pitää pätevänä todisteena. Direktiivin 2004/49/EY 14 a artiklan mukaisesta kunnossapidosta vastaaville yksiköille myönnettyjä todistuksia voidaan myös pitää pätevänä todisteena. Kunnes eurooppalainen sertifiointijärjestelmä tulee voimaan tavaravaunujen kunnossapidosta vastaavien yksiköiden yhteisen sertifiointijärjestelmän perusperiaatteiden vahvistamista koskevan 14 päivänä toukokuuta 2009 allekirjoitetun yhteisymmärryspöytäkirjan (3) perusteella annettuja todistuksia voidaan pitää pätevänä todisteena arvioitaessa asiaa koskevien turvallisuusvaatimusten noudattamista.
(5)
Kansalliset turvallisuusviranomaiset arvioivat rautatieyrityksen valmiuksia noudattaa kaikkia yleisessä toiminnassa ja siinä verkossa, jolle se hakee todistusta, edellytettäviä vaatimuksia arvioimalla sen turvallisuusjohtamisjärjestelmää yleisellä tasolla.
(6)
Jokaisen kansallisen turvallisuusviranomaisen olisi otettava käyttöön järjestelyt sen tutkimiseksi, saavutetaanko turvallisuustodistushakemuksessa mainitut toimintatulokset luvan myöntämisen jälkeen ja noudatetaanko kaikkia tarvittavia vaatimuksia jatkuvasti, kuten direktiivin 2004/49/EY 16 artiklan 2 kohdan f alakohdassa ja 17 artiklan 2 kohdassa edellytetään. Tämä edellyttää sen vuoksi keskeisiin perusperiaatteisiin perustuvan jälkivalvontajärjestelmän kehittämistä, jotta varmistettaisiin, että kaikkien jäsenvaltioiden kansallisten turvallisuusviranomaisten lähestymistapa olisi yhdenmukainen.
(7)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat direktiivin 2004/49/EY 27 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
Tällä asetuksella perustetaan yhteinen turvallisuusmenetelmä turvallisuustodistusten saamista koskevien vaatimusten noudattamisen arvioimiseksi direktiivin 2004/49/EY 6 artiklan 3 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla.
Yhteinen turvallisuusmenetelmä sisältää
a)
menettelyn ja arviointiperusteet, joita noudattaen rautatieyritysten jättämiä direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja turvallisuustodistushakemuksia arvioidaan tämän asetuksen liitteiden I, II ja III mukaisesti;
b)
tämän asetuksen liitteen IV mukaiset periaatteet, jotka koskevat direktiivissä 2004/49/EY säädettyjen vaatimusten noudattamisen valvontaa sen jälkeen, kun kansallinen turvallisuusviranomainen on myöntänyt todistuksen.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan: ”valvonnalla” järjestelyjä, jotka kansallinen turvallisuusviranomainen on ottanut käyttöön turvallisuustason tarkkailemiseksi turvallisuustodistuksen myöntämisen jälkeen.
3 artikla
Hakemusten arviointimenettelyt
1. Kun kansalliset turvallisuusviranomaiset tutkivat tämän asetuksen voimaantulon jälkeen jätettyjä turvallisuustodistusten A- ja B-osaa koskevia hakemuksia, niiden on sovellettava tämän asetuksen liitteessä I vahvistettua menettelyä direktiivissä 2004/49/EY säädettyjen vaatimusten noudattamisen arvioimiseksi. Kansallisten turvallisuusviranomaisten on käytettävä tämän asetuksen liitteessä II vahvistettuja arviointiperusteita direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 3 kohdan mukaisesti annettuihin turvallisuustodistuksiin ja tämän asetuksen liitteessä III vahvistettuja arviointiperusteita direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 4 kohdan mukaisesti annettuihin turvallisuustodistuksiin. Kyseisiä arviointiperusteita on käytettävä myös silloin, kun turvallisuustodistuksia uusitaan direktiivin 2004/49/EY 10 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
2. Arvioinnin aikana kansalliset turvallisuusviranomaiset voivat hyväksyä hakijoiden antamat sitoumukset siitä, että ne järjestävät riskinhallinnan kolmansien kanssa tehtävillä sopimuksilla. Sopimuksissa on myös eriteltävä kalustoyksikköjen turvallisen toiminnan varmistamiseksi tarvittava tietojenvaihto erityisesti kunnossapitoon liittyvillä aloilla.
3. Alihankkijoiden tai toimittajien rautatieyrityksille luovuttamat tuotteet tai suorittamat palvelut on katsottava turvallisuusvaatimusten mukaisiksi, jos alihankkijat, toimittajat tai tuotteet on sertifioitu unionin lainsäädännöllä perustettujen asiaa koskevien sertifiointijärjestelmien mukaisesti tällaista tuotteiden luovutusta ja palvelujen suoritusta varten.
4 artikla
Valvonta
Kun kansalliset turvallisuusviranomaiset ovat myöntäneet turvallisuustodistuksen, niiden on sekä A- että B-osan osalta valvottava, että rautatieyritykset jatkavat turvallisuusjohtamisjärjestelmiensä soveltamista, ja noudatettava liitteessä IV vahvistettuja valvontaperiaatteita.
5 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 9 päivänä joulukuuta 2010.