KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 744/2012
af 16. august 2012
om ændring af bilag I og II til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/32/EF for så vidt angår maksimumsindholdet af arsen, fluor, bly, kviksølv, endosulfan, dioxiner, Ambrosia spp., diclazuril og lasalocid A-natrium samt indgrebstærsklerne for dioxiner
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/32/EF af 7. maj 2002 om uønskede stoffer i foderstoffer (1), særlig artikel 8, stk. 1, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til direktiv 2002/32/EF er det forbudt at anvende produkter bestemt til foder med et indhold af uønskede stoffer, der overstiger de maksimumsindhold, der er fastsat i nævnte direktivs bilag I. I direktivets bilag II er der fastsat indgrebstærskler, som udløser undersøgelser i tilfælde, hvor der konstateres forhøjede værdier for de pågældende stoffer.
(2)
Der er fastsat højere grænseværdier for indholdet af arsen, fluor, bly og kviksølv i fodermidlet calciumcarbonat og højere grænseværdier for indholdet af arsen og fluor i fodermidlet magnesiumoxid, men ikke i fodermidlet calciummagnesiumcarbonat, der er en naturlig forbindelse af calciumcarbonat og magnesiumcarbonat. For at gøre lovgivningen mere konsekvent bør grænseværdierne for indholdet af arsen, fluor, bly og kviksølv i fodermidlet calciummagnesiumcarbonat bringes på linje med de eksisterende grænseværdier for calciumcarbonat.
(3)
Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) konkluderede i sin videnskabelige udtalelse om sikkerheden og effektiviteten ved dikobberchloridtrihydroxid (tribasisk kobberchlorid, TBCC) som fodertilsætningsstof (2), at der burde fastsættes samme grænseværdi for indhold af arsen i dette tilsætningsstof som for arsen i kobbersulfatpentahydrat og kobbercarbonat. Grænseværdien for arsen i dikobberchloridtrihydroxid bør ændres.
(4)
Visse foderblandinger til selskabsdyr indeholder en betydelig andel af fodermidlerne fisk, andre vanddyr og produkter fremstillet heraf og/eller mel af tang. Disse fodermidler indeholder et højt samlet indhold af arsen. Arsen forekommer imidlertid i disse fodermidler hovedsageligt som organisk arsen, der er den mindst giftige form. Derfor bør den grænseværdi for indhold af arsen, der finder anvendelse på tilskudsfoder og fuldfoder, som er beregnet til selskabsdyr, og som indeholder fisk, andre vanddyr og produkter fremstillet heraf og/eller mel af tang, ændres.
(5)
De to zeolitmineraler natrolit og clinoptilolit er de aktive bestanddele i natrolitphonolit (E566) og clinoptilolit af vulkansk oprindelse (E567). Der bør derfor anvendes samme grænseværdi for bly i natrolitphonolit (E566) som i clinoptilolit af vulkansk oprindelse (E567).
(6)
Med henblik på at øge bæredygtigheden i opdrættet af laksefisk erstattes fiskeolie gradvist af vegetabilske olier. Denne erstatning, der ville have en meget gunstig indflydelse på bæredygtigheden i havmiljøet, er imidlertid i nogle tilfælde ikke mulig på grund af den meget lave grænseværdi for endosulfan i fuldfoder til fisk. EFSA har efter anmodning fra Kommissionen afgivet en videnskabelig udtalelse. I sin udtalelse om endosulfans orale toksicitet hos fisk (3) har EFSA udtalt, at der ikke er konstateret skadelige virkninger af betydning hos fisk (atlanterhavslaks), der har været eksponeret for op til 0,1 mg/kg endosulfan i foder i bure på åbent hav, og at der kun er konstateret skadelige virkninger i mindre omfang hos laks, der har været eksponeret for højere grænseværdier end den nugældende for foder, der gives i bassiner. En begrænset undersøgelse viser visse skadelige virkninger hos nilcichliden, når denne fiskeart eksponeres for endosulfan via foderet i bassiner. Der bør derfor foreslås en højere grænseværdi for indholdet af endosulfan i fuldfoder til laksefisk for at begunstige udviklingen af øget bæredygtighed i fiskeopdræt, uden at dette dog forvolder skadelige virkninger for fisks og menneskers sundhed.
(7)
Nye data viser, at indholdet af dioxiner i krebsdyrmel, der er et biprodukt fra fødevareproduktion og hovedsageligt anvendes i foder til prydfisk i mængder på 1 % - 3 % i foderet, er højere end den nugældende grænseværdi. For at gøre det muligt at anvende krebsdyrmel i foder og nedsætte fødevarespildet uden at udsætte dyrs sundhed og folkesundheden for risici bør grænseværdien for indholdet af dioxiner i krebsdyrmel hæves en smule.
(8)
Sigtet med direktiv 2002/32/EF er bl.a. at undgå, at der spredes levedygtige frø af Ambrosia spp. i miljøet. Da formaling eller knusning ødelægger frøenes spireevne, er det ikke nødvendigt at rense kerner og frø, der indeholder frø af Ambrosia spp. i mængder, som ikke opfylder bestemmelserne, inden formaling eller knusning, på betingelse af at der træffes forebyggende foranstaltninger til at undgå spredning af frø af Ambrosia spp. i miljøet under transport, lagring eller forarbejdning.
(9)
Der bør foretages ændringer vedrørende coccidiostatikaene diclazuril og lasalocid A-natrium, således at der tages hensyn til, at disse stoffer for nyligt er blevet godkendt ved Kommissionens forordning (EU) nr. 169/2011 af 23. februar 2011 om godkendelse af diclazuril som tilsætningsstof til foder til perlehøns (indehaver af godkendelsen er Janssen Pharmaceutica N.V.) (4), Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 888/2011 af 5. september 2011 om godkendelse af diclazuril som fodertilsætningsstof til slagtekalkuner (indehaver af godkendelsen er Janssen Pharmaceutica N.V.) og om ændring af forordning (EF) nr. 2430/1999 (5) og Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 900/2011 af 7. september 2011 om godkendelse af lasalocid A-natrium som fodertilsætningsstof til fasaner, perlehøns, vagtler og agerhøns, dog ikke æglæggende fugle (indehaver af godkendelsen er Alpharma (Belgium) BVBA) (6).
(10)
Eftersom det foreslås at hæve grænseværdien for indholdet af dioxiner i krebsdyrmel, bør indgrebstærsklen for krebsdyrmel, der er fastsat i bilag II i direktiv 2002/32/EF, også hæves tilsvarende.
(11)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, og hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har modsat sig foranstaltningerne -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilag I og II til direktiv 2002/32/EF ændres som angivet i bilaget til denne forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. august 2012.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 744/2012,
annettu 16 päivänä elokuuta 2012,
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/32/EY liitteiden I ja II muuttamisesta siltä osin kuin on kyse arseenin, fluorin, lyijyn, elohopean, endosulfaanin, dioksiinien, Ambrosia spp:n, diklatsuriilin ja lasalosidinatrium A:n enimmäispitoisuuksista sekä dioksiinien toimintarajoista
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon haitallisista aineista eläinten rehuissa 7 päivänä toukokuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/32/EY (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 1 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Direktiivissä 2002/32/EY kielletään sellaisten rehuksi tarkoitettujen tuotteiden käyttö, joissa haitallisten aineiden pitoisuus ylittää kyseisen direktiivin liitteessä I säädetyt enimmäispitoisuudet. Direktiivin liitteessä II vahvistetaan toimintarajat, joiden ylittyessä käynnistetään tutkimukset, jos kyseisten aineiden pitoisuudet ovat kohonneet.
(2)
Rehuaineelle kalsiumkarbonaatti on vahvistettu korkeammat arseenin, fluorin, lyijyn ja elohopean enimmäispitoisuudet ja rehuaineelle magnesiumoksidi korkeammat arseenin ja fluorin enimmäispitoisuudet, mutta ei rehuaineelle kalsium- ja magnesiumkarbonaatti, joka on kalsium- ja magnesiumkarbonaatin luonnossa esiintyvä seos. Johdonmukaisuuden vuoksi on aiheellista yhdenmukaistaa rehuaineen kalsium- ja magnesiumkarbonaatti sisältämän arseenin, fluorin, lyijyn ja elohopean enimmäispitoisuudet kalsiumkarbonaatin nykyisten enimmäispitoisuuksien kanssa.
(3)
Euroopan elintarviketurvallisuusviranomainen, jäljempänä ’elintarviketurvallisuusviranomainen’, totesi dikuparikloriditrihydroksidin (kupari(III)kloridi, TBCC) turvallisuudesta ja tehokkuudesta rehun lisäaineena antamassaan tieteellisessä lausunnossa (2), että olisi aiheellista vahvistaa tämän lisäaineen sisältämälle arseenille sama enimmäispitoisuus kuin kupari(II)sulfaattipentahydraatin ja kupari(II)karbonaatin sisältämälle arseenille. On aiheellista muuttaa dikuparikloriditrihydroksidin sisältämän arseenin enimmäispitoisuutta.
(4)
Lemmikkieläinten tiettyjen rehuseosten rehuaineksena on suurelta osin kalaa, muita vesieläimiä ja niistä johdettuja tuotteita ja/tai merileväjauhoa. Näiden rehujen kokonaisarseenipitoisuus on korkea. Arseeni on kuitenkin kyseisissä rehuaineissa pääosin orgaanisena arseenina eli vähemmän myrkyllisessä muodossa. Sen vuoksi on aiheellista muuttaa arseenin enimmäispitoisuutta, jota sovelletaan lemmikkieläinten täydennys- ja täysrehuun, joka sisältää kalaa, muita vesieläimiä ja niistä johdettuja tuotteita ja/tai merileväjauhoa.
(5)
Kaksi zeoliittimineraalia, natroliitti ja klinoptiloliitti ovat natroliitti-fonoliitin (E566) ja tuliperäisen klinoptiloliitin (E567) aktiivisia ainesosia. Tämän vuoksi on aiheellista soveltaa samoja enimmäispitoisuuksia natroliitti-fonoliitin (E566) ja tuliperäisen klinoptiloliitin (E567) sisältämään lyijyyn.
(6)
Jotta lohikalojen viljelyn kestävyyttä voidaan lisätä, kalaöljyjen käyttö korvataan vähitellen kasviöljyillä. Tällainen korvaaminen, jolla olisi erittäin myönteinen vaikutus meriympäristön kestävyyteen, ei kuitenkaan ole kaikissa tapauksissa mahdollista sen vuoksi, että kalan täysrehun sisältämälle endosulfaanille on asetettu hyvin pieni enimmäispitoisuus. Komission pyynnöstä elintarviketurvallisuusviranomainen on antanut asiasta tieteellisen lausunnon. Kalan sisältämän endosulfaanin myrkyllisyydestä suun kautta tapahtuneen altistuksen jälkeen antamassaan lausunnossa (3) elintarviketurvallisuusviranomainen totesi, että merkittäviä haitallisia vaikutuksia ei havaittu kalassa (merilohessa), joka oli ollut alttiina endosulfaanille, jota avomerihäkeissä oleva rehu sisälsi enintään 0,1 mg/kg, ja vain vähäisiä haitallisia vaikutuksia havaittiin lohessa, joka oli ollut alttiina säiliössä olevan rehun sisältämille nykyistä enimmäispitoisuutta korkeammille pitoisuuksille. Suppeassa tutkimuksessa oli joitakin merkkejä siitä, että niilintilapian altistumisesta säiliössä olevan rehun kautta endosulfaanille aiheutuu haitallisia vaikutuksia. Sen vuoksi on aiheellista esittää korkeampaa enimmäispitoisuutta merilohen täysrehun sisältämälle endosulfaanille, mikä edistäisi kalanviljelyn kestävyyttä ilman, että siitä aiheutuu kalojen ja ihmisten terveydelle haittaa.
(7)
Uusimpien tietojen mukaan elintarviketuotannon sivutuotteena saatavan äyriäisjauhon, jota käytetään 1-3 prosentin pitoisuuksina pääasiassa akvaariokalojen rehussa, dioksiinipitoisuus ylittää nykyisen enimmäispitoisuuden. Jotta kyseistä jauhoa voidaan käyttää rehussa ja elintarvikejätteen määrää vähentää ilman, että eläinten terveyttä ja kansanterveyttä vaarannetaan, on aiheellista nostaa hieman äyriäisjauhon sisältämän dioksiinin enimmäispitoisuutta.
(8)
Direktiivin 2002/32/EY tavoitteena on estää Ambrosia spp:n elinkelpoisten siementen leviäminen ympäristöön. Koska jauhaminen tai murskaaminen tuhoaa siementen itävyyden, jyviä ja siemeniä, joiden Ambrosia spp:n pitoisuudet eivät vastaa vaatimuksia, ei ole tarpeen puhdistaa ennen jauhamista tai murskaamista, jos Ambrosia spp:n siementen ympäristöön leviämisen ehkäisemiseksi kuljetuksen, varastoinnin tai jalostuksen aikana toteutetaan ennaltaehkäiseviä toimenpiteitä.
(9)
Diklatsuriilin ja lasalosidinatrium A:n osalta, jotka ovat kokkidiostaatteja, on tehtävä muutoksia, jotta otetaan huomioon hyväksynnät, jotka kyseisille aineille on äskettäin myönnetty diklatsuriilin hyväksymisestä helmikanojen rehun lisäaineena (hyväksynnän haltija Janssen Pharmaceutica NV) 23 päivänä helmikuuta 2011 annetussa komission asetuksessa (EU) N:o 169/2011 (4), diklatsuriilin hyväksymisestä lihakalkkunoiden rehun lisäaineena ja asetuksen (EY) N:o 2430/1999 muuttamisesta (hyväksynnän haltija Janssen Pharmaceutica NV) 5 päivänä syyskuuta 2011 annetussa komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 888/2011 (5) ja lasalosidinatrium A -valmisteen hyväksymisestä fasaanien, helmikanojen, viiriäisten ja peltopyiden, lukuun ottamatta munivia lintuja, rehun lisäaineeksi (hyväksynnän haltija Alpharma (Belgia) BVBA) 7 päivänä syyskuuta 2011 annetussa komission täytäntöönpanoasetuksessa (EU) N:o 900/2011 (6).
(10)
Koska äyriäisjauhon sisältämän dioksiinin enimmäispitoisuuden nostamista ehdotetaan, on aiheellista, että direktiivin 2002/32/EY liitteessä II säädettyjä äyriäisjauhoon sovellettavia toimintarajoja nostetaan myös.
(11)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset, eikä Euroopan parlamentti tai neuvosto ole vastustanut niitä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan direktiivin 2002/32/EY liitteet I ja II tämän asetuksen liitteen mukaisesti.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 16 päivänä elokuuta 2012.