KOMMISSIONENS DIREKTIV 2010/43/EU
af 1. juli 2010
om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF for så vidt angår organisatoriske krav, interessekonflikter, god forretningsskik, risikostyring og indholdet af aftalen mellem en depositar og et administrationsselskab
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (1), særlig artikel 12, stk. 3, artikel 14, stk. 2, artikel 23, stk. 6, artikel 33, stk. 6, og artikel 51, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Reglerne og den terminologi, der anvendes om organisatoriske krav, interessekonflikter og god forretningsskik, bør i videst muligt omfang afstemmes efter de standarder for finansielle tjenesteydelser, der blev indført ved Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter, om ændring af Rådets direktiv 85/611/EØF og 93/6/EØF samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/12/EF og om ophævelse af Rådets direktiv 93/22/EØF (2) og Kommissionens direktiv 2006/73/EF af 10. august 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF for så vidt angår de organisatoriske krav til og betingelserne for drift af investeringsselskaber samt definitioner af begreber med henblik på nævnte direktiv (3). En sådan afstemning vil, samtidig med at der i behørigt omfang tages højde for de særlige karakteristika ved kollektiv porteføljeforvaltning, gøre det muligt at opnå ens standarder ikke blot inden for de forskellige sektorer for finansielle tjenesteydelser, men også mere bredt inden for formueforvaltning, hvor flere medlemsstater allerede har udvidet visse krav i direktiv 2006/73/EF til at omfatte investeringsinstitutters administrationsselskaber.
(2)
Det er hensigtsmæssigt at vedtage disse regler i form af et direktiv, således at gennemførelsesbestemmelserne kan tilpasses de specielle karakteristika ved hver medlemsstats særlige marked og retssystem. Endvidere giver et direktiv størst mulighed for at skabe overensstemmelse med den ordning, der blev indført ved direktiv 2006/73/EF.
(3)
Selv om principperne i nærværende direktiv er relevante for alle administrationsselskaber, er de tilstrækkeligt fleksible til at sikre, at deres anvendelse og de kompetente myndigheders tilsyn med deres anvendelse står i et rimeligt forhold til og tager hensyn til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af et administrationsselskabs virksomhed og mangfoldigheden af de selskaber, som er omfattet af direktiv 2009/65/EF, samt de forskelligartede investeringsinstitutter, som kan administreres af et administrationsselskab.
(4)
Medmindre andet følger af national lovgivning, bør administrationsselskaber kunne træffe foranstaltninger til at overlade tredjemand nogle af deres aktiviteter. Gennemførelsesbestemmelserne bør læses i overensstemmelse hermed. Administrationsselskabet bør navnlig udvise fornøden omhu, når det under hensyn til karakteren af de opgaver, som varetages af tredjemand, afgør, om det foretagende, som udfører disse aktiviteter, kan anses for at være kvalificeret og i stand til at varetage de pågældende opgaver. Tredjemand bør derfor opfylde de krav, der stilles med hensyn til organisation og interessekonflikter i forhold til den aktivitet, som skal udføres. Det indebærer også, at administrationsselskabet bør efterprøve, om tredjemand har truffet passende foranstaltninger med henblik på at opfylde nævnte krav, og at det fører effektivt tilsyn med, om der er overensstemmelse mellem tredjemands adfærd og disse krav. Hvis den befuldmægtigede er ansvarlig for at anvende reglerne om uddelegerede aktiviteter, bør tilsvarende krav med hensyn til organisation og interessekonflikter finde anvendelse på tilsynet med de uddelegerede aktiviteter. Administrationsselskabet bør ved udvisning af fornøden omhu kunne tage hensyn til, at tredjemand, som har fået uddelegeret aktiviteter, ofte er omfattet af direktiv 2004/39/EF.
(5)
For at undgå, at der anvendes forskellige standarder i forbindelse med administrationsselskaber og investeringsselskaber, som ikke har udpeget et administrationsselskab, bør sidstnævnte være omfattet de samme regler om god forretningsskik og bestemmelser vedrørende interessekonflikter og risikostyring som administrationsselskaber. Derfor bør dette direktivs regler om administrative procedurer og interne kontrolordninger i overensstemmelse med god praksis og under hensyn til proportionalitetsprincippet både finde anvendelse på administrationsselskaber og på investeringsselskaber, som ikke har udpeget et administrationsselskab.
(6)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal administrationsselskaber have en sund administrativ praksis. For at opfylde dette krav bør administrationsselskaber indføre en organisatorisk struktur, der på en veldokumenteret måde klart fordeler ansvarsområder og sikrer god informationsudveksling mellem alle involverede parter. Administrationsselskaber bør også indføre systemer, som kan garantere oplysningernes sikkerhed og sikre driftsstabilitet, og som er tilstrækkelige til, at selskaberne kan opfylde deres forpligtelser, når deres aktiviteter udføres af tredjemand.
(7)
Administrationsselskaber bør også til enhver tid have tilstrækkelige ressourcer navnlig til at ansætte medarbejdere med de korrekte færdigheder, den korrekte viden og den korrekte erfaring, således at de kan varetage deres opgaver.
(8)
For så vidt angår sikre databehandlingsprocedurer og forpligtelsen til at rekonstruere alle transaktioner, som implicerer investeringsinstituttet, bør administrationsselskabet træffe foranstaltninger, således at alle transaktioner på investeringsinstituttets vegne kan registreres rettidigt og korrekt.
(9)
Regnskabsføring er af de centrale områder inden for administration af investeringsinstitutter. Det er derfor af afgørende betydning med en nærmere beskrivelse af regnskabsprocedurerne i gennemførelseslovgivningen. Dette direktiv bør derfor opretholde princippet om, at alle aktiver og passiver i et investeringsinstitut eller i dets investeringsafdelinger kan identificeres direkte, og at regnskaber bør føres særskilt. Endvidere bør det i tilfælde af forskellige aktieklasser, f.eks. afhængigt af administrationsgebyrernes niveau, være muligt at udlede nettoværdien af aktiverne i de forskellige klasser direkte af regnskabet.
(10)
En klar fordeling af de ansvarsområder, som henhører under den øverste ledelse og tilsynsfunktionen, er en forudsætning for at kunne opfylde kravet i direktiv 2009/65/EF om at gennemføre passende interne kontrolprocedurer. Det indebærer, at den øverste ledelse bør være ansvarlig for at gennemføre den generelle investeringsstrategi, jf. Kommissionens forordning (EU) nr. 583/2010 af 1. juli 2010 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF for så vidt angår central investorinformation og de betingelser, der skal opfyldes, når central investorinformation eller prospektet udleveres på et andeet varigt medium end papir eller via et websted (4). Den øverste ledelse bør også fortsat være ansvarlig for investeringsstrategierne, som er de overordnede retningslinjer for investeringsinstitutternes strategiske aktivfordeling, og investeringsteknikkerne, som skal bruges til at gennemføre investeringsstrategien på en passende og effektiv måde. En klar ansvarsfordeling bør også sikre, at der findes passende kontrolforanstaltninger, således at investeringsinstitutternes aktiver investeres i overensstemmelse med fondsbestemmelserne eller vedtægterne og de gældende retsforskrifter, og at risikogrænserne for de enkelte investeringsinstitutter overholdes. Ansvarsfordelingen bør være i overensstemmelse med den rolle og det ansvar, som tilfalder den øverste ledelse og tilsynsfunktionen i henhold til gældende national lovgivning og kodekser for god selskabsledelse. Den øverste ledelse kan omfatte flere af eller alle bestyrelsesmedlemmerne.
(11)
For at sikre, at et administrationsselskab har en passende kontrolfunktion, er det nødvendigt med en permanent compliancefunktion og en intern revisionsfunktion. Compliancefunktionen bør være udformet således, at den kan forhindre enhver risiko for, at administrationsselskabet ikke opfylder sine forpligtelser i henhold til direktiv 2009/65/EF. Revisionsfunktionen bør tilstræbe at efterprøve og vurdere de forskellige kontrolprocedurer og administrative ordninger, som administrationsselskabet har indført.
(12)
Det er nødvendigt at give administrationsselskaber et vist spillerum med hensyn til opbygningen af deres risikostyring. Selv i de tilfælde, hvor det ikke er passende eller rimeligt at have en separat risikostyringsfunktion, bør administrationsselskabet alligevel kunne godtgøre, at der er truffet særlige foranstaltninger til at forebygge interessekonflikter med henblik på at sikre uafhængig risikostyring.
(13)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal administrationsselskaber indføre regler om personlige transaktioner. I henhold til direktiv 2006/73/EF bør administrationsselskaber forhindre, at medarbejdere, der er involveret i aktiviteter, der kan skabe en interessekonflikt, eller som har adgang til oplysninger i betydningen i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) (5), indgår i personale transaktioner, som indebærer misbrug af oplysninger erhvervet som led i deres erhvervsvirksomhed.
(14)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal administrationsselskaber sikre, at enhver porteføljetransaktion, der implicerer investeringsinstituttet, kan rekonstrueres med hensyn til oprindelse, implicerede parter, art samt tid og sted for gennemførelsen. Derfor er det nødvendigt at indføre krav om registrering af porteføljetransaktioner og af tegnings- og indløsningsordrer.
(15)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal administrationsselskaber for investeringsinstitutter indføre passende ordninger med henblik på at sikre rimelig behandling af investeringsinstitutter i tilfælde af uundgåelige interessekonflikter. Derfor bør administrationsselskaber sikre, at den øverste ledelse eller et andet kompetent internt organ i administrationsselskabet underrettes omgående, således at de kan træffe de beslutninger, der er nødvendige for at sikre rimelig behandling af investeringsinstituttet og af dets deltagere.
(16)
Administrationsselskaber bør anmodes om at vedtage, anvende og til enhver tid have en passende og effektiv strategi for udøvelse af stemmerettigheder knyttet til de finansielle instrumenter, som de administrerede investeringsinstitutter ligger inde med, for at sikre, at disse rettigheder udelukkende udøves til investeringsinstitutternes fordel. Oplysninger om strategien og dens anvendelse bør være frit tilgængelige for investorer, også på et websted. En eventuel beslutning om ikke at udøve stemmerettigheder kan under visse omstændigheder anses for udelukkende at være til fordel for investeringsinstituttet, alt afhængigt af dets investeringsstrategi. Et investeringsselskab bør dog ikke udelukkes fra selv at stemme eller give administrationsselskabet specifikke stemmeinstrukser.
(17)
Forpligtelsen til at underrette den øverste ledelse eller et andet kompetent internt organ i administrationsselskabet, således at de kan træffe de nødvendige beslutninger, bør ikke begrænse administrationsselskabernes og investeringsinstitutternes pligt til at indberette tilfælde, når de organisatoriske eller administrative ordninger, der er indført for at styre interessekonflikter, ikke er tilstrækkelige til med rimelig garanti at forebygge risikoen for skade, f.eks. i de periodiske beretninger. Sådanne indberetninger bør forklare og begrunde administrationsselskabets beslutning, også når det besluttes ikke at træffe foranstaltninger, under hensyntagen til de interne strategier og procedurer, der er vedtaget med henblik på at identificere, forebygge og styre interessekonflikter.
(18)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal administrationsselskaber udelukkende handle med de administrerede investeringsinstitutters interesser og markedets integritet for øje. Visse former for adfærd, f.eks. markedstiming og sen handel, kan skade deltagerne og underminere den måde, markedet fungerer på. Derfor bør administrationsselskaber indføre passende procedurer med henblik på at forebygge uregelmæssigheder. Endvidere bør administrationsselskaber under hensyn til investeringsinstitutternes investeringsmål og -politik indføre passende procedurer med henblik på at beskytte mod urimelige gebyrer og aktiviteter, f.eks. overdreven handel.
(19)
Administrationsselskaber bør også udelukkende handle i investeringsinstitutternes interesse, når de udfører ordrer til at handle på de administrerede investeringsinstitutters vegne direkte eller ved at sende ordrerne til tredjemand. Når administrationsselskaber udfører ordrer på investeringsinstitutters vegne, bør de træffe alle rimelige foranstaltninger for konsekvent at opnå det bedst mulige resultat for investeringsinstitutterne under hensyntagen til pris, omkostninger, hurtighed, gennemførelses- og afregningssandsynlighed, omfang, art og andre eventuelle overvejelser af relevans for ordrens udførelse.
(20)
For at sikre, at administrationsselskaber som krævet i direktiv 2009/65/EF handler med fornøden dygtighed, omhu og hurtighed, således at de administrerede investeringsinstitutters interesser varetages bedst muligt, er det nødvendigt at indføre regler om behandling af ordrer.
(21)
Visse gebyrer, provisioner eller naturalieydelser, som administrationsselskabet kan modtage eller betale, bør ikke være tilladt, da de kan få betydning for, om administrationsselskabet opfylder kravet i direktiv 2009/65/EF om, at administrationsselskabet bør handle ærligt, redeligt og professionelt i investeringsinstitutternes interesse. Derfor er det nødvendigt at indføre klare regler om, hvornår gebyrer, provisioner eller naturalieydelser ikke anses for at krænke disse principper.
(22)
Administrationsselskabers aktiviteter på tværs af grænser skaber nye udfordringer for forholdet mellem administrationsselskabet og investeringsinstituttets depositar. Med henblik på den nødvendige retssikkerhed bør hovedelementerne i aftalen mellem investeringsinstituttets depositar og administrationsselskabet, når administrationsselskabet er etableret i en anden medlemsstat end investeringsinstituttets hjemland, fastlægges nærmere i dette direktiv. Da det er nødvendigt at sikre, at denne aftale tjener sit egentlige formål, skal der indføres lovvalgsregler, som fraviger artikel 3 og 4 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 593/2008 af 17. juni 2008 om lovvalgsregler for kontraktlige forpligtelser (Rom I) (6), således at den lov, som finder anvendelse på aftalen, er loven i investeringsinstituttets hjemland.
(23)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal der gives oplysning om kriterierne til vurdering af, om den risikostyringsproces, administrationsselskabet anvender, er passende. Sådanne kriterier fokuserer på indførelse af en passende og veldokumenteret risikostyringsstrategi for administrationsselskaber. Strategien bør sætte administrationsselskaberne i stand til at vurdere risikoen ved de positioner, der erhverves i de forvaltede porteføljer, og de enkelte risicis bidrag til porteføljens samlede risikoprofil. Strategien for risikostyring bør udarbejdes således, at den er passende og står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af administrationsselskabets aktiviteter og de administrerede investeringsinstitutter.
(24)
Administrationsselskabers periodiske vurdering af samt tilsyn med og kontrol af risikostyringsstrategien er også et af de kriterier, der anvendes til at vurdere, om risikostyringsprocessen er passende. Kriteriet indebærer også kontrol med, om foranstaltningerne til afhjælpning af eventuelle mangler ved risikostyringsprocessens gennemførelse er effektive.
(25)
Administrationsselskaber bør som noget centralt i forbindelse med i de kriterier, der anvendes til at vurdere, om risikostyringsprocesserne er passende, indføre rimelige og effektive teknikker til risikomåling, således at de til enhver tid kan måle de risici, som de administrerede investeringsinstitutter er eller kan blive udsat for. Disse krav er baseret på fælles praksis, som de kompetente myndigheder i medlemsstaterne har aftalt. Det drejer sig både om kvantitative foranstaltninger, med henblik på kvantificerbare risici, og kvalitative metoder. Elektroniske databehandlingssystemer og redskaber til beregning af kvantitative foranstaltninger bør integreres med hinanden og med front office- og regnskabsapplikationer. Teknikker til risikomåling bør give mulighed for passende måling af risici i perioder med øget uro på markederne og, når det er nødvendigt, kontrolleres i deltagernes interesse. De bør også give mulighed for passende vurdering af koncentration af og interaktion mellem relevante risici på porteføljeniveau.
(26)
Risikostyringssystemer har til formål at sikre, at administrationsselskaber overholder de investeringsgrænser, der fastsat ved direktiv 2009/65/EF, f.eks. grænserne for samlet eksponering og eksponering for modpartsrisiko. Derfor bør der fastsættes kriterier for, hvordan samlet eksponering og modpartsrisiko beregnes.
(27)
Sådanne kriterier indebærer, at direktivet også skal indeholde en nærmere beskrivelse af, hvordan den samlede eksponering kan beregnes, herunder ved brug af forpligtelsesmetoden, »value at risk«-metoden eller avancerede risikomålingsmetodologier. Endvidere bør direktivet fastlægge de vigtigste aspekter ved administrationsselskabets metodologi til beregning af modpartsrisikoen. Når sådanne regler finder anvendelse, bør der tages hensyn de forhold, hvorunder metodologierne bruges, herunder til principperne for sådan sikkerhedsstillelse med henblik på at begrænse investeringsinstitutternes eksponering i forhold til modpartsrisiko, samt brug af hedging- og nettingordninger, som kompetente myndigheder har udarbejdet inden for rammerne af Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg.
(28)
I henhold til direktiv 2009/65/EF er administrationsselskaber forpligtet til at anvende en proces, som sikrer en nøjagtig og uafhængig ansættelse af OTC-derivaters værdi. Ved dette direktiv indføres der derfor nærmere bestemmelser om den pågældende proces, jf. Kommissionens direktiv 2007/16/EF af 19. marts 2007 om gennemførelse af Rådets direktiv 85/611/EØF om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) med hensyn til afklaring af bestemte definitioner (7). I overensstemmelse med god praksis bør administrationsselskaber derfor stille sådanne krav i forbindelse med instrumenter, som udsætter investeringsinstitutter for værdiansættelsesrisici svarende til dem, der gør sig gældende i forbindelse med OTC-derivater, f.eks. risici i forbindelse med illikvide produkter og/eller komplicerede afviklingsstrukturer. Derfor bør administrationsselskaber indføre ordninger og procedurer, som opfylder kravene i artikel 44, med henblik på værdiansættelse af mindre likvide eller komplicerede værdipapirer og pengemarkedsinstrumenter, som kræver brug af modelbaserede værdiansættelsesmetoder.
(29)
I henhold til direktiv 2009/65/EF skal administrationsselskaber give de relevante kompetente myndigheder oplysning om de typer afledte instrumenter, som investeringsinstituttet har investeret i, de underliggende risici, de gældende kvantitative grænser og de metoder, som er valgt til at vurdere de risici, der er forbundet med sådanne transaktioner. Indholdet og den procedure, som administrationsselskabet skal anvende, når det opfylder denne forpligtelse, angives nærmere.
(30)
Det Europæiske Værdipapirudvalg, der blev oprettet ved Kommissionens afgørelse 2009/77/EF (8), er hørt om tekniske spørgsmål.
(31)
Foranstaltningerne i dette direktiv er i overensstemmelse med udtalelse fra Det Europæiske Værdipapirudvalg -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
KAPITEL I
GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand
I dette direktiv fastsættes gennemførelsesbestemmelser til direktiv 2009/65/EF, der:
1)
beskriver de procedurer og ordninger, der er nævnt i artikel 12, stk. 1, andet afsnit, litra a), og de strukturer og organisatoriske krav, som skal minimere interessekonflikter, jf. artikel 12, stk. 1, andet afsnit, litra b)
2)
opstiller kriterier for at handle ærligt og rimeligt og med fornøden dygtighed, omhu og hurtighed, således at investeringsinstitutternes interesser varetages bedst muligt, og kriterier for at bestemme typer af interessekonflikter; beskriver de principper, der er nødvendige for at sikre, at ressourcerne anvendes effektivt; definerer de skridt, som bør tages for at identificere, forebygge, håndtere og afsløre interessekonflikter, jf. artikel 14, stk. 1 og 2
3)
vedrører de oplysninger, der skal indgå i aftalen mellem depositaren og administrationsselskabet, jf. artikel 23, stk. 5, og artikel 33, stk. 5
4)
vedrører den risikostyringsproces, der er nævnt i artikel 51, stk. 1, navnlig kriterierne for vurdering af tilstrækkeligheden af administrationsselskabets risikostyringsproces og risikostyringsstrategien og -processerne og de ordninger, processer og teknikker, der anvendes til risikomåling og -styring i forbindelse med sådanne kriterier.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Dette direktiv finder anvendelse på administrationsselskaber, som administrerer institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter), jf. artikel 6, stk. 2, i direktiv 2009/65/EF.
Dette direktivs kapitel V finder også anvendelse på depositarer, som varetager deres opgaver i overensstemmelse med bestemmelserne i kapitel IV og kapitel V, afdeling 3, i direktiv 2009/65/EF.
2. Bestemmelserne i dette kapitel, i kapitel II, artikel 12, og i kapitel III, IV og VI finder med tilsvarende virkning anvendelse på investeringsselskaber, der ikke har udpeget et administrationsselskab godkendt i henhold til direktiv 2009/65/EF.
Ved »administrationsselskab« forstås i sådanne tilfælde »investeringsselskab«.
Artikel 3
Definitioner
I dette direktiv gælder definitionerne i direktiv 2009/65/EF, og derudover forstås ved:
1)
»kunde«: enhver fysisk eller juridisk person, eller ethvert andet institut, herunder investeringsinstitutter, til hvem et administrationsselskab yder en kollektiv porteføljeforvaltningsservice eller tjenester i henhold til artikel 6, stk. 3, i direktiv 2009/65/EF
2)
»deltager«: enhver fysisk eller juridisk person, som har en eller flere andele i et investeringsinstitut
3)
»relevant person«: for så vidt angår et administrationsselskab:
a)
et bestyrelsesmedlem, en partner eller en tilsvarende person eller en leder af administrationsselskabet
b)
en ansat hos administrationsselskabet og enhver anden fysisk person, hvis tjenesteydelser stilles til rådighed for administrationsselskabet og er underkastet administrationsselskabets kontrol, og som er involveret i administrationsselskabets ydelse af kollektiv porteføljeforvaltning
c)
en fysisk person, der inden for rammerne af en outsourcingaftale er direkte involveret i levering af tjenesteydelser til administrationsselskabet med henblik på administrationsselskabets ydelse af kollektiv porteføljeforvaltning
4)
»den øverste ledelse«: den eller de personer, der faktisk leder administrationsselskabets forretninger, jf. artikel 7, stk. 1, litra b), i direktiv 2009/65/EF
5)
»bestyrelse«: administrationsselskabets bestyrelse
6)
»tilsynsfunktion«: de relevante personer eller det eller de relevante organer, som er ansvarlige for at føre tilsyn med selskabets øverste ledelse og for at vurdere og med jævne mellemrum kontrollere, om den risikostyringsproces og de metoder, ordninger og procedurer, der er indført for at opfylde forpligtelserne i henhold til direktiv 2009/65/EF, er passende og effektive
7)
»modpartsrisiko«: investeringsinstituttets risiko for tab som følge af en modpart, der ikke opfylder sine forpligtelser i forbindelse med en transaktion forud for den endelige afvikling af transaktionens cash flow
8)
»likviditetsrisiko«: den risiko, at en position i investeringsinstituttets portefølje ikke kan sælges, realiseres eller afvikles med begrænsede omkostninger inden for et rimelig kort tidsrum, og at investeringsinstituttet derfor ikke til enhver tid er i stand til at overholde artikel 84, stk. 1, i direktiv 2009/65/EF
9)
»markedsrisiko«: investeringsinstitutters risiko for tab som følge af udsving i markedsværdien af positioner i investeringsinstitutternes portefølje, som skyldes ændringer i markedsvariabler, f.eks. rentesatser, valutakurser, aktie- og råvarepriser eller en udsteders kreditværdighed
10)
»operationel risiko«: investeringsinstitutters risiko for tab som følge af utilstrækkelige interne processer og mangler i forhold til administrationsselskabets menneskelige ressourcer og systemer eller som følge af eksterne hændelser, herunder også retlige og dokumentationsrelaterede risici og risici som følge af handels-, afviklings- og vurderingsprocedurer, som anvendes på investeringsinstituttets vegne.
Udtrykket »bestyrelse« i stk. 1, nr. 5), omfatter ikke tilsynsrådet, hvis administrationsselskaberne har en dobbeltstruktur, som består af en bestyrelse og et tilsynsråd.
KAPITEL II
ADMINISTRATIVE PROCEDURER OG KONTROLMEKANISME
(Artikel 12, stk. 1, litra a), og artikel 14, stk. 1, litra c), i direktiv 2009/65/EF)
AFDELING 1
Generelle principper
Artikel 4
Generelle krav til procedurer og organisation
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne opfylder følgende krav:
a)
De skal indføre, gennemføre og til enhver tid have beslutningsprocedurer og en organisatorisk struktur, der klart og på en veldokumenteret måde angiver rapporteringsvejene og fordeler funktioner og ansvarsområder.
b)
De skal sørge for, at de relevante personer er bekendt med, hvilke procedurer der skal følges for at sikre en korrekt varetagelse af deres ansvarsområder.
c)
De skal indføre, gennemføre og til enhver tid have passende interne kontrolprocedurer, der sikrer, at beslutninger og procedurer overholdes på alle niveauer i administrationsselskabet.
d)
De skal indføre, gennemføre og til enhver tid have en effektiv intern rapportering og formidling af information på alle relevante niveauer i administrationsselskabet samt effektiv informationsudveksling med eventuelle tredjemænd.
e)
De skal til enhver tid føre passende og korrekte fortegnelser over deres forretninger og deres interne organisation.
Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne tager hensyn til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres forretninger og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med deres forretninger.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid har passende systemer og procedurer til at garantere oplysningers sikkerhed, integritet og fortrolighed under hensyn til de pågældende oplysningers art.
3. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid har en passende metode til sikring af driftsstabilitet, som skal sørge for, at deres vigtigste data og funktioner og deres service og aktiviteter bevares ved en eventuel system- eller procedurefejl, eller som, hvis det ikke er muligt, skal give mulighed for rettidigt at gendanne sådanne data og genetablere sådanne funktioner og rettidigt at genoptage deres service og aktiviteter.
4. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid anvender regnskabsmetoder og -procedurer, som gør dem i stand til på anmodning af den kompetente myndighed rettidigt at forelægge den kompetente myndighed regnskaber, som giver et retvisende billede af deres finansielle stilling, og som er i overensstemmelse med alle gældende regnskabsstandarder og -regler.
5. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne kontrollerer og med jævne mellemrum evaluerer, om deres systemer, interne kontrolprocedurer og -ordninger, som er indført i overensstemmelse med stk. 1-4, er passende og effektive, og træffer passende foranstaltninger for at afhjælpe eventuelle mangler.
Artikel 5
Ressourcer
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne ansætter medarbejdere med de nødvendige færdigheder, den nødvendige viden og den nødvendige sagkundskab for at kunne varetage de ansvarsområder, de tildeles.
2. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne bevarer de nødvendige ressourcer og den nødvendige sagkundskab, således at der kan føres effektivt tilsyn med de aktiviteter, tredjemand udfører inden for rammerne af en aftale med administrationsselskabet, navnlig med hensyn til forvaltningen af den risiko, der er forbundet med de pågældende aftaler.
3. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne skal sikre, at relevante personers varetagelse af flere funktioner hverken hindrer eller kan hindre disse relevante personer i at varetage enhver særskilt funktion på en korrekt, ærlig og professionel måde.
4. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne med henblik på stk. 1, 2 og 3, tager hensyn til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres forretninger, og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med deres forretninger.
AFDELING 2
Administrative og regnskabsmæssige procedurer
Artikel 6
Klagebehandling
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid har effektive og gennemsigtige procedurer for en rimelig og omgående behandling af klager fra investorer.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at der føres fortegnelser over alle klager og de foranstaltninger, der er truffet for at imødekomme dem.
3. Investorer skal kunne indgive klager gebyrfrit. Oplysninger om procedurerne i stk. 1 gøres tilgængelige for investorer gebyrfrit.
Artikel 7
Elektronisk databehandling
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne træffer passende foranstaltninger med hensyn til egnede elektroniske systemer, således at alle ordrer vedrørende porteføljetransaktioner eller -tegninger eller -indløsninger kan registreres rettidigt og korrekt med henblik på at opfylde kravene i artikel 14 og 15.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne garanterer en høj grad af sikkerhed i forbindelse med elektronisk databehandling samt de registrerede oplysningers integritet og fortrolighed, hvis det er relevant.
Artikel 8
Regnskabsprocedurer
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne skal sikre, at der anvendes regnskabsmetoder og -procedurer som omhandlet i artikel 4, stk. 4, med henblik på at beskytte deltagerne.
Investeringsinstitutters regnskaber skal føres på en sådan måde, at alle investeringsinstituttets aktiver og passiver til enhver tid kan identificeres direkte.
Såfremt investeringsinstitutter har forskellige investeringsafdelinger, føres der særskilte regnskaber for de pågældende investeringsafdelinger.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid anvender regnskabsmetoder og -procedurer, som er i overensstemmelse med regnskabsbestemmelserne i investeringsinstitutternes hjemlande, for at sikre, at nettoværdien af de enkelte investeringsinstitutters aktiver beregnes korrekt på grundlag af regnskabsføringen, og at tegnings- og indløsningsordrer kan udføres korrekt til den pågældende nettoværdi.
3. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører passende procedurer med henblik på at sikre korrekt og nøjagtig værdiansættelse af investeringsinstitutternes aktiver og passiver i overensstemmelse med de gældende regler, jf. artikel 85 i direktiv 2009/65/EF.
AFDELING 3
Interne kontrolordninger
Artikel 9
Kontrol foretaget af den øverste ledelse og tilsynsfunktionen
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sørger for, at den øverste ledelse og, hvis det er relevant, tilsynsfunktionen ved fordelingen af funktionerne internt har ansvaret for at sikre, at selskabet opfylder sine forpligtelser i henhold til direktiv 2009/65/EF.
2. Administrationsselskabet sikrer, at den øverste ledelse:
a)
er ansvarlig for at gennemføre den generelle investeringsstrategi for hvert af de administrerede investeringsinstitutter, som defineret, hvis det er relevant, i prospektet, fondsbestemmelserne eller investeringsselskabets vedtægter
b)
overvåger godkendelsen af investeringsstrategier for hvert af de administrerede investeringsinstitutter
c)
er ansvarlig for at sikre, at administrationsselskabet har en permanent og effektiv compliancefunktion, jf. artikel 10, også selv om denne funktion varetages af tredjemand
d)
sikrer og kontrollerer med jævne mellemrum, at den generelle investeringsstrategi, investeringsstrategierne og risikogrænserne for hvert af de administrerede investeringsinstitutter gennemføres korrekt og effektivt og overholdes, også selv om risikostyringsfunktionen varetages af tredjemand
e)
godkender og kontrollerer med jævne mellemrum, at de interne procedurer for investeringsbeslutninger for hvert af de administrerede investeringsinstitutter er passende, med henblik på at sikre, at sådanne beslutninger er i overensstemmelse med de godkendte investeringsstrategier
f)
godkender og kontrollerer med jævne mellemrum risikostyringsstrategien og ordninger, processer og teknikker til gennemførelse af den pågældende metode, jf. artikel 38, herunder risikogrænseordningen for hvert af de administrerede investeringsinstitutter.
3. Administrationsselskabet sikrer også, at den øverste ledelse og, hvis det er relevant, tilsynsfunktionen:
a)
vurderer og med jævne mellemrum undersøger, om de metoder, ordninger og procedurer, der er indført for at opfylde forpligtelserne i direktiv 2009/65/EF, er effektive
b)
træffer passende foranstaltninger til at afhjælpe eventuelle mangler.
4. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at den øverste ledelse med jævne mellemrum og mindst én gang årligt modtager skriftlige beretninger om compliance, intern revision og risikostyring, navnlig med angivelse af, om der er truffet passende foranstaltninger i tilfælde af eventuelle mangler.
5. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at den øverste ledelse med jævne mellemrum modtager beretninger om gennemførelsen af de investeringsstrategier og de interne procedurer for investeringsbeslutninger, der er omhandlet stk. 2, i litra b)-e).
6. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at tilsynsfunktionen, hvis en sådan findes, med jævne mellemrum modtager skriftlige beretninger om de sagsområder, der er omhandlet i stk. 4.
Artikel 10
Permanent compliancefunktion
1. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne indfører, opretholder og til enhver tid har passende metoder og procedurer, der er egnet til at forhindre enhver risiko for, at administrationsselskaberne ikke opfylder deres forpligtelser i henhold til direktiv 2009/65/EF, samt tilknyttede risici, og at de etablerer passende foranstaltninger og procedurer til at reducere sådanne risici mest muligt og sætte de kompetente myndigheder i stand til effektivt at udøve deres beføjelser i medfør af nævnte direktiv.
Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne tager hensyn til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres forretninger, og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne i forbindelse med deres forretninger.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne opretter og til enhver tid har en permanent og effektiv compliancefunktion, som er uafhængig, og som har følgende ansvarsområder:
a)
at kontrollere og med jævne mellemrum vurdere, om de ordninger, metoder og procedurer, der etableres i overensstemmelse med stk. 1, og foranstaltninger, der er truffet for at afhjælpe eventuelle mangler for så vidt angår administrationsselskabets overholdelse af sine forpligtelser, er passende og effektive
b)
at rådgive og bistå de personer, der har ansvaret for at yde service og udføre aktiviteter, for at sikre, at administrationsselskabet overholder sine forpligtelser i henhold til direktiv 2009/65/EF.
3. For at sætte compliancefunktionen, jf. stk. 2, i stand til at varetage sine ansvarsområder korrekt og uafhængigt, sikrer administrationsselskaberne, at følgende betingelser opfyldes:
a)
Compliancefunktionen skal have den nødvendige kompetence, de nødvendige ressourcer, den nødvendige sagkundskab og den nødvendige adgang til alle relevante oplysninger.
b)
Der skal udnævnes en medarbejder, som er ansvarlig for compliancefunktionen og al rapportering til den øverste ledelse med jævne mellemrum og mindst én gang årligt om complianceforhold, navnlig med angivelse af, om der er truffet passende foranstaltninger i tilfælde af eventuelle mangler.
c)
De relevante personer, der er involveret i compliancefunktionen, må ikke involveres i leveringen af de tjenesteydelser eller udførelsen af de aktiviteter, de kontrollerer.
d)
Metoden til at fastsætte vederlaget til de relevante personer med ansvar for overholdelse af selskabets forpligtelser må ikke bringe deres objektivitet i fare.
Et administrationsselskab er imidlertid ikke forpligtet til at overholde første afsnit, litra c) og d), hvis det kan godtgøre, at kravet ikke står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dets forretninger og arten og omfanget af servicen og aktiviteterne, og at dets compliancefunktion vedbliver med at være effektiv.
Artikel 11
Permanent intern revisionsfunktion
1. Medlemsstaterne kræver af administrationsselskaberne, hvis det er hensigtsmæssigt og står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres forretninger og arten og omfanget af deres kollektive porteføljeforvaltning i forbindelse med disse forretninger, at de indfører og til enhver tid har en intern revisionsfunktion, som er adskilt fra og uafhængig af administrationsselskabets øvrige funktioner og aktiviteter.
2. Den interne revisionsfunktion, jf. stk. 1, har følgende ansvarsområder:
a)
at udarbejde, gennemføre og til enhver tid have en revisionsplan til at undersøge og evaluere, om administrationsselskabets systemer, interne kontrolprocedurer og ordninger er passende og effektive
b)
at afgive henstillinger på grundlag af resultatet af det arbejde, der udføres i overensstemmelse med litra a)
c)
at kontrollere, om henstillingerne i litra b) overholdes
d)
at rapportere i forbindelse med interne revisionsforhold i overensstemmelse med artikel 9, stk. 4.
Artikel 12
Permanent risikostyringsfunktion
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører og til enhver tid har en permanent risikostyringsfunktion.
2. Den permanente risikostyringsfunktion, jf. stk. 1, skal være hierarkisk og funktionelt uafhængig af operative enheder.
Medlemsstaterne kan dog fritage administrationsselskaberne for den forpligtelse, hvis det er hensigtsmæssigt og rimeligt i forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af administrationsselskabets forretninger og af de investeringsinstitutter, det administrerer.
Administrationsselskaberne skal kunne godtgøre, at der er truffet passende foranstaltninger til at forebygge interessekonflikter med henblik på at sikre uafhængig risikostyring, og at selskabets risikostyringsproces opfylder kravene i artikel 51 i direktiv 2009/65/EF.
3. Den permanente risikostyringsfunktion skal:
a)
gennemføre risikostyringsstrategien og -procedurerne
b)
sikre overensstemmelse med risikogrænseordningen for investeringsinstitutter, herunder lovpligtige grænser for samlet eksponering og modpartsrisiko, jf. artikel 41, 42 og 43
c)
rådgive bestyrelsen om identifikation af hvert af de administrerede investeringsinstitutters risikoprofil
d)
aflægge beretning med jævne mellemrum til bestyrelsen og tilsynsfunktionen, hvis en sådan forefindes, om:
i)
overensstemmelsen mellem nuværende risikoniveauer for hvert af de administrerede investeringsinstitutter og den aftalte risikoprofil for det pågældende investeringsinstitut
ii)
overensstemmelsen mellem hvert af de administrerede investeringsinstitutter og de relevante risikogrænseordninger
iii)
risikostyringsprocessen, hvorvidt den er passende og effektiv, herunder navnlig om der er truffet passende foranstaltninger i tilfælde af eventuelle mangler
e)
aflægge beretning med jævne mellemrum til den øverste ledelse om det nuværende risikoniveau for hvert af de administrerede investeringsinstitutter og eventuelle faktiske eller forventede overskridelser af grænserne med henblik på at sikre, at der omgående kan træffes passende foranstaltninger
f)
kontrollere og fremme, hvis det er hensigtsmæssigt, ordninger og procedurer til ansættelse af OTC-derivaters værdi, jf. artikel 44.
4. Den permanente risikostyringsfunktion skal have de nødvendige beføjelser og adgang til alle relevante oplysninger, som er nødvendige for at varetage de opgaver, der er omhandlet i stk. 3.
Artikel 13
Personlige transaktioner
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid har passende ordninger for at forhindre følgende aktiviteter, hvis en relevant person er involveret i aktiviteter, der kan skabe en interessekonflikt, eller har adgang til oplysninger i betydningen i artikel 1, stk. 1, i direktiv 2003/6/EF eller til andre fortrolige oplysninger vedrørende investeringsinstitutter eller transaktioner med eller for investeringsinstitutter som følge af en aktivitet, den pågældende udfører på administrationsselskabets vegne:
a)
at indgå i en personlig transaktion, der opfylder mindst et af nedenstående kriterier:
i)
Den pågældende person har forbud mod at indgå i den pågældende personlige transaktion i henhold til direktiv 2003/6/EF.
ii)
Transaktionen indebærer misbrug eller uretmæssig meddelelse af fortrolige oplysninger.
iii)
Den er eller kan være i strid med en forpligtelse, som administrationsselskabet har i henhold til direktiv 2009/65/EF eller direktiv 2004/39/EF
b)
at tilskynde en anden person til, medmindre det sker som led i den korrekte udførelse af den pågældendes erhverv eller tjenesteydelseskontrakt, at indgå i en transaktion med finansielle instrumenter, som, hvis der var tale om en personlig transaktion fra den relevante persons side, ville være omfattet af dette stykkes litra a), eller artikel 25, stk. 2, litra a) eller b), i direktiv 2006/73/EF eller på anden måde svare til misbrug af oplysninger vedrørende ikke-udførte ordrer
c)
at meddele oplysninger eller synspunkter til en anden person, medmindre det sker som led i den korrekte udførelse af den pågældendes erhverv eller tjenesteydelseskontrakt, jf. dog artikel 3, litra a), i direktiv 2003/6/EF, hvis den relevante person ved eller med rimelighed burde vide, at den anden person som følge af denne meddelelse vil eller kan antages at ville:
i)
indgå i en transaktion med finansielle instrumenter, som, hvis der var tale om en personlig transaktion fra den relevante persons side, ville være omfattet af dette stykkes litra a), eller artikel 25, stk. 2, litra a) eller b), i direktiv 2006/73/EF eller på anden måde svare til misbrug af oplysninger vedrørende ikke-udførte ordrer
ii)
tilskynde en anden person til at indgå i en sådan transaktion.
2. De ordninger, der kræves i medfør af stk. 1, skal navnlig udformes på en sådan måde, at det sikres, at:
a)
enhver relevant person, som er omfattet af stk. 1, er bekendt med begrænsningerne i forbindelse med personlige transaktioner, og de foranstaltninger, som administrationsselskabet har indført angående personlige transaktioner og meddelelse af oplysninger, i overensstemmelse med stk. 1
b)
administrationsselskabet omgående underrettes om enhver personlig transaktion, som en relevant person indgår i, enten ved underretning om en sådan transaktion eller ved andre procedurer, som gør administrationsselskabet i stand til at identificere sådanne transaktioner
c)
der føres en journal over den personlige transaktion, som administrationsselskabet har modtaget underretning om, eller som det har identificeret, herunder enhver tilladelse eller ethvert forbud angående en sådan transaktion.
Med henblik på første afsnit, litra b), skal administrationsselskabet ved visse aktiviteter, som varetages af tredjemand, sikre, at den enhed, som varetager aktiviteten, fører en journal over de personlige transaktioner, enhver relevant person indgår i, og på anmodning omgående videregiver disse oplysninger til administrationsselskabet.
3. Stk. 1 og 2 finder ikke anvendelse på følgende typer personlige transaktioner:
a)
personlige transaktioner, der gennemføres som led i en skønsmæssig porteføljeforvaltningsservice, såfremt der ikke er givet forudgående underretning om transaktionen mellem porteføljeforvalteren og den relevante person eller den anden person, for hvis regning transaktionen gennemføres
b)
personlige transaktioner i investeringsinstitutter eller med andele i institutter for kollektiv investering, som er underlagt tilsyn i medfør af en medlemsstats lovgivning, i henhold til hvilken der kræves en tilsvarende risikospredning for så vidt angår deres aktiver, såfremt den relevante person og enhver anden person, for hvis regning transaktionerne gennemføres, ikke er involveret i det pågældende instituts ledelse.
4. I denne artikels stk. 1, 2 og 3, forstås ved »personlig transaktion« det samme som i artikel 11 i direktiv 2006/73/EF.
Artikel 14
Registrering af porteføljetransaktioner
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at der for hver porteføljetransaktion i forbindelse med investeringsinstitutter omgående føres en journal med oplysninger, som er tilstrækkelige til at rekonstruere ordren i detaljer og den gennemførte transaktion.
2. Den i stk. 1 omhandlede registrering omfatter:
a)
navn eller anden betegnelse for investeringsinstituttet og den person, der handler på investeringsinstituttets vegne
b)
detaljerede oplysninger, som er nødvendige for at identificere det pågældende instrument
c)
mængden
d)
ordrens eller transaktionens type
e)
prisen
f)
for ordrer, datoen og det nøjagtige tidspunkt for ordrens fremsendelse og navn eller anden betegnelse for den person, som ordren blev fremsendt til, eller for transaktioner, datoen og det nøjagtige tidspunkt for beslutningen om at handle og transaktionens gennemførelse
g)
navnet på den person, som har fremsendt ordren eller gennemført transaktionen
h)
årsagerne til tilbagekaldelse af ordren, hvis det er relevant
i)
for gennemførte transaktioner, modparten og handelssystem.
I første afsnit, litra i), forstås ved »handelssystem« et reguleret marked, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 14), i direktiv 2004/39/EF, en multilateral handelsfacilitet, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 15), i nævnte direktiv, et selskab, som systematisk internaliserer, jf. artikel 4, stk. 1, nr. 7), i nævnte direktiv, eller en prisstiller eller en anden likviditetsstiller eller et selskab, der udfører en funktion i et tredjeland, der ligner de funktioner, som en af de foregående udfører.
Artikel 15
Registrering af tegnings- og indløsningsordrer
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne tager alle rimelige skridt til at sikre, at modtagne tegnings- og indløsningsordrer i forbindelse med investeringsinstitutter samles og registreres omgående efter modtagelse.
2. Den pågældende registrering omfatter følgende oplysninger:
a)
det relevante investeringsinstitut
b)
den person, som giver eller fremsender ordren
c)
den person, som modtager ordren
d)
datoen og tidspunktet for ordren
e)
betalingsvilkårene og -midlerne
f)
ordretypen
g)
datoen for ordrens udførelse
h)
antallet af tegnede eller indløste andele
i)
tegnings- eller indløsningsprisen for hver andel
j)
andelenes samlede tegnings- eller indløsningsværdi
k)
ordrens bruttoværdi, inklusive tegningsgebyrer, eller nettobeløbet efter fradrag af indløsningsgebyrer.
Artikel 16
Krav til opbevaring af fortegnelser
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer opbevarelse af de fortegnelser, der er omhandlet i artikel 14 og 15, i mindst frem år.
De kompetente myndigheder kan dog i undtagelsestilfælde kræve, at administrationsselskaberne opbevarer en eller alle disse fortegnelser i et længere tidsrum, afhængigt af instrumentets eller porteføljetransaktionens art, hvis det er nødvendigt, for at myndigheden kan udøve sine tilsynsfunktioner i medfør af direktiv 2009/65/EF.
2. Når et administrationsselskabs tilladelse ophører, kan medlemsstaterne eller de kompetente myndigheder kræve, at administrationsselskabet opbevarer fortegnelserne i stk. 1 i den resterende del af det femårige tidsrum.
Hvis administrationsselskabet overdrager sit ansvar i forbindelse med investeringsinstituttet til et andet administrationsselskab, kan medlemsstaterne eller de kompetente myndigheder kræve, at der træffes foranstaltninger for at sikre, at det pågældende selskab har adgang til sådanne fortegnelser for de sidste fem år.
3. Fortegnelserne skal opbevares på et medium, der tillader lagring af oplysningerne, således at den kompetente myndighed fremover kan henvise til dem, og i en sådan form og på en sådan måde, at følgende betingelser er opfyldt:
a)
Den kompetente myndighed skal let kunne få adgang til dem og kunne rekonstruere enhver vigtig fase af behandlingen af hver porteføljetransaktion.
b)
Det skal være muligt let at fastslå eventuelle rettelser eller andre ændringer og fortegnelsernes indhold forud for sådanne eventuelle rettelser eller ændringer.
c)
Det skal ikke være muligt på anden vis at manipulere eller ændre fortegnelserne.
KAPITEL III
INTERESSEKONFLIKT
(Artikel 12, stk. 1, litra b), og artikel 14, stk. 1, litra d), og stk. 2, litra c), i direktiv 2009/65/EF)
Artikel 17
Kriterier for identifikation af interessekonflikter
1. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne med henblik på at identificere de typer interessekonflikter, der opstår ved ydelse af service og udførelse af aktiviteter, og som kan skade et investeringsinstituts interesser, ved hjælp af en række minimumskriterier tager hensyn til, om administrationsselskabet eller en relevant person eller en person, der direkte eller indirekte er forbundet med administrationsselskabet ved et kontrolforhold, er i en af følgende situationer, uanset om det er en følge af udførelse af kollektiv porteføljeforvaltning eller andet:
a)
Administrationsselskabet eller den pågældende person vil kunne opnå en finansiel gevinst eller undgå et finansielt tab på bekostning af investeringsinstituttet.
b)
Administrationsselskabet eller den pågældende person har en anden interesse end investeringsinstituttet i resultatet af en tjenesteydelse, der leveres til, eller en aktivitet, der udføres for investeringsinstituttet eller en anden kunde, eller af en transaktion, der gennemføres på investeringsinstituttets eller en anden kundes vegne.
c)
Administrationsselskabet eller den pågældende person har et finansielt eller andet incitament til at sætte en anden kundes eller kundegruppes interesser over investeringsinstituttets interesser.
d)
Administrationsselskabet eller den pågældende person udfører samme type aktiviteter for investeringsinstituttet og for en anden kunde eller kunder, som ikke er investeringsinstitutter.
e)
Administrationsselskabet eller den pågældende person modtager eller vil af en anden person end investeringsinstituttet modtage et incitament i forbindelse med kollektiv porteføljeforvaltning for investeringsinstituttet i form af et pengebeløb, varer eller tjenesteydelser ud over standardprovisionen eller -vederlaget for den pågældende tjenesteydelse.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne, når de identificerer de forskellige typer interessekonflikter, tager hensyn til:
a)
administrationsselskabets interesser, herunder interesser som følge af, at selskabet tilhører en koncern, eller som følge af udførte tjenesteydelser eller aktiviteter, kundernes interesser og administrationsselskabets pligt over for investeringsinstituttet
b)
to eller flere administrerede investeringsinstitutters interesser.
Artikel 18
Politik vedrørende interessekonflikter
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid har en effektiv politik vedrørende interessekonflikter. Denne politik skal være skrevet ned og svare til administrationsselskabets størrelse og organisation og arten, omfanget og kompleksitetsgraden af dets forretninger.
Hvis administrationsselskabet er medlem af en koncern, tages der i forbindelse med denne politik også hensyn til de omstændigheder, som selskabet er eller bør være bekendt med, og som kan føre til en interessekonflikt som følge af andre koncernmedlemmers struktur og forretningsaktiviteter.
2. Den politik vedrørende interessekonflikter, der indføres i henhold til stk. 1, skal:
a)
for så vidt angår den kollektive porteføljeforvaltning, som udføres af eller på vegne af administrationsselskabet, identificere, hvilke forhold der udgør eller kan føre til en interessekonflikt, som medfører en væsentlig risiko for, at investeringsinstituttets eller en eller flere andre kunders interesser skades
b)
angive, hvilke procedurer der skal følges og hvilke foranstaltninger der skal træffes for at håndtere sådanne konflikter.
Artikel 19
Uafhængig interessekonfliktstyring
1. Medlemsstaterne sikrer, at de procedurer og foranstaltninger, der er fastsat i stk. 18, stk. 2, litra b), er udformet således, at det sikres, at relevante personer, der udfører forskellige forretningsaktiviteter, som indebærer en interessekonflikt, udfører disse aktiviteter med den grad af uafhængighed, der er passende for størrelsen af og aktiviteterne i administrationsselskabet eller den koncern, det tilhører, og størrelsen af risikoen for at skade kundernes interesser.
2. De procedurer, der skal følges, og de foranstaltninger, der skal træffes, jf. artikel 18, stk. 2, litra b), omfatter følgende, hvis det er nødvendigt og passende for administrationsselskabet for at sikre den krævede grad af uafhængighed:
a)
effektive procedurer til at forhindre eller kontrollere udveksling af oplysninger mellem relevante personer, som indgår i kollektiv porteføljeforvaltning, der indebærer en risiko for en interessekonflikt, hvis udvekslingen af de pågældende oplysninger kan skade en eller flere kunders interesser
b)
særskilt tilsyn med relevante personer, hvis hovedfunktioner omfatter udførelse af kollektiv porteføljeforvaltning på vegne af eller levering af tjenesteydelser til kunder eller til investorer, hvis interesser kan være i strid med hinanden, eller som på anden vis repræsenterer forskellige interesser, herunder administrationsselskabets interesser, som kan være i strid med hinanden
c)
fjernelse af enhver direkte forbindelse mellem vederlaget til relevante personer, som hovedsageligt udfører én enkelt aktivitet, og vederlaget til eller de indtægter, der genereres af forskellige relevante personer, som hovedsageligt udfører en anden aktivitet, hvis der kan opstå en interessekonflikt i forbindelse med de pågældende aktiviteter
d)
foranstaltninger, der skal forhindre enhver person i at udøve eller begrænse enhver persons udøvelse af utilbørlig indflydelse på den måde, hvorpå en relevant person yder kollektiv porteføljeforvaltning
e)
foranstaltninger, der skal forhindre og kontrollere en relevant persons samtidige eller senere involvering i særskilt kollektiv porteføljeforvaltning, hvis en sådan involvering kan hæmme en passende håndtering af interessekonflikten.
Hvis vedtagelsen eller anvendelsen af en eller flere af disse foranstaltninger og procedurer ikke sikrer den krævede grad af uafhængighed, kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne vedtager de alternative eller supplerende foranstaltninger og procedurer, der er nødvendige og hensigtsmæssige for at opfylde dette krav.
Artikel 20
Styring af aktiviteter, der fører til en skadelig interessekonflikt
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne fører og med jævne mellemrum ajourfører fortegnelser over de typer kollektiv porteføljeforvaltning, der udføres af eller på vegne af det administrationsselskab, hvor der er opstået en interessekonflikt, der medfører en væsentlig risiko for at skade et eller flere investeringsinstitutters eller andre kunders interesser eller, hvis der er tale om løbende kollektiv porteføljeforvaltning, hvor der kan opstå en interessekonflikt.
2. Medlemsstaterne kræver, at hvis de organisatoriske eller administrative ordninger, der er indført af administrationsselskabet for at styre interessekonflikter, ikke er tilstrækkelige til med rimelig sikkerhed at garantere, at risikoen for at skade investeringsinstitutters eller deres deltagernes interesser vil blive undgået, underrettes den øverste ledelse eller et andet kompetent internt organ i administrationsselskabet omgående herom, således at der kan træffes eventuelle fornødne beslutninger for at sikre, at administrationsselskabet under alle omstændigheder handler i investeringsinstitutternes og deres deltageres interesse.
3. Administrationsselskabet aflægger beretning til investorer om situationer som dem, der er omhandlet i stk. 2, ved hjælp af et passende varigt medium og begrunder sin beslutning.
Artikel 21
Strategier for udøvelse af stemmerettigheder
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne udarbejder passende og effektive strategier til at fastlægge, hvornår og hvordan stemmerettigheder knyttet til instrumenter i de forvaltede porteføljer skal udøves, udelukkende til fordel for det pågældende investeringsinstitut.
2. Strategien i stk. 1 skal fastlægge foranstaltninger og procedurer for:
a)
tilsyn med relevante virksomhedsbegivenheder
b)
sikring af, at stemmerettigheder udøves i overensstemmelse med det pågældende investeringsinstituts investeringsmål og -strategi
c)
forebyggelse eller styring af eventuelle interessekonflikter, som skyldes udøvelse af stemmerettigheder.
3. En kort beskrivelse af strategierne i stk. 1 gøres tilgængelig for investorer.
4. Nærmere oplysninger om de foranstaltninger, der træffes på grundlag af strategierne, gøres efter anmodning tilgængelige for deltagerne gebyrfrit.
KAPITEL IV
REGLER FOR GOD FORRETNINGSSKIK
(Artikel 14, stk. 1, litra a) og b), og stk. 2, litra a) og b), i direktiv 2009/65/EF)
AFDELING 1
Generelle principper
Artikel 22
Pligt til at handle i investeringsinstitutters og deres deltageres interesse
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at deltagerne i administrerede investeringsinstitutter behandles redeligt.
Administrationsselskaberne skal afholde sig fra at prioritere nogle deltagergruppers interesser højere end andres.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne anvender passende strategier og procedurer til at forebygge forsømmelse, som med rimelighed kan forventes at påvirke markedets stabilitet og integritet.
3. Medmindre andet er fastsat i national lovgivning, kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne sikrer, at der anvendes redelige, korrekte og gennemsigtige prisfastsættelsesmodeller og værdiansættelsessystemer i forbindelse med de investeringsinstitutter, de forvalter, således at de opfylder deres pligt til at handle i deltagernes interesse. Administrationsselskaberne skal kunne fremlægge dokumentation for præcis ansættelse af investeringsinstitutporteføljernes værdi.
4. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne handler på en sådan måde, at investeringsinstitutterne og deres deltagere ikke pålægges unødige omkostninger.
Artikel 23
Krav om fornøden omhu
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at der udvises stor omhu i forbindelse med udvælgelse og løbende tilsyn med investeringer i investeringsinstitutternes og markedsintegritetens interesse.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at de har passende kendskab til og forståelse af de aktiver, som investeringsinstitutterne har investeret i.
3. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører skriftlige metoder og procedurer for fornøden omhu og anvender effektive ordninger til at sikre, at beslutninger om investering på investeringsinstitutters vegne gennemføres i overensstemmelse med investeringsinstitutternes mål, investeringsstrategi og risikogrænser.
4. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne, når de gennemfører deres risikostyringsstrategi, og efter at de, hvis det er relevant, har taget hensyn til en planlagt investerings art, udarbejder prognoser og foretager analyser vedrørende investeringens bidrag til investeringsinstitutporteføljens sammensætning, likviditet og risk/reward-profil, inden de foretager investeringen. Analyserne skal foretages på grundlag af pålidelige og opdaterede oplysninger både om kvantitet og kvalitet.
Administrationsselskaberne udviser fornøden dygtighed, omhu og hurtighed, når de indgår, administrerer og ophæver aftaler med tredjemand om varetagelse af risikostyringsaktiviteter. Administrationsselskaberne tager, inden de indgår sådanne aftaler, de nødvendige skridt til at efterprøve, om tredjemand har den fornødne evne og kapacitet til at varetage risikostyringsaktiviteterne på en pålidelig, professionel og effektiv måde. Administrationsselskabet indfører metoder til løbende vurdering af standarden af tredjemands præstationer.
AFDELING 2
Behandling af tegnings- og indløsningsordrer
Artikel 24
Krav om underretning i forbindelse med udførelse af tegnings- og indløsningsordrer
1. Medlemsstaterne sikrer, at når administrationsselskaberne har udført en tegnings- eller indløsningsordre for en deltager, underretter de hurtigst muligt og senest den første hverdag efter udførelsen deltageren herom på et varigt medium, der bekræfter, at ordren er udført, eller, hvis administrationsselskabet modtager bekræftelsen fra tredjemand, senest den første hverdag efter modtagelsen af bekræftelsen fra tredjemand.
Første afsnit finder dog ikke anvendelse, hvis underretningen indeholder de samme oplysninger som en bekræftelse, der straks sendes til deltageren af en anden person.
2. Den i stk. 1 nævnte underretning skal, hvor det er muligt, indeholde følgende oplysninger:
a)
identificering af administrationsselskabet
b)
navnet på eller anden betegnelse for deltageren
c)
datoen og tidspunktet for modtagelse af ordren og betalingsmetoden
d)
datoen for udførelse
e)
identificering af investeringsinstituttet
f)
ordrens art (tegning eller indløsning)
g)
antal berørte andele
h)
andelens enhedsværdi ved tegning eller indløsning
i)
datoen for referenceværdien
j)
ordrens bruttoværdi, inklusive tegningsgebyrer, eller nettobeløbet efter fradrag af indløsningsgebyrer
k)
den samlede størrelse af provisioner og gebyrer og, hvis investor anmoder herom, fordelingen af de enkelte elementer.
3. I tilfælde af ordrer for en deltager, der udføres periodisk, træffer administrationsselskaberne enten de i stk. 1 bestemte foranstaltninger eller giver deltageren de i stk. 2 anførte oplysninger om disse transaktioner mindst hver sjette måned.
4. Administrationsselskaberne giver efter anmodning herom deltageren oplysninger om ordrens status.
AFDELING 3
Bedste udførelse
Artikel 25
Efterkommelse af beslutninger om at handle på de administrerede investeringsinstitutters vegne
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne handler i de administrerede investeringsinstitutters interesse, når de ved forvaltning af deres porteføljer efterkommer beslutninger om at handle på de administrerede investeringsinstitutters vegne.
2. Med henblik på stk. 1 stiller medlemsstaterne krav om, at administrationsselskaberne træffer alle rimelige foranstaltninger for at opnå det bedst mulige resultat for investeringsinstitutterne under hensyntagen til pris, omkostninger, hurtighed, gennemførelses- og afregningssandsynlighed, omfang, art og andre eventuelle overvejelser med relevans for udførelsen af ordren. Sådanne faktorers relative betydning afgøres under henvisning til følgende kriterier:
a)
investeringsinstituttets mål, investeringsstrategi og risikoprofil, som anført i prospektet eller eventuelt i investeringsinstituttets fondsbestemmelser eller vedtægter
b)
ordrens karakteristika
c)
karakteristika ved de finansielle instrumenter, der indgår i ordren
d)
karakteristika ved de handelssystemer, som ordren kan rettes til.
3. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne etablerer og anvender effektive ordninger til opfyldelse af kravet i stk. 2. Administrationsselskaberne udformer og gennemfører navnlig en politik, der sætter dem i stand til at opnå det bedst mulige resultat for deres investeringsinstitutters ordrer, jf. stk. 2.
Administrationsselskaberne indhenter investeringsselskabets forudgående samtykke til udførelsespolitikken. Administrationsselskabet stiller passende oplysninger til rådighed for deltagerne om den politik, der er udformet i overensstemmelse med denne artikel, og om eventuelle væsentlige ændringer af denne politik.
4. Administrationsselskaberne kontrollerer med jævne mellemrum, om deres ordreudførelsesordninger og -politik fungerer efter hensigten, således at eventuelle mangler kan findes og i givet fald afhjælpes.
Administrationsselskaberne tager ligeledes udførelsespolitikken op til vurdering én gang om året. Der foretages også en vurdering, når der er indtruffet en væsentlig ændring, som påvirker administrationsselskabets evne til fortsat at opnå det bedst mulige resultat for det administrerede investeringsinstitut.
5. Administrationsselskaberne skal kunne dokumentere, at de har udført ordrer på investeringsinstitutternes vegne i overensstemmelse med administrationsselskabets udførelsespolitik.
Artikel 26
Formidling af ordrer til andre enheder om at handle på investeringsinstitutters vegne
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne handler i de administrerede investeringsinstitutters interesse, når de ved forvaltning af deres porteføljer formidler ordrer til andre enheder om at handle på de administrerede investeringsinstitutters vegne.
2. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne træffer alle rimelige foranstaltninger for at opnå det bedst mulige resultat for investeringsinstitutterne under hensyntagen til pris, omkostninger, hurtighed, gennemførelses- og afregningssandsynlighed, omfang, art og andre eventuelle overvejelser med relevans for udførelsen af ordren. Sådanne faktorers relative betydning afgøres under henvisning til artikel 25, stk. 2.
Derfor udformer og gennemfører administrationsselskaberne en politik, der sætter dem i stand til at opfylde kravet i første afsnit. I denne politik defineres for så vidt angår hver type instrument de enheder, hos hvem ordren kan placeres. Administrationsselskabet indgår kun i udførelsesordninger, hvis ordningerne opfylder kravene i denne artikel. Administrationsselskaberne stiller passende oplysninger til rådighed for deltagerne om den politik, der er udformet i overensstemmelse med dette stykke, og om eventuelle væsentlige ændringer af denne politik.
3. Administrationsselskaberne kontrollerer med jævne mellemrum, hvor effektiv den politik, der er udformet i overensstemmelse med stk. 2, er, navnlig for så vidt angår kvaliteten af ordreudførelsen hos de enheder, der er identificeret i denne politik, og korrigerer i fornødent omfang mangler.
Administrationsselskaberne tager ligeledes politikken op til vurdering én gang om året. Der foretages også en vurdering, når der er indtruffet en væsentlig ændring, som påvirker administrationsselskabets evne til fortsat at opnå det bedst mulige resultat for det administrerede investeringsinstitut.
4. Administrationsselskaberne skal kunne dokumentere, at de har formidlet ordrer på investeringsinstitutternes vegne i overensstemmelse med den politik, der er udformet i overensstemmelse med stk. 2.
AFDELING 4
Behandling af ordrer
Artikel 27
Generelle principper
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører og anvender procedurer og ordninger, som sikrer en øjeblikkelig, redelig og hurtig udførelse af porteføljetransaktioner på investeringsinstitutternes vegne.
De procedurer og ordninger, som administrationsselskaberne anvender, skal opfylde følgende betingelser:
a)
sikre, at ordrer, der udføres på investeringsinstitutternes vegne, registreres og allokeres omgående og nøjagtigt
b)
sikre udførelse af ellers sammenlignelige ordrer fra investeringsinstitutter fortløbende og omgående, medmindre ordrens art eller de gældende markedsbetingelser umuliggør dette, eller det strider mod investeringsinstituttets interesser.
Finansielle instrumenter eller pengebeløb tilhørende kunder, der er modtaget ved afregningen af den udførte ordre, skal omgående og korrekt indsættes på det pågældende investeringsinstituts konto.
2. Et administrationsselskab må ikke misbruge oplysninger vedrørende ikke-udførte ordrer fra investeringsinstitutter og skal træffe alle rimelige foranstaltninger for at forhindre misbrug af disse oplysninger af nogen af dets relevante personer.
Artikel 28
Aggregering og allokering af handelsordrer
1. Medlemsstaterne tillader ikke, at administrationsselskaberne udfører en ordre fra et investeringsinstitut, der aggregeres med en ordre fra et andet investeringsinstitut eller en anden kunde eller med en transaktion for egen regning, medmindre følgende betingelser er opfyldt:
a)
Det skal være usandsynligt, at en aggregering af ordrerne overordnet vil være til ulempe for noget investeringsinstitut eller nogen kunde, hvis ordre indgår heri.
b)
Selskabet skal fastlægge og følge en ordreallokeringspolitik, der giver mulighed for en tilstrækkelig rimelig allokering af aggregerede ordrer, herunder hvordan ordrernes omfang og pris har betydning for allokeringer og behandlingen af delvis udførte ordrer.
2. Medlemsstaterne sikrer, at når et administrationsselskab aggregerer en ordre fra et investeringsinstitut med en eller flere ordrer fra andre investeringsinstitutter eller kunder, og den aggregerede ordre kun delvis udføres, allokerer selskabet de dermed forbundne handler i overensstemmelse med sin ordreallokeringspolitik.
3. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne, der har aggregeret transaktioner for egen regning med en eller flere ordrer fra investeringsinstitutter eller andre kunder, ikke allokerer de dermed forbundne handler, således at det er til ugunst for investeringsinstituttet eller en anden kunde.
4. Medlemsstaterne kræver, at når et administrationsselskab aggregerer en ordre fra et investeringsinstitut eller en anden kunde med en transaktion for egen regning, og den aggregerede ordre kun delvis udføres, allokerer selskabet de dermed forbundne handler til investeringsinstituttet eller den anden kunde frem for selskabet.
Hvis et administrationsselskab imidlertid er i stand til at fremlægge tilstrækkelige beviser over for investeringsselskabet eller den anden kunde for, at det uden denne aggregering ikke ville have kunnet udføre ordren på lige så fordelagtige vilkår, om overhovedet, kan det allokere transaktionen for egen regning forholdsmæssigt i overensstemmelse med den politik, der er omhandlet i stk. 1, litra b).
AFDELING 5
Tilskyndelser
Artikel 29
Sikring af investeringsinstitutters interesser
1. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne ikke anses for at handle ærligt, redeligt og professionelt i investeringsinstitutternes interesse, hvis de ved investeringsforvaltning og administration for et investeringsinstitut betaler eller modtager gebyr, provision eller naturalieydelser, bortset fra:
a)
gebyrer, provisioner eller naturalieydelser, der betales eller gives til eller af investeringsinstituttet eller en person på investeringsinstituttets vegne
b)
gebyrer, provisioner eller naturalieydelser, der betales eller gives til eller af tredjemand eller en person, der handler på tredjemands vegne, hvis følgende betingelser er opfyldt:
i)
Investeringsinstituttet er klart blevet oplyst om, at der foreligger et gebyr, en provision eller en naturalieydelse, eller hvis det ikke er muligt at konstatere beløbets størrelse, hvilken metode der er anvendt til beregning heraf, på en omfattende, nøjagtig og forståelig måde, før den pågældende service er ydet.
ii)
Betalingen af gebyr eller provision eller leveringen af naturalieydelser skal øge kvaliteten af den tjeneste, der ydes til investeringsinstituttet, og må ikke forhindre administrationsselskabet i at overholde sin pligt til at handle i investeringsinstituttets interesse
c)
egentlige gebyrer, som gør det muligt eller er nødvendige for at få ydet den relevante service, herunder opbevaringsgebyrer, afviklings- og vekslingsgebyrer, lovbestemte afgifter og salærer, og som på grund af deres art ikke kan give anledning til interessekonflikter med administrationsselskabets pligt til at handle ærligt, redeligt og professionelt i investeringsinstitutternes interesse.
2. Medlemsstaterne tillader i medfør af stk. 1, litra b), nr. i), at et administrationsselskab i resuméform oplyser om væsentlige vilkår i sine ordninger vedrørende gebyrer, provisioner og naturalieydelser, såfremt administrationsselskabet forpligter sig til at give yderligere detaljer på forespørgsel fra deltageren, og det overholder denne forpligtelse.
KAPITEL V
SÆRLIGE ASPEKTER VED STANDARDAFTALEN MELLEM EN DEPOSITAR OG ET ADMINISTRATIONSSELSKAB
(Artikel 23, stk. 5, og artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF)
Artikel 30
Aspekter ved de procedurer, som aftaleparterne skal følge
Medlemsstaterne kræver, at depositaren og administrationsselskabet, i dette kapitel benævnt »aftaleparterne«, sikrer, at den skriftlige aftale, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, mindst omfatter følgende særlige aspekter ved de ydelser, som aftaleparterne leverer, og de procedurer, som aftaleparterne skal følge:
a)
en beskrivelse af de procedurer, herunder procedurerne for opbevaring, der skal indføres for de af investeringsinstituttets forskellige typer aktiver, som overdrages til depositaren
b)
en beskrivelse af de procedurer, der skal følges, hvis administrationsselskabet har til hensigt at ændre investeringsinstituttets fondsbestemmelser eller prospekt, med en præcisering af, hvornår depositaren bør informeres, og i hvilke tilfælde der kræves forudgående godkendelse fra depositaren, inden ændringen kan foretages
c)
en beskrivelse af de midler og procedurer, som depositaren skal anvende til at overdrage administrationsselskabet alle de oplysninger, som administrationsselskabet har behov for til at varetage sine opgaver, bl.a. en beskrivelse af de midler og procedurer, som er knyttet til udøvelse af eventuelle rettigheder i forbindelse med finansielle instrumenter, og de midler og procedurer, der anvendes for at sikre, at administrationsselskabet og investeringsinstituttet har rettidig adgang til præcise oplysninger om investeringsinstituttets regnskaber
d)
en beskrivelse af de midler og procedurer, som giver depositaren adgang til alle de oplysninger, som depositaren har behov for til at varetage sine opgaver
e)
en beskrivelse af de procedurer, som sætter depositaren i stand til at undersøge administrationsselskabets adfærd og vurdere de overdragede oplysningers kvalitet, bl.a. ved hjælp af besøg på stedet
f)
en beskrivelse af de procedurer, som sætter administrationsselskabet i stand til at vurdere depositarens resultater i forhold til depositarens kontraktmæssige forpligtelser.
Artikel 31
Aspekter ved udveksling af oplysninger og krav om fortrolighed og forebyggelse af hvidvaskning af penge
1. Medlemsstaterne kræver, at aftaleparterne sikrer, at aftalen, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, mindst omfatter følgende aspekter ved udveksling af oplysninger og krav om fortrolighed og forebyggelse af hvidvaskning af penge:
a)
en fortegnelse over alle de oplysninger, som investeringsinstituttet, dets administrationsselskab og depositaren skal udveksle om tegning, indløsning, udstedelse, mortifikation og tilbagekøb af investeringsinstituttets andele
b)
de krav, der stilles til aftalepartnerne, om fortrolighed
c)
oplysninger om aftaleparternes opgaver og ansvarsområder i forhold til kravet om at forebygge hvidvaskning af penge og bekæmpe finansiering af terrorisme, hvis det er relevant.
2. Kravene i stk. 1, litra b), udformes således, at de hverken hindrer de kompetente myndigheder i administrationsselskabets hjemland eller de kompetente myndigheder i investeringsinstituttets hjemland i at få adgang til relevante dokumenter og oplysninger.
Artikel 32
Aspekter ved udpegning af tredjemænd
Medlemsstaterne kræver, at hvis depositaren eller administrationsselskabet har til hensigt at udpege tredjemænd til at varetage deres respektive opgaver, sikrer begge aftaleparter, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, at den pågældende aftale mindst omfatter følgende særlige aspekter:
a)
et tilsagn fra begge aftaleparter om med jævne mellemrum at give nærmere oplysninger om eventuelle tredjemænd udpeget af depositaren eller administrationsselskabet til at varetage deres respektive opgaver
b)
et tilsagn om, at den ene part efter anmodning fra den anden giver oplysninger om de kriterier, der er lagt til grund for udvælgelse af tredjemand, og om de skridt, der er taget til at føre tilsyn med de aktiviteter, som den udvalgte tredjemand udfører
c)
en erklæring om, at depositarens ansvar, jf. artikel 24 eller 34 i direktiv 2009/65/EF, ikke berøres af, at depositaren overdrager opbevaringen af aktiverne eller en del heraf til tredjemand.
Artikel 33
Aspekter ved eventuelle ændringer og opsigelse af aftalen
Medlemsstaterne kræver, at aftaleparterne, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, sikrer, at den pågældende aftale mindst omfatter følgende særlige aspekter ved eventuelle ændringer og opsigelse af aftalen:
a)
aftalens gyldighedsperiode
b)
betingelserne for, at aftalen kan ændres eller opsiges
c)
betingelserne for at muliggøre overdragelse til en anden depositar, og i tilfælde af sådan overdragelse den procedure, depositaren anvender til at fremsende alle relevante oplysninger til den anden depositar.
Artikel 34
Lovvalg
Medlemsstaterne kræver, at aftaleparterne, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, angiver, at lovgivningen i investeringsinstituttets hjemland finder anvendelse på den pågældende aftale.
Artikel 35
Elektronisk dataoverførsel
Hvis aftaleparterne, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, accepterer, at der gøres brug af elektronisk dataoverførsel i forbindelse med en del af eller alle oplysningerne, kræver medlemsstaterne, at en sådan aftale indeholder bestemmelser om registrering af sådanne oplysninger.
Artikel 36
Aftalens rækkevidde
Medlemsstaterne kan tillade, at aftalen, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, omfatter mere end et investeringsinstitut, som administreres af administrationsselskabet. I så fald indeholder aftalen en fortegnelse over de investeringsinstitutter, den omfatter.
Artikel 37
Serviceniveauaftale
Medlemsstaterne tillader aftaleparterne at give nærmere oplysninger om de midler og procedurer, der er omhandlet i artikel 30, litra c) og d), enten i aftalen, jf. enten artikel 23, stk. 5, eller artikel 33, stk. 5, i direktiv 2009/65/EF, eller i en særskilt skriftlig aftale.
KAPITEL VI
RISIKOSTYRING
(Artikel 51, stk. 1, i direktiv 2009/65/EF)
AFDELING 1
Risikostyringsstrategi og risikomåling
Artikel 38
Risikostyringsstrategi
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne indfører, gennemfører og til enhver tid har en passende og veldokumenteret risikostyringsstrategi, som identificerer de risici, de administrerede investeringsinstitutter udsættes eller kan udsættes for.
Risikostyringsstrategien skal omfatte de procedurer, som er nødvendige for at sætte administrationsselskabet i stand til for hvert af de administrerede investeringsinstitutter at vurdere det pågældende investeringsinstituts eksponering i forhold til markeds-, likviditets- og modpartsrisici samt investeringsinstituttets eksponering i forhold til alle andre risici, herunder operationelle risici, som kan være af afgørende betydning for de enkelte administrerede investeringsinstitutter.
Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne mindst beskriver følgende aspekter ved risikostyringsstrategien:
a)
de teknikker, redskaber og ordninger, der gør det muligt for dem at opfylde kravene i artikel 40 og 41
b)
ansvarsfordelingen i administrationsselskabet med hensyn til risikostyring.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at risikostyringsstrategien, jf. stk. 1, omhandler betingelserne, indholdet og hyppigheden for de beretninger, som risikostyringsfunktionen, jf. artikel 12, aflægger til bestyrelsen og til den øverste ledelse samt, hvis det er hensigtsmæssigt, til tilsynsfunktionen.
3. Med henblik på stk. 1 og 2 sikrer medlemsstaterne, at administrationsselskaberne tager hensyn til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af deres forretninger og af de investeringsinstitutter, de administrerer.
Artikel 39
Vurdering af samt tilsyn med og kontrol af risikostyringsstrategien
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne skal vurdere, føre tilsyn med og med jævne mellemrum kontrollere:
a)
om risikostyringsstrategien og de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 40 og 41, er passende og effektive
b)
i hvilket omfang administrationsselskabet overholder risikostyringsstrategien og de ordninger, processer og teknikker, der er omhandlet i artikel 40 og 41
c)
om de foranstaltninger, der træffes for at afhjælpe eventuelle mangler ved gennemførelsen af risikostyringsprocessen, er passende og effektive.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne underretter de kompetente myndigheder i deres hjemland om eventuelle væsentlige ændringer ved risikostyringsprocessen.
3. Medlemsstaterne sikrer, at kravene i stk. 1 kontrolleres af de kompetente myndigheder i administrationsselskabets hjemland løbende, og når der gives tilladelse.
AFDELING 2
Risikostyringsprocesser, modpartsrisikoeksponering og udstederkoncentration
Artikel 40
Risikomåling og -styring
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne vedtager passende og effektive ordninger, processer og teknikker med henblik på:
a)
til enhver tid at måle og styre de risici, som de administrerede investeringsinstitutter er eller kan blive udsat for
b)
at sikre overensstemmelse med grænserne for samlet eksponering og modpartsrisiko, jf. artikel 41 og 43.
Ordningerne, processerne og teknikkerne skal stå i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksitetsgraden af administrationsselskabernes forretninger og de investeringsinstitutter, som de administrerer, og være i overensstemmelse med investeringsinstitutternes risikoprofil.
2. Med henblik på stk. 1 kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne træffer følgende foranstaltninger for hvert af de investeringsinstitutter, som de administrerer:
a)
indfører de ordninger, processer og teknikker vedrørende risikomåling, som er nødvendige for at sikre, at de risici, der er forbundet med indtagne positioner, og deres bidrag til den samlede risikoprofil, måles præcist på grundlag af forsvarlige og pålidelige data, og at ordningerne, processerne og teknikkerne vedrørende risikomåling er dokumenteret i passende omfang
b)
når det er relevant, med jævne mellemrum foretager »back tests« med henblik på at efterprøve gyldigheden af risikomålingsordningerne, som omfatter modelbaserede prognoser og skøn
c)
når det er relevant, med jævne mellemrum foretager »stress tests« og scenarieanalyser for at tage højde for risici som følge af eventuelt ændrede markedsbetingelser, som kan få negative følger for investeringsinstitutterne
d)
indfører, gennemfører og til enhver tid har et veldokumenteret system med interne grænser i forbindelse med de foranstaltninger, som anvendes til at styre og kontrollere de relevante risici for hvert enkelt investeringsinstitut, under hensyntagen til alle de risici, som kan være af væsentlig betydning for investeringsinstitutter, jf. artikel 38, og idet de sikrer overensstemmelse med investeringsinstituttets risikoprofil
e)
sikrer, at det nuværende risikoniveau er i overensstemmelse med risikogrænsesystemet, jf. litra d), for hvert enkelt investeringsinstitut
f)
indfører, gennemfører og til enhver tid har passende procedurer, som i tilfælde af faktiske eller forventede overskridelser af investeringsinstitutternes risikogrænser, medfører rettidige afhjælpende foranstaltninger i deltagernes interesse.
3. Medlemsstaterne sikrer, at administrationsselskaberne anvender en passende proces til likviditetsrisikostyring med henblik på at sikre, at hvert af de administrerede investeringsinstitutter til enhver tid er i overensstemmelse med artikel 84, stk. 1, i direktiv 2009/65/EF.
Administrationsselskaberne foretager, hvis det er hensigtsmæssigt, »stress tests«, som gør det muligt at vurdere investeringsinstitutternes likviditetsrisici under ekstraordinære omstændigheder.
4. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at for hvert administreret investeringsinstitut er likviditetsprofilen for investeringsinstituttets investeringer forenelig med den indløsningspolitik, som er fastlagt i fondsbestemmelserne, i vedtægterne eller i prospektet.
Artikel 41
Beregning af samlet eksponering
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne beregner et administreret investeringsinstituts samlede eksponering, jf. artikel 51, stk. 3, i direktiv 2009/65/EF, som en af følgende størrelser:
a)
den øgede eksponering og gearing tilvejebragt af det administrerede investeringsinstituttet ved brug af afledte finansielle instrumenter, herunder indbyggede derivater, jf. artikel 51, stk. 3, fjerde afsnit, i direktiv 2009/65/EF, som ikke må overstige den samlede nettoværdi af investeringsinstituttets aktiver
b)
markedsrisikoen for investeringsinstituttets portefølje.
2. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne beregner investeringsinstitutters samlede eksponering mindst én gang om dagen.
3. Medlemsstaterne kan tillade administrationsselskaberne at beregne den samlede eksponering ved brug af forpligtelsesmetoden, »value at risk-metoden« eller andre avancerede risikomålingsmetodologier, hvis det er hensigtsmæssigt. Med henblik på denne bestemmelse forstås ved »value at risk« et mål for det maksimale forventede tab ved et givet konfidensniveau i en bestemt tidsperiode.
Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at den metode, der vælges til at måle den samlede eksponering, er passende under hensyn til investeringsinstituttets investeringsstrategi og den type afledte finansielle instrumenter, der anvendes, og deres kompleksitet, samt hvor stor en del af investeringsinstituttets portefølje, der omfatter afledte finansielle instrumenter.
4. Hvis investeringsinstitutter, jf. artikel 51, stk. 2, i direktiv 2009/65/EF, anvender teknikker og instrumenter, herunder genkøbsaftaler eller udlånstransaktioner i værdipapirer, med henblik på at tilvejebringe yderligere gearing eller eksponering i forhold til markedsrisici, kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne tager hensyn til disse transaktioner ved beregning af den samlede eksponering.
Artikel 42
Forpligtelsesmetoden
1. Hvis forpligtelsesmetoden anvendes til at beregne den samlede eksponering, kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne gør brug af metoden i forbindelse med positionerne i alle de afledte finansielle instrumenter, herunder indbyggede derivater, jf. artikel 51, stk. 3, fjerde afsnit, i direktiv 2009/65/EF, uanset om metoden anvendes som led i investeringsinstituttets generelle investeringspolitik, med henblik på risikobegrænsning eller med henblik på effektiv porteføljeforvaltning, jf. artikel 51, stk. 2, i nævnte direktiv.
2. Hvis forpligtelsesmetoden anvendes til at beregne den samlede eksponering, kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne omregner positionerne i de enkelte afledte finansielle instrumenter til markedsværdien for en tilsvarende position i det pågældende derivats underliggende aktiv (standardforpligtelsesmetoden).
Medlemsstaterne kan give administrationsselskaberne tilladelse til at anvende andre beregningsmetoder, som svarer til standardforpligtelsesmetoden.
3. Medlemsstaterne kan give administrationsselskaberne tilladelse til at tage hensyn til netting- og hedgingordninger, når de beregner den samlede eksponering, forudsat at disse ordninger ikke tilsidesætter umiddelbare og væsentlige risici og medfører en tydelig begrænsning af risikoeksponeringen.
4. Hvis brug af afledte finansielle instrumenter ikke øger investeringsinstituttets eksponering, er det ikke nødvendigt at medtage den underliggende eksponering i forpligtelsesberegningen.
5. Når forpligtelsesmetoden anvendes, er det ikke nødvendigt at medtage midlertidige låneaftaler indgået på investeringsinstitutters vegne, jf. artikel 83 i direktiv 2009/65/EF, i beregningen af den samlede eksponering.
Artikel 43
Modpartsrisiko og udstederkoncentration
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at modpartsrisici som følge af OTC-derivater er omfattet af grænserne i artikel 52 i direktiv 2009/65/EF.
2. Når investeringsinstitutters eksponering i forhold til modparter beregnes i overensstemmelse med grænserne i artikel 52, stk. 1, i direktiv 2009/65/EF, anvender administrationsselskaberne den positive løbende afregningsværdi i kontrakten om OTC-derivater med den pågældende modpart.
Administrationsselskaberne kan modregne investeringsinstitutters derivatpositioner med den samme modpart, forudsat at de ad rettens vej kan håndhæve nettingaftaler med modparten på investeringsinstituttets vegne. Netting er kun tilladt i forbindelse med OTC-derivater med den samme modpart og ikke i forhold til anden eksponering, som investeringsinstituttet eventuelt har i forhold til den samme modpart.
3. Medlemsstater kan give administrationsselskaberne tilladelse til mod sikkerhedsstillelse at begrænse investeringsinstitutters eksponering i forhold til en modpart i forbindelse med OTC-derivattransaktioner. Den sikkerhedsstillelse, der modtages, skal være tilstrækkelig likvid, således at den kan sælges omgående til en pris, som ligger tæt på værdiansættelsen før salg.
4. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne tager hensyn til sikkerhedsstillelse ved beregning af eksponering i forhold til modpartsrisici, jf. artikel 52, stk. 1, i direktiv 2009/65/EF, når administrationsselskabet overdrager OTC-modparten sikkerhedsstillelse på investeringsinstituttets vegne. Det er ved netting kun muligt at tage hensyn til sikkerhedsstillelse, som overdrages, hvis administrationsselskabet ad rettens vej kan håndhæve nettingaftalerne med den pågældende modpart på investeringsinstituttets vegne.
5. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne beregner grænser for udstederkoncentration, jf. artikel 52 i direktiv 2009/65/EF, på grundlag af den underliggende eksponering, som er tilvejebragt ved brug af afledte finansielle instrumenter, i henhold til forpligtelsesmetoden.
6. For så vidt angår eksponering som følge af OTC-derivattransaktioner, jf. artikel 52, stk. 2, i direktiv 2009/65/EF, kræver medlemsstaterne, at administrationsselskaberne i beregningen medtager enhver eksponering i forhold til modpartsrisici i forbindelse med OTC-derivater.
AFDELING 3
Procedurer til ansættelse af OTC-derivaters værdi
Artikel 44
Procedurer til ansættelse af OTC-derivaters værdi
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne verificerer, om investeringsinstitutters eksponeringer i forhold til OTC-derivater er tillagt rimelige værdier, som ikke kun bygger på modparternes markedsnoteringer i forbindelse med OTC-transaktioner, og som opfylder kriterierne i artikel 8, stk. 4, i direktiv 2007/16/EF.
2. Med henblik på stk. 1 indfører, gennemfører og har administrationsselskaberne til enhver tid ordninger og procedurer, som sikrer en passende, gennemsigtig og rimelig værdiansættelse af investeringsinstitutters eksponeringer i forhold til OTC-derivater.
Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne sikrer, at OTC-derivaters rimelige værdi underkastes en passende, nøjagtig og uafhængig vurdering.
Ordningerne og procedurerne til værdiansættelse skal være passende og stå i et rimeligt forhold til de berørte OTC-derivaters art og kompleksitet.
Administrationsselskaberne skal opfylde kravene i artikel 5, stk. 2, og i artikel 23, stk. 4, andet afsnit, når ordninger og procedurer til værdiansættelse af OTC-derivater indebærer, at tredjemand udfører visse aktiviteter.
3. Med henblik på stk. 1 og 2 tillægges risikostyringsfunktionen særlige opgaver og ansvarsområder.
4. Ordningerne og procedurerne til værdiansættelse i stk. 2 skal være dokumenteret i tilstrækkeligt omfang.
AFDELING 4
Fremsendelse af oplysninger om afledte instrumenter
Artikel 45
Rapporter om afledte instrumenter
1. Medlemsstaterne kræver, at administrationsselskaberne mindst én gang om året forelægger de kompetente myndigheder i hjemlandet rapporter med oplysninger, som giver et retvisende billede af de typer afledte instrumenter, som anvendes til de enkelte administrerede investeringsinstitutter, de underliggende risici, de kvantitative grænser og de metoder, som er valgt til at vurdere de risici, der er forbundet med derivattransaktioner.
2. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder i administrationsselskabets hjemland kontrollerer, om oplysningerne i stk. 1 foreligger regelmæssigt og er fuldstændige, og at de har mulighed for at intervenere, hvis det er passende.
KAPITEL VII
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 46
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 30. juni 2011. De tilsender straks Kommissionen disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
Bestemmelserne skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne tilsender Kommissionen de vigtigste nationale bestemmelser, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 47
Ikrafttrædelse
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 48
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Bruxelles, den 1. juli 2010.
KOMISSION DIREKTIIVI N:o 2010/43/EU,
annettu 1 päivänä heinäkuuta 2010,
Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY täytäntöönpanosta organisaatiovaatimusten, eturistiriitojen, liiketoiminnan harjoittamisen, riskienhallinnan sekä säilytysyhteisön ja rahastoyhtiön välisen sopimuksen sisällön osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY (1) ja erityisesti sen 12 artiklan 3 kohdan, 14 artiklan 2 kohdan, 23 artiklan 6 kohdan, 33 artiklan 6 kohdan ja 51 artiklan 4 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Organisaatiovaatimuksia, eturistiriitoja ja liiketoiminnan harjoittamista koskevat säännöt ja käsitteet olisi mahdollisimman pitkälle mukautettava standardeihin, jotka on otettu käyttöön rahoituspalvelujen alalla rahoitusvälineiden markkinoista sekä neuvoston direktiivien 85/611/ETY ja 93/6/ETY ja Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2000/12/EY muuttamisesta ja neuvoston direktiivin 93/22/ETY kumoamisesta 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2004/39/EY (2) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY täytäntöönpanosta sijoituspalveluyritysten toiminnan järjestämistä koskevien vaatimusten, toiminnan harjoittamisen edellytysten ja kyseisessä direktiivissä määriteltyjen käsitteiden osalta 10 päivänä elokuuta 2006 annetulla komission direktiivillä 2006/73/EY (3). Tällainen mukauttaminen, jossa otetaan asianmukaisesti huomioon yhteisen salkunhoidon erityispiirteet, antaisi mahdollisuuden luoda yhtäläiset standardit paitsi erilaisten rahoituspalvelualojen välille myös laajemmin varainhoitoliiketoiminnassa, jossa eräät jäsenvaltiot ovat jo ulottaneet tietyt direktiivin 2006/73/EY vaatimukset koskemaan yhteissijoitusyritysten rahastoyhtiöitä.
(2)
Edellä tarkoitetut säännöt olisi annettava direktiivin muodossa, jotta täytäntöönpanosäännökset voitaisiin mukauttaa kunkin jäsenvaltion markkinoiden ja oikeusjärjestelmän erityispiirteisiin. Direktiivillä voidaan myös saavuttaa mahdollisimman suuri yhdenmukaisuus direktiivillä 2006/73/EY luodun järjestelmän kanssa.
(3)
Vaikka tässä direktiivissä vahvistetut periaatteet koskevat yleisesti kaikkia rahastoyhtiöitä, ne ovat kuitenkin riittävän joustavia sen varmistamiseen, että niiden soveltaminen ja toimivaltaisten viranomaisten harjoittama soveltamisen valvonta ovat oikeasuhteisia ja että molemmissa otetaan huomioon rahastoyhtiön liiketoiminnan luonne, laajuus ja monimutkaisuus ja direktiivin 2009/65/EY soveltamisalaan kuuluvien yhtiöiden moninaisuus sekä se, että rahastoyhtiön hoitamat yhteissijoitusyritykset voivat olla luonteeltaan hyvin erilaisia.
(4)
Rahastoyhtiöillä olisi oltava mahdollisuus toteuttaa järjestelyjä, joilla jotkin rahastoyhtiöiden toiminnot annetaan kolmansien osapuolten suoritettaviksi, jos tämä sallitaan kansallisessa lainsäädännössä. Täytäntöönpanosääntöjä olisi tulkittava sen mukaisesti. Rahastoyhtiön olisi erityisesti määritettävä asianmukaista huolellisuutta (due diligence) noudattaen ja ottaen huomioon niiden toimintojen luonteen, joita kolmannen osapuolen on tarkoitus suorittaa, voidaanko kyseistä yritystä pitää pätevänä ja kykenevänä kyseisten toimintojen suorittamiseen. Näin ollen kolmannen osapuolen olisi täytettävä kaikki suoritettavaan toimintaan liittyvät organisaatiovaatimukset ja eturistiriitoja koskevat vaatimukset. Lisäksi rahastoyhtiön olisi varmistettava, että kolmas osapuoli on toteuttanut asianmukaiset toimenpiteet kyseisten vaatimusten noudattamiseksi, ja rahastoyhtiön olisi valvottava tehokkaasti niiden noudattamista. Jos osapuoli, jolle toiminnot on siirretty, vastaa siirrettyjä toimintoja koskevien sääntöjen soveltamisesta, siirrettyjen toimintojen valvontaan olisi sovellettava vastaavia organisaatiovaatimuksia ja eturistiriitoja koskevia vaatimuksia. Rahastoyhtiön olisi noudattaessaan asianmukaista huolellisuutta edellä mainituissa määrityksissä voitava ottaa huomioon, että kolmanteen osapuoleen, jolle toiminnot on siirretty, sovelletaan usein direktiiviä 2004/39/EY.
(5)
Jotta rahastoyhtiöihin ja sijoitusyhtiöihin, jotka eivät ole nimenneet rahastoyhtiötä, ei sovellettaisi eri standardeja, jälkimmäisiin olisi sovellettava samoja käytännesääntöjä sekä eturistiriitoja ja riskienhallintaa koskevia säännöksiä kuin rahastoyhtiöihin. Sen vuoksi tämän direktiivin sääntöjä, jotka koskevat hallintomenettelyjä ja sisäistä valvontajärjestelmää, olisi suhteellisuusperiaate huomioon ottaen ja hyvää käytäntöä noudattaen sovellettava sekä rahastoyhtiöihin että sijoitusyhtiöihin, jotka eivät ole nimenneet rahastoyhtiötä.
(6)
Direktiivin 2009/65/EY mukaan rahastoyhtiöillä on oltava järkevät hallintomenettelyt. Tämän vaatimuksen noudattamiseksi rahastoyhtiöiden olisi luotava hyvin dokumentoitu organisaatiorakenne, jossa vastuualueet jaetaan selkeästi ja jolla varmistetaan hyvä tiedonkulku kaikkien osapuolten välillä. Lisäksi rahastoyhtiöiden olisi otettava käyttöön järjestelmiä, joilla suojataan tietoja ja varmistetaan toiminnan jatkuvuus ja jotka antavat niille mahdollisuuden täyttää velvollisuutensa sellaisissa tapauksissa, joissa kolmannet osapuolet suorittavat niiden toimintoja.
(7)
Rahastoyhtiöiden olisi myös pidettävä yllä tarvittavia voimavaroja ja erityisesti otettava palvelukseensa henkilökuntaa, jolla on oikeanlaiset taidot, tiedot ja kokemus tehtäviensä suorittamiseen.
(8)
Ottaen huomioon turvalliset tietojenkäsittelymenettelyt ja velvollisuus todentaa tietyt seikat kaikista liiketoimista, joissa yhteissijoitusyritys on ollut mukana, rahastoyhtiöllä olisi oltava käytössään järjestelyt, jotka antavat mahdollisuuden kirjata oikea-aikaisesti ja asianmukaisesti kaikki liiketoimet, jotka on suoritettu yhteissijoitusyrityksen puolesta.
(9)
Kirjanpito on yksi yhteissijoitusyrityksen hallinnoinnin keskeisistä aloista. Näin ollen on ensiarvoisen tärkeää, että kirjanpitomenettelyjä täsmennetään täytäntöönpanolainsäädännössä. Sen vuoksi tässä direktiivissä olisi noudatettava kirjanpidon eriyttämisen periaatetta sekä sitä periaatetta, että kaikki yhteissijoitusyrityksen tai sen alarahastojen varat ja vastuut ovat suoraan yksilöitävissä. Jos osakelajeja on erilaisia esimerkiksi hoitopalkkioiden suuruuden perusteella, kirjanpidosta olisi myös voitava hakea suoraan kunkin osakelajin varojen nettoarvo.
(10)
Ylemmän johdon ja valvovan toiminnon selkeällä vastuunjaolla on keskeinen merkitys asianmukaisten sisäisten valvontajärjestelmien toteutuksessa, jota direktiivissä 2009/65/EY edellytetään. Tämä merkitsee sitä, että ylemmän johdon tulisi olla vastuussa yleisen sijoituspolitiikan toteutuksesta, johon viitataan Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY täytäntöönpanosta sijoittajalle annettavien avaintietojen osalta ja avaintietojen tai tarjousesitteen toimittamisessa muuta pysyvää välinettä kuin paperia käyttäen tai verkkosivuston välityksellä noudatettavien ehtojen osalta 1 päivänä heinäkuuta 2010 annetussa komission asetuksessa (EU) N:o 583/2010 (4). Ylemmän johdon tulisi myös säilyttää vastuu sijoitusstrategioista, jotka antavat yleisen käsityksen yhteissijoitusyritysten varojen strategisesta allokoinnista, sekä sijoitustekniikoista, joita tarvitaan sijoituspolitiikan asianmukaiseen ja tehokkaaseen toteuttamiseen. Selkeällä vastuunjaolla olisi huolehdittava myös siitä, että valvonta on riittävää sen varmistamiseksi, että yhteissijoitusyrityksen varat sijoitetaan rahastosääntöjen tai perustamisasiakirjojen sekä sovellettavan lainsäädännön mukaisesti ja että kunkin yhteissijoitusyrityksen riskirajoja noudatetaan. Vastuunjaon on oltava sopusoinnussa niiden tehtävien ja vastuualueiden kanssa, jotka kuuluvat ylemmälle johdolle ja valvovalle toiminnolle sovellettavan kansallisen lain ja yritysten hyvää hallintotapaa koskevien sääntöjen mukaisesti. Ylempään johtoon voi kuulua useita hallituksen jäseniä tai kaikki sen jäsenet.
(11)
Sen varmistamiseksi, että rahastoyhtiöllä on asianmukainen valvontajärjestelmä, tarvitaan pysyvä säännösten noudattamista valvova toiminto ja sisäisen tarkastuksen toiminto. Säännösten noudattamista valvova toiminto olisi suunniteltava siten, että se pystyy havaitsemaan kaikki riskit, jotka liittyvät siihen, että rahastoyhtiö ei noudata direktiivissä 2009/65/EY asetettuja velvoitteitaan. Tarkastustoiminnon olisi pyrittävä tarkastamaan ja arvioimaan erilaisia rahastoyhtiön käyttöön ottamia valvontamenettelyjä ja hallintojärjestelyjä.
(12)
Rahastoyhtiöille olisi sallittava jonkin verran joustavuutta niiden riskienhallinnan organisoinnissa. Jollei ole asianmukaista tai kohtuullista, että rahastoyhtiöllä on erillinen riskienhallintatoiminto, rahastoyhtiön olisi kuitenkin voitava osoittaa, että eturistiriitojen varalta on toteutettu erityiset suojatoimet, jotka mahdollistavat riskienhallintatoimien itsenäisen suorittamisen.
(13)
Direktiivissä 2009/65/EY rahastoyhtiöt velvoitetaan ottamaan käyttöön henkilökohtaisia liiketoimia koskevat säännöt. Rahastoyhtiöiden olisi direktiivin 2006/73/EY mukaisesti estettävä työntekijöitään, joihin liittyy sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) 28 päivänä tammikuuta 2003 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2003/6/EY (5) tarkoitettuja eturistiriitoja tai joilla on mainitussa direktiivissä tarkoitettuja sisäpiiritietoja, ryhtymästä henkilökohtaisiin liiketoimiin, joissa he käyttävät väärin ammattitoimintansa yhteydessä hankkimiaan tietoja.
(14)
Direktiivin 2009/65/EY mukaan rahastoyhtiöiden on varmistettava, että jokaisesta salkkutapahtumasta, jossa yhteissijoitusyritys on osallisena, voidaan jälkikäteen todentaa sen alkuperä, osapuolet, luonne sekä toteuttamisajankohta ja -paikka. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa salkkutapahtumien sekä merkintä- ja lunastustoimeksiantojen kirjaamista koskevat vaatimukset.
(15)
Direktiivin 2009/65/EY mukaan yhteissijoitusyritysten rahastoyhtiöillä on oltava käytössään asianmukaiset menettelyt sen varmistamiseksi, että yhteissijoitusyrityksiä kohdellaan oikeudenmukaisesti sellaisissa tapauksissa, joissa eturistiriitoja ei voida välttää. Sen vuoksi rahastoyhtiöiden olisi varmistettava, että tällaisista tapauksista ilmoitetaan viipymättä rahastoyhtiön ylemmälle johdolle tai muulle toimivaltaiselle sisäiselle elimelle, jotta nämä voisivat tehdä tarvittavat päätökset yhteissijoitusyrityksen ja sen osuudenhaltijoiden oikeudenmukaisen kohtelun varmistamiseksi.
(16)
Rahastoyhtiöt olisi velvoitettava hyväksymään tehokas ja tarkoituksenmukainen strategia niiden hoitamien yhteissijoitusyritysten hallussa oleviin rahoitusvälineisiin liittyvien äänioikeuksien käyttöä varten, sekä soveltamaan kyseistä strategiaa ja pitämään sitä yllä sen varmistamiseksi, että näitä oikeuksia käytetään yksinomaan yhteissijoitusyritysten eduksi. Strategiaan ja sen soveltamiseen liittyvien tietojen tulisi olla vapaasti sijoittajien saatavilla muun muassa verkkosivuston välityksellä. Joissakin tilanteissa voitaisiin tapauksen mukaan katsoa yhteissijoitusyrityksen sijoitusstrategian perusteella, että päätös olla käyttämättä äänioikeuksia on yksinomaan kyseisen yhteissijoitusyrityksen eduksi. Ei tulisi kuitenkaan sulkea pois sitä mahdollisuutta, että sijoitusyhtiö äänestää itse tai antaa rahastoyhtiölleen erityisiä äänestysohjeita.
(17)
Velvollisuus antaa rahastoyhtiön ylemmälle johdolle tai muulle toimivaltaiselle sisäiselle elimelle tietoja, jotta nämä voisivat tehdä tarvittavat päätökset, ei saisi rajoittaa rahastoyhtiöiden ja yhteissijoitusyritysten velvollisuutta ilmoittaa esimerkiksi määräaikaiskatsauksissaan sellaisista tilanteista, joissa vahingon riskiä ei ole pystytty riittävällä tavalla välttämään niillä organisaatio- tai hallintojärjestelyillä, jotka on luotu eturistiriitojen hallitsemiseksi. Tällaisissa ilmoituksissa olisi selitettävä ja perusteltava rahastoyhtiön tekemää päätöstä myös silloin, kun on päätetty olla toimimatta, ja otettava huomioon sisäiset toimintalinjat ja menettelyt, jotka on hyväksytty eturistiriitojen havaitsemiseksi, ehkäisemiseksi ja hallitsemiseksi.
(18)
Direktiivissä 2009/65/EY rahastoyhtiöt velvoitetaan toimimaan hoitamiensa yhteissijoitusyritysten ja markkinoiden häiriöttömyyden hyväksi. Tietynlainen käyttäytyminen, kuten markkina-ajoitus ja myöhäinen kaupankäynti, voi vaikuttaa haitallisesti osuudenhaltijoihin ja heikentää markkinoiden toimintaa. Sen vuoksi rahastoyhtiöillä olisi oltava käytössään asianmukaiset menettelyt väärinkäytösten estämiseksi. Rahastoyhtiöiden olisi myös otettava käyttöön asianmukaiset menettelyt, joilla suojaudutaan kohtuuttomilta maksuilta ja toimilta, kuten liialliselta kaupankäynniltä, ja otettava samalla huomioon yhteissijoitusyritysten sijoitustavoitteet ja -politiikka.
(19)
Rahastoyhtiöiden olisi myös toimittava yhteissijoitusyritysten edun mukaisesti toteuttaessaan toimeksiantoja suoraan hoitamiensa yhteissijoitusyritysten puolesta tai välittäessään niitä kolmansille osapuolille. Toteuttaessaan toimeksiantoja yhteissijoitusyrityksen puolesta rahastoyhtiöiden olisi johdonmukaisesti toteutettava kaikki kohtuulliset toimet päästäkseen yhteissijoitusyrityksen kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen, jolloin sen olisi otettava huomioon hinta, kustannukset, nopeus, toimeksiannon toteuttamisen ja selvityksen todennäköisyys, toimeksiannon suuruus, luonne ja muut sen toteuttamisen kannalta olennaiset seikat.
(20)
On tarpeen vahvistaa toimeksiantojen käsittelyä koskevat säännöt, jotta voidaan varmistaa, että rahastoyhtiöt toimivat hoitamiensa yhteissijoitusyritysten etujen hyväksi asianmukaisen pätevästi, varovasti ja huolellisesti, kuten direktiivissä 2009/65/EY edellytetään.
(21)
Tiettyjä maksuja, palkkioita tai muita kuin rahallisia etuja, joita voidaan maksaa rahastoyhtiölle tai joita se voi itse maksaa, ei tulisi sallia, koska ne voivat vaikuttaa niiden direktiivissä 2009/65/EY asetettujen vaatimusten noudattamiseen, joiden mukaan rahastoyhtiön on toimittava rehellisesti, tasapuolisesti, ammattimaisesti ja yhteissijoitusyrityksen etujen mukaisesti. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa selkeät säännöt, joissa täsmennetään, missä tapauksissa maksujen, palkkioiden ja muiden kuin rahallisten etujen maksamista ei pidetä kyseisten periaatteiden rikkomisena.
(22)
Rahastoyhtiön rajatylittävät toimet luovat uusia haasteita rahastoyhtiön ja yhteissijoitusyrityksen säilytysyhteisön väliselle suhteelle. Tarpeellisen oikeusvarmuuden takaamiseksi tässä direktiivissä olisi määritettävä yhteissijoitusyrityksen säilytysyhteisön ja rahastoyhtiön välisen sopimuksen tärkeimmät osatekijät sellaisia tapauksia varten, joissa rahastoyhtiö on sijoittautunut toiseen jäsenvaltioon kuin yhteissijoitusyrityksen kotijäsenvaltioon. Sen varmistamiseksi, että kyseinen sopimus palvelee asianmukaisesti tarkoitustaan, on tarpeen vahvistaa lainvalintasäännöt, jotka poikkeavat sopimusvelvoitteisiin sovellettavasta laista (Rooma I) 17 päivänä kesäkuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 593/2008 (6) 3 ja 4 artiklasta siten, että kyseiseen sopimukseen sovelletaan yhteissijoitusyrityksen kotijäsenvaltion lakia.
(23)
Direktiivin 2009/65/EY mukaan on vahvistettava perusteet rahastoyhtiön soveltamien riskienhallintamenettelyjen riittävyyden arvioimiseksi. Tällaisissa perusteissa on keskeistä asianmukaisten ja dokumentoitujen riskienhallintaperiaatteiden vahvistaminen rahastoyhtiöiden noudatettaviksi. Riskienhallintaperiaatteiden avulla rahastoyhtiöiden olisi voitava arvioida hoitamissaan sijoitussalkuissa ottamiinsa positioihin liittyvät riskit ja näiden yksittäisten riskien vaikutukset sijoitussalkun kokonaisriskiin. Riskienhallintaperiaatteisiin liittyvien järjestelyjen olisi oltava rahastoyhtiön toiminnan ja sen hoitamien yhteissijoitusyritysten luonteen, laadun ja monimutkaisuuden perusteella asianmukaisia ja oikeasuhteisia.
(24)
Yhtenä perusteena, jolla arvioidaan riskienhallintamenettelyjen riittävyyttä, on myös rahastoyhtiöiden määräajoin suorittama riskienhallintaperiaatteiden arviointi, niiden noudattamisen valvonta ja niiden uudelleentarkastelu. Tähän perusteeseen sisältyy myös niiden toimenpiteiden tehokkuuden tarkastelu, jotka on toteutettu riskienhallintamenettelyjen toiminnassa esiintyneiden puutteiden korjaamiseksi.
(25)
Keskeisenä tekijänä riskienhallintamenettelyjen riittävyyden arviointiperusteissa ovat oikeasuhteiset ja tehokkaat riskienmittaustekniikat, jotka rahastoyhtiöiden olisi otettava käyttöön voidakseen milloin tahansa mitata hoitamiinsa yhteissijoitusyrityksiin mahdollisesti tai tosiasiallisesti kohdistuvat riskit. Nämä vaatimukset perustuvat jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten sopimiin yhteisiin käytäntöihin. Niihin sisältyy sekä kvantitatiivisia määrityksiä, jotka liittyvät kvantifioitavissa oleviin riskeihin, että kvalitatiivisia menetelmiä. Automaattiset tietojenkäsittelyjärjestelmät ja -välineet, joita käytetään kvantitatiivisten määritysten laskennassa, olisi integroitava toistensa tai front-office- ja kirjanpitosovellusten kanssa. Riskienmittaustekniikkojen avulla riskejä olisi voitava arvioida asianmukaisesti markkinoiden ollessa käymistilassa, ja niitä olisi tarkasteltava uudelleen aina silloin, kun se on osuudenhaltijoiden edun mukaista. Lisäksi niiden avulla olisi voitava arvioida asianmukaisesti riskien keskittymistä ja niiden välistä vuorovaikutusta salkkutasolla.
(26)
Toimivalla riskienhallintajärjestelmällä pyritään siihen, että rahastoyhtiöt noudattavat direktiivissä 2009/65/EY asetettuja sijoitusrajoja, kuten kokonaisriskille ja vastapuoliriskille asetettuja rajoja. Sen vuoksi olisi vahvistettava kokonaisriskin ja vastapuoliriskin laskentaperusteet.
(27)
Edellä mainittujen perusteiden vahvistamiseksi tässä direktiivissä olisi selvennettävä, miten kokonaisriski voidaan laskea ja että se voidaan laskea muun muassa käyttämällä sijoitusasteen mittausta, value-at-risk-lähestymistapaa tai kehittyneitä riskienmittausmenetelmiä. Lisäksi direktiivissä olisi vahvistettava rahastoyhtiön vastapuoliriskin laskemisessa käyttämän menetelmän tärkeimmät osatekijät. Kyseisiä sääntöjä sovellettaessa olisi otettava huomioon Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteassa työskentelevien toimivaltaisten viranomaisten laatimat ehdot, joilla kyseisiä menetelmiä käytetään, mukaan luettuina periaatteet, joita sovelletaan vakuusjärjestelyihin yhteissijoitusyritykseen kohdistuvan vastapuoliriskin pienentämiseksi, sekä suojaus- ja nettoutusjärjestelyjen käyttö.
(28)
Direktiivin 2009/65/EY mukaan rahastoyhtiöiden on sovellettava menettelyjä, joilla vakioimattomien johdannaissopimusten arvo voidaan arvioida tarkasti ja riippumattomasti. Sen vuoksi tässä direktiivissä vahvistetaan tällaisia menettelyjä koskevat yksityiskohtaiset säännöt arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta annetun neuvoston direktiivin 85/611/ETY täytäntöönpanosta tiettyjen määritelmien selventämiseksi 19 päivänä maaliskuuta 2007 annetun komission direktiivin 2007/16/EY (7) mukaisesti. Rahastoyhtiöiden olisi hyvän käytännön mukaisesti sovellettava kyseisiä vaatimuksia rahoitusvälineisiin, joista aiheutuu yhteissijoitusyritykselle samankaltaisia arvostusriskejä kuin vakioimattomista johdannaisista, kuten tuotteen epälikvidiyteen ja/tai tuottorakenteen monimutkaisuuteen liittyvät riskit. Tätä varten rahastoyhtiöiden olisi hyväksyttävä järjestelyt ja menettelyt, jotka ovat niiden 44 artiklassa asetettujen vaatimusten mukaisia, jotka koskevat sellaisten likviditeetiltään heikompien tai monimutkaisten siirtokelpoisten arvopapereiden tai rahamarkkinavälineiden arvonmääritystä, jotka edellyttävät mallipohjaisten arvonmääritysmenetelmien käyttöä.
(29)
Direktiivin 2009/65/EC mukaan rahastoyhtiö on velvollinen ilmoittamaan asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille, minkä tyyppisiin johdannaissopimuksiin yhteissijoitusyritys on sijoittanut, sekä kyseisiin johdannaissopimuksiin liittyvät riskit, sovellettavat määrälliset rajat ja tällaisten liiketoimien riskien arviointiin käytettävät menetelmät. Olisi yksilöitävä tällaisten ilmoitusten sisältö sekä menettely, jota rahastoyhtiön on noudatettava täyttäessään tätä velvollisuuttaan.
(30)
Komission päätöksellä 2009/77/EY (8) perustettua Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komiteaa on kuultu teknisistä kysymyksistä.
(31)
Tässä direktiivissä säädetyt toimenpiteet ovat Euroopan arvopaperikomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Kohde
Tässä direktiivissä vahvistetaan direktiivin 2009/65/EY täytäntöönpanosäännöt,
1.
joissa määritetään 12 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohdassa tarkoitetut menettelyt ja järjestelyt sekä 12 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan b alakohdassa tarkoitetut rakenteet ja organisaatiovaatimukset, joilla eturistiriidat rajoitetaan mahdollisimman vähiin;
2.
joissa 14 artiklan 1 ja 2 kohdan mukaisesti vahvistetaan perusteet sille, miten toimitaan rehdisti ja oikeudenmukaisesti sekä asianmukaisen pätevästi, varovasti ja huolellisesti yhteissijoitusyrityksen etujen hyväksi, vahvistetaan erityyppisten eturistiriitojen määritysperusteet, määritetään periaatteet, joilla varmistetaan voimavarojen tehokas käyttö, ja määritetään toimenpiteet, jotka olisi toteutettava eturistiriitojen tunnistamiseksi, ehkäisemiseksi, hallitsemiseksi tai niistä ilmoittamiseksi;
3.
jotka koskevat tietoja, jotka on sisällytettävä säilytysyhteisön ja rahastoyhtiön välisiin sopimuksiin 23 artiklan 5 kohdan ja 33 artiklan 5 kohdan mukaisesti; ja
4.
jotka koskevat 51 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja riskienhallintamenettelyjä ja erityisesti niitä perusteita, joilla arvioidaan rahastoyhtiön soveltamien riskienhallintamenettelyjen riittävyyttä, riskienhallintaperiaatteita ja -menettelyjä sekä riskienmittaukseen ja -hallintaan tarvittavia järjestelyjä, menettelyjä ja tekniikoita, jotka liittyvät tällaisiin perusteisiin.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan rahastoyhtiöihin, joiden toimintana on siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten (yhteissijoitusyritysten) hoitaminen direktiivin 2009/65/EY 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Tämän direktiivin V lukua sovelletaan myös säilytysyhteisöihin, jotka hoitavat tehtäviään direktiivin 2009/65/EY IV luvun ja V luvun 3 jakson säännösten mukaisesti.
2. Tämän luvun, II luvun 12 artiklan sekä III, IV ja VI luvun säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin sijoitusyhtiöihin, jotka eivät ole nimenneet direktiivin 2009/65/EY nojalla toimiluvan saanutta rahastoyhtiötä.
Kyseisissä tapauksissa ”rahastoyhtiön” katsotaan tarkoittavan ”sijoitusyhtiötä”.
3 artikla
Määritelmät
Tässä direktiivissä sovelletaan direktiivissä 2009/65/EY vahvistettujen määritelmien lisäksi seuraavia määritelmiä:
1.
”asiakkaalla” tarkoitetaan luonnollista henkilöä, oikeushenkilöä tai muuta yritystä, yhteissijoitusyritys mukaan luettuna, jolle rahastoyhtiö tarjoaa yhteistä salkunhoitoa tai direktiivin 2009/65/EY 6 artiklan 3 kohdan mukaisia palveluja;
2.
”osuudenhaltijalla” luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolla on yksi tai useampi osuus yhteissijoitusyrityksessä;
3.
”relevantilla henkilöllä” suhteessa rahoitusyhtiöön jotakuta seuraavista:
a)
rahastoyhtiön hallituksen jäsentä, yhtiökumppania tai vastaavaa tai rahastoyhtiön johtajaa;
b)
rahastoyhtiön työntekijää ja muuta luonnollista henkilöä, jonka tarjoamat palvelut ovat rahastoyhtiön käytettävissä ja valvonnassa ja joka osallistuu rahastoyhtiön harjoittamaan yhteiseen salkunhoitoon;
c)
luonnollista henkilöä, joka osallistuu suoraan palvelujen tarjoamiseen rahastoyhtiölle sellaisen järjestelyn nojalla, jolla tehtäviä siirretään kolmansille osapuolille, jotta rahastoyhtiö voi harjoittaa yhteistä salkunhoitoa;
4.
”ylemmällä johdolla” yhtä tai useampaa henkilöä, jotka tosiasiallisesti johtavat rahastoyhtiön liiketoimintaa direktiivin 2009/65/EY 7 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaisesti;
5.
”hallituksella” rahastoyhtiön hallitusta;
6.
”valvovalla toiminnolla” rahastoyhtiön relevantteja henkilöitä, elintä tai elimiä, joiden tehtävänä on valvoa sen ylempää johtoa sekä arvioida ja tarkastella määräajoin, ovatko riskienhallintamenettelyt, toimintaperiaatteet, järjestelyt ja muut menettelyt, jotka on otettu käyttöön direktiivin 2009/65/EY mukaisten velvoitteiden täyttämiseksi, riittäviä ja tehokkaita;
7.
”vastapuoliriskillä” yhteissijoitusyritykseen kohdistuvaa tappioriskiä, joka johtuu siitä, että liiketoimen vastapuoli saattaa laiminlyödä velvoitteensa ennen liiketoimeen liittyvän kassavirran lopullista selvittämistä;
8.
”likviditeettiriskillä” sitä riskiä, että yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkussa olevaa positiota ei voida myydä, muuttaa rahaksi tai sulkea vähäisin kustannuksin riittävän lyhyessä ajassa ja että tämä vaarantaa yhteissijoitusyrityksen kyvyn noudattaa milloin tahansa direktiivin 2009/65/EY 84 artiklan 1 kohtaa;
9.
”markkinariskillä” yhteissijoitusyritykseen kohdistuvaa tappioriskiä, joka johtuu yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkussa olevien positioiden markkina-arvon vaihtelusta, joka aiheutuu markkinamuuttujien, kuten korkojen, valuuttakurssien, osakkeiden ja hyödykkeiden hintojen tai liikkeeseenlaskijan luottokelpoisuuden muutoksista;
10.
”toimintariskillä” yhteissijoitusyritykseen kohdistuvaa tappioriskiä, joka johtuu rahastoyhtiön riittämättömistä sisäisistä menettelyistä ja henkilöihin ja järjestelmiin liittyvistä puutteista tai ulkoisista tapahtumista ja johon sisältyy oikeudellinen ja sopimusriski sekä yhteissijoitusyrityksen puolesta käytetyistä kaupankäynti-, selvitys- ja arvonmääritysmenettelyistä johtuva riski.
Jos rahastoyhtiöillä on hallituksen ja hallintoneuvoston muodostama kaksijakoinen rakenne, hallintoneuvosto ei kuulu ensimmäisen kohdan 5 alakohdassa esitetyn ”hallituksen” määritelmän piiriin.
II LUKU
HALLINTOMENETTELYT JA VALVONTAJÄRJESTELMÄ
(Direktiivin 2009/65/EY 12 artiklan 1 kohdan a alakohta ja 14 artiklan 1 kohdan c alakohta)
1 JAKSO
Yleiset periaatteet
4 artikla
Menettelyjä ja organisaatiota koskevat yleiset vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä noudattamaan seuraavia vaatimuksia:
a)
rahastoyhtiöiden on otettava käyttöön päätöksentekomenettelyt ja organisaatiorakenne, joista käy selvästi ja dokumentoidusti ilmi raportointisuhteet sekä tehtävienjako ja vastuualueet, sekä sovellettava ja ylläpidettävä niitä;
b)
rahastoyhtiöiden on varmistettava, että niiden relevantit henkilöt ovat tietoisia menettelyistä, joiden noudattamista kyseisten henkilöiden vastuualueiden asianmukainen hoitaminen edellyttää;
c)
rahastoyhtiöiden on otettava käyttöön riittävät sisäiset valvontajärjestelmät, joiden tavoitteena on varmistaa päätösten ja menettelyjen noudattaminen kaikilla rahastoyhtiön toiminnan tasoilla, sekä sovellettava ja ylläpidettävä niitä;
d)
rahastoyhtiöiden on otettava käyttöön tehokkaat sisäiset raportointi- ja tiedonvälitysjärjestelyt sekä sovellettava ja ylläpidettävä niitä kaikilla asiaan kuuluvilla rahastoyhtiön toiminnan tasoilla ja otettava käyttöön tehokkaat tiedonkulkujärjestelyt kaikkien kolmansien osapuolten kanssa sekä sovellettava ja ylläpidettävä niitä;
e)
rahastoyhtiöiden on säilytettävä riittävän yksityiskohtaiset ja järjestelmälliset tiedot liiketoiminnastaan ja sisäisestä organisaatiostaan.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt ottavat huomioon liiketoimintansa luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden sekä kyseisen liiketoiminnan osana toteutettujen palvelujen ja toiminnan luonteen ja laajuuden.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat tietojen luonteen huomioiden käyttöön järjestelmät ja menettelyt, jotka riittävät varmistamaan tietoturvan sekä tietojen koskemattomuuden ja luottamuksellisuuden, sekä soveltavat ja ylläpitävät näitä järjestelmiä ja menettelyjä.
3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön liiketoiminnan jatkuvuutta koskevat asianmukaiset toimintaperiaatteet, joiden tavoitteena on varmistaa, että keskeiset tiedot ja toiminnot säilyvät ja palveluja ja toimintaa jatketaan järjestelmiin ja menettelyihin liittyvien toimintahäiriöiden yhteydessä tai, jos tämä ei ole mahdollista, joilla varmistetaan tällaisten tietojen ja toimintojen nopea palautuminen ja palvelujen ja toiminnan nopea jatkaminen, ja että rahastoyhtiöt soveltavat ja ylläpitävät näitä toimintaperiaatteita.
4. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön kirjanpitoperiaatteet ja -menettelyt, joiden avulla ne voivat toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä toimittaa sille nopeasti taloudelliseen raportointiin liittyvät asiakirjat, jotka antavat oikean ja riittävän kuvan rahastoyhtiöiden taloudellisesta asemasta ja jotka ovat kaikkien sovellettavien tilinpäätösstandardien ja -sääntöjen mukaiset, ja että rahastoyhtiöt soveltavat ja ylläpitävät näitä periaatteita ja menettelyjä.
5. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt valvovat ja säännöllisesti arvioivat 1-4 kohdan mukaisesti käyttöön ottamiensa järjestelmien, sisäisten valvontajärjestelmien ja järjestelyjen riittävyyttä ja tehokkuutta ja toteuttavat asianmukaiset toimenpiteet mahdollisten puutteiden korjaamiseksi.
5 artikla
Voimavarat
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat palvelukseensa henkilökuntaa, jolla on sille osoitettujen vastuualueiden hoitamiseen tarvittavat taidot, tiedot ja asiantuntemus.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöillä on tarvittavat voimavarat ja asiantuntemus valvoa tehokkaasti toimia, joita kolmannet osapuolet suorittavat rahastoyhtiön kanssa tekemänsä sopimuksen perusteella, erityisesti kyseisiin järjestelyihin liittyvän riskin hallinnan osalta.
3. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että relevanttien henkilöjen hoitaessa useampia tehtäviä tämä ei estä eikä ole omiaan estämään kyseisiä henkilöitä hoitamasta tiettyä yksittäistä tehtävää moitteettomasti, rehellisesti ja ammattitaitoisesti.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1, 2 ja 3 kohtaa sovellettaessa rahastoyhtiöt ottavat huomioon liiketoimintansa luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden sekä kyseisen liiketoiminnan osana toteutettujen palvelujen ja toiminnan luonteen ja laajuuden.
2 JAKSO
Hallinto- ja tilinpitomenettelyt
6 artikla
Valitusten käsittely
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön tehokkaat ja läpinäkyvät menettelyt, joilla sijoittajien tekemät valitukset käsitellään asianmukaisesti ja nopeasti, sekä soveltavat ja ylläpitävät näitä menettelyjä.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että ne säilyttävät tiedot kaikista valituksista ja niiden ratkaisemiseksi toteutetuista toimenpiteistä.
3. Sijoittajilla on oltava mahdollisuus tehdä valituksia veloituksetta. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja menettelyjä koskevat tiedot on annettava veloituksetta sijoittajien saataville.
7 artikla
Automaattinen tietojenkäsittely
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt tekevät asianmukaiset järjestelyt tarkoituksenmukaisia sähköisiä järjestelmiä varten, jotta jokainen salkkutapahtuma tai merkintä- tai lunastustoimeksianto voidaan kirjata oikea-aikaisesti ja tarkoituksenmukaisesti 14 ja 15 artiklan noudattamiseksi.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt varmistavat korkean turvatason automaattisen tietojenkäsittelyn aikana sekä kirjattujen tietojen koskemattomuuden ja luottamuksellisuuden siltä osin kuin se on tarpeen.
8 artikla
Tilinpitomenettelyt
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt varmistavat 4 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen kirjanpitoperiaatteiden ja -menettelyjen käytön osuudenhaltijoiden suojan turvaamiseksi.
Yhteissijoitusyrityksen kirjanpito on toteutettava niin, että kaikki yhteissijoitusyrityksen varat ja vastuut ovat aina suoraan yksilöitävissä.
Jos yhteissijoitusyrityksellä on eri alarahastoja, niistä on jokaisesta pidettävä erillistä kirjanpitoa.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön kirjanpitoperiaatteet ja -menettelyt ja soveltavat ja ylläpitävät niitä yhteissijoitusyrityksen kotijäsenvaltion kirjanpitosääntöjen mukaisesti, jotta varmistetaan, että kunkin yhteissijoitusyrityksen varojen nettoarvo lasketaan tarkasti kirjanpidon perusteella ja että merkintä- ja lunastustoimeksiannot voidaan suorittaa asianmukaisesti kyseisen varojen nettoarvon perusteella.
3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön asianmukaiset menettelyt sen varmistamiseksi, että yhteissijoitusyrityksen varojen arvo määritetään asianmukaisesti ja tarkasti noudattamalla direktiivin 2009/65/EY 85 artiklassa tarkoitettuja sovellettavia sääntöjä.
3 JAKSO
Sisäiset valvontajärjestelmät
9 artikla
Ylemmän johdon ja valvovan toiminnon harjoittama valvonta
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt varmistavat sisäisessä tehtävänjaossaan, että niiden ylempi johto ja tarvittaessa valvova toiminto vastaavat siitä, että rahastoyhtiö noudattaa direktiivin 2009/65/EY mukaisia velvoitteitaan.
2. Rahastoyhtiön on varmistettava, että sen ylempi johto
a)
vastaa kunkin hoidettavan yhteissijoitusyrityksen osalta yleisen sijoituspolitiikan toteutuksesta, sellaisena kuin kyseinen sijoituspolitiikka on tapauksen mukaan määritelty tarjousesitteessä, rahaston säännöissä tai sijoitusyhtiön perustamisasiakirjoissa;
b)
valvoo kunkin hoidettavan yhteissijoitusyrityksen osalta sijoitusstrategioiden hyväksymistä;
c)
vastaa siitä, että rahastoyhtiöllä on 10 artiklan mukainen pysyvä ja tehokas säännösten noudattamista valvova toiminto, vaikka tätä toimintoa hoitaisikin kolmas osapuoli;
d)
varmistaa ja todentaa määräajoin, että kunkin hoidettavan yhteissijoitusyrityksen yleistä sijoituspolitiikkaa, sijoitusstrategioita ja riskirajoja sovelletaan ja noudatetaan asianmukaisesti ja tehokkaasti, vaikka riskienhallintatoimintoa hoitaisivatkin kolmannet osapuolet;
e)
hyväksyy ja tarkistaa määräajoin niiden sisäisten menettelyjen asianmukaisuuden, joilla tehdään kutakin hoidettavaa yhteissijoitusyritystä koskevat sijoituspäätökset, jotta voidaan varmistaa tällaisten päätösten olevan hyväksyttyjen sijoitusstrategioiden mukaisia;
f)
hyväksyy ja tarkistaa määräajoin 38 artiklassa tarkoitetut riskienhallintaperiaatteet ja niiden soveltamiseen liittyvät järjestelyt, menettelyt ja tekniikat, mukaan luettuna kutakin hoidettavaa yhteissijoitusyritystä koskeva riskienrajoitusjärjestelmä.
3. Lisäksi rahastoyhtiön on varmistettava, että sen ylempi johto ja tarvittaessa valvova toiminto
a)
arvioivat ja määräajoin tarkistavat niiden periaatteiden, järjestelyjen ja menettelyjen tehokkuuden, jotka on otettu käyttöön direktiivissä 2009/65/EY asetettujen velvoitteiden noudattamiseksi;
b)
toteuttavat asianmukaiset toimenpiteet mahdollisten puutteiden korjaamiseksi.
4. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että niiden ylempi johto saa säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa säännösten noudattamiseen, sisäiseen tarkastukseen ja riskienhallintaan kuuluvia asioita koskevat kirjalliset raportit, joissa mainitaan erityisesti, onko asianmukaiset toimenpiteet toteutettu mahdollisten puutteiden korjaamiseksi.
5. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että niiden ylempi johto saa säännöllisesti raportteja 2 kohdan b-e alakohdassa tarkoitettujen sijoitusstrategioiden sekä kyseisissä alakohdissa tarkoitettujen, sijoituspäätösten teossa noudatettavien sisäisten menettelyjen soveltamisesta.
6. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että valvova toiminto saa säännöllisesti kirjallisia raportteja 4 kohdassa mainituista asioista, jos niillä on tällainen toiminto.
10 artikla
Pysyvä säännösten noudattamista valvova toiminto
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön asianmukaiset toimintaperiaatteet ja menettelyt, joilla tunnistetaan riskit, jotka liittyvät siihen, että rahastoyhtiö ei pysty noudattamaan direktiivin 2009/65/EY mukaisia velvoitteitaan, sekä muut tähän mahdollisuuteen liittyvät riskit, ja että rahastoyhtiöt soveltavat ja ylläpitävät näitä toimintaperiaatteita ja menettelyjä sekä ottavat käyttöön asianmukaiset toimenpiteet ja menettelyt, joilla minimoidaan tällaiset riskit ja joiden avulla toimivaltaisilla viranomaisilla on mahdollisuus käyttää tehokkaasti mainitun direktiivin mukaista toimivaltaansa.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt ottavat huomioon liiketoimintansa luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden sekä kyseisen liiketoiminnan osana toteutettujen palvelujen ja toiminnan luonteen ja laajuuden.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön pysyvän, tehokkaan ja itsenäisesti toimivan säännösten noudattamista valvovan toiminnon, jota ne pitävät yllä ja joka hoitaa seuraavia tehtäviä:
a)
valvoo ja säännöllisesti arvioi 1 kohdan nojalla käyttöön otettujen toimenpiteiden, toimintaperiaatteiden ja menettelyjen sekä rahastoyhtiön velvollisuuksien noudattamisessa esiintyneiden puutteiden korjaamiseksi toteutettujen toimien riittävyyttä ja tehokkuutta;
b)
neuvoo ja avustaa palvelujen tarjoamisesta ja toiminnan harjoittamisesta vastaavia relevantteja henkilöitä rahastoyhtiöiden direktiivin 2009/65/EY mukaisten velvoitteiden noudattamisessa.
3. Jotta 2 kohdassa tarkoitettu säännösten noudattamista valvova toiminto voisi hoitaa tehtävänsä asianmukaisesti ja riippumattomasti, rahastoyhtiöiden on varmistettava seuraavien edellytysten täyttyminen:
a)
säännösten noudattamista valvovalla toiminnolla on oltava tarvittavat valtuudet, voimavarat, asiantuntemus ja kaikkien olennaisten tietojen käyttöoikeudet;
b)
on nimettävä säännösten noudattamista valvova virkailija, joka vastaa säännösten noudattamista valvovasta toiminnosta ja kaikista raporteista, joita annetaan ylemmälle johdolle säännösten noudattamiseen liittyvistä asioista säännöllisesti ja vähintään kerran vuodessa ja joissa mainitaan erityisesti, onko mahdollisten puutteiden korjaamiseksi toteutettu asianmukaisia toimenpiteitä;
c)
säännösten noudattamista valvovaan toimintoon osallistuvat relevantit henkilöt eivät saa osallistua valvonnan kohteena olevien palvelujen tarjoamiseen tai valvonnan kohteena olevan toiminnan harjoittamiseen;
d)
säännösten noudattamista valvovaan toimintoon osallistuville relevanteille henkilöille maksettavan korvauksen määritysmenetelmä ei saa vaarantaa eikä olla omiaan vaarantamaan kyseisten henkilöjen objektiivisuutta.
Rahastoyhtiötä ei kuitenkaan vaadita noudattamaan ensimmäisen alakohdan c tai d alakohdan säännöksiä, jos se pystyy osoittamaan, että kyseinen vaatimus ei ole oikeassa suhteessa sen liiketoiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monimutkaisuuteen eikä sen palvelujen ja toiminnan luonteeseen ja laajuuteen ja että sen säännösten noudattamista valvova toiminto säilyy tehokkaana.
11 artikla
Pysyvä sisäisen tarkastuksen toiminto
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön muista toiminnoistaan ja toiminnastaan erillisen ja riippumattoman sisäisen tarkastuksen toiminnon ja ylläpitävät sitä, jos se on rahastoyhtiöiden liiketoiminnan luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden sekä kyseisen liiketoiminnan osana harjoitetun yhteisen salkunhoidon luonteen ja laajuuden perusteella asianmukaista ja oikeasuhteista.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetulla sisäisen tarkastuksen toiminnolla on oltava seuraavat tehtävät
a)
sen on otettava käyttöön tarkastussuunnitelma, jolla tutkitaan ja arvioidaan rahastoyhtiön sisäisten valvontajärjestelmien ja muiden järjestelmien ja järjestelyjen asianmukaisuutta ja tehokkuutta, sekä sovellettava ja ylläpidettävä tätä suunnitelmaa;
b)
sen on annettava suosituksia a alakohdan mukaisesti suoritetun työn tulosten perusteella;
c)
sen on varmistettava, että b alakohdassa tarkoitettuja suosituksia noudatetaan;
d)
sen on raportoitava sisäistä tarkastusta koskevista asioista 9 artiklan 4 kohdan mukaisesti.
12 artikla
Pysyvä riskienhallintatoiminto
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt perustavat pysyvän riskienhallintatoiminnon ja ylläpitävät sitä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun pysyvän riskienhallintatoiminnon on oltava hierarkkisesti ja toiminnallisesti riippumaton operatiivisista yksiköistä.
Jäsenvaltiot voivat kuitenkin antaa rahastoyhtiöille luvan poiketa tästä velvollisuudesta, jos kyseinen poikkeus on rahastoyhtiön liiketoiminnan luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden ja sen hoitaminen yhteissijoitusyritysten perusteella asianmukaista ja oikeasuhteista.
Rahastoyhtiön on voitava osoittaa, että eturistiriitojen varalta on toteutettu erityiset suojatoimet, jotka mahdollistavat riskienhallintatoimien itsenäisen suorittamisen, ja että sen riskienhallintamenettelyt täyttävät direktiivin 2009/65/EY 51 artiklassa asetetut vaatimukset.
3. Pysyvän riskienhallintatoiminnon on
a)
pantava riskienhallintaperiaatteet ja -menettelyt täytäntöön;
b)
varmistettava, että yhteissijoitusyritysten riskienrajoitusjärjestelmää, mukaan luettuina 41, 42 ja 43 artiklan mukaisia kokonaisriskille ja vastapuoliriskille asetettuja lakisääteisiä rajoja, noudatetaan;
c)
annettava hallitukselle kunkin hoidettavan yhteissijoitusyrityksen riskiprofiilin tunnistamista koskevia neuvoja;
d)
annettava hallitukselle ja valvovalle toiminnolle, jos sellainen on olemassa, säännöllisiä raportteja seuraavista asioista:
i)
kunkin hoidettavan yhteissijoitusyrityksen nykyisten riskitasojen ja kyseiselle yhteissijoitusyritykselle hyväksytyn riskiprofiilin vastaavuus;
ii)
riskienrajoitusjärjestelmien noudattaminen kussakin hoidettavassa yhteissijoitusyrityksessä;
iii)
riskienhallintamenettelyjen riittävyys ja tehokkuus, joiden yhteydessä on mainittava erityisesti, onko mahdollisten puutteiden korjaamiseksi toteutettu asianmukaisia toimenpiteitä;
e)
annettava ylemmälle johdolle säännöllisiä raportteja, joissa arvioidaan kunkin hoidettavan yhteissijoitusyrityksen nykyistä riskitasoa sekä asetettujen rajojen todellisia tai ennakoitavissa olevia rikkomisia sen varmistamiseksi, että asianmukaisia toimia voidaan toteuttaa nopeasti;
f)
tarvittaessa tarkistettava ja tuettava 44 artiklassa tarkoitettuja vakioimattomien johdannaisten arvonmääritykseen liittyviä järjestelyjä ja menettelyjä.
4. Pysyvällä riskienhallintatoiminnolla on oltava valtuudet ja kaikkien olennaisten tietojen käyttöoikeudet, joita se tarvitsee 3 kohdassa mainittujen tehtävien suorittamiseen.
13 artikla
Henkilökohtaiset liiketoimet
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön asianmukaiset järjestelyt ja soveltavat ja ylläpitävät niitä estääkseen jokaista relevanttia henkilöä, joka osallistuu eturistiriidan mahdollisesti aiheuttaviin toimiin tai jolla on rahastoyhtiön lukuun suorittamansa toimen vuoksi käytettävissään direktiivin 2003/6/EY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja sisäpiiritietoja tai yhteissijoitusyrityksiä tai yhteissijoitusyritysten kanssa tai niiden lukuun toteutettuja liiketoimia koskevia muita luottamuksellisia tietoja, toteuttamasta seuraavia toimia:
a)
toteuttamasta henkilökohtaista liiketoimea, joka täyttää ainakin yhden seuraavista perusteista:
i)
kyseinen henkilö ei saa direktiivin 2003/6/EY mukaan toteuttaa kyseistä henkilökohtaista liiketoimea;
ii)
liiketoimeen liittyy luottamuksellisen tiedon väärinkäyttö tai asiaton julkistaminen;
iii)
liiketoimi on tosiasiallisesti tai todennäköisesti ristiriidassa jonkin direktiivistä 2009/65/EY tai direktiivistä 2004/39/EY johtuvan rahastoyhtiön velvoitteen kanssa;
b)
neuvomasta tai ohjaamasta, muutoin kuin työtehtäviensä tai palvelusopimuksensa asianmukaisissa puitteissa, jotakin toista henkilöä toteuttamaan rahoitusvälineillä liiketoimen, joka kuuluisi relevantin henkilön toteuttamana henkilökohtaisena liiketoimena tämän kohdan a alakohdan tai direktiivin 2006/73/EY 25 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdan soveltamisalaan tai joka muutoin merkitsisi vireillä oleviin toimeksiantoihin liittyvien tietojen väärinkäyttöä;
c)
antamasta, muutoin kuin työtehtäviensä tai palvelusopimuksensa normaaleissa puitteissa, tietoja tai mielipidettä kenellekään toiselle henkilölle, jos relevantti henkilö tietää tai on kohtuullista odottaa hänen tietävän, että tämä toinen henkilö toteuttaa tai todennäköisesti toteuttaa tämän tiedon tai mielipiteen perusteella toisen seuraavista toimenpiteistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta direktiivin 2003/6/EY 3 artiklan a alakohdan soveltamista:
i)
toteuttaa rahoitusvälineillä liiketoimen, joka kuuluisi relevantin henkilön toteuttamana henkilökohtaisena liiketoimena tämän kohdan a alakohdan tai direktiivin 2006/73/EY 25 artiklan 2 kohdan a tai b alakohdan soveltamisalaan tai joka muutoin merkitsisi vireillä oleviin toimeksiantoihin liittyvien tietojen väärinkäyttöä;
ii)
neuvoo tai ohjaa toisen henkilön toteuttamaan tällaisen liiketoimen.
2. Edellä 1 kohdassa edellytetyt järjestelyt on suunniteltava varmistamaan erityisesti se, että
a)
jokainen 1 kohdan soveltamisalaan kuuluva relevantti henkilö on tietoinen henkilökohtaisia liiketoimia koskevista rajoituksista ja rahastoyhtiön 1 kohdan mukaisesti käyttöön ottamista toimenpiteistä, jotka liittyvät henkilökohtaisiin liiketoimiin ja tietojen ilmaisemiseen;
b)
rahastoyhtiön tiedoksi annetaan nopeasti kaikki relevantin henkilön toteuttamat henkilökohtaiset liiketoimet joko ilmoittamalla tällaisesta liiketoimesta tai muilla menettelyillä, joiden avulla rahastoyhtiö voi havaita tällaiset liiketoimet;
c)
rahastoyhtiölle ilmoitettua tai sen havaitsemaa henkilökohtaista liiketoimea koskevat tiedot säilytetään, mukaan luettuna tiedot tällaisen liiketoimen hyväksymisestä tai kieltämisestä.
Jos ensimmäisen alakohdan b alakohtaa sovellettaessa kolmannet osapuolet suorittavat tiettyjä toimintoja, rahastoyhtiön on varmistettava, että kyseistä toimintaa suorittava yhteisö säilyttää tietoja relevanttien henkilöjen toteuttamista henkilökohtaisista liiketoimista ja antaa tiedot pyynnöstä viipymättä rahastoyhtiölle.
3. Edellä olevaa 1 ja 2 kohtaa ei sovelleta seuraaviin henkilökohtaisiin liiketoimiin:
a)
henkilökohtaisiin liiketoimiin, jotka toteutetaan osana harkinnanvaraista salkunhoitoa, jossa salkunhoitajan ja relevantin henkilön tai sellaisen toisen henkilön välillä, jonka lukuun liiketoimi toteutetaan, ei vaihdeta ennakolta liiketoimeen liittyviä viestejä;
b)
henkilökohtaisiin liiketoimiin, jotka liittyvät yhteissijoitusyrityksiin tai sellaisten yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavien yritysten osuuksiin, jotka ovat sellaisen jäsenvaltion lainsäädännön mukaisen valvonnan kohteena, joka edellyttää varojen osalta vastaavantasoista riskien hajauttamista, kun relevantti henkilö tai muu henkilö, jonka lukuun liiketoimi toteutetaan, ei osallistu kyseisen yrityksen johtamiseen.
4. Tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa sovellettaessa ”henkilökohtaisella liiketoimella” tarkoitetaan samaa kuin direktiivin 2006/73/EY 11 artiklassa.
14 artikla
Salkkutapahtumien kirjaaminen
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että jokaisesta yhteissijoitusyritykseen liittyvästä salkkutapahtumasta kirjataan viipymättä riittävät tiedot, joiden perusteella voidaan jälkikäteen todentaa kyseisen toimeksiannon ja toteutetun liiketoimen yksityiskohdat.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuihin tietoihin on sisällyttävä
a)
yhteissijoitusyrityksen ja sen lukuun toimivan henkilön nimi tai muut yksilöintitiedot;
b)
kyseisen rahoitusvälineen tunnistamiseen tarvittavat tiedot;
c)
määrä;
d)
toimeksiannon tai liiketoimen tyyppi;
e)
hinta;
f)
toimeksiannoista päivämäärä ja tarkka kellonaika, jolloin toimeksianto on välitetty, sekä sen henkilön nimi tai muut yksilöintitiedot, jolle toimeksianto on välitetty, tai liiketoimista päivämäärä ja tarkka kellonaika, jolloin kaupankäyntiä koskeva päätös on tehty ja jolloin liiketoimi on toteutettu;
g)
sen henkilön nimi, joka välittää toimeksiannon tai toteuttaa liiketoimen;
h)
tarvittaessa syyt toimeksiannon peruuttamiseen;
i)
toteutetuista liiketoimista vastapuolen ja toteuttamispaikan tunnistetiedot.
Edellä ensimmäisen alakohdan i alakohdassa ”toteuttamispaikalla” tarkoitetaan direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitettua säänneltyä markkinaa, mainitun direktiivin 4 artiklan 1 kohdan 15 alakohdassa tarkoitettua monenkeskistä kaupankäyntijärjestelmää, mainitun direktiivin 4 artiklan 1 kohdan 7 alakohdassa tarkoitettua kauppojen sisäistä toteuttajaa tai markkinatakaajaa tai muuta likviditeetin tarjoajaa tai yhteisöä, joka vastaa kolmannessa maassa jostakin edellä mainittujen kaltaisesta toiminnasta.
15 artikla
Merkintä- ja lunastustoimeksiantojen kirjaaminen
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä toteuttamaan kaikki kohtuulliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että vastaanotetut yhteissijoitusyritysten osuuksien merkintä- ja lunastustoimeksiannot keskitetään ja kirjataan välittömästi toimeksiannon vastaanottamisen jälkeen.
2. Kyseisiin tietoihin on sisällyttävä seuraavat tiedot:
a)
kyseinen yhteissijoitusyritys;
b)
henkilö, joka on antanut tai välittänyt toimeksiannon;
c)
henkilö, joka on vastaanottanut toimeksiannon;
d)
toimeksiannon päivämäärä ja kellonaika;
e)
maksuehdot ja -tavat;
f)
toimeksiannon tyyppi;
g)
toimeksiannon toteuttamisen päivämäärä;
h)
merkittyjen tai lunastettujen osuuksien lukumäärä;
i)
kunkin osuuden merkintä- tai lunastushinta;
j)
osuuksien koko merkintä- tai lunastusarvo;
k)
toimeksiannon bruttoarvo, merkintäpalkkiot mukaan luettuina, tai nettomäärä lunastuspalkkioiden vähentämisen jälkeen.
16 artikla
Tietojen kirjaamista koskevat vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että 14 ja 15 artiklassa tarkoitettuja tietoja säilytetään vähintään viiden vuoden ajan.
Toimivaltaiset viranomaiset voivat kuitenkin poikkeustapauksissa edellyttää, että rahastoyhtiöt säilyttävät jotkin tai kaikki edellä mainituista tiedoista pidemmän ajan, jonka pituuden määrää rahoitusvälineen tai salkkutapahtuman luonne, kun tämä on tarpeen sen mahdollistamiseksi, että kyseinen viranomainen voi hoitaa valvontatehtäviään direktiivin 2009/65/EY mukaisesti.
2. Jäsenvaltiot tai toimivaltaiset viranomaiset voivat rahastoyhtiön toimiluvan voimassaolon päättymisen jälkeen edellyttää, että rahastoyhtiö säilyttää 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja viiden vuoden jaksosta vielä jäljellä olevan ajan.
Jos rahastoyhtiö siirtää yhteissijoitusyritykseen liittyvät velvollisuutensa toiselle rahastoyhtiölle, jäsenvaltiot tai toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia järjestelyjä, joilla huolehditaan siitä, että viimeksi kuluneiden viiden vuoden tiedot ovat jälkimmäisen rahastoyhtiön saatavilla.
3. Tiedot on säilytettävä välineellä, joka mahdollistaa tietojen säilyttämisen siten, että toimivaltainen viranomainen saa ne käyttöönsä myös vastaisuudessa, ja ne on säilytettävä sellaisessa muodossa ja sellaisella tavalla, että seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
toimivaltaisen viranomaisen on voitava päästä käyttämään tietoja nopeasti ja todentaa kunkin salkkutapahtuman käsittelyn kaikki keskeiset vaiheet;
b)
oikaisut tai muut muutokset sekä säilytettyjen tietojen sisältö ennen tällaisia oikaisuja tai muita muutoksia on voitava selvittää helposti;
c)
tietoja ei ole mahdollista muutoin manipuloida eikä muuttaa.
III LUKU
ETURISTIRIIDAT
(Direktiivin 2009/65/EY 12 artiklan 1 kohdan b alakohta sekä 14 artiklan 1 kohdan d alakohta ja 2 kohdan c alakohta)
17 artikla
Eturistiriitojen määrittämistä koskevat vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että palvelujen tarjoamiseen ja toiminnan harjoittamiseen liittyvien, yhteissijoitusyrityksen etuja mahdollisesti vahingoittavien eturistiriitojen määrittämiseksi rahastoyhtiöt ottavat vähimmäisvaatimuksia soveltamalla huomioon sen, onko rahastoyhtiö, relevantti henkilö tai määräysvallan kautta suoraan tai välillisesti rahastoyhtiöön sidoksissa oleva henkilö jossakin seuraavista tilanteista yhteisen salkunhoidon harjoittamisen tai muun syyn vuoksi:
a)
rahastoyhtiö tai edellä tarkoitettu henkilö saa todennäköisesti taloudellista etua tai välttää taloudellisen tappion yhteissijoitusyrityksen kustannuksella;
b)
rahastoyhtiöllä tai edellä tarkoitetulla henkilöllä on yhteissijoitusyritykselle tai muulle asiakkaalle tarjotun palvelun tai suoritetun toiminnan taikka yhteissijoitusyrityksen tai muun asiakkaan lukuun toteutetun liiketoimen tulokseen liittyvä, yhteissijoitusyrityksen edusta poikkeava etu;
c)
rahastoyhtiöllä tai edellä tarkoitetulla henkilöllä on taloudellinen tai muunlainen kannustin suosia yhteissijoitusyrityksen etujen sijasta toisen asiakkaan tai asiakasryhmän etuja;
d)
rahastoyhtiö tai edellä tarkoitettu henkilö suorittaa samoja toimintoja yhteissijoitusyritystä varten kuin muuta asiakasta tai muita asiakkaita varten, jotka eivät ole yhteissijoitusyrityksiä;
e)
rahastoyhtiö tai edellä tarkoitettu henkilö saa tai tulee saamaan toiselta henkilöltä kuin yhteissijoitusyritykseltä sellaisen kannustimen rahana, tavarana tai palveluna, joka liittyy yhteissijoitusyritykselle tarjottavaan yhteiseen salkunhoitoon ja poikkeaa kyseisestä palvelusta tavallisesti perittävästä palkkiosta tai maksusta.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat huomioon seuraavat seikat määrittäessään eturistiriitoja:
a)
rahastoyhtiön edut, mukaan luettuina edut, jotka johtuvat rahastoyhtiön kuulumisesta ryhmään tai palvelujen ja toimien suorittamisesta, sekä asiakkaiden edut ja rahastoyhtiön velvollisuus yhteissijoitusyritystä kohtaan;
b)
yhden tai useamman hoidettavan yhteissijoitusyrityksen edut.
18 artikla
Eturistiriitoja koskevat toimintaperiaatteet
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön eturistiriitoja koskevat tehokkaat toimintaperiaatteet ja soveltavat ja ylläpitävät niitä. Toimintaperiaatteiden on oltava kirjalliset, ja niiden on oltava asianmukaiset rahastoyhtiön kokoon ja organisaatioon sekä sen liiketoiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monimutkaisuuteen nähden.
Jos rahastoyhtiö kuuluu ryhmään, toimintaperiaatteissa on otettava huomioon myös kaikki sellaiset olosuhteet, joista rahastoyhtiö on tai sen pitäisi olla tietoinen ja jotka voivat ryhmän muiden jäsenten rakenteen ja liiketoiminnan johdosta aiheuttaa eturistiriitoja.
2. Edellä 1 kohdan mukaisesti käyttöön otetuissa eturistiriitoja koskevissa toimintaperiaatteissa on
a)
eriteltävä rahastoyhtiön harjoittamaan tai sen lukuun harjoitettuun yhteiseen salkunhoitoon viitaten olosuhteet, jotka aiheuttavat tai voivat aiheuttaa eturistiriidan, johon liittyy yhteissijoitusyrityksen tai yhden tai useamman asiakkaan etuihin kohdistuva merkittävä riski;
b)
esitettävä tällaisten eturistiriitojen hallitsemiseksi noudatettavat menettelyt ja toteutettavat toimenpiteet.
19 artikla
Riippumattomuus eturistiriitojen hallinnassa
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 18 kohdan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitettujen menettelyjen ja toimenpiteiden tarkoituksena on taata, että relevantit henkilöt, joiden harjoittamiin erilaisiin liiketoimintoihin liittyy eturistiriita, harjoittavat kyseisiä toimintoja niin riippumattomina kuin on asianmukaista ottaen huomioon rahastoyhtiön ja sen ryhmän koko ja toiminta, johon rahastoyhtiö kuuluu, sekä asiakkaan etuihin kohdistuvan vahinkoriskin merkittävyys.
2. Edellä 18 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti noudatettaviin menettelyihin ja toteutettaviin toimenpiteisiin on kuuluttava seuraavat seikat, jos se on tarpeen ja asianmukaista, jotta rahastoyhtiö voisi varmistaa riittävän riippumattomuuden tason:
a)
tehokkaat menettelyt, joilla estetään tietojenvaihto tai valvotaan sitä sellaista yhteistä salkunhoitoa harjoittavien relevanttien henkilöjen välillä, johon liittyy eturistiriidan riski, kun kyseisten tietojen vaihtaminen voi vahingoittaa yhden tai useamman asiakkaan etua;
b)
sellaisten relevanttien henkilöiden erillinen valvonta, joiden päätehtäviin kuuluu yhteisen salkunhoidon harjoittaminen sellaisten asiakkaiden tai sijoittajien lukuun tai palvelujen tarjoaminen sellaisille asiakkaille tai sijoittajille, joiden edut saattavat joutua ristiriitaan tai jotka muutoin edustavat eri etuja, jotka saattavat joutua ristiriitaan, rahastoyhtiön edut mukaan luettuina;
c)
suoran yhteyden poistaminen jostakin toiminnasta pääasiassa vastaaville relevanteille henkilöille maksettavan korvauksen ja jostakin toisesta toiminnasta pääasiassa vastaaville muille relevanteille henkilöille maksettavan korvauksen tai näiden tuottamien tulojen väliltä, jos kyseisten toimintojen osalta voi syntyä eturistiriita;
d)
toimenpiteet, joilla estetään henkilöä käyttämästä asiatonta vaikutusvaltaa tapaan, jolla relevantti henkilö harjoittaa yhteistä salkunhoitoa, tai joilla rajoitetaan kyseisen vaikutusvallan käyttöä;
e)
toimenpiteet, joilla estetään tai valvotaan relevantin henkilön samanaikaista tai peräkkäistä osallistumista erillisiin yhteisiin salkunhoitoihin, jos kyseinen osallistuminen voi heikentää eturistiriitojen asianmukaista hallintaa.
Jos yhden tai useamman edellä mainitun toimenpiteen tai menettelyn käyttöönotolla tai soveltamisella ei voida varmistaa riittävää riippumattomuutta, jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä ottamaan käyttöön sellaisia vaihtoehtoisia toimenpiteitä ja menettelyjä tai sellaisia lisätoimenpiteitä ja -menettelyjä kuin on tarpeen ja asianmukaista.
20 artikla
Haitalliseen eturistiriitaan johtavan toiminnan hallinta
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt kirjaavat ja saattavat säännöllisesti ajan tasalle tiedot sellaisesta harjoittamastaan tai niiden lukuun harjoitettavasta yhteisestä salkunhoidosta, joka on aiheuttanut sellaisen eturistiriidan, johon liittyy yhden tai useamman yhteissijoitusyrityksen tai muun asiakkaan etuihin kohdistuva merkittävä vahinkoriski, tai kun on kyse jatkuvasta yhteisestä salkunhoidosta, joka voi aiheuttaa tällaisen eturistiriidan.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että jos rahastoyhtiön soveltamilla organisaatio- ja hallintojärjestelyillä, joiden tavoitteena on eturistiriitojen ehkäiseminen, ei pystytä riittävällä tavalla varmistamaan, että yhteissijoitusyrityksen tai sen osuudenhaltijoiden etuihin kohdistuvilta riskeiltä vältytään, asiasta ilmoitetaan viipymättä rahastoyhtiön ylemmälle johdolle tai muulle toimivaltaiselle sisäiselle elimelle, jotta ne voivat tehdä tarvittavat päätökset sen varmistamiseksi, että rahastoyhtiö toimii joka tapauksessa yhteissijoitusyrityksen ja sen osuudenhaltijoiden etujen mukaisesti.
3. Rahastoyhtiön on ilmoitettava 2 kohdassa tarkoitetuista tapauksista sijoittajille asianmukaista pysyvää välinettä käyttäen sekä esitettävä tekemänsä päätöksen perusteet.
21 artikla
Äänioikeuksien käyttöstrategiat
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt kehittävät yksinomaan kyseisten yhteissijoitusyritysten eduksi asianmukaiset ja tehokkaat strategiat sen määrittämiseksi, milloin ja miten hoidettaviin sijoitussalkkuihin sisältyviin rahoitusvälineisiin liittyviä äänioikeuksia käytetään.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa strategioissa on määritettävä toimenpiteet ja menettelyt, joiden avulla
a)
valvotaan yrityksissä tapahtuvia merkityksellisiä muutoksia;
b)
varmistetaan, että äänioikeuksia käytetään yhteissijoitusyrityksen sijoitustavoitteiden ja -politiikan mukaisesti;
c)
estetään äänioikeuksien käytöstä syntyvät eturistiriidat tai hallitaan niitä.
3. Yhteenveto 1 kohdassa tarkoitetuista strategioista on annettava sijoittajien saataville.
Tiedot näiden strategioiden pohjalta toteutetuista toimista on annettava osuudenhaltijoiden saataville veloituksetta näiden pyynnöstä.
IV LUKU
KÄYTÄNNESÄÄNNÖT
(Direktiivin 2009/65/EY 14 artiklan 1 kohdan a ja b alakohta ja 2 kohdan a ja b alakohta)
1 JAKSO
Yleiset periaatteet
22 artikla
Velvollisuus toimia yhteissijoitusyritysten ja niiden osuudenhaltijoiden etujen mukaisesti
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että niiden hoitamien yhteissijoitusyritysten osuudenhaltijoita kohdellaan oikeudenmukaisesti.
Rahastoyhtiöiden on pidätyttävä asettamasta minkään osuudenhaltijaryhmän etuja minkään muun osuudenhaltijaryhmän etujen edelle.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt soveltavat asianmukaisia toimintaperiaatteita ja menettelyjä sellaisten väärinkäytösten estämiseksi, joiden voidaan kohtuullisesti olettaa vaikuttavan markkinoiden vakauteen ja eheyteen.
3. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että niiden hoitamiin yhteissijoitusyrityksiin sovelletaan tasapuolisia, asianmukaisia ja läpinäkyviä hinnoittelumalleja ja arvonmääritysjärjestelmiä, jotta voidaan noudattaa velvollisuutta toimia osuudenhaltijoiden etujen mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kansallisen lainsäädännön mukaisten vaatimusten soveltamista. Rahastoyhtiöiden on voitava osoittaa, että yhteissijoitusyritysten sijoitussalkkujen arvo on määritetty tarkasti.
4. Jäsenvaltioiden on edellytettävä rahastoyhtiöiden toimivan siten, että estetään tarpeettomien kustannusten koituminen yhteissijoitusyritykselle ja sen osuudenhaltijoille.
23 artikla
Asianmukaista huolellisuutta (due diligence) koskevat vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että sijoitusten valinnassa ja jatkuvassa seurannassa noudatetaan suurta huolellisuutta yhteissijoitusyrityksen etujen ja markkinoiden häiriöttömyyden hyväksi.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöillä on riittävät tiedot varoista, joihin yhteissijoitusyritys sijoittaa, sekä niiden riittävä tuntemus.
3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt laativat asianmukaista huolellisuutta koskevat kirjalliset toimintaperiaatteet ja menettelyt ja toteuttavat tehokkaita järjestelyjä sen varmistamiseksi, että yhteissijoitusyrityksen puolesta tehtävät sijoituspäätökset pannaan täytäntöön yhteissijoitusyrityksen tavoitteiden, sijoitusstrategian ja riskirajojen mukaisesti.
4. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt riskienhallintaperiaatteitaan soveltaessaan laativat ennusteita ja tekevät analyysejä suunnitellun sijoituksen vaikutuksesta yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkun koostumukseen, likviditeettiin ja riski-hyötyprofiiliin ennen sijoituksen tekemistä, jos se on suunnitellun sijoituksen luonteen perusteella asianmukaista. Kyseiset analyysit on tehtävä ainoastaan sellaisten tietojen pohjalta, jotka ovat sekä määrällisesti että laadullisesti luotettavia ja ajantasaisia.
Rahastoyhtiöiden on toimittava asianmukaisen pätevästi, varovasti ja huolellisesti aloittaessaan, hoitaessaan ja päättäessään riskienhallintatoimiin liittyvät järjestelyt kolmansien osapuolten kanssa. Ennen järjestelyjen aloittamista rahastoyhtiöiden on toteutettava tarvittavat toimet sen todentamiseksi, että kolmannella osapuolella on kykyä ja kapasiteettia suorittaa riskienhallintatoimet luotettavasti, ammattimaisesti ja tehokkaasti. Rahastoyhtiöiden on otettava käyttöön menettelyt, joilla arvioidaan jatkuvasti kolmannen osapuolen suoriutumistasoa.
2 JAKSO
Merkintä- ja lunastustoimeksiantojen käsittely
24 artikla
Merkintä- ja lunastustoimeksiantojen toteuttamiseen liittyvät raportointivelvollisuudet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kun rahastoyhtiö on toteuttanut osuudenhaltijalta saamansa merkintä- tai lunastustoimeksiannon, sen on lähetettävä kyseiselle osuudenhaltijalle pysyvällä välineellä ilmoitus, jossa vahvistetaan toimeksiannon toteuttaminen ja joka on lähetettävä mahdollisimman pian ja viimeistään toimeksiannon toteutuspäivää seuraavana ensimmäisenä arkipäivänä tai, jos rahastoyhtiö saa vahvistuksen kolmannelta osapuolelta, viimeistään kyseisen vahvistuksen vastaanottamista seuraavana ensimmäisenä arkipäivänä.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta kuitenkaan, jos kyseinen ilmoitus sisältäisi samat tiedot kuin vahvistus, joka jonkun toisen henkilön on viipymättä lähetettävä osuudenhaltijalle.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun ilmoitukseen on soveltuvin osin sisällytettävä seuraavat tiedot:
a)
rahastoyhtiön tunnistetiedot;
b)
osuudenhaltijan nimi tai muut yksilöintitiedot;
c)
päivä ja kellonaika, jolloin toimeksianto on vastaanotettu, sekä maksutapa;
d)
toimeksiannon toteutuspäivä;
e)
yhteissijoitusyrityksen tunnistetiedot;
f)
toimeksiannon luonne (merkintä tai lunastus);
g)
osuuksien lukumäärä;
h)
yksikköhinta, jolla osuudet on merkitty tai lunastettu;
i)
viitearvon päivämäärä;
j)
toimeksiannon bruttoarvo, merkintäpalkkiot mukaan luettuina, tai nettomäärä lunastuspalkkioiden vähentämisen jälkeen;
k)
veloitettujen palkkioiden ja kustannusten kokonaismäärä sekä palkkio- ja kustannuskohtainen erittely, jos sijoittaja sitä pyytää.
3. Kun on kyse osuudenhaltijoiden toimeksiannoista, jotka toteutetaan määräajoin, rahastoyhtiöiden on toimittava 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla tai annettava kyseisistä liiketoimista osuudenhaltijalle 2 kohdassa luetellut tiedot vähintään kuuden kuukauden väliajoin.
4. Rahastoyhtiöiden on osuudenhaltijan pyynnöstä annettava tälle tiedot siitä, missä vaiheessa kyseisen osuudenhaltijan toimeksiannon toteuttaminen on.
3 JAKSO
Paras toteutus
25 artikla
Rahastoyhtiöiden hoitamien yhteissijoitusyritysten lukuun käytävää kauppaa koskevien päätösten täytäntöönpano
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt toimivat hoitamiensa yhteissijoitusyritysten etujen mukaisesti pannessaan niiden sijoitussalkkujen hoidon yhteydessä täytäntöön päätöksiä, jotka koskevat kyseisten yhteissijoitusyritysten lukuun käytävää kauppaa.
2. Edellä 1 kohtaa sovellettaessa jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt toteuttavat kaikki kohtuulliset toimet päästäkseen yhteissijoitusyrityksen kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen ottaen huomioon hinnan, kustannukset, nopeuden, liiketoimen toteuttamisen ja selvityksen todennäköisyyden, toimeksiannon suuruuden ja luonteen sekä muut toimeksiannon toteuttamisen kannalta olennaiset tekijät. Näiden tekijöiden suhteellinen merkitys on määritettävä seuraavin perustein:
a)
yhteissijoitusyrityksen tavoitteet, sijoituspolitiikka ja erityiset riskit sellaisina kuin ne on esitetty tarjousesitteessä tai tapauksen mukaan yhteissijoitusyrityksen rahastosäännöissä tai yhtiöjärjestyksessä;
b)
toimeksiannon erityispiirteet;
c)
toimeksiannon kohteena olevien rahoitusvälineiden erityispiirteet;
d)
niiden toteuttamispaikkojen erityispiirteet, joihin toimeksianto voidaan ohjata.
3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön toimivat järjestelyt ja soveltavat niitä 2 kohdassa tarkoitetun velvollisuuden täyttämiseksi. Rahastoyhtiöiden on erityisesti otettava käyttöön sellaiset toimintaperiaatteet ja sovellettava niitä, joiden avulla ne pääsevät 2 kohdan mukaisesti yhteissijoitusyrityksen toimeksiantojen kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen.
Rahastoyhtiöiden on saatava sijoitusyhtiöltä ennakkohyväksyntä toimeksiantojen toteuttamisperiaatteilleen. Rahastoyhtiön on annettava osuudenhaltijoiden saataville asianmukaista tietoa tämän artiklan mukaisesti vahvistetuista toimintaperiaatteista ja niiden olennaisista muutoksista.
4. Rahastoyhtiöiden on seurattava säännöllisesti toimeksiantojen toteuttamista koskevien järjestelyjen ja periaatteiden toimivuutta todetakseen ja tarvittaessa korjatakseen mahdolliset puutteet.
Rahastoyhtiöiden on lisäksi tarkistettava toimeksiantojen toteuttamisperiaatteita vuosittain. Tarkistus on suoritettava myös silloin, kun tapahtuu olennainen muutos, joka vaikuttaa rahastoyhtiön kykyyn päästä yhteissijoitusyrityksen kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen.
5. Rahastoyhtiöiden on voitava osoittaa, että ne ovat toteuttaneet toimeksiannot yhteissijoitusyrityksen puolesta toimeksiantojen toteuttamisperiaatteidensa mukaisesti.
26 artikla
Yhteissijoitusyrityksen lukuun toteutettavien toimeksiantojen antaminen muiden yhteisöjen toteutettavaksi
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt toimivat hoitamiensa yhteissijoitusyritysten etujen mukaisesti antaessaan yhteissijoitusyritysten sijoitussalkkujen hoidon yhteydessä toimeksiantoja muiden yhteisöjen toteutettavaksi yhteissijoitusyritysten lukuun käytävää kauppaa varten.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt toteuttavat kaikki kohtuulliset toimet päästäkseen yhteissijoitusyrityksen kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen ottaen huomioon hinnan, kustannukset, nopeuden, liiketoimen toteuttamisen ja selvityksen todennäköisyyden, toimeksiannon suuruuden ja luonteen sekä muut toimeksiannon toteuttamisen kannalta olennaiset tekijät. Näiden tekijöiden suhteellinen merkitys on määritettävä 25 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Näitä tarkoituksia varten rahastoyhtiöiden on otettava käyttöön sellaiset toimintaperiaatteet ja sovellettava niitä, joiden avulla ne voivat noudattaa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua velvollisuutta. Toimintaperiaatteissa on yksilöitävä kunkin rahoitusvälinetyypin osalta yhteisöt, joille toimeksiannot voidaan antaa. Rahastoyhtiö saa panna toimeksiannon vireille ainoastaan, jos kyseiset järjestelyt ovat tässä artiklassa asetettujen vaatimusten mukaiset. Rahastoyhtiöiden on annettava osuudenhaltijoiden saataville asianmukaista tietoa tämän artiklan mukaisesti vahvistetuista toimintaperiaatteista ja niiden olennaisista muutoksista.
3. Rahastoyhtiöiden on seurattava säännöllisesti 2 kohdan mukaisesti käyttöön otettujen toimintaperiaatteidensa tehokkuutta ja erityisesti toimintaperiaatteissa mainittujen yhteisöjen toteuttamien toimeksiantojen laatua sekä tarvittaessa korjattava mahdolliset puutteet.
Rahastoyhtiöiden on lisäksi tarkistettava kyseisiä periaatteita vuosittain. Tarkistus on suoritettava myös silloin, kun tapahtuu olennainen muutos, joka vaikuttaa rahastoyhtiön kykyyn päästä sen hoitaman yhteissijoitusyrityksen kannalta parhaimpaan mahdolliseen tulokseen.
4. Rahastoyhtiöiden on voitava osoittaa, että ne ovat antaneet toimeksiannot yhteissijoitusyrityksen puolesta 2 kohdan mukaisesti vahvistettuja toimintaperiaatteita noudattaen.
4 JAKSO
Toimeksiantojen käsittely
27 artikla
Yleiset periaatteet
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön ja soveltavat menettelyjä ja järjestelyjä, joiden avulla yhteissijoitusyrityksen puolesta toteutettavat salkkutapahtumat voidaan toteuttaa täsmällisesti, tasapuolisesti ja nopeasti.
Rahastoyhtiöiden soveltamien menettelyjen ja järjestelyjen on täytettävä seuraavat edellytykset:
a)
niillä on varmistettava, että yhteissijoitusyritysten lukuun toteutetut toimeksiannot kirjataan ja kohdennetaan viipymättä ja oikein;
b)
niillä on toteutettava toisiaan vastaavat yhteissijoitusyritysten toimeksiannot järjestyksessä ja viipymättä, jollei tämä ole toimeksiannon erityispiirteiden tai vallitsevien markkinaolosuhteiden kannalta epätarkoituksenmukaista tai jollei yhteissijoitusyrityksen etu muuta vaadi.
Toteutettujen toimeksiantojen selvityksessä saadut rahoitusvälineet tai rahasummat on siirrettävä viipymättä ja oikein asianomaisen yhteissijoitusyrityksen tilille.
2. Rahastoyhtiö ei saa käyttää väärin tietoja, jotka liittyvät vireille pantuihin yhteissijoitusyrityksen toimeksiantoihin, ja sen on toteutettava kaikki kohtuulliset toimenpiteet estääkseen relevantteja henkilöitään käyttämästä väärin tällaisia tietoja.
28 artikla
Kaupankäyntitoimeksiantojen yhdistäminen ja kohdentaminen
1. Jäsenvaltiot eivät saa antaa rahastoyhtiöiden toteuttaa yhteissijoitusyrityksen toimeksiantoja yhdessä toisen yhteissijoitusyrityksen tai toisen asiakkaan toimeksiannon tai rahastoyhtiön omaan lukuun toteutettavan toimeksiannon kanssa, jolleivät seuraavat edellytykset täyty:
a)
on oltava epätodennäköistä, että toimeksiantojen yhdistäminen on kokonaistuloksen kannalta epäedullista jollekin niistä yhteissijoitusyrityksistä tai asiakkaista, joiden toimeksiannot on tarkoitus yhdistää;
b)
käytössä on oltava toimeksiantojen kohdentamisperiaatteet, joita on sovellettava, ja kyseisillä periaatteilla on säänneltävä riittävän tarkkaan sitä, miten yhdessä toteutetut toimeksiannot kohdennetaan tasapuolisesti, mukaan luettuna se, miten toimeksiantojen määrä ja hinta vaikuttavat kohdentamiseen ja miten osittaista toteuttamista käsitellään.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että silloin kun rahastoyhtiö yhdistää jonkin yhteissijoitusyrityksen toimeksiannon toisten yhteissijoitusyritysten tai asiakkaiden yhden tai useamman muun toimeksiannon kanssa ja yhdistetty toimeksianto toteutetaan osittain, se kohdentaa asianomaiset kaupat toimeksiantojen kohdentamisperiaatteidensa mukaisesti.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt, jotka ovat yhdistäneet omaan lukuun toteutettavia liiketoimia yhteissijoitusyritysten tai muiden asiakkaiden yhden tai useamman toimeksiannon kanssa, eivät kohdenna asianomaisia kauppoja yhteissijoitusyrityksen tai muun asiakkaan kannalta vahingollisella tavalla.
4. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että kun rahastoyhtiö yhdistää yhteissijoitusyrityksen tai muun asiakkaan toimeksiannon omaan lukuunsa toteutettavan liiketoimen kanssa ja yhdistetty toimeksianto toteutetaan osittain, se antaa asianomaisia kauppoja kohdentaessaan etusijan yhteissijoitusyritykselle tai muulle asiakkaalle omaan lukuunsa toteutettuun liiketoimeen nähden.
Jos rahastoyhtiö pystyy kuitenkin perustellusti osoittamaan kyseiselle yhteissijoitusyritykselle tai toiselle asiakkaalleen, ettei se olisi ilman yhdistämistä voinut toteuttaa kyseistä toimeksiantoa yhtä edullisin ehdoin tai lainkaan, se saa kohdentaa omaan lukuunsa toteutetun liiketoimen suhteellisesti noudattaen 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja toimeksiantojen kohdentamisperiaatteita.
5 JAKSO
Kannustimet
29 artikla
Yhteissijoitusyrityksen etujen suojaaminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöiden ei katsota toimivan rehellisesti, tasapuolisesti, ammattimaisesti ja yhteissijoitusyrityksen etujen mukaisesti, jos ne toteuttaessaan yhteissijoitusyritykselle sijoitusten hoitoon ja hallinnoimiseen liittyviä toimia maksavat tai saavat maksun tai palkkion taikka tarjoavat tai saavat muun kuin rahallisen edun seuraavassa lueteltuja maksuja ja palkkioita lukuun ottamatta:
a)
yhteissijoitusyritykselle tai yhteissijoitusyrityksen lukuun toimivalle henkilölle suoritettu tai yhteissijoitusyrityksen tai tällaisen henkilön suorittama maksu tai palkkio taikka yhteissijoitusyritykselle tai tällaiselle henkilölle tarjottu tai näiden tarjoama muu kuin rahallinen etu;
b)
kolmannelle osapuolelle tai kolmannen osapuolen lukuun toimivalle henkilölle suoritettu tai kolmannen osapuolen tai tällaisen henkilön suorittama maksu tai palkkio taikka kolmannelle osapuolelle tai tällaiselle henkilölle tarjottu tai näiden tarjoama muu kuin rahallinen etu, silloin kun seuraavat edellytykset täyttyvät:
i)
maksusta, palkkiosta tai edusta ja sen luonteesta ja määrästä tai, kun määrää ei pystytä määrittämään, määrän laskentamenetelmästä on ennen asianomaisen palvelun tarjoamista annettava yhteissijoitusyritykselle selkeässä muodossa kattavat, paikkansapitävät ja ymmärrettävät tiedot;
ii)
maksun tai palkkion maksamisen tai muun kuin rahallisen edun tarjoamisen on parannettava kyseisen palvelun laatua, eikä se saa haitata sen velvollisuuden noudattamista, jonka mukaan rahastoyhtiön on toimittava yhteissijoitusyrityksen etujen mukaisesti;
c)
varsinaiset maksut, joilla mahdollistetaan asianomaisen palvelun tarjoaminen tai jotka ovat tarpeen sen tarjoamiseksi, mukaan luettuina säilytyspalkkiot, selvitys- ja vaihtopalkkiot sekä lakisääteiset verot ja maksut, ja jotka eivät luonteensa vuoksi voi johtaa ristiriitaan rehellistä, tasapuolista, ammattimaista ja asiakkaiden etujen mukaista toimintaa koskevien rahastoyhtiöiden velvollisuuksien kanssa.
2. Jäsenvaltioiden on annettava rahastoyhtiölle 1 kohdan b alakohdan i alakohdan soveltamiseksi lupa ilmoittaa maksua, palkkiota tai muuta kuin rahallista etua koskeviin järjestelyihin liittyvät olennaiset ehdot tiivistetyssä muodossa, jos kyseinen rahastoyhtiö sitoutuu antamaan lisätietoja osuudenhaltijan pyynnöstä ja noudattaa antamaansa sitoumusta.
V LUKU
SÄILYTYSYHTEISÖN JA RAHASTOYHTIÖN VÄLISEN VAKIOSOPIMUKSEN TIEDOT
(Direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohta ja 33 artiklan 5 kohta)
30 artikla
Sopimuspuolten noudattamiin menettelyihin liittyvät seikat
Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että säilytysyhteisö ja rahastoyhtiö, joihin viitataan tässä luvussa ilmaisulla ”sopimuspuolet”, sisällyttävät direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuun kirjalliseen sopimukseen vähintään seuraavat tiedot, jotka liittyvät sopimuspuolten tarjoamiin palveluihin ja noudattamiin menettelyihin:
a)
kuvaus menettelyistä, varojen säilytykseen liittyvät menettelyt mukaan luettuina, jotka vahvistetaan yhteissijoitusyrityksen kunkin sellaisen omaisuuserän lajin osalta, joka on annettu säilytysyhteisön säilytettäväksi;
b)
kuvaus menettelyistä, joita noudatetaan, kun rahastoyhtiö aikoo muuttaa yhteissijoitusyrityksen rahastosääntöjä tai tarjousesitettä ja kun on yksilöitävä tilanteet, joissa muutoksesta on ilmoitettava säilytysyhteisölle, tai kun muutoksen toteuttamiseen tarvitaan säilytysyhteisön ennakkosuostumus;
c)
kuvaus keinoista ja menettelyistä, joilla säilytysyhteisö toimittaa rahastoyhtiölle kaikki olennaiset tiedot, joita rahastoyhtiö tarvitsee tehtäviensä suorittamiseen, mukaan luettuna kuvaus keinoista ja menettelyistä, jotka liittyvät rahoitusvälineisiin liittyvien oikeuksien käyttöön, sekä keinoista ja menettelyistä, joita sovelletaan, jotta rahastoyhtiö ja yhteissijoitusyritys saavat ajankohtaisia ja tarkkoja tietoja yhteissijoitusyrityksen tileistä;
d)
kuvaus keinoista ja menettelyistä, joilla säilytysyhteisö saa kaikki olennaiset tiedot, joita se tarvitsee tehtäviensä suorittamiseen;
e)
kuvaus menettelyistä, joilla säilytysyhteisö voi tutkia rahastoyhtiön toimintaa ja arvioida toimitettujen tietojen laatua, paikalla tapahtuvat vierailut mukaan luettuina;
f)
kuvaus menettelyistä, joilla rahastoyhtiö voi tarkastella, miten säilytysyhteisö suoriutuu sopimusvelvoitteistaan.
31 artikla
Tietojenvaihtoon sekä salassapitoa ja rahanpesua koskeviin velvoitteisiin liittyvät seikat
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun sopimuksen sopimuspuolet sisällyttävät kyseiseen sopimukseen ainakin seuraavat tietojenvaihtoon sekä salassapitoa ja rahanpesua koskeviin velvoitteisiin liittyvät seikat:
a)
luettelo kaikista yhteissijoitusyrityksen osuuksien merkitsemiseen, lunastamiseen, liikkeeseenlaskuun, peruuttamiseen ja takaisinostoon liittyvistä tiedoista, jotka on vaihdettava yhteissijoitusyrityksen, sen rahastoyhtiön ja säilytysyhteisön välillä;
b)
sopimuspuoliin sovellettavat salassapitoa koskevat velvoitteet;
c)
tarvittaessa tiedot sopimuspuolten niihin velvoitteisiin liittyvistä tehtävistä ja vastuualueista, jotka koskevat rahanpesun ja terrorismin rahoituksen torjuntaa.
2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut velvoitteet on muotoiltava siten, etteivät ne rajoita rahastoyhtiön kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten eivätkä yhteissijoitusyrityksen kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten mahdollisuutta saada olennaisia asiakirjoja ja tietoja.
32 artikla
Kolmansien osapuolten nimeämiseen liittyvät seikat
Jos säilytysyhteisö tai rahastoyhtiö aikoo nimetä kolmansia osapuolia suorittamaan tehtäviään, jäsenvaltioiden on vaadittava direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun sopimuksen kumpaakin sopimuspuolta sisällyttämään sopimukseen vähintään seuraavat tiedot:
a)
molempien sopimuspuolten sitoumus antaa säännöllisesti tarkat tiedot jokaisesta kolmannesta osapuolesta, jonka säilytysyhteisö tai rahastoyhtiö on nimennyt suorittamaan tehtäviään;
b)
sitoumus siitä, että sopimuspuoli antaa toisen sopimuspuolen pyynnöstä tiedot perusteista, joilla kolmas osapuoli on valittu, sekä toimista, jotka on toteutettu valitun kolmannen osapuolen suorittamien toimintojen valvomiseksi;
c)
ilmoitus siitä, että direktiivin 2009/65/EY 24 artiklassa tai 34 artiklassa tarkoitettua säilytysyhteisön vastuuta ei rajoita se, että säilytysyhteisö on antanut kaikki säilytettävinään olevat varat tai osan niistä kolmannen osapuolen haltuun.
33 artikla
Sopimuksen mahdollisiin muutoksiin ja irtisanomiseen liittyvät seikat
Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun sopimuksen sopimuspuolet sisällyttävät kyseiseen sopimukseen vähintään seuraavat sopimuksen muutoksiin ja irtisanomiseen liittyvät tiedot:
a)
sopimuksen voimassaoloaika;
b)
ehdot, joilla sopimusta voidaan muuttaa tai se voidaan irtisanoa;
c)
tarvittavat ehdot, joilla helpotetaan siirtymistä toiseen säilytysyhteisöön, ja menettely, joilla säilytysyhteisön on tällaisessa tapauksessa lähetettävä kaikki olennaiset tiedot kyseiselle toiselle säilytysyhteisölle.
34 artikla
Sovellettava laki
Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun sopimuksen sopimuspuolet täsmentävät, että sopimukseen sovelletaan yhteissijoitusyrityksen kotijäsenvaltion lakia.
35 artikla
Sähköinen tiedonsiirto
Jos direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun sopimuksen sopimuspuolet sopivat käyttävänsä sähköistä tiedonsiirtoa kaikkeen keskinäiseen tietojenvaihtoon tai osaan siitä, jäsenvaltioiden on edellytettävä, että sopimuksessa on määräykset, joilla varmistetaan näin vaihdettujen tietojen säilyttäminen.
36 artikla
Sopimuksen soveltamisala
Jäsenvaltiot voivat sallia, että direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua sopimusta sovelletaan useampaan kuin yhteen rahastoyhtiön hoitamaan yhteissijoitusyritykseen. Tällöin sopimuksessa on lueteltava kaikki sen soveltamisalaan kuuluvat yhteissijoitusyritykset.
37 artikla
Palvelutasosopimus
Jäsenvaltioiden on sallittava, että sopimuspuolet sisällyttävät direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 5 kohdassa tai 33 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuun sopimukseen tai erilliseen kirjalliseen sopimukseen 30 artiklan c ja d alakohdassa tarkoitettujen keinojen ja menettelyjen yksityiskohdat.
VI LUKU
RISKIENHALLINTA
(Direktiivin 2009/65/EY 51 artiklan 1 kohta)
1 JAKSO
Riskienhallintaperiaatteet ja riskienmittaus
38 artikla
Riskienhallintaperiaatteet
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön asianmukaiset ja dokumentoidut riskienhallintaperiaatteet, joilla voidaan tunnistaa rahastoyhtiöiden hoitamiin yhteissijoitusyrityksiin mahdollisesti tai tosiasiallisesti kohdistuvat riskit, ja että ne soveltavat ja ylläpitävät niitä.
Riskienhallintaperiaatteiden on käsitettävä sellaiset menettelyt, joiden avulla rahastoyhtiö voi arvioida kuhunkin hoitamaansa yhteissijoitusyritykseen kohdistuvat markkina-, likviditeetti- ja vastapuoliriskit sekä kaikki muut riskit, toimintariskit mukaan luettuina, jotka voivat olla rahastoyhtiön hoitaman yksittäisen yhteissijoitusyrityksen kannalta olennaisia.
Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt käsittelevät riskienhallintaperiaatteissa ainakin seuraavia seikkoja:
a)
tekniikat, välineet ja järjestelyt, joiden avulla rahastoyhtiöt voivat noudattaa 40 ja 41 artiklassa asetettuja velvoitteita;
b)
riskienhallintaan liittyvä rahastoyhtiön sisäinen vastuunjako.
2. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että 1 kohdassa tarkoitetuissa riskienhallintaperiaatteissa määritellään, millä ehdoilla 12 artiklassa tarkoitettu riskienhallintatoiminto antaa raportteja hallitukselle, ylemmälle johdolle ja tarvittaessa valvovalle toiminnolle, mitä raporttien on sisällettävä ja kuinka usein niitä on annettava.
3. Sovellettaessa 1 ja 2 kohtaa jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt ottavat huomioon oman liiketoimintansa ja hoitamiensa yhteissijoitusyritysten luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden.
39 artikla
Riskienhallintaperiaatteiden arviointi, valvonta ja uudelleentarkastelu
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt arvioivat, valvovat ja tarkastelevat säännöllisesti uudelleen
a)
riskienhallintaperiaatteiden sekä 40 ja 41 artiklassa tarkoitettujen järjestelyjen, menettelyjen ja tekniikoiden asianmukaisuutta ja tehokkuutta;
b)
sitä, miten hyvin rahastoyhtiö noudattaa riskienhallintaperiaatteita sekä 40 ja 41 artiklassa tarkoitettuja järjestelyjä, menettelyjä ja tekniikoita;
c)
niiden toimenpiteiden riittävyyttä ja tehokkuutta, jotka on toteutettu riskienhallintamenettelyjen toiminnassa esiintyneiden puutteiden korjaamiseksi.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ilmoittavat kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille riskienhallintamenettelyjen kaikista olennaisista muutoksista.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiön kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tarkistavat 1 kohdassa asetettuja vaatimuksia jatkuvasti ja toimilupien myöntämisen yhteydessä.
2 JAKSO
Riskienhallintamenettelyt, vastapuoliriski ja sijoitusten keskittäminen saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin
40 artikla
Riskien mittaaminen ja hallinta
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt vahvistavat asianmukaiset ja tehokkaat järjestelyt, menettelyt ja tekniikat, jotta voidaan
a)
milloin tahansa mitata ja hallita rahastoyhtiöiden hoitamiin yhteissijoitusyrityksiin mahdollisesti tai tosiasiallisesti kohdistuvia riskejä;
b)
varmistaa, että kokonaisriskille ja vastapuoliriskille asetettuja rajoja noudatetaan 41 ja 43 artiklan mukaisesti.
Kyseisten järjestelyjen, menettelyjen ja tekniikoiden on oltava rahastoyhtiöiden liiketoiminnan ja niiden hoitamien yhteissijoitusyritysten luonteen, laajuuden ja monimutkaisuuden perusteella oikeasuhteisia ja yhteissijoitusyrityksen riskiprofiilin mukaisia.
2. Sovellettaessa 1 kohtaa jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt toteuttavat seuraavat toimet kunkin hoitamansa yhteissijoitusyrityksen osalta:
a)
ottavat käyttöön tarvittavat riskienmittausjärjestelyt, -menettelyt ja -tekniikat sen varmistamiseksi, että otettuihin positioihin liittyvät riskit ja niiden vaikutus koko riskiprofiiliin mitataan tarkasti asianmukaisten ja luotettavien tietojen pohjalta ja että riskienmittausjärjestelyt, -menettelyt ja -tekniikat dokumentoidaan asianmukaisesti;
b)
tekevät tarvittaessa määräaikaisia toteumatestejä tarkistaakseen riskienmittausjärjestelyjen, kuten mallipohjaisten ennusteiden ja estimaattien, validiuden;
c)
tekevät tarvittaessa määräaikaisia stressitestejä ja skenaarioanalyysejä puuttuakseen markkinaolosuhteiden mahdollisista muutoksista johtuviin riskeihin, jotka saattavat vaikuttaa kielteisesti yhteissijoitusyritykseen;
d)
ottavat käyttöön sisäisiä riskirajoja koskevan dokumentoidun järjestelmän niitä toimenpiteitä varten, joilla hallitaan ja valvotaan kunkin yhteissijoitusyrityksen riskejä, sekä soveltavat ja ylläpitävät kyseistä järjestelmää, ottaen huomioon kaikki 38 artiklassa tarkoitetut yhteissijoitusyrityksen kannalta mahdollisesti olennaiset riskit sekä varmistaen yhdenmukaisuuden yhteissijoitusyrityksen riskiprofiilin kanssa;
e)
varmistavat, että kunkin yhteissijoitusyrityksen nykyinen riskitaso on d alakohdassa säädetyn riskirajajärjestelmän mukainen;
f)
ottavat käyttöön asianmukaiset menettelyt, jotka johtavat osuudenhaltijoiden etujen mukaisiin oikea-aikaisiin korjaustoimenpiteisiin, jos riskirajajärjestelmää tosiasiallisesti rikotaan tai sitä odotetaan rikottavan, sekä soveltavat ja ylläpitävät kyseisiä menettelyjä.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiöt ottavat käyttöön likviditeettiriskin asianmukaisen hallintaprosessin sen varmistamiseksi, että kukin niiden hoitama yhteissijoitusyritys kykenee kaiken aikaa noudattamaan direktiivin 2009/65/EY 84 artiklan 1 kohtaa.
Rahastoyhtiöiden on tarvittaessa tehtävä stressitestejä, joiden avulla voidaan arvioida yhteissijoitusyrityksen likviditeettiriskiä poikkeuksellisissa olosuhteissa.
4. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että kunkin niiden hoitaman yhteissijoitusyrityksen sijoitusten likviditeettiprofiili on rahaston säännöissä, perustamisasiakirjoissa tai tarjousesitteessä vahvistetun lunastuspolitiikan kannalta asianmukainen.
41 artikla
Kokonaisriskin laskeminen
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt laskevat rahastoyhtiön hoitamaan yhteissijoitusyritykseen kohdistuvan, direktiivin 2009/65/EY 51 artiklan 3 kohdassa tarkoitetun kokonaisriskin jompanakumpana seuraavista suureista:
a)
lisäriskinä ja -vivutuksena, jotka rahastoyhtiön hoitama yhteissijoitusyritys aiheuttaa käyttämällä rahoitusjohdannaisia, direktiivin 2009/65/EY 51 artiklan 3 kohdan neljännen alakohdassa tarkoitetut kytketyt johdannaiset mukaan luettuina, ja jotka eivät saa ylittää yhteissijoitusyrityksen varojen kokonaisnettoarvoa;
b)
yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkkuun kohdistuvana markkinariskinä.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt laskevat yhteissijoitusyrityksen kokonaisriskin vähintään kerran päivässä.
3. Jäsenvaltiot voivat sallia sen, että rahastoyhtiöt laskevat kokonaisriskin asianmukaisella tavalla käyttämällä sijoitusasteen mittausta, value-at-risk-lähestymistapaa tai kehittyneitä riskienmittausmenetelmiä. Tässä säännöksessä ilmaisulla ”value-at-risk” tarkoitetaan mittaa, joka ilmaisee suurinta odotettua tappiota tietyllä luottamustasolla ja tietyllä aikavälillä.
Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että valittu kokonaisriskin mittausmenetelmä on asianmukainen ottaen huomioon yhteissijoitusyrityksen noudattama sijoitusstrategia, käytettyjen rahoitusjohdannaisten lajit ja monimutkaisuudet sekä rahoitusjohdannaisten osuus yhteissijoitusyrityksen sijoitussalkusta.
4. Jos yhteissijoitusyritys käyttää vivutusta tai markkinariskiä lisätäkseen direktiivin 2009/65/EY 51 artiklan 2 kohdan mukaisesti menetelmiä ja välineitä, takaisinosto- tai arvopaperilainaussopimukset mukaan luettuina, jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat kokonaisriskiä laskiessaan nämä liiketoimet huomioon.
42 artikla
Sijoitusasteen mittaus
1. Jos kokonaisriskin laskennassa käytetään sijoitusasteen mittausta, jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt soveltavat sitä kaikkiin rahoitusjohdannaispositioihin, direktiivin 2009/65/EY 51 artiklan 3 kohdan neljännessä alakohdassa tarkoitetut kytketyt johdannaiset mukaan luettuina, kun rahoitusjohdannaisia käytetään joko osana yhteissijoitusyrityksen yleistä sijoituspolitiikkaa, riskien vähentämiseen tai mainitun direktiivin 51 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun tehokkaaseen salkunhoitoon.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt käyttäessään sijoitusasteen mittausta kokonaisriskin laskemiseen muuntavat kunkin rahoitusjohdannaisposition kyseisen vastaavan, johdannaisen perustana oleviin varoihin liittyvän position markkina-arvoksi (yleinen sijoitusasteen mittaus).
Jäsenvaltiot voivat sallia, että rahastoyhtiöt soveltavat muita laskentamenetelmiä, jotka vastaavat yleistä sijoitusasteen mittausta.
3. Jäsenvaltiot voivat sallia, että rahastoyhtiö ottaa nettoutus- ja suojausjärjestelyt huomioon laskiessaan kokonaisriskiä, jos kyseisissä järjestelyissä ei jätetä ottamatta huomioon ilmeisiä ja olennaisia riskejä ja niillä vähennetään selvästi riskeille altistumista.
4. Jos rahoitusjohdannaisten käyttö ei lisää yhteissijoitusyrityksen kokonaisriskiä, kohde-etuuteen liittyvää riskiä ei tarvitse ottaa huomioon sijoitusasteen laskemisessa.
5. Sijoitusasteen mittausta käytettäessä kokonaisriskin laskemiseen ei tarvitse sisällyttää väliaikaisia lainajärjestelyjä, joita on toteutettu yhteissijoitusyrityksen puolesta direktiivin 2009/65/EY 83 artiklan mukaisesti.
43 artikla
Vastapuoliriski ja sijoitusten keskittäminen saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että vakioimattomista johdannaisista (OTC, ”over-the-counter-johdannaiset”) aiheutuvaan vastapuoliriskiin sovelletaan direktiivin 2009/65/EY 52 artiklassa asetettuja rajoja.
2. Laskiessaan direktiivin 2009/65/EY 52 artiklan 1 kohdassa asetettujen rajojen mukaista yhteissijoitusyrityksen vastapuoliriskiä rahastoyhtiöiden on käytettävä kyseisen vastapuolen kanssa tehdyn vakioimattoman johdannaissopimuksen positiivista markkina-arvoa.
Rahastoyhtiöt voivat nettouttaa yhteissijoitusyrityksen johdannaisiin liittyvät positiot saman vastapuolen kanssa, jos ne voivat panna vastapuolen kanssa tehdyt nettoutussopimukset oikeudellisesti täytäntöön yhteissijoitusyrityksen puolesta. Nettoutus sallitaan ainoastaan vakioimattomien johdannaisten osalta saman vastapuolen kanssa eikä muiden positioiden osalta, joita yhteissijoitusyrityksellä saattaa olla saman vastapuolen kanssa.
3. Jäsenvaltiot voivat sallia, että rahastoyhtiöt pienentävät yhteissijoitusyrityksen vastapuoliriskiä vakioimattomien johdannaissopimusten kaupoissa vastaanottamalla vakuuden. Vastaanotetun vakuuden on oltava riittävän likvidi, jotta se voidaan myydä nopeasti sellaiseen hintaan, joka on lähellä sen ennen myyntiä määritettyä arvoa.
4. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt ottavat vakuuden huomioon laskiessaan direktiivin 2009/65/EY 52 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua vastapuoliriskiä, kun rahastoyhtiö siirtää vakuuden vakioimattoman johdannaissopimuksen vastapuolelle yhteissijoitusyrityksen puolesta. Siirretty vakuus voidaan ottaa huomioon nettomääräisenä ainoastaan, jos rahastoyhtiöllä on mahdollisuus panna kyseisen vastapuolen kanssa tehdyt nettoutusjärjestelyt oikeudellisesti täytäntöön yhteissijoitusyrityksen puolesta.
5. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt laskevat direktiivin 2009/65/EY 52 artiklassa saman liikkeeseenlaskijan arvopapereihin sijoittamiselle asetetut rajat sen kohde-etuusriskin perusteella, joka sijoitusasteen mittauksen mukaan syntyy rahoitusjohdannaisten käytöstä.
6. Direktiivin 2009/65/EY 52 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista, vakioimattomien johdannaissopimusten kaupoista aiheutuvan riskin osalta jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt sisällyttävät laskelmaan johdannaissopimusten vastapuoliriskit.
3 JAKSO
Vakioimattomien johdannaisten arvonmääritysmenettelyt
44 artikla
Vakioimattomien johdannaisten arvonmääritysmenettelyt
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä todentamaan, että vakioimattomien johdannaisten yhteissijoitusyritykselle aiheuttamille riskeille määritetään käyvät arvot, jotka eivät perustu pelkästään vakioimattomien johdannaissopimusten kauppojen vastapuolten tekemiin markkinanoteerauksiin ja jotka täyttävät direktiivin 2007/16/EY 8 artiklan 4 kohdassa asetetut vaatimukset.
2. Sovellettaessa 1 kohtaa rahastoyhtiöiden on otettava käyttöön järjestelyt ja menettelyt, joilla varmistetaan vakioimattomien johdannaisten yhteissijoitusyritykselle aiheuttamien riskien asianmukainen, läpinäkyvä ja oikeudenmukainen arvioiminen, sekä sovellettava ja ylläpidettävä niitä.
Jäsenvaltioiden on vaadittava rahastoyhtiöitä varmistamaan, että vakioimattomien johdannaisten käyvät arvot arvioidaan asianmukaisesti, tarkasti ja riippumattomasti.
Arvonmääritystä koskevien järjestelyjen ja menettelyjen on oltava kyseisten vakioimattomien johdannaisten luonteen ja monimutkaisuuden perusteella asianmukaisia ja oikeasuhteisia.
Rahastoyhtiöiden on noudatettava 5 artiklan 2 kohdassa ja 23 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa asetettuja vaatimuksia, kun vakioimattomien johdannaisten arvonmääritystä koskeviin järjestelyihin ja menettelyihin liittyy tiettyjä kolmansien osapuolten suorittamia toimia.
3. Edellä 1 ja 2 kohtaa sovellettaessa riskienhallintatoiminnolle on nimettävä erityiset tehtävät ja vastuualueet.
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetut arvonmääritystä koskevat järjestelyt ja menettelyt on dokumentoitava asianmukaisesti.
4 JAKSO
Johdannaissopimuksia koskevien tietojen toimittaminen
45 artikla
Johdannaissopimuksia koskevat kertomukset
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että rahastoyhtiöt toimittavat kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille vähintään kerran vuodessa kertomukset, joiden sisältämät tiedot antavat oikean ja riittävän kuvan kutakin rahastoyhtiön hoitamaa yhteissijoitusyritystä varten käytettyjen johdannaissopimusten tyypeistä, niiden riskeistä, määrällisistä rajoista sekä johdannaiskauppojen riskien arviointiin käytetyistä menetelmistä.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että rahastoyhtiön kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tarkistavat 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen säännönmukaisuuden ja täydellisyyden ja että ne voivat tarvittaessa puuttua asiaan.
VII LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
46 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2011. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltiot säätävät siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
47 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
48 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Brysselissä 1 päivänä kesäkuuta 2010.