EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1255/2011
af 30. november 2011
om et program for støtte til videreudvikling af en integreret havpolitik
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2, artikel 91, stk. 1, artikel 100, stk. 2, artikel 173, stk. 3, artikel 175 og 188, artikel 192, stk. 1, artikel 194, stk. 2, og artikel 195, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
under henvisning til udtalelse fra Regionsudvalget (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I tråd med meddelelsen fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget af 10. oktober 2007 om en integreret EU-havpolitik (»meddelelsen fra Kommissionen«) er det vigtigste formål med den integrerede EU-havpolitik (»den integrerede havpolitik«) at udvikle og gennemføre en integreret, samordnet, sammenhængende, gennemsigtig og bæredygtig beslutningstagning i forbindelse med oceaner og have, kyst- og øområder samt regioner i den yderste periferi og i de maritime sektorer.
(2)
I handlingsplanen, der ledsager meddelelsen fra Kommissionen, opregnes en række foranstaltninger, som Kommissionen foreslår som det første skridt til gennemførelse af en ny, integreret EU-havpolitik.
(3)
I Kommissionens statusrapport om den integrerede EU-havpolitik af 15. oktober 2009 sammenfattes de vigtigste resultater af den integrerede havpolitik indtil nu, ligesom der afstikkes retningslinjer for politikkens næste gennemførelsesfase.
(4)
Rådet understregede i sine konklusioner af 16. november 2009 om den integrerede havpolitik vigtigheden af at tilvejebringe midler til videreudvikling og gennemførelse af den integrerede havpolitik ved at opfordre Kommissionen til at fremlægge de nødvendige forslag til finansiering af foranstaltninger under den integrerede havpolitik i de gældende finansielle overslag med henblik på ikrafttræden i 2011.
(5)
I sin beslutning af 21. oktober 2010 om integreret havpolitik - Evaluering af gjorte fremskridt og nye udfordringer - støttede Europa-Parlamentet udtrykkeligt »Kommissionens hensigt om at finansiere den integrerede havpolitik med 50 mio. EUR i løbet af de næste to år med henblik på at bygge videre på tidligere projekter inden for områderne politik, forvaltning, bæredygtighed og kontrol«.
(6)
Finansieringsrammen for den integrerede havpolitik, der er fastsat i denne forordning, tager hensyn til både den nuværende økonomiske afmatning og det forhold, at dette er det første operationelle program, der specifikt er rettet mod gennemførelsen af den integrerede havpolitik.
(7)
Der er fortsat behov for bevillinger, for at Unionen skal kunne gennemføre og videreudvikle den integrerede havpolitik i tråd med Europa-Parlamentets beslutning af 20. maj 2008 om en integreret EU-havpolitik (4) og nå de overordnede mål som opstillet i meddelelsen fra Kommissionen og som bekræftet i statusrapporten fra oktober 2009 og godkendt af Rådet i dets konklusioner af 16. november 2009.
(8)
Det er ikke alle den integrerede havpolitiks prioriteter og mål, der er omfattet af andre EU-instrumenter såsom Samhørighedsfonden, Den Europæiske Fond for Regionaludvikling, Den Europæiske Fiskerifond, det syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration, instrumentet til førtiltrædelsesbistand og det europæiske naboskabs- og partnerskabsinstrument, og derfor er det nødvendigt at udarbejde et program for støtte til videreudvikling af den integrerede havpolitik (»programmet«).
(9)
Med forbehold af de kommende forhandlinger om den flerårige finansielle ramme for perioden efter 2013 skal der stilles tilstrækkelige ressourcer til rådighed for at sikre, at den integrerede havpolitiks mål kan udvikles og gennemføres uden at undergrave de ressourcer, der er øremærket til andre politikker, og på samme tid styrke en bæredygtig udvikling af Unionens maritime regioner, herunder øer og regionerne i den yderste periferi. Derfor anses det for afgørende at inkludere den integrerede havpolitik i den flerårige finansielle ramme for perioden efter 2013. Endvidere bør der, hvis det er hensigtsmæssigt, udarbejdes et forslag til forlængelse af programmet efter 2013 ledsaget af et forslag om en passende finansieringsramme.
(10)
Finansiel støtte til foranstaltninger vedrørende den integrerede havpolitik med henblik på at fremme udviklingen inden for maritime anliggender vil i høj grad indvirke på den økonomiske, sociale og territoriale samhørighed.
(11)
EU-finansieringen bør udformes således, at den støtter sonderende undersøgelser i forbindelse med foranstaltninger, som skal fremme den integrerede havpolitiks strategiske mål, under behørig hensyntagen til deres samlede virkninger, på basis af en økosystembaseret tilgang, til bæredygtig »blå« økonomisk vækst, beskæftigelse, innovation og konkurrenceevne i kyst- og øområder samt regioner i den yderste periferi og til fremme af den integrerede havpolitiks internationale dimension.
(12)
Den integrerede havpolitiks strategiske mål omfatter en integreret havforvaltning på alle planer; videreudvikling og gennemførelse af integrerede havområdestrategier tilpasset de specifikke behov i de forskellige havområder i Europa; videreudvikling af tværgående værktøjer til udformning af integrerede politikker, der sigter på at forbedre synergieffekterne og koordineringen mellem de eksisterende politikker og instrumenter, herunder ved hjælp af udveksling af oplysninger og viden om havet; større inddragelse af interessenter i ordninger for integreret havforvaltning; beskyttelse og bæredygtig udnyttelse af hav- og kystressourcer samt fastlæggelse af bæredygtighedstærskler for menneskelige aktiviteter og beskyttelse af hav- og kystmiljøet og biodiversiteten under havstrategirammedirektivet (5), som er miljøsøjlen i den integrerede havpolitik, samt vandrammedirektivet (6).
(13)
Det er vigtigt, at programmet er koordineret med de øvrige EU-politikker, der kan have en havdimension, navnlig strukturfondene, de transeuropæiske transportnet, den fælles fiskeripolitik, turisme, miljø og klimaændringer, rammeprogrammet for forskning og udvikling og energipolitikken.
(14)
Der bør fastlægges generelle mål for programmet for at sikre sammenhæng mellem dets forskellige aspekter. For hvert generelt mål bør der fastsættes mere detaljerede operationelle mål. Fordelingen af midler til de generelle mål for perioden 2011-2013 er angivet i bilaget. Denne fordeling sikrer fleksibilitet, således at den generelle budgetramme pr. mål kan øges/reduceres, uden at overstige den overordnede finansieringsramme.
(15)
EU-finansieringen bør give mulighed for at støtte udvikling af integreringen af havovervågningen i overensstemmelse med Еuropa-Parlamentets beslutning af 21. oktober 2010 og Rådets konklusioner af 17. november 2009 om integrering af havovervågning under hensyn til køreplanen med henblik på etablering af den fælles ramme for informationsudveksling for EU's maritime område (CISE). Denne øremærkede finansiering bør derfor begrænses til udvikling af et decentraliseret informationsudvekslingssystem, dvs. foranstaltninger, der bl.a. omfatter software, til forbedring af grænsefladen mellem overvågningssystemerne. Programmet bør tage hensyn til resultaterne af andre projekter vedrørende det decentraliserede havovervågningssystem.
(16)
Gennemførelse af programmet i tredjelande bør bidrage til støttemodtagerlandets udviklingsmål og være forenelig med andre EU-samarbejdsinstrumenter, herunder mål og prioriteter for de relevante EU-politikker og gældende EU-ret samt relevante internationale konventioner.
(17)
Programmet bør supplere og være sammenhængende med eksisterende og fremtidige finansieringsinstrumenter, som Unionen og medlemsstaterne stiller til rådighed på nationalt og subnationalt plan, og som har til formål at fremme beskyttelse og bæredygtig udnyttelse af oceaner, have og kystområder og bidrage til at styrke samarbejdet mellem medlemsstaterne og deres kyst- og øområder samt regioner i den yderste periferi, idet der tages hensyn til prioriteringen af nationale og lokale projekter og deres fremskridt.
(18)
Foranstaltningerne i programmet bør supplere andre EU-foranstaltninger for at sikre sammenhængende gennemførelse af EU-retsakterne vedrørende de relevante sektorpolitikker og samtidig forhindre overlapning.
(19)
Der er også behov for at fastsætte regler for programmering af foranstaltninger, udgifters støtteberettigelse, EU-støttens størrelse, de vigtigste betingelser for tilrådighedsstillelse af støtte og programmets samlede budget.
(20)
Programmet bør gennemføres i overensstemmelse med Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (7) (»finansforordningen«) og Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (8).
(21)
I denne forordning fastlægges en finansieringsramme for det flerårige program, der som omhandlet i punkt 37 i den interinstitutionelle aftale af 17. maj 2006 mellem Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om budgetdisciplin og forsvarlig økonomisk forvaltning (9) udgør det primære referencegrundlag for budgetmyndigheden under den årlige budgetprocedure.
(22)
For at Kommissionen lettere skal kunne overvåge denne forordnings gennemførelse, bør der åbnes mulighed for at finansiere udgifter til overvågning, kontrol og evaluering.
(23)
De årlige arbejdsprogrammer for programmets gennemførelse bør vedtages af Kommissionen i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (10).
(24)
For så vidt angår foranstaltningerne finansieret i henhold til denne forordning er det nødvendigt at sikre, at Unionens finansielle interesser beskyttes ved anvendelse af Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (11), Rådets forordning (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder (12) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) (13).
(25)
For at sikre, at EU-finansieringen anvendes effektivt, bør de foranstaltninger, der finansieres i henhold til denne forordning, regelmæssigt evalueres.
(26)
Det er underforstået, at ingen af foranstaltningerne i forbindelse med programmet kræver et supplerende retsgrundlag.
(27)
Målene for denne forordning kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne alene, og kan derfor på grund af omfanget og virkningerne af de foranstaltninger, der skal finansieres under programmet, bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning indføres et program for støtte til foranstaltninger til videreudvikling og gennemførelse af den integrerede EU-havpolitik (»programmet«).
Den integrerede EU-havpolitik fremmer koordineret og sammenhængende beslutningstagning med henblik på at maksimere den bæredygtige udvikling, økonomiske vækst og sociale samhørighed i medlemsstaterne, navnlig Unionens kystområder, øområder og regioner i den yderste periferi, samt maritime sektorer, gennem sammenhængende og koordinerede havrelaterede politikker og relevant internationalt samarbejde.
Programmet støtter den bæredygtige udnyttelse af havene og større videnskabelig viden.
Artikel 2
Generelle målsætninger
Programmet har følgende generelle mål:
a)
at fremme udvikling og gennemførelse af integreret forvaltning af hav- og kystanliggender
b)
at bidrage til udvikling af tværgående værktøjer, dvs. maritim fysisk planlægning, den fælles ramme for informationsudveksling (CISE) og havviden om oceaner, have og kystområder, inden for og grænsende op til Unionen, for at udvikle synergier og støtte hav- eller kystrelaterede politikker, navnlig inden for økonomisk udvikling, beskæftigelse, miljøbeskyttelse, forskning, maritim sikkerhed, energi og udviklingen af grønne maritime teknologier, under hensyn til og på grundlag af eksisterende redskaber og initiativer
c)
at fremme beskyttelse af havmiljøet, herunder navnlig biodiversiteten, og bæredygtig udnyttelse af hav- og kystressourcer og nærmere at fastlægge bæredygtighedstærskler for menneskelige aktiviteter, der har indvirkning på havmiljøet, navnlig inden for rammerne af direktiv 2008/56/EF (»havstrategirammedirektivet«)
d)
at støtte udviklingen og gennemførelsen af havområdestrategier
e)
at forbedre og fremme eksternt samarbejde om og ekstern koordinering af den integrerede EU-havpolitiks mål på baggrund af debatter inden for internationale fora, idet tredjelande tilskyndes til at ratificere og gennemføre De Forenede Nationers havretskonvention (UNCLOS)
f)
at støtte bæredygtig økonomisk vækst, beskæftigelse, innovation og nye teknologier i maritime sektorer og i Unionens kyst- og øområder samt regioner i Unionens yderste periferi.
Artikel 3
Operationelle mål
1. Under det mål, der er opstillet i artikel 2, litra a), (integreret havforvaltning), skal programmet:
a)
fremme foranstaltninger, der tilskynder medlemsstaterne og EU-regioner til at udvikle, indføre eller gennemføre integreret havforvaltning
b)
fremme tværsektorielle samarbejdsplatforme og -netværk, der omfatter repræsentanter for offentlige, regionale og lokale myndigheder, virksomheder, forskere, borgere, civilsamfundsorganisationer og arbejdsmarkedets parter
c)
øge synligheden af og gøre de offentlige myndigheder, den private sektor og offentligheden opmærksom på en integreret tilgang til maritime anliggender.
2. Under det mål, der er opstillet i artikel 2, litra b), (tværgående værktøjer), skal programmet fremme udviklingen af:
a)
den fælles informationsudvekslingsstruktur på det maritime område i Unionen til fremme af tværsektoriel og grænseoverskridende udveksling af overvågningsdata, som sammenkæder alle brugergrupper i overensstemmelse med principperne for integreret havovervågning, med henblik på at styrke sikker og bæredygtig anvendelse af havarealerne under hensyn til den relevante sektorpolitikudvikling for så vidt angår overvågning og i givet fald støtte den nødvendige udvikling
b)
maritim fysisk planlægning og integreret kystzoneforvaltning, som begge er vigtige værktøjer i forbindelse med bæredygtig udvikling af hav- og kystområder og begge bidrager til målene for økosystembaseret forvaltning og udviklingen af forbindelser mellem havet og landjorden samt fremmer medlemsstaternes samarbejde, f.eks. udviklingen af foranstaltninger, også på forsøgsbasis, som forener produktionen af vedvarende energi og fiskeopdræt
c)
en omfattende og offentligt tilgængelig havdata- og havvidenbase af høj kvalitet, der gør det lettere at udveksle, genanvende og sprede sådanne data og sådan viden mellem forskellige brugergrupper ved hjælp af eksisterende data, hvorved det undgås, at databaserne overlapper hinanden. Med henblik herpå udnyttes Unionens og medlemsstaternes allerede eksisterende programmer fuldt ud, herunder Inspire (14) og GMES (15).
3. Under det mål, der er opstillet i artikel 2, litra c), (beskyttelse af havmiljøet), skal programmet:
a)
støtte beskyttelse og bevaring af hav- og kystmiljøet samt forebygge og reducere tilførsler til havmiljøet, herunder affald i havet, med henblik på gradvis at udfase forurening
b)
bidrage til sundhed, biodiversitet og modstandsdygtighed i marine økosystemer og økosystemer i kystområder
c)
fremme koordinationen mellem medlemsstater og andre interessenter i forbindelse med gennemførelsen af en økosystembaseret tilgang til forvaltningen af menneskelige aktiviteter og forsigtighedsprincippet
d)
lette udviklingen af fælles metoder og standarder
e)
fremme aktioner til modvirkning af og tilpasning til klimaforandringernes indvirkning på hav-, kyst- og ømiljøet med særlig vægt på de områder, der er mest sårbare i så henseende
f)
støtte udviklingen af strategiske tilgange til forskning, der tager sigte på en vurdering af økosystemernes nuværende tilstand, så der skabes grundlag for økosystembaseret forvaltning og planlægning på regionalt og nationalt plan.
4. Under det mål, der er opstillet i artikel 2, litra d), (havområdestrategier), skal programmet:
a)
støtte udvikling og gennemførelse af integrerede havområdestrategier under hensyn til en afbalanceret tilgang i alle havområder samt til havområdernes og underhavområdernes særlige karakteristika og i givet fald af de relevante makroregionale strategier, særlig dem, hvor udvekslingen af oplysninger og erfaringer mellem de forskellige lande allerede er etableret, og hvor der eksisterer operative multinationale strukturer
b)
fremme og lette udnyttelsen af synergier mellem nationalt plan, regionalt plan og EU-plan og udveksle oplysninger, herunder om metoder og standarder, og udveksling af bedste praksis inden for havpolitik, hvilket omfatter forvaltning af havpolitik og sektorpolitikker, der har indvirkning på regionale have og kystområder.
5. Under det mål, der er opstillet i artikel 2, litra e), (international dimension), skal programmet:
a)
tilskynde til, at der fortsat samarbejdes tæt med medlemsstaterne om en integreret tilgang med tredjelande og interessenter i tredjelande, der deler et havområde med EU-medlemsstater, herunder om ratificering og gennemførelse af UNCLOS
b)
fremme dialogen med tredjelande under hensyn til UNCLOS og de relevante gældende internationale konventioner, der er baseret på UNCLOS
c)
tilskynde til udveksling af bedste praksis, der supplerer eksisterende initiativer, under hensyn til udviklingen af regionale strategier på subregionalt plan.
Dette operationelle mål skal forfølges i overensstemmelse med Unionens samarbejdsinstrumenter under hensyntagen til målene i de nationale og regionale udviklingsstrategier.
6. Under det mål, der er opstillet i artikel 2, litra f), (vækst, beskæftigelse og innovation), skal programmet:
a)
fremme initiativer til fordel for vækst og beskæftigelse i de maritime sektorer og i kyst- og øområder
b)
fremme uddannelse, videreuddannelse og karrieremuligheder i maritime erhverv
c)
fremme udvikling af grønne teknologier, vedvarende havenergi, grøn skibsfart og nærskibsfart
d)
fremme udvikling af turisme i kyst-, hav- og øområder.
Artikel 4
Støtteberettigede foranstaltninger
Der kan under programmet ydes finansiel støtte til følgende former for foranstaltninger, der er i overensstemmelse med artikel 2 og 3:
a)
projekter, herunder forsøgsprojekter, undersøgelser, forskning og operationelle samarbejdsprogrammer, herunder programmer for almen og faglig uddannelse og videreuddannelse
b)
information af offentligheden og udveksling af bedste praksis, bevidstgørelse og kommunikations- og formidlingsaktiviteter i tilknytning hertil, herunder offentlige kampagner og arrangementer, samt udvikling og ajourføring af websteder og relevante sociale netværk og databaser
c)
konferencer, seminarer, workshopper og aktørfora
d)
samling, overvågning og visualisering og sikring af offentlig adgang til et betydeligt datamateriale, bedste praksis og databaser om EU-finansierede regionale projekter, i givet fald via et sekretariat oprettet til et eller flere af disse formål, hvilket vil gøre det lettere at indføre fælles ensartede standarder for indsamling og behandling af data
e)
foranstaltninger i forbindelse med tværgående værktøjer, herunder forsøgsprojekter.
Artikel 5
Den finansielle interventions art
1. Unionens finansielle støtte kan antage følgende retlige former:
a)
støtte, hvoraf den maksimale EU-medfinansieringssats pr. foranstaltning er 80 %
b)
kontrakter om offentlige indkøb
c)
administrative aftaler med Det Fælles Forskningscenter.
2. Der kan under programmet ydes såvel støtte til foranstaltninger som driftsstøtte. Medmindre andet er fastsat i finansforordningen, udvælges støttemodtagere eller kontrakter om offentlige indkøb efter indkaldelse af forslag eller efter udbud.
Artikel 6
Støttemodtagere
1. Der kan under programmet primært ydes finansiel støtte til fysiske eller juridiske personer, der er underlagt privat- eller offentligretlige regler i en af medlemsstaterne eller EU-retten.
2. Tredjelande og interessenter i tredjelande, der deler et havområde med EU-medlemsstater, samt internationale organisationer eller organer, der forfølger ét eller flere af de generelle og operationelle mål, der er opstillet i artikel 2 og 3, kan også omfattes af programmet. Foranstaltningerne skal altid omfatte deltagere fra Unionen.
3. Betingelserne for deltagelse i en procedure fastsættes i den relevante indkaldelse af forslag eller det relevante udbud.
Artikel 7
Principper for gennemførelsen
1. Foranstaltninger, der finansieres under programmet, er ikke berettigede til at modtage støtte fra andre EU-finansieringsinstrumenter. Der tilstræbes synergi og komplementaritet med Unionens øvrige instrumenter. Foranstaltninger under programmet supplerer gennemførelsen af de relevante sektorpolitikker.
2. Kommissionen sikrer, at ansøgere, der søger om finansiel støtte under programmet, og modtagere af en sådan støtte oplyser den indgående om finansieringen af foranstaltningerne. Der ydes kun økonomisk støtte via programmet i det omfang, der ikke findes andre EU-finansieringsmuligheder.
3. De foranstaltninger, der støttes af programmet, skal svare til Unionens mål og politikker for 2020 og 2050. Alle medlemsstater, maritime sektorer og kyst- og øområder samt regioner i den yderste periferi skal kunne omfattes af programmet, og der skal skabes en egentlig europæisk merværdi. Hvad angår finansieringen af foranstaltninger i de forskellige havområder, opretholdes der en passende regional balance.
4. De foranstaltninger, der støttes af programmet, stimulerer og styrker dialog, samarbejde og koordinering med og blandt medlemsstater, EU-regioner, interessenter, borgere, civilsamfundsorganisationer og arbejdsmarkedets parter, samtidig med at der sikres fuld gennemsigtighed.
5. De foranstaltninger, der støttes af programmet, gør det lettere at udnytte synergier og udveksle oplysninger, metoder, standarder og bedste praksis.
6. Principperne for god forvaltning og gennemsigtighed i beslutningsprocesserne finder anvendelse på gennemførelsen af programmet, og programmet har til formål at bidrage til gennemsigtighed og god forvaltning inden for alle tilknyttede sektorpolitikker på unionsplan, nationalt og regionalt plan.
Artikel 8
Gennemførelsesprocedurer
1. Kommissionen gennemfører programmet i overensstemmelse med finansforordningen.
2. Med henblik på programmets gennemførelse vedtager Kommissionen i overensstemmelse med målene i artikel 2 og 3 årlige arbejdsprogrammer efter proceduren i artikel 14, stk. 2.
Artikel 9
Budgetmidler
1. Finansieringsrammen for gennemførelsen af programmet er for perioden fra den 1. januar 2011 til den 31. december 2013 fastlagt til 40 000 000 EUR.
2. Budgetmidlerne afsat til programmet opføres som årlige bevillinger i Unionens almindelige budget. De årlige bevillinger godkendes af budgetmyndigheden inden for finansieringsrammen.
3. Fordelingen af midler blandt de i artikel 2 omhandlede generelle mål er anført i bilaget.
Artikel 10
Teknisk bistand
1. Op til 1 % af finansieringsrammen, jf. artikel 9, kan også dække nødvendige udgifter til forberedende foranstaltninger, overvågning, kontrol, revision eller evaluering, som er en direkte forudsætning for, at de foranstaltninger, der er støtteberettigede i henhold til denne forordning, kan gennemføres effektivt, og at målene kan nås.
2. Foranstaltningerne i stk. 1 kan navnlig omfatte undersøgelser, ekspertmøder, udgifter til it-værktøjer, it-systemer og it-netværk og eventuel anden teknisk, videnskabelig og administrativ bistand og ekspertise, som Kommissionen måtte have behov for for at gennemføre denne forordning.
Artikel 11
Overvågning
1. Hver støttemodtager skal sende Kommissionen tekniske og finansielle rapporter om forløbet af det arbejde, der finansieres under programmet. Der skal endvidere fremlægges en endelig rapport senest tre måneder efter afslutningen af hvert projekt.
2. Uden at det berører den revision, som Revisionsretten udfører i samarbejde med de kompetente nationale revisionsinstitutioner eller myndigheder, jf. artikel 287 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), eller enhver kontrol, der udføres i henhold til artikel 322, stk. 1, litra b), i TEUF, foretager tjenestemænd og andre ansatte i Kommissionen kontrol på stedet, bl.a. ved stikprøver, af projekter og andre foranstaltninger, der finansieres under programmet, især for at kontrollere, om de er i tråd med programmets mål, og om foranstaltningerne i artikel 2, 3 og 4 i denne forordning er støtteberettigede.
3. Kontrakter og aftaler, der indgås som led i gennemførelsen af denne forordning, skal især indeholde bestemmelser om tilsyn og finanskontrol udøvet af Kommissionen eller dennes befuldmægtigede repræsentant og om Revisionsrettens revision, om nødvendigt på stedet.
4. Hver støttemodtager opbevarer al dokumentation for udgifterne til et projekt, således at Kommissionen har adgang til den pågældende dokumentation i fem år efter sidste udbetaling til det pågældende projekt.
5. På grundlag af resultaterne af rapporterne og stikprøverne, jf. stk. 1 og 2, justerer Kommissionen om nødvendigt størrelsen af eller tildelingsbetingelserne for den oprindeligt godkendte finansielle støtte samt tidsplanen for udbetalinger.
6. Kommissionen kontrollerer, om de foranstaltninger, der finansieres under programmet, gennemføres korrekt, er i overensstemmelse med foranstaltninger i henhold til andre sektorpolitikker og -instrumenter og om de overholder denne forordning og finansforordningen.
Artikel 12
Beskyttelse af Unionens finansielle interesser
1. Ved gennemførelsen af foranstaltninger, der finansieres under programmet, sørger Kommissionen for, at Unionens økonomiske interesser beskyttes ved:
a)
anvendelse af forebyggende foranstaltninger mod svig, korruption og andre ulovlige aktiviteter
b)
effektiv kontrol
c)
inddrivelse af uretmæssigt udbetalte beløb
d)
anvendelse af sanktioner, der skal være effektive, stå i forhold til overtrædelsens omfang og have en afskrækkende virkning, i tilfælde af uregelmæssigheder.
2. Med henblik på anvendelsen af stk. 1 handler Kommissionen i overensstemmelse med forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95, forordning (EF, Euratom) nr. 2185/96 og forordning (EF) nr. 1073/1999.
3. Kommissionen begrænser eller suspenderer udbetalingen af finansiel støtte til en foranstaltning eller kræver den tilbagebetalt, hvis den konstaterer uregelmæssigheder, herunder manglende overholdelse af denne forordning eller den individuelle afgørelse eller kontrakten eller aftalen om ydelse af den finansielle støtte, eller hvis det viser sig, at der, uden at der er blevet anmodet om Kommissionens godkendelse, er foretaget en ændring af foranstaltningen, der strider mod dennes art eller gennemførelsesbetingelserne.
4. Hvis tidsfrister ikke overholdes, eller hvis det stadium, som gennemførelsen af en foranstaltning befinder sig på, gør det berettiget kun at udbetale en del af den tildelte finansielle støtte, anmoder Kommissionen støttemodtageren om at fremsætte sine bemærkninger inden udløbet af en nærmere fastsat frist. Hvis støttemodtageren ikke giver et tilfredsstillende svar, kan Kommissionen annullere resten af støtten og kræve allerede udbetalte beløb tilbagebetalt.
5. Ethvert uretmæssigt udbetalt beløb skal tilbagebetales til Kommissionen. Beløb, der ikke betales tilbage til tiden, pålægges morarenter efter betingelserne i finansforordningen.
6. Med henblik på anvendelsen af denne artikel forstås ved »uregelmæssighed« enhver overtrædelse af en bestemmelse i EU-retten eller enhver misligholdelse af en kontraktlig forpligtelse, der kan tilskrives en økonomisk aktørs handling eller undladelse, og som ved en uretmæssig udgift skader eller ville kunne skade Unionens almindelige budget eller budgetter, der forvaltes af Unionen.
Artikel 13
Rapportering, evaluering og forlængelse
1. Kommissionen underretter regelmæssigt og straks Europa-Parlamentet og Rådet om sit arbejde.
2. Kommissionen forelægger Europa-Parlamentet og Rådet:
a)
en statusrapport senest den 31. december 2012; denne rapport skal indeholde en evaluering af programmets indvirkning på andre EU-politikker
b)
en rapport om den efterfølgende evaluering senest den 31. december 2014.
3. Kommissionen forelægger i givet fald et forslag til retsakt om forlængelse af programmet efter 2013 med en passende finansieringsramme.
Artikel 14
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 15
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 30. november 2011.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1255/2011,
annettu 30 päivänä marraskuuta 2011,
yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämistä koskevasta tukiohjelmasta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 2 kohdan, 91 artiklan 1 kohdan, 100 artiklan 2 kohdan, 173 artiklan 3 kohdan, 175 ja 188 artiklan, 192 artiklan 1 kohdan, 194 artiklan 2 kohdan ja 195 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ottavat huomioon alueiden komitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan unionin yhdennetystä meripolitiikasta Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle 10 päivänä lokakuuta 2007 annetun komission tiedonannon, jäljempänä ’komission tiedonanto’, mukaan unionin yhdennetyn meripolitiikan, jäljempänä ’yhdennetty meripolitiikka’, pääasiallinen tavoite on kehittää ja ottaa käyttöön yhdennetty, koordinoitu, johdonmukainen, avoin ja kestävä lähestymistapa meriin, valtameriin, rannikko- ja saarialueisiin sekä syrjäisimpiin alueisiin ja merialoihin.
(2)
Komission tiedonantoon liittyvässä toimintasuunnitelmassa esitetään toimia, joiden toteuttamista komissio ehdottaa unionin uuden yhdennetyn meripolitiikan täytäntöönpanon ensimmäisenä vaiheena.
(3)
EU:n yhdennetyn meripolitiikan edistymisestä 15 päivänä lokakuuta 2009 annetussa komission kertomuksessa esitetään yhteenveto yhdennetyn meripolitiikan tärkeimmistä siihenastisista saavutuksista sekä kartoitetaan reitti sen täytäntöönpanon seuraavaa vaihetta varten.
(4)
Neuvosto korosti yhdennetystä meripolitiikasta 16 päivänä marraskuuta 2009 antamissaan päätelmissä yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämiseen ja täytäntöönpanoon myönnettävän rahoituksen merkitystä kehottamalla komissiota esittämään tarvittavat ehdotukset yhdennettyä meripolitiikkaa koskevien toimien rahoituksesta nykyisen rahoituskehyksen mukaisesti, jotta ne voitaisiin toteuttaa viimeistään vuonna 2011.
(5)
Euroopan parlamentti totesi 21 päivänä lokakuuta 2010 antamassaan päätöslauselmassa ”Yhdennetty meripolitiikka - edistyksen arviointi ja uudet haasteet”, että se ”tukee komission ilmoittamaa aikomusta käyttää 50 miljoonaa euroa yhdennetyn meripolitiikan rahoittamiseen kahden seuraavan vuoden aikana eri toimia, hallintaa, kestävyyttä ja valvontaa koskevien aikaisempien hankkeiden edelleen kehittämiseen”.
(6)
Tässä asetuksessa vahvistetussa yhdennetyn meripolitiikan rahoituskehyksessä otetaan huomioon sekä tämänhetkinen talouden taantuma että se seikka, että tämä on ensimmäinen yhdennetyn meripolitiikan täytäntöönpanoon erityisesti tarkoitettu toimintaohjelma.
(7)
Unionin rahoitus on edelleenkin tarpeen, jotta unionin on mahdollista panna yhdennetty meripolitiikka täytäntöön ja jatkaa sen kehittämistä yhdennetystä meripolitiikasta 20 päivänä toukokuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin päätöslauselman (4) mukaisesti sekä saavuttaa yleiset tavoitteensa, jotka asetettiin komission tiedonannossa ja jotka vahvistettiin lokakuun 2009 edistymiskertomuksessa sekä 16 päivänä marraskuuta 2009 annetuissa neuvoston päätelmissä.
(8)
Kun kaikkia yhdennetyn meripolitiikan tavoitteita ja painopistealoja ei rahoiteta olemassa olevista unionin välineistä, joita ovat esimerkiksi koheesiorahasto, Euroopan aluekehitysrahasto, Euroopan kalatalousrahasto, seitsemäs tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelma, liittymistä valmisteleva tukiväline ja eurooppalainen naapuruuden ja kumppanuuden väline, on sen vuoksi tarpeen ottaa käyttöön ohjelma yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämisen tukemiseksi, jäljempänä ’ohjelma’.
(9)
Tarvitaan riittävästi rahoitusta sen varmistamiseksi, että voidaan kehittää yhdennetyn meripolitiikan tavoitteita ja saavuttaa ne vähentämättä muihin politiikan aloihin osoitettuja varoja edistämällä samalla merialueiden kestävää kehitystä unionissa, myös saarilla ja syrjäisimmillä alueilla, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta tuleviin neuvotteluihin vuoden 2013 jälkeisestä monivuotisesta rahoituskehyksestä. Tämän vuoksi on olennaista sisällyttää yhdennetty meripolitiikka vuoden 2013 jälkeiseen monivuotiseen rahoituskehykseen. Lisäksi olisi tarvittaessa laadittava asianmukaisen rahoituksen sisältävä ehdotus ohjelman jatkamisesta vuoden 2013 jälkeen.
(10)
Meriasioiden edistäminen tukemalla yhdennettyyn meripolitiikkaan liittyviä toimia taloudellisesti vaikuttaa huomattavasti taloudelliseen, sosiaaliseen ja alueelliseen yhteenkuuluvuuteen.
(11)
Unionin rahoituksella olisi tuettava sellaisia toimia koskevaa tutkimustoimintaa, joiden tarkoituksena on edistää yhdennetyn meripolitiikan strategisia tavoitteita ottaen asianmukaisesti huomioon ekosysteemiin perustuvan lähestymistavan ja tavoitteiden yhteisvaikutukset kestävään ”siniseen” talouskasvuun, työllisyyteen, innovointiin ja kilpailukykyyn rannikko- ja saarialueilla ja syrjäisimmillä alueilla sekä yhdennetyn meripolitiikan kansainvälisen ulottuvuuden kehittämiseen.
(12)
Yhdennetyn meripolitiikan strategisiin tavoitteisiin kuuluvat meriasioiden yhdennetty hallinnointi kaikilla tasoilla, Euroopan eri merialueiden erityistarpeiden mukaan räätälöityjen yhdennettyjen merialuestrategioiden edelleenkehittäminen ja täytäntöönpano, yhdennetyn meripolitiikan monialaisten välineiden edelleenkehittäminen, jonka tavoitteena on lisätä nykyisten politiikkojen ja välineiden yhteisvaikutusta ja niiden keskinäistä yhteensovittamista myös merialaan liittyvien tietojen ja osaamisen jakamisen kautta, sidosryhmien tiiviimpi osallistuminen meriasioiden yhdennetyn hallinnoinnin järjestelmiin, merien ja rannikkojen luonnonvarojen suojeleminen ja kestävä käyttö ja ihmisen toiminnan kestävän kehityksen rajojen määritteleminen sekä meri- ja rannikkoympäristön ja biologisen monimuotoisuuden suojelu yhdennetyn meripolitiikan ympäristöpilarin muodostavan meristrategiadirektiivin (5) sekä vesipuitedirektiivin (6) mukaisesti.
(13)
On tärkeää, että ohjelma nivoutuu hyvin yhteen muiden merialaan mahdollisesti liittyvien unionin toimintalinjojen kanssa ja erityisesti rakennerahastojen, Euroopan laajuisten liikenneverkkojen, yhteisen kalastuspolitiikan, matkailun, ympäristö- ja ilmastonmuutosnäkökohtien, tutkimuksen ja kehityksen puiteohjelman sekä energiapolitiikan kanssa.
(14)
Ohjelman eri näkökohtien johdonmukaisuuden varmistamiseksi olisi laadittava sen yleistavoitteet. Kunkin yleistavoitteen osalta olisi laadittava yksityiskohtaisemmat toiminnalliset tavoitteet. Varojen jakautuminen yleistavoitteiden osalta vuosina 2011-2013 esitetään liitteessä. Tämä jako tuo joustoa siihen, että yleisen rahoituksen kohdentamista tavoitekohtaisesti voidaan lisätä/vähentää ylittämättä kokonaisrahoituskehystä.
(15)
Unionin rahoituksen olisi mahdollistettava merivalvonnan yhdentämisen kehittäminen 21 päivänä lokakuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin päätöslauselman ja merivalvonnan yhdentämisestä 17 päivänä marraskuuta 2009 annettujen neuvoston päätelmien mukaisesti ja ottaen huomioon etenemissuunnitelma EU:n merialan yhteisen tietojenvaihtojärjestelmän perustamiseksi. Tämä erityisrahoitus olisi sen vuoksi rajoitettava hajautetun tietojenvaihtojärjestelmän kehittämiseen eli toimenpiteisiin ja ohjelmistoihin, joilla tehostetaan valvontajärjestelmien liittymäkohtia. Ohjelmassa olisi otettava huomioon hajautettua merivalvontajärjestelmää koskevien muiden hankkeiden tulokset.
(16)
Ohjelman täytäntöönpanon kolmansissa maissa olisi edistettävä edunsaajamaan kehitystavoitteiden saavuttamista ja oltava johdonmukaista suhteessa unionin muihin yhteistyövälineisiin, asiaankuuluvien unionin politiikkojen tavoitteet ja painopisteet, unionin säännöstö ja asiaankuuluvat kansainväliset yleissopimukset mukaan luettuina.
(17)
Ohjelman olisi täydennettävä nykyisiä ja tulevia rahoitusvälineitä, joita unioni ja jäsenvaltiot ovat asettaneet käytettäväksi kansallisella ja sitä alemmalla tasolla merten, valtamerten ja rannikoiden suojelun ja kestävän käytön edistämiseen, jäsenvaltioiden ja niiden rannikko- ja saarialueiden sekä syrjäisimpien alueiden välisen yhteistyön tehostamiseen sekä kansallisten ja paikallisten hankkeiden priorisoinnin ja edistymisen huomioon ottamiseen, ja oltava johdonmukainen niiden kanssa.
(18)
Tämän ohjelman mukaisilla toimilla olisi täydennettävä unionin muita toimia niin, että varmistetaan asiaankuuluviin alakohtaisiin politiikkoihin kuuluvien unionin säädösten johdonmukainen täytäntöönpano välttäen samalla päällekkäisyyttä.
(19)
On myös tarpeen vahvistaa säännöt, jotka koskevat toimenpiteiden suunnittelua, menojen tukikelpoisuutta, unionin rahoitustuen tasoa, tärkeimpiä edellytyksiä sen myöntämiseksi sekä ohjelman kokonaismäärärahoja.
(20)
Ohjelma olisi toteutettava Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (7), jäljempänä ’varainhoitoasetus’, ja Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23 päivänä joulukuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (8) mukaisesti.
(21)
Tässä asetuksessa vahvistetaan monivuotisen ohjelman rahoituskehys, jota budjettivallan käyttäjä pitää talousarviota koskevasta kurinalaisuudesta ja moitteettomasta varainhoidosta 17 päivänä toukokuuta 2006 tehdyn Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission välisen toimielinten sopimuksen (9) 37 kohdassa tarkoitettuna ensisijaisena ohjeenaan vuosittaisessa talousarviomenettelyssä.
(22)
Jotta komission olisi helpompi valvoa tämän asetuksen täytäntöönpanoa, olisi voitava rahoittaa valvontaan, tarkastuksiin ja arviointiin liittyviä menoja.
(23)
Ohjelman täytäntöönpanoa varten vahvistettavista vuotuisista työohjelmista olisi päätettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (10) mukaisesti.
(24)
Tämän asetuksen nojalla rahoitettaviin toimiin liittyen on tarpeen varmistaa unionin taloudellisten etujen suojaaminen soveltamalla Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annettua neuvoston asetusta (EY, Euratom) N:o 2988/95 (11), komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden väärinkäytösten estämiseksi 11 päivänä marraskuuta 1996 annettua neuvoston asetusta (Euratom, EY) N:o 2185/96 (12) ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1073/1999 (13).
(25)
Unionin rahoituksen tehokkuuden varmistamiseksi tämän asetuksen nojalla rahoitettuja toimia olisi arvioitava säännöllisesti.
(26)
Minkään ohjelmaan kuuluvista toimista ei katsota edellyttävän muun oikeusperustan käyttämistä.
(27)
Jäsenvaltiot eivät voi yksin toimiessaan riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, vaan ne voidaan ohjelmasta rahoitettavien toimien laajuuden ja vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
Tällä asetuksella otetaan käyttöön ohjelma, josta tuetaan toimenpiteitä unionin yhdennetyn meripolitiikan edelleenkehittämisen ja täytäntöönpanon edistämiseksi, jäljempänä ’ohjelma’.
Unionin yhdennetyllä meripolitiikalla, jäljempänä ’yhdennetty meripolitiikka’, edistetään yhteensovitettua ja johdonmukaista päätöksentekoa, jonka tavoitteena on maksimoida jäsenvaltioiden, erityisesti unionin rannikko- ja saarialueiden ja syrjäisimpien alueiden osalta, ja merialojen kestävä kehitys, talouskasvu ja sosiaalinen yhteenkuuluvuus johdonmukaisella meriasioihin liittyvällä politiikalla ja asiaankuuluvalla kansainvälisellä yhteistyöllä.
Ohjelmalla tuetaan merten ja valtamerten kestävää hyödyntämistä ja tieteellisen tiedon levittämistä.
2 artikla
Yleiset tavoitteet
Ohjelmalla on seuraavat yleiset tavoitteet:
a)
edistää mereen ja rannikkoon liittyvien kysymysten yhdennetyn hallinnoinnin kehittämistä ja täytäntöönpanoa;
b)
auttaa kehittämään monialaisia välineitä, erityisesti merten aluesuunnittelua, yhteistä tietojenvaihtoympäristöä ja meriosaamista unioniin rajoittuvilla valtamerillä, merillä ja rannikkoalueilla yhteisvaikutusten kehittämiseksi sekä meriä ja rannikkoalueita koskevien politiikkojen tukemiseksi erityisesti aloilla, jotka liittyvät talouskehitykseen, työllisyyteen, ympäristönsuojeluun, tutkimukseen, meriturvallisuuteen, energiaan ja ympäristöä säästävien meriteknologioiden kehittämiseen ottaen huomioon olemassa olevat välineet ja aloitteet ja käyttäen niitä lähtökohtina;
c)
edistää meriympäristön suojelua, erityisesti sen biologista monimuotoisuutta, ja meri- ja rannikkoalueiden varojen kestävää käyttöä sekä määritellä tarkemmin meriympäristöön vaikuttavan ihmisen toiminnan kestävän kehityksen rajat erityisesti direktiivin 2008/56/EY (meristrategiadirektiivi) mukaisesti;
d)
tukea merialuestrategioiden kehittämistä ja täytäntöönpanoa;
e)
parantaa ja tehostaa ulkoista yhteistyötä ja koordinointia yhdennetyn meripolitiikan tavoitteisiin nähden syventämällä tästä aiheesta kansainvälisillä foorumeilla käytävää keskustelua; kolmansia maita kehotetaan tältä osin ratifioimaan ja panemaan täytäntöön Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimus;
f)
tukea kestävää talouskasvua, työllisyyttä, innovointia ja uusia teknologioita merialoilla ja unionin rannikko- ja saarialueilla sekä syrjäisimmillä alueilla.
3 artikla
Toiminnalliset tavoitteet
1. Edellä 2 artiklan a alakohdassa (meriasioiden yhdennetty hallinnointi) vahvistetun tavoitteen mukaisesti ohjelmalla
a)
edistetään toimia, joilla kannustetaan jäsenvaltioita ja EU:n alueita kehittämään meriasioiden yhdennettyä hallinnointia, ottamaan se käyttöön tai panemaan se täytäntöön;
b)
edistetään monialaisia yhteistyöfoorumeja ja -verkostoja, joihin osallistuvat julkisten viranomaisten ja paikallis- ja alueviranomaisten, teollisuuden, tutkimusorganisaatioiden, kansalaisten, kansalaisyhteiskunnan järjestöjen ja työmarkkinaosapuolten edustajat;
c)
lisätään meriasioita koskevan yhdennetyn lähestymistavan näkyvyyttä ja lisätään viranomaisten, yksityisen sektorin ja yleisön tietoa siitä.
2. Edellä 2 artiklan b alakohdassa (monialaiset välineet) vahvistetun tavoitteen mukaisesti ohjelmalla kehitetään seuraavia:
a)
unionin merialan yhteinen tietojenvaihtojärjestelmä, jolla edistetään monialaista ja rajat ylittävää valvontatoimintaa koskevaa tietojenvaihtoa ja yhdistetään kaikki käyttäjäyhteisöt yhdennetyn merivalvonnan periaatteiden mukaisesti, jotta vahvistetaan merialueen suojattua, turvallista ja kestävää käyttöä ottaen huomioon alakohtaisissa politiikoissa valvonnan suhteen saavutettu edistyminen ja edistetään tapauksen mukaan niiden tarpeellista kehittämistä;
b)
merten aluesuunnittelu ja rannikkoalueiden yhdennetty käyttö ja hoito, jotka ovat kumpikin tärkeitä välineitä merialueiden ja rannikkoalueiden kestävässä kehittämisessä ja edistävät ekosysteemipohjaisen hallinnoinnin tavoitteiden saavuttamista, sekä meri- ja maayhteyksien kehittäminen ja jäsenvaltioiden yhteistyön helpottaminen esimerkiksi kehittämällä kokeellisia ja muita toimia, joissa yhdistyvät uusiutuvan energian tuotanto ja kalanviljely;
c)
kattava, julkisesti saatavilla oleva ja korkealaatuinen merialan tietokanta, joka helpottaa kyseisten tietojen jakamista, uudelleenkäyttöä ja levittämistä eri käyttäjäryhmien kesken olemassa olevia tietoja käyttäen ja tietokantojen päällekkäisyyttä välttäen; tätä varten hyödynnetään mahdollisimman hyvin olemassa olevia unionin ja jäsenvaltioiden ohjelmia, kuten INSPIRE (14) ja GMES (15);
3. Edellä 2 artiklan c alakohdassa (meriympäristön suojelu) vahvistetun tavoitteen mukaisesti ohjelmalla
a)
tuetaan meri- ja rannikkoympäristön suojelua ja säilyttämistä sekä ehkäistään ja vähennetään päästöjä meriympäristöön, mukaan luettuna merien roskaantuminen, saastumisen asteittaiseksi vähentämiseksi;
b)
edistetään meri- ja rannikkoalueiden ekosysteemien terveyttä, biologista monimuotoisuutta ja sietokykyä;
c)
helpotetaan jäsenvaltioiden ja muiden toimijoiden koordinointia ihmisen toiminnan hallintaa koskevan ekosysteemipohjaisen lähestymistavan ja ennalta varautumisen periaatteen täytäntöönpanossa;
d)
helpotetaan menetelmien ja normien kehittämistä;
e)
edistetään toimia, joilla lievennetään ilmastonmuutoksen vaikutuksia meri-, rannikko- ja saariympäristöön ja sopeutumista siihen siten, että kiinnitetään erityistä huomiota ilmastonmuutokselle altteimpiin alueisiin;
f)
tuetaan strategisten lähestymistapojen kehittämistä tutkimukseen, jolla pyritään arvioimaan ekosysteemien nykytilaa, jolloin tarjotaan perusta ekosysteemipohjaiselle hallinnoinnille sekä alueellisen ja kansallisen tason suunnittelulle.
4. Edellä 2 artiklan d alakohdassa (merialuestrategiat) vahvistetun tavoitteen mukaisesti ohjelmalla
a)
tuetaan yhdennettyjen merialuestrategioiden kehittämistä ja täytäntöönpanoa ottaen huomioon kaikilla merialueilla tasapainoinen lähestymistapa sekä merialueiden ja niiden osa-alueiden erityispiirteet, ja tarpeen mukaan asiaankuuluvat makroaluestrategiat ja erityisesti sellaiset, joiden yhteydessä tietojen ja kokemusten vaihto eri maiden välillä on jo vakiintunut ja joilla on monikansallisia toimintarakenteita;
b)
edistetään ja helpotetaan yhteisvaikutusten hyödyntämistä kansallisen, alueellisen ja unionin tasojen välillä, tiedon jakamista, myös menetelmistä ja normeista, ja parhaiden käytänteiden vaihtoa meripolitiikasta, mukaan luettuna meripolitiikan hallinnointi sekä aluemeriin ja rannikkoalueisiin vaikuttavat alakohtaiset politiikat.
5. Edellä 2 artiklan e alakohdassa (kansainvälinen ulottuvuus) vahvistetun tavoitteen mukaisesti ohjelmalla
a)
kannustetaan tiiviin yhteistyön jatkamista jäsenvaltioiden kanssa yhdennetyn lähestymistavan aikaansaamiseksi sellaisten kolmansien maiden ja kolmansissa maissa olevien toimijoiden kanssa, jotka jakavat merialueen unionin jäsenvaltioiden kanssa, muun muassa Yhdistyneiden kansakuntien merioikeusyleissopimuksen ratifioimiseksi ja panemiseksi täytäntöön;
b)
kannustetaan vuoropuhelua kolmansien maiden kanssa, merioikeusyleissopimus ja siihen perustuvat asiaankuuluvat voimassa olevat kansainväliset yleissopimukset huomioon ottaen;
c)
kannustetaan nykyisiä aloitteita täydentävien parhaiden käytänteiden vaihtoa, ottaen huomioon alueellisten strategioiden kehittäminen osa-alueiden tasolla.
Tähän toiminnalliseen tavoitteeseen pyritään tavalla, joka on sopusoinnussa unionin yhteistyövälineiden kanssa, ottaen huomioon kansallisten ja alueellisten kehittämisstrategioiden tavoitteet.
6. Edellä 2 artiklan f alakohdassa (kasvu, työllisyys ja innovaatio) vahvistetun tavoitteen mukaisesti ohjelmalla
a)
edistetään kasvuun ja työllisyyteen liittyviä aloitteita merialoilla sekä rannikko- ja saarialueilla;
b)
edistetään merialan ammatteihin liittyvää koulutusta ja uramahdollisuuksia;
c)
edistetään ympäristöä säästävän teknologian, meren uusiutuvien energialähteiden, ympäristöä säästävän merenkulun ja lähimerenkulun kehittämistä;
d)
edistetään rannikko-, meri- ja saarimatkailun kehittämistä.
4 artikla
Tukikelpoiset toimet
Ohjelmasta voidaan myöntää rahoitustukea 2 ja 3 artiklassa vahvistettujen tavoitteiden mukaisesti seuraavanlaisiin toimiin:
a)
hankkeet, myös testihankkeet, selvitykset, tutkimukseen ja toimintaan liittyvät yhteistyöohjelmat, myös koulutusta, ammatillista koulutusta ja uudelleenkoulutusta koskevat ohjelmat;
b)
tiedottaminen ja parhaiden käytänteiden jakaminen, tietoisuuden lisääminen ja siihen liittyvä viestintä, mukaan luettuina mainoskampanjat ja tapahtumat, sekä verkkosivujen ja asiaankuuluvien sosiaalisten verkostojen ja tietokantojen kehittäminen ja ylläpito;
c)
konferenssit, seminaarit, työpajat ja sidosryhmäfoorumit;
d)
merkittävän tietomäärän, parhaiden käytänteiden ja unionin rahoittamia alueellisia hankkeita koskevien tietokantojen kokoaminen, valvonta ja havainnollistaminen, joka helpottaa yhtenäisten, yhteisten standardien hyväksymistä tiedon keruuta ja käsittelyä varten, sekä näiden tietojen julkisen saatavuuden varmistaminen tarvittaessa myös yhteen tai useampaan näistä tarkoituksista perustetun sihteeristön avulla;
e)
monialaisiin välineisiin liittyvät toimet, testihankkeet mukaan luettuina.
5 artikla
Rahoitustuen muoto
1. Unionin myöntämä rahoitustuki voi olla oikeudelliselta muodoltaan
a)
avustus, jonka osalta unionin yhteisrahoitusosuuden enimmäismäärä toimea kohden on 80 prosenttia;
b)
julkisia hankintoja koskeva sopimus;
c)
hallinnollinen sopimus Yhteisen tutkimuskeskuksen kanssa.
2. Ohjelmasta voidaan myöntää avustuksia sekä yksittäisiin toimiin että toimintaan. Ellei varainhoitoasetuksessa toisin säädetä, avustusten tai julkisia hankintoja koskevien sopimusten saajat on valittava ehdotus- tai tarjouspyynnön perusteella.
6 artikla
Tuensaajat
1. Ohjelman nojalla voidaan myöntää rahoitustukea ensisijaisesti luonnollisille henkilöille ja oikeushenkilöille, joihin sovelletaan jonkin jäsenvaltion yksityisoikeutta tai julkisoikeutta taikka unionin oikeutta.
2. Ohjelmasta voidaan myös tukea kolmansia maita ja sidosryhmiä kolmansissa maissa, jotka jakavat merialueen unionin jäsenvaltioiden kanssa, sekä kansainvälisiä järjestöjä tai elimiä, jotka edistävät yhtä tai useampaa 2 ja 3 artiklassa vahvistetuista yleisistä ja toiminnallisista tavoitteista. Toimissa on aina oltava osallistujia unionista.
3. Menettelyyn osallistumista koskeva kelpoisuus on täsmennettävä asiaa koskevassa ehdotus- tai tarjouspyynnössä.
7 artikla
Täytäntöönpanoperiaatteet
1. Ohjelman nojalla rahoitettaville toimille ei voida myöntää tukea muista unionin rahoitusvälineistä. Muiden unionin välineiden kanssa pyritään yhteisvaikutukseen ja täydentävyyteen. Ohjelman mukaiset toimet ovat asiaankuuluvia alakohtaisia politiikkoja täydentäviä.
2. Komissio varmistaa, että ohjelman mukaisen rahoitustuen hakijat ja saajat toimittavat sille kattavat tiedot toimien rahoittamisesta. Ohjelmasta annetaan rahoitustukea vain, jos muuta unionin rahoitusta ei ole saatavilla.
3. Ohjelmasta tuettavien toimien on vastattava vuosille 2020 ja 2050 asetettuja unionin tavoitteita ja toimintalinjoja. Kaikkien jäsenvaltioiden, merialojen ja rannikko- ja saarialueiden sekä syrjäisimpien alueiden on voitava saada tukea ohjelmasta, ja sen on tuotettava aitoa eurooppalaista lisäarvoa. Eri merialueilla toteuttavien toimien rahoituksessa on pyrittävä asianmukaiseen alueelliseen tasapainoon.
4. Ohjelmalla tuettavilla toimilla vauhditetaan ja vahvistetaan vuoropuhelua, yhteistyötä ja yhteensovittamista jäsenvaltioiden, EU:n alueiden, sidosryhmien, kansalaisten, kansalaisyhteiskunnan järjestöjen ja työmarkkinaosapuolten kanssa ja niiden kesken siten, että varmistetaan täysi avoimuus.
5. Ohjelmalla tuettavien toimien on helpotettava yhteisvaikutusten hyödyntämistä, tiedon jakamista ja menetelmien, normien ja parhaiden käytänteiden vaihtoa.
6. Ohjelman täytäntöönpanossa sovelletaan hyvän hallintotavan ja päätöksentekomenettelyjen avoimuuden periaatteita ja ohjelmalla pyritään tukemaan avoimuutta ja hyvää hallintotapaa kaikissa siihen liittyvissä alakohtaisissa toimintalinjoissa unionin, kansallisella ja alueellisella tasolla.
8 artikla
Täytäntöönpanomenettelyt
1. Komissio noudattaa ohjelman täytäntöönpanossa varainhoitoasetusta.
2. Ohjelman täytäntöönpanoa varten sen 2 ja 3 artiklassa määritettyjen tavoitteiden mukaisesti komissio hyväksyy vuotuiset työohjelmat 14 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti.
9 artikla
Talousarviovarat
1. Rahoituskehykseksi ohjelman täytäntöönpanoa varten vahvistetaan 40 000 000 euroa 1 päivän tammikuuta 2011 ja 31 päivän joulukuuta 2013 väliseksi kaudeksi.
2. Ohjelmaan osoitetut budjettivarat sisällytetään unionin yleisen talousarvion vuosittaisiin määrärahoihin. Budjettivallan käyttäjä myöntää vuotuiset määrärahat rahoituskehyksen puitteissa.
3. Liitteessä esitetään varojen jakautuminen 2 artiklassa esitettyjen yleisten tavoitteiden osalta.
10 artikla
Tekninen apu
1. Enintään 1 prosentilla 9 artiklan nojalla vahvistetusta rahoituskehyksestä voidaan kattaa myös tämän asetuksen nojalla tukikelpoisten toimien tosiasiallisen ja tehokkaan täytäntöönpanon ja sen tavoitteiden saavuttamisen kannalta tarpeellisiin valmistelutoimiin, seurantaan, valvontaan, tarkastukseen tai arviointiin liittyviä välttämättömiä menoja.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja toimia voivat olla etenkin selvitykset, asiantuntijoiden kokoukset ja menot, jotka aiheutuvat tietoteknisistä välineistä, järjestelmistä ja verkoista sekä muusta teknisestä, tieteellisestä ja hallinnollisesta avusta ja asiantuntemuksesta, johon komissio voi joutua turvautumaan tämän asetuksen täytäntöönpanemiseksi.
11 artikla
Seuranta
1. Rahoitustuen saajan on toimitettava komissiolle kertomuksia ohjelmasta rahoitetun toiminnan teknisestä ja taloudellisesta etenemisestä. Lisäksi on toimitettava loppukertomus kolmen kuukauden kuluessa kunkin hankkeen päättymisestä.
2. Komission virkamiesten ja muun henkilöstön on tehtävä ohjelmasta rahoitettujen hankkeiden ja muiden toimenpiteiden tarkastuksia paikalla, myös otantatarkastuksina, erityisesti varmistaakseen ohjelman tavoitteiden ja tämän asetuksen 2, 3 ja 4 artiklassa vahvistettujen toimia koskevien tukikelpoisuusvaatimusten noudattamisen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tilintarkastustuomioistuimen yhdessä kansallisten toimivaltaisten tilintarkastusviranomaisten kanssa suorittamia Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 287 artiklan mukaisia tarkastuksia tai mainitun sopimuksen 322 artiklan 1 kohdan b alakohdan mukaista valvontaa.
3. Tämän asetuksen täytäntöönpanon johdosta tehtäviin sopimuksiin on erityisesti sisällytettävä määräykset komission tai sen mahdollisesti valtuuttaman edustajan suorittamasta yleisestä ja varainhoitoon liittyvästä valvonnasta sekä tilintarkastustuomioistuimen suorittamista tarkastuksista, jotka voidaan tarvittaessa tehdä paikalla.
4. Kunkin tuensaajan on säilytettävä komission saatavilla kaikki hankkeeseen liittyviä menoja koskevat asiakirjat viiden vuoden ajan viimeisen kyseistä hanketta koskevan maksun suorittamisesta.
5. Tarvittaessa komissio mukauttaa 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen kertomusten ja otantatarkastusten perusteella alun perin myönnetyn rahoitustuen määrää tai ehtoja sekä maksuaikataulua.
6. Komissio varmistaa, että rahoitetut toimet toteutetaan asianmukaisesti ja että ne ovat johdonmukaisia muiden alakohtaisten politiikkojen toimien ja välineiden kanssa ja tämän asetuksen sekä varainhoitoasetuksen kanssa.
12 artikla
Unionin taloudellisten etujen suojaaminen
1. Ohjelmasta rahoitettuja toimia toteutettaessa komissio varmistaa, että unionin taloudellisia etuja suojataan
a)
soveltamalla petoksia, lahjontaa ja muuta laitonta toimintaa ehkäiseviä toimenpiteitä;
b)
tehokkailla tarkastuksilla;
c)
perimällä aiheettomasti maksetut varat takaisin, ja
d)
soveltamalla tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia seuraamuksia, jos väärinkäytöksiä havaitaan.
2. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi komissio toimii asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95, asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 ja asetuksen (EY) N:o 1073/1999 mukaisesti.
3. Komissio voi lykätä toimea varten myönnetyn rahoitustuen antamista, vähentää tuen määrää tai periä sen takaisin, jos se havaitsee väärinkäytöksiä, mukaan luettuna tämän asetuksen tai rahoitustuen myöntämistä koskevan päätöksen tai sopimuksen noudattamatta jättäminen, tai jos ilmenee, että toimea on komission hyväksyntää pyytämättä muutettu tavalla, joka on ristiriidassa sen luonteen tai toteutusta koskevien ehtojen kanssa.
4. Jos määräaikoja ei ole noudatettu tai jos toimen toteutuksen edistyminen antaa perusteet vain osaan myönnetystä rahoitustuesta, komissio kehottaa tuensaajaa esittämään selvityksen asiasta tietyssä määräajassa. Jos tämä ei pysty esittämään hyväksyttävää perustelua, komissio voi peruuttaa taloudellisen avustuksen loppuosan ja vaatia jo maksettujen erien palauttamista.
5. Kaikki perusteettomasti maksetut erät on palautettava komissiolle. Niihin määriin, joita ei makseta takaisin ajoissa, lisätään korko varainhoitoasetuksessa säädettyjen edellytysten mukaisesti.
6. Tämän artiklan soveltamiseksi ’väärinkäytöksellä’ tarkoitetaan jokaista unionin oikeuden säännöksen tai määräyksen taikka sopimusvelvoitteen rikkomista, joka johtuu taloudellisen toimijan teosta tai laiminlyönnistä ja jonka tuloksena on tai voisi olla perusteettomasta menosta aiheutuva vahinko unionin yleiselle talousarviolle tai unionin hallinnoimille talousarvioille.
13 artikla
Raportointi, arviointi ja jatkaminen
1. Komissio tiedottaa säännöllisesti ja viipymättä Euroopan parlamentille ja neuvostolle työstään.
2. Komissio toimittaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle
a)
kertomuksen edistymisestä viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2012; edistymiskertomukseen sisältyy arviointi ohjelman vaikutuksesta unionin muihin politiikkoihin;
b)
jälkiarviointikertomuksen viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014.
3. Komissio antaa tarvittaessa asianmukaiset rahoituspuitteet sisältävän lainsäädäntöehdotuksen ohjelman jatkamisesta vuoden 2013 jälkeen.
14 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
15 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 30 päivänä marraskuuta 2011.