RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 389/2012
af 2. maj 2012
om administrativt samarbejde på punktafgiftsområdet og om ophævelse af forordning (EF) nr. 2073/2004
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 113,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter en særlig lovgivningsprocedure, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 2073/2004 af 16. november 2004 om administrativt samarbejde på punktafgiftsområdet (3) foreskriver et fælles system, hvorved medlemsstaterne med henblik på at sikre den korrekte anvendelse af lovgivningen på punktafgiftsområdet og at bekæmpe unddragelse i forbindelse med punktafgifter og deraf følgende forvridninger på det indre marked bistår hinanden og samarbejder med Kommissionen. Der er behov for at foretage en række ændringer af forordningen på baggrund af den opnåede erfaring og den seneste udvikling. I betragtning af antallet af nødvendige ændringer bør forordningen erstattes af hensyn til klarheden.
(2)
Gennemførelsen af det indre marked kræver fortsat et system for administrativt samarbejde på punktafgiftsområdet omfattende alle aspekter af lovgivningen vedrørende anvendelsen af punktafgifter på varer omhandlet i artikel 1 i Rådets direktiv 2008/118/EF af 16. december 2008 om den generelle ordning for punktafgifter (4).
(3)
Af hensyn til effektivitet, hastighed og omkostninger er det vigtigt, at elektronisk fremsendelse fremmes i forbindelse med udveksling af oplysninger. I betragtning af visse anmodningers repetitive karakter og den sproglige mangfoldighed i Unionen er det vigtigt at sikre, at der i stigende grad anvendes standardformater i forbindelse med udveksling af oplysninger, således at anmodninger om oplysninger kan imødekommes hurtigere. Disse krav kan bedst opfyldes via den mere systematiske anvendelse af det edb-system, der blev oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1152/2003/EF af 16. juni 2003 om edb-mæssig registrering og kontrol af punktafgiftspligtige varers bevægelser (5). Systemet giver nu bredere muligheder end på det tidspunkt, hvor forordning (EF) nr. 2073/2004 trådte i kraft, og vil fortsat blive udviklet. Det bør derfor kræves, at medlemsstaterne benytter det i størst muligt omfang.
(4)
Udveksling af oplysninger i forbindelse med punktafgifter er nødvendig i meget stor udstrækning for at skabe et reelt billede af visse personers punktafgiftsforhold, men samtidig har medlemsstaterne ikke frihed til at »fiske efter oplysninger« eller anmode om oplysninger, der sandsynligvis ikke vil være relevante for en bestemt persons, gruppes eller personkategoris punktafgiftssituation.
(5)
Med henblik på korrekt koordinering af oplysningsstrømme er det nødvendigt at bevare bestemmelserne i forordning (EF) nr. 2073/2004 for så vidt angår et enkelt kontaktpunkt i hver medlemsstat. Da det af hensyn til effektiviteten kan blive nødvendigt med en mere direkte kontakt mellem myndigheder og embedsmænd i medlemsstaterne, bør bestemmelserne om uddelegering og udpegelse af kompetente embedsmænd også bevares.
(6)
Med henblik på at gøre de nødvendige oplysninger tilgængelige til tiden bør de bestemmelser i forordning (EF) nr. 2073/2004, der kræver, at den bistandssøgte myndighed handler hurtigst muligt og senest inden for en vis tidsfrist, bevares. Den tidsfrist for tilvejebringelse af information, der allerede er gældende for den bistandssøgte medlemsstat, bør imidlertid være kortere end standardtidsfristen.
(7)
For at sikre en effektiv overvågning af punktafgiftsprocedurerne ved grænseoverskridende varebevægelser er det nødvendigt fortsat at give medlemsstaterne mulighed for at foretage samtidige kontroller og for tilstedeværelse af embedsmænd fra en medlemsstat på en anden medlemsstats område inden for rammerne af det administrative samarbejde.
(8)
Vanskeligheder ved at meddele administrative afgørelser og foranstaltninger på tværs af grænserne bør fortsat løses ved at bevare bestemmelserne i forordning (EF) nr. 2073/2004 på dette område.
(9)
For at bekæmpe svig effektivt bør bestemmelserne om udveksling af oplysninger uden forudgående anmodning bevares. For at lette en sådan udveksling bør de kategorier af oplysninger, der udveksles obligatorisk, specificeres.
(10)
Medlemsstaterne bør fortsat kunne udveksle oplysninger på frivillig basis, som måtte være nødvendige for at sikre en korrekt anvendelse af lovgivningen på punktafgiftsområdet, hvis oplysningerne falder uden for de kategorier af oplysninger, der udveksles automatisk.
(11)
Feedback er et passende middel til at sikre, at kvaliteten af de udvekslede oplysninger fortsat forbedres. En ramme for afgivelse af feedback bør derfor indføres.
(12)
Medlemsstaternes elektroniske lagring af visse specificerede oplysninger om godkendelsen af erhvervsdrivende og afgiftsoplag er afgørende for, at punktafgiftssystemet kan fungere korrekt, og for bekæmpelse af svig. Den giver mulighed for hurtig udveksling af sådanne oplysninger mellem medlemsstaterne samt for automatisk adgang til oplysningerne. Dette kan opnås ved at anvende de oplysninger, der allerede findes i de nationale computerbaserede punktafgiftssystemer, foretage en risikoanalyse, som forbedrer de oplysninger, der foreligger nationalt om de erhvervsdrivende, der håndterer punktafgifter, og deres punktafgiftspligtige varers bevægelser i Unionen samt inddragelse af en række oplysninger om skattepligtige personer og deres transaktioner. Eftersom procedurerne for fastlæggelse eller inddrivelse af punktafgifter og forældelsesfristerne og andre tidsfrister er forskellige fra medlemsstat til medlemsstat, bør der for at sikre en effektiv gensidig bistand i forbindelse med anvendelsen af lovgivningen på punktafgiftsområdet i grænseoverskridende situationer fastsættes en minimumsperiode, hvori hver medlemsstat bør lagre disse oplysninger.
(13)
For at sikre, at de oplysninger, der lagres i de elektroniske databaser, er pålidelige, bør der fastsættes regler for deres regelmæssige opdatering.
(14)
De erhvervsdrivende bør hurtigt kunne foretage den nødvendige kontrol af de punktafgiftspligtige varers bevægelser. De bør have mulighed for at få bekræftet gyldigheden af punktafgiftsnumrene elektronisk via et centralt register, der forvaltes af Kommissionen, og som forsynes med de oplysninger, der foreligger i de nationale databaser.
(15)
Nationale regler om bankhemmelighed kan hæmme effektiviteten af de mekanismer, der er omtalt i denne forordning. Medlemsstaterne bør derfor ikke kunne nægte udlevering af oplysninger udelukkende på baggrund af sådanne regler.
(16)
Denne forordning bør ikke have indvirkning på andre foranstaltninger, der er vedtaget på EU-plan, og som bidrager til at bekæmpe uregelmæssigheder og svig i forbindelse med punktafgifter, men bør derimod supplere dem.
(17)
Af klarhedshensyn er det nyttigt at bekræfte i denne forordning, at såfremt oplysninger eller dokumenter indhentes med tilladelse eller efter anmodning fra en retsinstans, bør retsinstansen give tilladelse til, at oplysningerne eller dokumenterne meddeles den kompetente myndighed i en anden medlemsstat, hvis en sådan tilladelse er påkrævet i henhold til lovgivningen i den meddelende medlemsstat.
(18)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (6) er bestemmende for medlemsstaternes behandling af personoplysninger inden for rammerne af denne forordning. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (7) er bestemmende for Kommissionens behandling af personoplysninger i henhold til denne forordning.
(19)
Udveksling af oplysninger med tredjelande har vist sig nyttige for en korrekt anvendelse af lovgivningen på punktafgiftsområdet og bør derfor bevares. Direktiv 95/46/EF fastsætter specifikke betingelser for den systematiske meddelelse af oplysninger til tredjelande, som medlemsstaterne har pligt til at anvende.
(20)
Med henblik på effektiv anvendelse af denne forordning kan det være nødvendigt at begrænse visse rettigheder og forpligtelser, der er fastsat ved direktiv 95/46/EF, særlig rettighederne i artikel 10, artikel 11, stk. 1, og artikel 12 og 21, for at beskytte medlemsstaternes væsentlige økonomiske og finansielle interesser, når der samtidig henses til potentielle tab af indtægter og den væsentlige betydning, som oplysninger, der er omfattet af denne forordning, har for en effektiv bekæmpelse af svig. Da det er nødvendigt at sikre bevismateriale i tilfælde af mistanke om skattemæssige uregelmæssigheder eller svig og forhindre forstyrrelser i forbindelse med den korrekte vurdering af overholdelsen af lovgivningen på punktafgiftsområdet, kan det være nødvendigt at begrænse den registeransvarliges forpligtelser og den registreredes rettigheder vedrørende videregivelse af oplysninger, adgang til oplysninger og offentliggørelse af behandlingsoperationer i forbindelse med udvekslingen af personoplysninger i henhold til denne forordning. Medlemsstaterne bør have pligt til at anvende sådanne begrænsninger, hvis de er nødvendige og forholdsmæssigt afpassede.
(21)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelse af visse artikler i denne forordning og beskrive hovedkategorierne af oplysninger, der kan udveksles af medlemsstaterne i henhold til denne forordning, bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (8).
(22)
Undersøgelsesproceduren bør anvendes til vedtagelse af sådanne gennemførelsesretsakter, eftersom disse retsakter er af generel karakter som defineret i artikel 2, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 182/2011.
(23)
Det er nødvendigt at overvåge og evaluere denne forordnings funktion. Der bør fastlægges bestemmelser for medlemsstaternes indsamling af statistikker og andre oplysninger samt for Kommissionens udarbejdelse af regelmæssige rapporter.
(24)
Målet for denne forordning, nemlig forenkling og styrkelse af det administrative samarbejde mellem medlemsstaterne, som kræver en harmoniseret fremgangsmåde, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor på grund af den krævede ensartethed og effektivitet bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(25)
I denne forordning respekteres de grundlæggende rettigheder og følges de principper, der er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig retten til beskyttelse af personoplysninger (artikel 8). På baggrund af de begrænsninger denne forordning fastsætter, vil behandlingen af sådanne oplysninger inden for rammerne af denne forordning ikke være mere vidtrækkende, end hvad der er nødvendigt og rimeligt for at beskytte medlemsstaternes legitime beskatningsinteresser.
(26)
Forordning (EF) nr. 2073/2004 bør ophæves.
(27)
Den Europæiske Tilsynsførende for Databeskyttelse er blevet hørt og har vedtaget en udtalelse (9) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. I denne forordning fastsættes de vilkår, hvorunder de kompetente myndigheder, der i medlemsstaterne er kompetente med hensyn til anvendelsen af lovgivningen på punktafgiftsområdet, skal samarbejde indbyrdes og med Kommissionen for at sikre overholdelse af denne lovgivning. Med henblik herpå fastsættes der regler og procedurer, der skal sætte medlemsstaternes kompetente myndigheder i stand til at samarbejde og udveksle oplysninger, som er nødvendige for at sikre korrekt anvendelse af lovgivningen på punktafgiftsområdet, ad elektronisk vej eller på anden måde.
2. Denne forordning berører ikke anvendelsen i medlemsstaterne af reglerne for gensidig retshjælp i straffesager.
3. Den berører ikke opfyldelsen af mere vidtrækkende forpligtelser med hensyn til gensidig bistand på grundlag af andre juridiske instrumenter, herunder eventuelle bilaterale eller multilaterale aftaler.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved
1) »kompetent myndighed«: den myndighed, der er udpeget i overensstemmelse med artikel 3, stk. 1
2) »bistandssøgende myndighed«: det centrale forbindelseskontor eller ethvert forbindelseskontor eller enhver kompetent embedsmand i en medlemsstat, som fremsætter en anmodning om bistand på den kompetente myndigheds vegne
3) »bistandssøgt myndighed«: det centrale forbindelseskontor eller ethvert forbindelseskontor eller enhver kompetent embedsmand i en medlemsstat, som modtager en anmodning om bistand på den kompetente myndigheds vegne
4) »punktafgiftskontor«: ethvert kontor, hvor de formaliteter, der er fastsat i reglerne om punktafgifter, kan opfyldes
5) »hændelsesspecifik automatisk udveksling af oplysninger«: systematisk meddelelse uden forudgående anmodning af oplysninger med en foruddefineret struktur vedrørende en hændelse af interesse, efterhånden som oplysningerne bliver tilgængelige, med undtagelse af udveksling af den form for oplysninger, der er omhandlet i artikel 21 i Rådets direktiv 2008/118/EF
6) »regelmæssig automatisk udveksling af oplysninger«: systematisk meddelelse uden forudgående anmodning af oplysninger med en foruddefineret struktur, som sker med forud fastsat regelmæssighed
7) »spontan udveksling«: meddelelse af oplysninger uden forudgående anmodning til en anden medlemsstat, som ikke er omfattet af nr. 5) eller 6) eller af artikel 21 i direktiv 2008/118/EF
8) »edb-system«: edb-system til kontrol af bevægelserne af punktafgiftspligtige varer som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1152/2003/EF af 16. juni 2003 om edb-mæssig registrering og kontrol af punktafgiftspligtige varers bevægelser (10)
9) »person«: en fysisk person, en juridisk person, enhver sammenslutning af personer, som ikke er en juridisk person, men som i henhold til EU-retten eller national ret anerkendes at have rets- og handleevne, og enhver anden retlig konstruktion uanset art og form, med eller uden status som juridisk person
10) »erhvervsdrivende«: en person, der som led i sit erhverv er involveret i aktiviteter, der er omfattet af lovgivningen på punktafgiftsområdet, uanset om vedkommende har tilladelse til dette eller ej
11) »ad elektronisk vej«: brug af enhver form for udstyr til elektronisk behandling, herunder transmission og komprimering, og lagring af data, herunder det edb-system, der er defineret i nr. 8)
12) »punktafgiftsnummer«: det identifikationsnummer, som medlemsstaterne tildeler erhvervsdrivende og lokaler i forbindelse med punktafgifter til brug for de registre, der er omhandlet i artikel 19, stk. 1, litra a) og b)
13) »bevægelse af punktafgiftspligtige varer i Unionen«: bevægelse mellem to eller flere medlemsstater af punktafgiftspligtige varer omfattet af punktafgiftssuspension i henhold til kapitel IV i direktiv 2008/118/EF eller af punktafgiftspligtige varer, der er overgået til forbrug, i henhold til kapitel V, afdeling 2, i direktiv 2008/118/EF
14) »administrativ undersøgelse«: enhver form for kontrol, efterprøvning eller anden foranstaltning, som foretages af myndigheder, der er kompetente i forhold til anvendelsen af lovgivningen på punktafgiftsområdet i forbindelse med udførelsen af deres opgaver med henblik på at sikre en korrekt anvendelse af denne lovgivning
15) »CCN/CSI-netværk«: den fælles platform, der er baseret på the Common Communication Network (CCN) og Common System Interface (CSI), og som er udviklet af Unionen for at sikre alle transmissioner ad elektronisk vej mellem de kompetente myndigheder på told- og skatteområdet
16) »punktafgifter«: de afgifter, der er omhandlet i artikel 1, stk. 1, i direktiv 2008/118/EF
17) »dokument for gensidig administrativ bistand«: et dokument, som er oprettet i edb-systemet, og som anvendes til udveksling af oplysninger i henhold til artikel 8, 15 eller 16 og som opfølgning i henhold til artikel 8 eller 16
18) »backupdokument for gensidig administrativ bistand«: et papirdokument, der anvendes til udveksling af oplysninger i henhold til artikel 8 eller 15, hvis edb-systemet ikke er tilgængeligt
19) »samtidig kontrol«: koordinerede kontroller i forbindelse med lovgivningen på punktafgiftsområdet af en erhvervsdrivendes eller tilknyttede personers forhold, som organiseres af to eller flere deltagende medlemsstater med fælles eller supplerende interesser.
Artikel 3
Kompetente myndigheder
1. Hver medlemsstat udpeger den kompetente myndighed, i hvis navn denne forordning skal anvendes. Den underretter straks Kommissionen om udpegelsen og enhver ændring heraf.
2. Kommissionen stiller en fortegnelse over de kompetente myndigheder til rådighed og offentliggør disse oplysninger i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 4
Centrale punktafgiftsforbindelseskontorer og forbindelseskontorer
1. Den kompetente myndighed i hver medlemsstat udpeger et centralt punktafgiftsforbindelseskontor, som har hovedansvaret for kontakten med andre medlemsstater i forbindelse med administrativt samarbejde i forhold til lovgivningen på punktafgiftsområdet. Den underretter Kommissionen og de andre medlemsstaters kompetente myndigheder herom.
For så vidt angår denne forordning kan det centrale punktafgiftsforbindelseskontor også udpeges som ansvarligt for kontakt med Kommissionen.
2. Den enkelte medlemsstats kompetente myndighed kan udpege forbindelseskontorer ud over det centrale punktafgiftsforbindelseskontor med kompetence tildelt i henhold til den nationale lovgivning eller politik på området til at udveksle oplysninger direkte i henhold til denne forordning.
Det centrale punktafgiftsforbindelseskontor sikrer, at listen over disse kontorer holdes ajour og er tilgængelig for de centrale punktafgiftsforbindelseskontorer i de andre berørte medlemsstater.
Artikel 5
Kompetente embedsmænd
1. Den kompetente myndighed i hver medlemsstat kan på de betingelser, der er fastlagt af medlemsstaten, udpege kompetente embedsmænd, der kan udveksle oplysninger direkte i henhold til denne forordning.
Den kompetente myndighed kan begrænse omfanget af udpegningen.
Det centrale punktafgiftsforbindelseskontor er ansvarligt for at ajourføre listen over de pågældende embedsmænd og for at gøre den tilgængelig for de andre berørte medlemsstaters centrale punktafgiftsforbindelseskontorer.
2. De embedsmænd, der udveksler oplysninger i medfør af artikel 12 og 13, anses for at være kompetente til dette formål i overensstemmelse med de betingelser, som de kompetente myndigheder fastlægger.
Artikel 6
Forpligtelser for det centrale punktafgiftsforbindelseskontor, forbindelseskontorerne og de kompetente embedsmænd
1. Det centrale punktafgiftsforbindelseskontor har hovedansvaret for udveksling af oplysninger om punktafgiftspligtige varers bevægelser mellem medlemsstater, og det har især hovedansvaret for at sikre:
a)
udveksling af oplysninger i henhold til artikel 8
b)
fremsendelse af meddelelser om administrative afgørelser og foranstaltninger, som medlemsstaterne anmoder om i henhold til artikel 14
c)
obligatorisk udveksling af oplysninger i henhold til artikel 15
d)
frivillig spontan udveksling af oplysninger i henhold til artikel 16
e)
udarbejdelse af feedback om opfølgningshandlinger i henhold til artikel 8, stk. 5, og artikel 16, stk. 2
f)
udveksling af oplysninger, der findes i den elektroniske database, der er omhandlet i artikel 19
g)
udarbejdelse af statistiske oplysninger og andre oplysninger i henhold til artikel 34.
2. Når forbindelseskontorer eller kompetente embedsmænd sender eller modtager anmodninger om bistand eller svar på sådanne anmodninger, underretter de det centrale punktafgiftsforbindelseskontor i deres medlemsstat på de af denne medlemsstats fastlagte betingelser.
3. Når forbindelseskontorer eller kompetente embedsmænd modtager en anmodning om bistand, der kræver handling uden for deres territoriale eller operationelle område, sender de straks en sådan anmodning til det centrale punktafgiftsforbindelseskontor i medlemsstaten samt til den kompetente embedsmand i det ansvarlige forbindelseskontor og underretter den bistandssøgende myndighed herom. I dette tilfælde begynder perioderne i artikel 11 dagen efter, at anmodningen om bistand er blevet videresendt til det centrale punktafgiftsforbindelseskontor og til den kompetente embedsmand i det ansvarlige forbindelseskontor, dog senest en uge efter modtagelse af anmodningen i første punktum.
Artikel 7
Oplysninger eller dokumenter indhentet med tilladelse eller efter anmodning fra en retsinstans
1. Meddelelse til den kompetente myndighed i en anden medlemsstat af oplysninger eller dokumenter, der er indhentet af en kompetent myndighed med tilladelse eller efter anmodning fra en retsinstans, kræver forudgående tilladelse fra retsinstansen, hvis en sådan tilladelse er påkrævet i henhold til national lovgivning.
2. Hvis retsinstansen i tilfælde af en anmodning om oplysninger afviser at give en sådan tilladelse til den bistandssøgte myndighed, underretter sidstnævnte den bistandssøgende myndighed herom i overensstemmelse med artikel 25, stk. 5.
KAPITEL II
SAMARBEJDE EFTER ANMODNING
Artikel 8
Den bistandssøgte myndigheds generelle pligter
1. Efter anmodning fra den bistandssøgende myndighed meddeler den bistandssøgte myndighed de oplysninger, som er nødvendige for at sikre en korrekt anvendelse af lovgivningen på punktafgiftsområdet, herunder alle oplysninger vedrørende en konkret sag eller konkrete sager, særlig i forbindelse med punktafgiftspligtige varers bevægelser i Unionen.
2. Med henblik på at meddele de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, sørger den bistandssøgte myndighed for, at der foretages de administrative undersøgelser, som er nødvendige for at indhente sådanne oplysninger.
3. Den i stk. 1 omhandlede anmodning kan indeholde en begrundet anmodning om en specifik administrativ undersøgelse. Hvis den bistandssøgte myndighed finder, at det ikke er nødvendigt at foretage en administrativ undersøgelse, underretter den straks den bistandssøgende myndighed om grundene hertil.
4. For at fremskaffe de ønskede oplysninger eller foretage den ønskede administrative undersøgelse forholder den bistandssøgte myndighed eller den administrative myndighed, som førstnævnte forelægger sagen for, sig på samme måde, som hvis den handlede på egne vegne eller efter anmodning fra en anden myndighed i sit hjemland.
5. Den bistandssøgte myndighed kan anmode den bistandssøgende myndighed om at fremsende feedback om den opfølgningshandling, som den bistandssøgende medlemsstat foretager på baggrund af de udleverede oplysninger. Hvor en sådan anmodning fremsættes, skal den bistandssøgende myndighed inden for de gældende regler om tavshedspligt og databeskyttelse i sin medlemsstat hurtigst muligt fremsende sådan feedback, under forudsætning af at medlemsstaten derved ikke pålægges en uforholdsmæssigt stor byrde.
Artikel 9
Anmodningens og svarets form
1. Anmodninger om oplysninger og administrative undersøgelser i henhold til artikel 8 samt svar på sådanne anmodninger udveksles ved hjælp af et dokument for gensidig administrativ bistand, jf. dog stk. 4.
Hvis edb-systemet ikke er tilgængeligt, anvendes et backupdokument for gensidig administrativ bistand i stedet for dokumentet for gensidig administrativ bistand.
2. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter med henblik på at fastlægge:
a)
opbygningen og indholdet af dokumenterne for gensidig administrativ bistand
b)
reglerne og procedurerne for udveksling af dokumenter for gensidig administrativ bistand
c)
modellen, formen og indholdet af backupdokumentet for gensidig administrativ bistand
d)
reglerne og procedurerne for anvendelse af backupdokumentet for gensidig administrativ bistand.
Kommissionen kan desuden vedtage gennemførelsesretsakter, som fastlægger opbygningen og indholdet af den i artikel 8, stk. 5, omhandlede feedback.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 35, stk. 2.
3. Hver medlemsstat afgør, i hvilke situationer edb-systemet kan betragtes som utilgængeligt.
4. Hvis anvendelsen af dokumentet for gensidig administrativ bistand er uhensigtsmæssig, kan udvekslingen af meddelelser dog undtagelsesvist foregå helt eller delvist på anden vis. I sådanne tilfælde ledsages meddelelsen af en forklaring på, hvorfor anvendelsen af dokumentet for gensidig administrativ bistand var uhensigtsmæssig.
Artikel 10
Videregivelse af dokumenter
1. Dokumenter, der videregives i henhold til artikel 8, vedlægges uanset indholdet det i artikel 9, stk. 1, omhandlede dokument for gensidig administrativ bistand.
I tilfælde af at dette er umuligt eller uhensigtsmæssigt, videregives dokumentet ad elektronisk vej eller på anden vis.
2. Den bistandssøgte myndighed er kun forpligtet til at videregive originale dokumenter, når disse er nødvendige for den bistandssøgende myndighed, og når videregivelsen ikke er i strid med de gældende bestemmelser i den medlemsstat, hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende.
Artikel 11
Tidsfrister
1. Den bistandssøgte myndighed videregiver hurtigst muligt og senest tre måneder efter anmodningens modtagelse de i artikel 8 omhandlede oplysninger.
Hvis den bistandssøgte myndighed allerede er i besiddelse af oplysningerne, er tidsfristen dog en måned.
2. I visse særlige tilfælde kan den bistandssøgte myndighed og den bistandssøgende myndighed aftale andre tidsfrister end de i stk. 1 omhandlede tidsfrister.
3. Når den bistandssøgte myndighed ikke er i stand til at besvare anmodningen inden for den i stk. 1 omhandlede tidsfrist, underretter den inden en måned via et dokument for gensidig administrativ bistand den bistandssøgende myndighed om årsagerne til, at tidsfristen ikke kan overholdes, og om, hvornår den forventer at kunne besvare anmodningen.
Artikel 12
Deltagelse af embedsmænd fra andre medlemsstater i administrative undersøgelser
1. Efter aftale mellem den bistandssøgende og den bistandssøgte myndighed og ifølge bestemmelser, som sidstnævnte har fastsat, kan embedsmænd, der er bemyndiget af den bistandssøgende myndighed, være til stede i på lokaliteter tilhørende de administrative myndigheder i den bistandssøgte medlemsstat eller ethvert andet sted, hvor disse myndigheder udøver deres virksomhed, med henblik på at udveksle de oplysninger, som er nødvendige for at sikre korrekt anvendelse af lovgivningen på punktafgiftsområdet.
Hvis de ønskede oplysninger er indeholdt i dokumentation, hvortil den bistandssøgte myndigheds embedsmænd har adgang, vil embedsmændene fra den bistandssøgende myndighed få udleveret genparter af dokumentationen.
2. Efter aftale mellem den bistandssøgende og den bistandssøgte myndighed og ifølge bestemmelser, som sidstnævnte har fastsat, kan embedsmænd udpeget af den bistandssøgende myndighed være til stede under de administrative undersøgelser, som foretages på den bistandssøgte medlemsstats område, med henblik på at udveksle de oplysninger, som er nødvendige for at sikre korrekt anvendelse af lovgivningen på punktafgiftsområdet.
Når en sådan aftale foreligger, kan embedsmændene fra den bistandssøgende myndighed få adgang til de samme lokaler og dokumenter som embedsmændene fra den bistandssøgte myndighed ved sidstnævnte embedsmænds mellemkomst og udelukkende med det formål at gennemføre den administrative undersøgelse. Embedsmændene fra den bistandssøgende myndighed skal kun foretage undersøgelser eller rette forespørgsler efter aftale med og under tilsyn af en eller flere embedsmænd fra den bistandssøgte myndighed. De kan ikke gøre brug af de kontrolbeføjelser, som er tillagt embedsmændene fra den bistandssøgte myndighed.
3. Embedsmænd fra den bistandssøgende myndighed, som er til stede i en anden medlemsstat i medfør af stk. 1 og 2, skal til enhver tid kunne fremvise en skriftlig fuldmagt med angivelse af deres identitet og deres officielle adkomst til at medvirke i sagen.
Artikel 13
Samtidig kontrol
1. Med henblik på at udveksle de oplysninger, som er nødvendige for at sikre korrekt anvendelse af lovgivningen på punktafgiftsområdet, kan to eller flere medlemsstater på baggrund af en risikoanalyse aftale at foretage samtidig kontrol på hver deres område af situationen med hensyn til punktafgifter for en eller flere erhvervsdrivende eller andre personer af fælles eller supplerende interesse, hver gang de vurderer, at en sådan kontrol vil være mere effektiv end kontrol udført udelukkende af en enkelt medlemsstat.
2. En samtidig kontrol indledes i overensstemmelse med stk. 1 ved, at en medlemsstats kompetente myndighed forelægger de andre berørte medlemsstaters kompetente myndigheder et forslag.
Forslaget skal:
a)
indeholde angivelse af den eller de sager, for hvilke der foreslås samtidig kontrol
b)
individuelt fastslå, hvilke personer der skal omfattes af en sådan kontrol
c)
begrunde nødvendigheden af en fælles kontrol
d)
præcisere den periode, inden for hvilken en sådan kontrol skal foretages.
3. Når de kompetente myndigheder modtager det i stk. 2 omhandlede forslag, bekræfter de deres afgørelse om at deltage i den samtidige kontrol eller meddeler deres begrundede afslag til den kompetente myndighed, der har fremsat forslaget, hurtigst muligt og senest en måned efter forslagets modtagelse.
4. Hver kompetent myndighed, der deltager i en samtidig kontrol, udpeger en repræsentant, som er ansvarlig for overvågning og koordinering af den samtidige kontrol.
5. Efter at have foretaget en samtidig kontrol underretter de kompetente myndigheder straks de centrale punktafgiftsforbindelseskontorer i de andre medlemsstater om de metoder og den praksis, der er opdaget under den samtidige kontrol, og som har været anvendt eller mistænkes for at have være anvendt til at omgå lovgivningen på punktafgiftsområdet, hvis sådanne oplysninger kan være af særlig interesse for andre medlemsstater.
Artikel 14
Anmodning om meddelelse af administrative afgørelser og foranstaltninger
1. På anmodning af den bistandssøgende myndighed meddeler den bistandssøgte myndighed i overensstemmelse med de retsregler, der gælder for tilsvarende meddelelser i myndighedens egen medlemsstat, modtageren alle administrative afgørelser og foranstaltninger fra de administrative myndigheder i den bistandssøgende medlemsstat vedrørende anvendelsen af lovgivningen på punktafgiftsområdet.
2. De i stk. 1 omhandlede anmodninger om meddelelse skal indeholde en angivelse af genstanden for den afgørelse eller foranstaltning, der skal meddeles, samt navn, adresse og andre oplysninger, som måtte være relevante for at identificere modtageren.
3. Den bistandssøgte myndighed underretter straks den bistandssøgende myndighed om, hvorledes den i stk. 1 omhandlede anmodning om meddelelse efterkommes, og om datoen for, hvornår afgørelsen eller foranstaltningen meddeles modtageren.
4. Hvis den bistandssøgte myndighed ikke kan efterkomme den i stk. 1 omhandlede anmodning om meddelelse, underretter den skriftligt og senest en måned efter anmodningens modtagelse den bistandssøgende myndighed herom.
Den bistandssøgte myndighed kan ikke afslå at efterkomme en sådan anmodning med henvisning til indholdet af den afgørelse eller foranstaltning, der skal meddeles.
5. Den bistandssøgende myndighed anmoder kun om meddelelse i henhold til denne artikel, når den ikke er i stand til at give meddelelse til modtageren i overensstemmelse med reglerne for meddelelse af de pågældende instrumenter i den bistandssøgende medlemsstat, eller når en sådan meddelelse ville medføre uforholdsmæssigt store vanskeligheder.
6. Nærværende artikel finder ikke anvendelse på de dokumenter, der er omhandlet i artikel 8 i Rådets direktiv 2010/24/EU af 16. marts 2010 om gensidig bistand ved inddrivelse af fordringer i forbindelse med skatter, afgifter og andre foranstaltninger (11).
KAPITEL III
UDVEKSLING AF OPLYSNINGER UDEN FORUDGÅENDE ANMODNING
Artikel 15
Obligatorisk udveksling af oplysninger
1. Hver medlemsstats kompetente myndighed videresender til alle andre berørte medlemsstaters kompetente myndighed, uden forudgående anmodning og via regelmæssig eller hændelsesspecifik automatisk udveksling, de oplysninger, som er nødvendige for at sikre korrekt anvendelse af lovgivningen på punktafgiftsområdet i følgende tilfælde:
a)
hvis der er begået eller formodes at være begået en uregelmæssighed eller en overtrædelse af lovgivningen på punktafgiftsområdet i en anden medlemsstat
b)
hvis en uregelmæssighed eller en overtrædelse af lovgivningen på punktafgiftsområdet, som er begået eller formodes at være begået på en medlemsstats område, kan få følger i en anden medlemsstat
c)
hvis der er alvorlig risiko for svig eller tab af punktafgifter i en anden medlemsstat
d)
hvis der er sket total ødelæggelse eller uigenkaldeligt tab af punktafgiftspligtige varer under en afgiftssuspensionsordning
e)
hvis en ekstraordinær hændelse har fundet sted under en bevægelse af punktafgiftspligtige varer i Unionen, som ikke er fastsat i direktiv 2008/118/EF, og som kan have indvirkning på beregningen af en erhvervsdrivendes punktafgiftspligt.
2. En myndighed, der har videresendt oplysninger til en anden myndighed i henhold til stk. 1, kan anmode om, at denne anden myndighed fremsender feedback om den opfølgningshandling, som den foretager på baggrund af de udleverede oplysninger. Hvis en sådan anmodning afgives, skal den anden myndighed inden for de gældende regler om tavshedspligt og databeskyttelse i sin medlemsstat hurtigst muligt fremsende en sådan feedback, medmindre dette ville pålægge medlemsstaten en uforholdsmæssigt stor administrativ byrde.
3. Hvis de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, vedrører en bevægelse af punktafgiftspligtige varer i Unionen, videresendes oplysningerne ved hjælp af et dokument for gensidig administrativ bistand, jf. dog stk. 4.
Hvis anvendelsen af dette dokument er uhensigtsmæssig, kan udvekslingen af oplysninger dog undtagelsesvist foregå helt eller delvist på anden vis. I sådanne tilfælde ledsages meddelelsen af en forklaring på, hvorfor anvendelsen af dokumentet for gensidig administrativ bistand var uhensigtsmæssig.
4. Hvis edb-systemet ikke er tilgængeligt, anvendes backupdokumentet for gensidig administrativ bistand i stedet for det i stk. 3 omhandlede dokument.
5. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter med henblik på at fastlægge:
a)
de nøjagtige kategorier af oplysninger, der skal udveksles i henhold til stk. 1, som for fysiske personer skal indeholde oplysninger som f.eks. fornavn, efternavn, gadenavn, gadenummer, postnummer, by, medlemsstat, skattenummer eller andet id-nummer, produktkode eller beskrivelse og andre tilgængelige relevante personoplysninger
b)
hyppigheden af regelmæssig udveksling og tidsfristerne for hændelsesspecifik udveksling i henhold til stk. 1 for hver kategori af oplysninger
c)
opbygningen og indholdet af dokumenterne for gensidig administrativ bistand
d)
formen og indholdet af backupdokumentet for gensidig administrativ bistand
e)
reglerne og procedurerne for udveksling af de dokumenter, der er omfattet af litra c) og d).
Kommissionen kan desuden vedtage gennemførelsesretsakter, som fastlægger, i hvilke situationer de kompetente myndigheder kan anse edb-systemet for at være utilgængeligt som omhandlet i stk. 4.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 35, stk. 2.
Artikel 16
Frivillig udveksling af oplysninger
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder kan uden forudgående anmodning spontant udveksle de oplysninger, der er nødvendige for at sikre en korrekt anvendelse af lovgivningen på punktafgiftsområdet, som de har kendskab til, og hvor udvekslingen ikke er omfattet af artikel 15.
Med henblik herpå kan de anvende edb-systemet, hvis dette er i stand til at behandle sådanne oplysninger.
2. En myndighed, der har videresendt oplysninger til en anden myndighed i henhold til stk. 1, kan anmode om, at denne anden myndighed fremsender feedback om den opfølgningshandling, som den foretager på baggrund af de udleverede oplysninger. Hvis en sådan anmodning afgives, skal den anden myndighed inden for de gældende regler om tavshedspligt og databeskyttelse i sin medlemsstat hurtigst muligt fremsende en sådan feedback, medmindre dette ville pålægge medlemsstaten en uforholdsmæssigt stor administrativ byrde.
3. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter med henblik på at fastlægge:
a)
opbygningen og indholdet af dokumenterne for gensidig administrativ bistand med henblik på at dække de i stk. 1 mest almindelige typer oplysninger
b)
reglerne og procedurerne for udveksling af dokumentet for gensidig administrativ bistand.
Kommissionen kan desuden vedtage gennemførelsesretsakter, som fastlægger opbygningen og indholdet af den i stk. 2 omhandlede feedback.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 35, stk. 2.
Artikel 17
Medlemsstaternes forpligtelse til at lette udveksling af oplysninger uden forudgående anmodning
Medlemsstaterne træffer de nødvendige administrative og organisatoriske foranstaltninger til at lette den i dette kapitel omhandlede udveksling af oplysninger.
Artikel 18
Begrænsning af forpligtelser
Medlemsstaterne er hverken forpligtet til at pålægge personer nye forpligtelser med hensyn til indsamling af oplysninger eller til at bære nogen uforholdsmæssigt stor administrativ byrde med henblik på gennemførelse af bestemmelserne i dette kapitel.
KAPITEL IV
LAGRING OG UDVEKSLING AF ELEKTRONISK INFORMATION OM ERHVERVSDRIVENDE
Artikel 19
Lagring og udveksling af informationer om godkendelser af erhvervsdrivende og afgiftsoplag
1. Hver medlemsstat vedligeholder en elektronisk database, som indeholder følgende registre:
a)
et register over erhvervsdrivende, som tilhører en af følgende kategorier:
i)
godkendte oplagshavere som defineret i artikel 4, nr. 1), i direktiv 2008/118/EF
ii)
registrerede modtagere som defineret i artikel 4, nr. 9), i direktiv 2008/118/EF
iii)
registrerede afsendere som defineret i artikel 4, nr. 10), i direktiv 2008/118/EF
b)
et register over lokaler, der er godkendt som afgiftsoplag som defineret i artikel 4, nr. 11), i direktiv 2008/118/EF.
2. Registrene i stk. 1 skal indeholde følgende oplysninger:
a)
det unikke afgiftsnummer, som den kompetente myndighed har tildelt til en erhvervsdrivende eller til lokaler
b)
navn og adresse på den erhvervsdrivende eller lokalerne
c)
kategorien, som den punktafgiftspligtige vare tilhører (KAT), og/eller koden for den punktafgiftspligtige vare (EPC), som gælder for de varer, der er omfattet af godkendelsen omhandlet i bilag II, kodeliste 11, i Kommissionens forordning (EF) nr. 684/2009 af 24. juli 2009 om gennemførelse af Rådets direktiv 2008/118/EF for så vidt angår edb-procedurer for punktafgiftspligtige varers bevægelser under punktafgiftssuspension (12)
d)
identifikationen af det centrale punktafgiftsforbindelseskontor eller det punktafgiftskontor, hvorfra der kan indhentes yderligere oplysninger
e)
datoen, med virkning fra hvilken godkendelsen er gyldig, ændret og eventuelt ophører med at være gyldig
f)
for godkendte oplagshavere det afgiftsoplag eller listen over de afgiftsoplag, som den pågældende oplagshavers godkendelse gælder for, og, hvis det er relevant i henhold til den nationale lovgivning, en tilkendegivelse af, at oplagshaveren har tilladelse til at udelade oplysningerne om modtageren på afsendelsestidspunktet, har tilladelse til at opsplitte en bevægelse i overensstemmelse med artikel 23 i direktiv 2008/118/EF eller har tilladelse til at flytte punktafgiftspligtige varer til et direkte leveringssted i overensstemmelse med artikel 17, stk. 2, i dette direktiv
g)
for registrerede modtagere, hvis det er relevant i henhold til den nationale lovgivning, en tilkendegivelse af, at de har tilladelse til at flytte punktafgiftspligtige varer til et direkte leveringssted i overensstemmelse med artikel 17, stk. 2, i direktiv 2008/118/EF
h)
for registrerede modtagere som omhandlet i artikel 19, stk. 3, i direktiv 2008/118/EF, med undtagelse af modtagere som omhandlet i litra i) i nærværende stykke, mængden af punktafgiftspligtige varer, som godkendelsen omfatter, identiteten af afsenderen i afgangsmedlemsstaten, og den periode, hvori godkendelsen er gyldig
i)
for registrerede modtagere som omhandlet i artikel 19, stk. 3, i direktiv 2008/118/EF, der har tilladelse til at modtage vin fra afsendere, som er omfattet af undtagelsen i artikel 40 i direktiv 2008/118/EF, indholdet af tilladelsen med hensyn til kvantiteten af punktafgiftspligtige varer og den tidsperiode, hvori tilladelsen er gyldig. En henvisning til undtagelsen i henhold til artikel 40 i direktiv 2008/118/EF skal fremgå af registret
j)
for afgiftsoplag den godkendte oplagshaver eller listen over godkendte oplagshavere, for hvilke det pågældende afgiftsoplag er godkendt til brug.
3. Det centrale punktafgiftsforbindelseskontor eller et forbindelseskontor i hver medlemsstat skal sikre, at oplysningerne i de nationale registre er fuldstændige, nøjagtige og ajourført.
4. Oplysningerne i de respektive nationale registre, som er omhandlet i stk. 2, vedrørende erhvervsdrivende, som flytter punktafgiftspligtige varer mellem medlemsstater under en afgiftssuspensionsordning, udveksles automatisk via et centralt register.
Kommissionen forvalter registret som en del af edb-systemet på en sådan måde, at det til enhver tid viser en ajourført oversigt over alle de nationale registerdata, som medlemsstaterne har indberettet.
De centrale punktafgiftsforbindelseskontorer eller forbindelseskontorer i medlemsstaterne fremsender rettidigt indholdet af de nationale registre samt ændringer hertil til Kommissionen.
Artikel 20
Adgang til og korrigering af oplysninger
1. Kommissionen sikrer, at de personer, som deltager i bevægelser af punktafgiftspligtige varer mellem medlemsstater under en afgiftssuspensionsordning, kan indhente en elektronisk bekræftelse af gyldigheden af punktafgiftsnumre i det centrale register, som er omhandlet i artikel 19, stk. 4. Kommissionen fremsender enhver anmodning fra en erhvervsdrivende om korrigering af disse oplysninger til det centrale punktafgiftsforbindelseskontor eller det forbindelseskontor, der har ansvar for godkendelsen af den pågældende erhvervsdrivende.
2. De centrale punktafgiftsforbindelseskontorer eller forbindelseskontorerne i medlemsstaterne har pligt til at give de erhvervsdrivende mulighed for adgang til information om de oplysninger, som indehaves om dem i henhold til artikel 19, stk. 2, samt mulighed for at få korrigeret unøjagtigheder deri.
3. Den kompetente myndighed i en medlemsstat kan på betingelser fastsat af medlemsstaten tillade det centrale punktafgiftsforbindelseskontor eller det udpegede forbindelseskontorer at meddele en bekræftelse af de oplysninger, som indehaves i henhold til artikel 19, stk. 2.
Artikel 21
Dataopbevaring
1. Hver medlemsstat opbevarer oplysningerne om bevægelser af punktafgiftspligtige varer i Unionen og optegnelserne i de nationale registre, som omhandlet i artikel 19, i mindst fem år fra udgangen af det kalenderår, hvori bevægelsen blev igangsat, således at disse oplysninger kan anvendes til de procedurer, som foreskrives i denne forordning. Denne periode kan begrænses til tre år med hensyn til oplysninger indført i de nationale registre før den 1. juli 2012.
2. Oplysninger, som indsamles gennem edb-systemet, opbevares i dette system på en måde, der gør det muligt at uddrage og yderligere behandle disse oplysninger i systemet, når en anmodning om oplysninger i henhold til artikel 8 skal behandles.
Artikel 22
Gennemførelse
Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter med:
a)
nærmere tekniske detaljer vedrørende den automatiske opdatering af de i artikel 19, stk. 1, omhandlede databaser og det i artikel 19, stk. 4, omhandlede centrale register
b)
nærmere regler og procedurer for adgang til og korrigering af oplysninger i henhold til artikel 20, stk. 1.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 35, stk. 2.
KAPITEL V
FÆLLES BETINGELSER FOR BISTAND
Artikel 23
Sprogordning
Anmodninger om bistand, herunder anmodninger om meddelelse, og bilag dertil kan fremsættes på ethvert sprog, som måtte være aftalt mellem den bistandssøgte og den bistandssøgende myndighed. Anmodningerne skal kun ledsages af en oversættelse til det eller et af de officielle sprog i den medlemsstat, hvor den bistandssøgte myndighed er hjemmehørende, hvis den bistandssøgte myndighed giver en begrundelse for behovet for oversættelse.
Artikel 24
Tjenestekvalitet
1. Kommissionen og medlemsstaterne sikrer, at de dele af edb-systemet, som er nødvendige for udvekslingen af de oplysninger, som fremgår af denne forordning, er operationelle, korrekt vedligeholdte og udvikles yderligere.
2. Kommissionen og medlemsstaterne indgår en resultatkontrakt og aftaler en sikkerhedspolitik for edb-systemet. I resultatkontrakten defineres den tekniske kvalitet og mængden af tjenester, som Kommissionen og medlemsstaterne skal levere for at sikre, at alle dele af edb-systemet, den elektroniske kommunikation og fordelingen af ansvarsområder fungerer sikkert med henblik på yderligere udvikling af systemet.
Artikel 25
Generelle begrænsninger i den bistandssøgte myndigheds forpligtelser
1. Den bistandssøgte myndighed skal give den bistandssøgende myndighed de oplysninger, der er anmodet om i overensstemmelse med denne forordning på betingelse af at:
a)
den bistandssøgende myndighed har udtømt de sædvanlige informationskilder, som den efter omstændighederne kunne have brugt til at få de ønskede oplysninger uden fare for, at det tilstræbte resultat ikke blev nået, og
b)
antallet og arten af den bistandssøgende myndigheds anmodninger om oplysninger inden for en vis periode ikke udgør en uforholdsmæssig tung administrativ byrde for den bistandssøgte myndighed.
2. Denne forordning pålægger ikke den kompetente myndighed i en medlemsstat pligt til at foretage undersøgelser eller tilvejebringe oplysninger, hvis myndighederne i henhold til loven eller den administrative praksis i den pågældende medlemsstat ikke er bemyndiget til at foretage sådanne undersøgelser eller at indsamle eller anvende sådanne oplysninger til medlemsstatens egne formål.
3. Den kompetente myndighed i en medlemsstat kan afslå at stille oplysninger til rådighed, når den bistandssøgende medlemsstat af retlige grunde ikke er i stand til at stille tilsvarende oplysninger til rådighed.
4. Videregivelse af oplysninger kan afslås i de tilfælde, hvor det vil føre til afsløring af en erhvervsmæssig, industriel eller faglig hemmelighed eller en kommerciel proces, eller hvis offentliggørelsen ville stride mod almene interesser.
5. Den bistandssøgte myndighed underretter den bistandssøgende myndighed om grunden til, at anmodningen om bistand ikke kan imødekommes. De kompetente myndigheder informerer én gang årligt til statistiske formål Kommissionen om, hvilken kategori begrundelserne for afslag tilhører.
6. Stk. 2, 3 eller 4 kan under ingen omstændigheder fortolkes således, at de gør det muligt for en bistandssøgt myndighed at afslå at levere oplysninger, udelukkende fordi oplysningerne skal indhentes hos en bank, en anden finansiel institution, en forvalter eller en person, der handler som repræsentant eller betroet person, eller fordi oplysningerne vedrører en persons ejerskabsinteresser.
Artikel 26
Udgifter
Medlemsstaterne afstår gensidigt fra alle krav om godtgørelsen af udgifter, der måtte påløbe i forbindelse med anvendelsen af denne forordning, bortset fra udgifter til eksperthonorar.
Artikel 27
Minimumsbeløb
1. En anmodning om bistand kan begrænses til et minimumsbeløb baseret på den punktafgift, som potentielt skyldes.
2. Kommissionen kan vedtage gennemførelsesretsakter, som nærmere fastsætter tærskelværdien i stk. 1.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 35, stk. 2.
Artikel 28
Tavshedspligt, databeskyttelse og anvendelse af oplysninger, som er meddelt i henhold til denne forordning
1. Oplysninger, som er meddelt eller indsamlet af medlemsstater i henhold til denne forordning, eller andre oplysninger, som en embedsmand eller en anden ansat eller en kontrahent har haft adgang til under udførelsen af sit hverv, er omfattet af tavshedspligt og nyder samme beskyttelse, som gælder for tilsvarende oplysninger i henhold til lovgivningen i den medlemsstat, som modtager de pågældende oplysninger.
2. De i stk. 1 omhandlede oplysninger kan anvendes til følgende formål:
a)
fastsættelse af beregningsgrundlaget for punktafgifter
b)
opkrævning af eller administrativ kontrol med punktafgifter
c)
overvågning af bevægelser af punktafgiftspligtige varer
d)
risikoanalyse på området punktafgifter
e)
undersøgelser på området punktafgifter
f)
fastsættelse af andre skatter, afgifter og gebyrer, som er omfattet af artikel 2 i direktiv 2010/24/EU.
Den kompetente myndighed i den medlemsstat, der fremsender oplysningerne, skal dog tillade, at de benyttes til andre formål i den bistandssøgende medlemsstat, hvis oplysningerne i henhold til den bistandssøgte medlemsstats lovgivning kunne benyttes til de samme formål i den bistandssøgte medlemsstat.
I det omfang det er tilladt i henhold til national ret, jf. dog artikel 1, stk. 2, kan de i stk. 1 i nærværende artikel omhandlede oplysninger anvendes i forbindelse med juridiske eller administrative procedurer, som kan omfatte sanktioner, og som er indledt som følge af en overtrædelse af skattelovgivningen, dog uden at de regler, som sikrer sagsøgtes og vidners rettigheder i sådanne procedurer, tilsidesættes.
3. Når den bistandssøgende myndighed finder, at de oplysninger, som den har modtaget fra den bistandssøgte myndighed, kan være til nytte for en kompetent myndighed i en tredje medlemsstat, kan den videregive dem til denne. Den underretter den bistandssøgte myndighed herom.
Den bistandssøgte myndighed kan gøre fremsendelse af oplysninger til en anden medlemsstat betinget af sit forudgående samtykke.
4. Enhver form for behandling af personoplysninger i medlemsstaterne i henhold til denne forordning er underlagt de nationale gennemførelsesbestemmelser til direktiv 95/46/EF.
Med henblik på korrekt anvendelse af denne forordning kan medlemsstaterne begrænse anvendelsesområdet for de forpligtelser og rettigheder, der er fastsat i artikel 10, artikel 11, stk. 1, og artikel 12 og 21 i direktiv 95/46/EF, i det omfang det er nødvendigt for at beskytte de interesser, der er nævnt i artikel 13, stk. 1, litra e), i samme direktiv. Denne begrænsning skal stå i et rimeligt forhold til de pågældende interesser.
Artikel 29
Adgang til oplysninger med Kommissionens tilladelse
Personer, som er behørigt bemyndiget af Kommissionen, kan kun gives adgang til oplysningerne i artikel 28, stk. 4, hvis det er nødvendigt med henblik på driften, vedligeholdelsen og udviklingen af CCN/CSI-netværket og på at føre det centrale register.
Sådanne personer er omfattet af tavshedspligten. Oplysninger, der opnås adgang til, beskyttes som personoplysninger i henhold til forordning (EF) nr. 45/2001.
Artikel 30
Bevisværdi af de indhentede oplysninger
Rapporter, attester og alle andre dokumenter eller bekræftede genparter eller uddrag af sådanne dokumenter, der er videresendt fra en medlemsstats kompetente myndighed til en anden medlemsstats kompetente myndighed i overensstemmelse denne forordning, kan påberåbes som bevismateriale af de kompetente instanser i den anden medlemsstat på samme måde som tilsvarende dokumenter, der er fremsendt af en anden myndighed i denne anden medlemsstat.
Artikel 31
Pligt til at samarbejde
1. Med henblik på anvendelse af denne forordning tager medlemsstaterne de nødvendige skridt til at:
a)
sikre en effektiv indenlandsk koordination mellem de i artikel 3-5 omhandlede myndigheder
b)
etablere et direkte samarbejde mellem de myndigheder, der har særlige beføjelser med henblik på koordinationen i litra a) i nærværende stykke
c)
sikre, at den ved denne forordning fastsatte informationsudveksling fungerer efter hensigten.
2. Kommissionen meddeler straks den kompetente myndighed i hver medlemsstat alle modtagne oplysninger, der er nødvendige for at sikre korrekt anvendelse af lovgivningen på punktafgiftsområdet, og som den kan videregive.
Artikel 32
Forbindelser med tredjelande
1. Når et tredjeland sender oplysninger til den kompetente myndighed i en medlemsstat, kan denne myndighed videresende disse til de kompetente myndigheder i medlemsstater, som må formodes at være interesseret i disse oplysninger, og især til de kompetente myndigheder, der anmoder herom, i det omfang det er tilladt i henhold til bistandsordninger med det pågældende tredjeland. Sådanne oplysninger kan også videresendes til Kommissionen, hvis det er i Unionens interesse i henhold til denne forordning.
2. Hvor det pågældende tredjeland juridisk har forpligtet sig til at yde den nødvendige bistand til at indsamle bevismaterialer for uregelmæssigheder i forbindelse med transaktioner, som synes at være i strid med lovgivningen på punktafgiftsområdet, kan de oplysninger, der indhentes i henhold til denne forordning, videregives af en medlemsstats kompetente myndighed til det pågældende tredjeland i overensstemmelse med den pågældende medlemsstats nationale lovgivning om videregivelse af personoplysninger til tredjelande med det formål at sikre den korrekte anvendelse af punktafgifter eller lignende skatter, afgifter og gebyrer i det pågældende tredjeland med samtykke fra de kompetente myndigheder, som har leveret dem, og under overholdelse af deres nationale lovgivning.
Artikel 33
Bistand til de erhvervsdrivende
1. Myndighederne i den medlemsstat, hvori en afsender af punktafgiftspligtige varer er hjemmehørende, kan yde bistand til denne afsender, hvis denne ikke har modtaget den modtagelsesrapport, som er omhandlet i artikel 24, stk. 4, i direktiv 2008/118/EF, den udførselsrapport, som er omhandlet i artikel 25, stk. 3, i førnævnte direktiv, eller i de situationer, som er omhandlet i artikel 33, stk. 1, i samme direktiv, en kopi af det ledsagedokument, som er omhandlet i direktivets artikel 34.
Denne bistand berører ikke de skattemæssige forpligtelser, som påhviler den bistandsmodtagende afsender.
2. Hvis en medlemsstat yder bistand i henhold til stk. 1 i nærværende artikel og finder det nødvendigt at indhente oplysninger fra en anden medlemsstat, skal den anmode om disse oplysninger i overensstemmelse med artikel 8. Den anden medlemsstat kan afvise at indhente de pågældende oplysninger, hvis afsenderen ikke har udtømt alle de muligheder, som denne har for at indhente bevis for, at bevægelsen af punktafgiftspligtige varer mellem medlemsstater er afsluttet.
KAPITEL VI
VURDERING OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 34
Vurdering af ordninger, indsamling af operationelle statistikker og rapportering
1. Medlemsstaterne og Kommissionen undersøger og vurderer gennemførelsen af denne forordning. I den forbindelse opsummerer Kommissionen regelmæssigt medlemsstaternes erfaringer med det formål at forbedre driften af det ved forordningen fastlagte system.
2. Medlemsstaterne fremsender følgende til Kommissionen:
a)
alle tilgængelige oplysninger om deres erfaring med anvendelsen af denne forordning, herunder statistiske oplysninger, som er nødvendige for at foretage en vurdering af forordningen
b)
alle tilgængelige oplysninger om aktuelle eller mistænkte metoder eller former for praksis, som anvendes til at omgå lovgivningen på punktafgiftsområdet, hvis disse metoder eller former for praksis afslører mangler eller huller i de i forordningen definerede procedurer.
Med henblik på at vurdere, hvor effektivt det administrative samarbejdssystem er til at håndhæve lovgivningen på punktafgiftsområdet og til at bekæmpe unddragelse og svig i forbindelse med punktafgifter, kan medlemsstaterne fremsende enhver anden tilgængelig oplysning til Kommissionen ud over de i første afsnit nævnte oplysninger.
Kommissionen fremsender oplysningerne fra medlemsstaterne til de andre berørte medlemsstater.
Forpligtelsen til at fremsende oplysninger og statistiske data må ikke medføre en ubegrundet forøgelse af den administrative byrde.
3. Kommissionen kan med forbehold af artikel 28 udtrække oplysninger direkte fra meddelelser, som genereres af edb-systemet, til diagnostiske og statistiske formål.
4. Oplysninger, som medlemsstaterne fremsender eller som Kommissionen udtrækker i henhold til stk. 1-3, må ikke indeholde individuelle eller personlige data.
5. Med det formål at gennemføre denne artikel vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter for at fastslå, hvilke statistiske oplysninger medlemsstaterne skal fremsende, hvilke oplysninger Kommissionen skal udtrække, og hvilke statistiske rapporter der skal udarbejdes af henholdsvis Kommissionen og medlemsstaterne.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 35, stk. 2.
Artikel 35
Punktafgiftsudvalget
1. Kommissionen bistås af det punktafgiftsudvalg, der er nedsat ved artikel 43, stk. 1, i direktiv 2008/118/EF. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 36
Ophævelse af forordning (EF) nr. 2073/2004
Forordning (EF) nr. 2073/2004 ophæves hermed.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses i overensstemmelse med sammenligningstabellen som anført i bilaget til denne forordning.
Artikel 37
Rapport til Europa-Parlamentet og Rådet
Hvert femte år regnet fra datoen for denne forordnings ikrafttræden forelægger Kommissionen Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om anvendelsen af denne forordning, der navnlig er baseret på de oplysninger, som medlemsstaterne har indberettet.
Artikel 38
Bilaterale ordninger
Når de kompetente myndigheder træffer aftaler om bilaterale spørgsmål, som er omfattet af denne forordning, bortset fra afgørelser i individuelle tilfælde, underretter de straks Kommissionen herom. Kommissionen underretter de øvrige medlemsstaters kompetente myndigheder.
Artikel 39
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. juli 2012.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 2. maj 2012.
NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 389/2012,
annettu 2 päivänä toukokuuta 2012,
hallinnollisesta yhteistyöstä valmisteverotuksen alalla ja asetuksen (EY) N:o 2073/2004 kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 113 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon (1),
ottaa huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattaa erityistä lainsäätämisjärjestystä,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Hallinnollisesta yhteistyöstä valmisteverotuksen alalla 16 päivänä marraskuuta 2004 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2073/2004 (3) säädetään yhteisestä järjestelmästä, jossa jäsenvaltiot auttavat toisiaan ja tekevät yhteistyötä komission kanssa valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi sekä valmisteveron kiertämisen ja tästä johtuvien sisämarkkinoiden vääristymisten torjumiseksi. Mainittuun asetukseen on tehtävä useita muutoksia saadun kokemuksen ja viimeaikaisen kehityksen perusteella. Tarvittavien muutosten lukumäärän vuoksi asetus olisi selkeyssyistä korvattava uudella.
(2)
Valmisteverotuksen alalla toteutettava hallinnollisen yhteistyön järjestelmä, joka kattaa kaikki valmisteverotuksen soveltamista valmisteveroja koskevasta yhteisestä järjestelmästä 16 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/118/EY (4) 1 artiklassa tarkoitettuihin tavaroihin koskevan lainsäädännön näkökohdat, on edelleen tarpeen sisämarkkinoiden toteuttamista varten.
(3)
Tehokkuuden ja joutuisuuden vuoksi ja kustannusten johdosta on erityisen tärkeää, että sähköisten keinojen asemaa tietojenvaihdossa parannetaan. Ottaen huomioon tiettyjen pyyntöjen toistuvuus ja unionin kielellinen monimuotoisuus on tärkeää varmistaa, että tietojenvaihdossa käytetään entistä laajemmin vakioformaatteja, jotta tietoja koskevat pyynnöt voidaan käsitellä nopeammin. Nämä vaatimukset voidaan täyttää parhaiten käyttämällä järjestelmällisemmin valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen ja valvonnan tietokoneistamisesta 16 päivänä kesäkuuta 2003 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1152/2003/EY (5) perustettua tietokoneistettua järjestelmää. Tämä järjestelmä tarjoaa nykyisin laajempia mahdollisuuksia kuin asetuksen (EY) N:o 2073/2004 tullessa voimaan, ja sen kehittämistä jatketaan. Jäsenvaltioita olisi sen vuoksi vaadittava käyttämään sitä aina kun mahdollista.
(4)
Valmisteverotuksen alan tietojen vaihto on välttämätöntä suurelta osin sen vuoksi, että tiettyjen henkilöiden valmisteveron alaisista toimista voidaan saada oikea käsitys, mutta samalla estetään se, että jäsenvaltiot voisivat vapaasti ”onkia tietoja” tai pyytää tietoja, joilla ei todennäköisesti ole merkitystä tietyn henkilön tai todettavissa olevan henkilöryhmän tai -luokan valmisteveron alaisten toimien kannalta.
(5)
Tietovirtojen moitteettoman yhteensovittamisen vuoksi on tarpeen säilyttää asetuksessa (EY) N:o 2073/2004 olevat kunkin jäsenvaltion yhtä yhteyspistettä koskevat säännökset. Koska jäsenvaltioiden viranomaisten ja virkamiesten välillä voidaan tehokkuuden vuoksi tarvita suorempia yhteyksiä, myös toimivallan siirtoa sekä toimivaltaisten virkamiesten nimeämistä koskevat säännökset olisi säilytettävä.
(6)
Jotta tarvittavat tiedot olisivat saatavissa oikea-aikaisesti, asetuksen (EY) N:o 2073/2004 säännökset, joissa pyynnön vastaanottavaa viranomaista vaaditaan toimimaan mahdollisimman nopeasti ja viimeistään tietyssä määräajassa, olisi säilytettävä. Tietojen antamisen määräajan olisi kuitenkin oltava normaalia määräaikaa lyhyempi sellaisen tiedon osalta, joka jo on pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion hallussa.
(7)
Rajatylittäviä siirtoja koskevien valmisteveromenettelyjen tehokkaan valvonnan vuoksi on tarpeen säätää edelleen jäsenvaltioiden mahdollisuudesta tehdä samanaikaisia tarkastuksia ja siitä, että yhden jäsenvaltion virkamiehet voivat olla läsnä toisen jäsenvaltion alueella osana hallinnollista yhteistyötä.
(8)
Jotta hallinnollisten päätösten ja toimenpiteiden tiedoksi antamiseen rajojen yli liittyvät ongelmat voitaisiin edelleen ratkaista, tätä koskevat asetuksen (EY) N:o 2073/2004 säännökset olisi säilytettävä.
(9)
Jotta petoksia voitaisiin torjua tehokkaasti, ilman edeltävää pyyntöä tapahtuvaa tietojenvaihtoa koskevat säännökset olisi säilytettävä. Tällaisen vaihdon helpottamiseksi olisi pakollisesti vaihdettavien tietojen luokat eriteltävä.
(10)
Jäsenvaltioiden olisi edelleen voitava vaihtaa vapaaehtoisuuden pohjalta tietoja, jotka ovat tarpeen valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen kannalta, jos nämä tiedot eivät kuulu niihin tietoluokkiin, joita on määrä vaihtaa automaattisesti.
(11)
Palaute on asianmukainen tapa varmistaa, että vaihdettavien tietojen laatu paranee jatkuvasti. Sen vuoksi olisi säädettävä puitteet palautteen antamiselle.
(12)
Jäsenvaltioiden suorittama talouden toimijoiden ja verottomien varastojen lupia koskevien tiettyjen erityistietojen sähköinen tallentaminen on välttämätöntä valmisteverojärjestelmän moitteettoman toiminnan ja petosten torjunnan kannalta. Sen ansiosta jäsenvaltioiden välinen näiden tietojen nopea vaihto ja tietojen automaattinen saatavuus ovat mahdollisia. Tämä voidaan saavuttaa hyödyntämällä kansallisissa tietokoneistetuissa valmisteverojärjestelmissä jo olevia tietoja, kehittämällä riskianalyysiä, jolla parannetaan niiden kansallisesti säilytettävien tietojen käyttökelpoisuutta, jotka koskevat valmisteveron alaisia talouden toimijoita ja niiden suorittamia valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoja unionissa, ja sisällyttämällä analyysin piiriin verovelvollisia ja heidän liiketoimiaan koskevia monenlaisia tietoja. Koska valmisteverojen määräämis- ja perimismenettelyt sekä vanhentumisajat ja muut määräajat vaihtelevat jäsenvaltioittain, tehokkaan vastavuoroisen tuen varmistaminen valmisteverolainsäädännön soveltamisessa rajatylittävissä tilanteissa edellyttää sellaisen vähimmäisajan määrittelemistä, jonka kuluessa kunkin jäsenvaltion olisi tallennettava nämä tiedot.
(13)
Jotta sähköisiin tietokantoihin talletetut tiedot olisivat luotettavia, olisi säädettävä niiden säännöllisestä ajan tasalle saattamisesta.
(14)
Talouden toimijoiden olisi voitava toteuttaa nopeasti valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoja varten tarvittavat varmennukset. Toimijoille olisi annettava mahdollisuus saada vahvistus valmisteveronumeroiden voimassaolosta sähköisesti komission ylläpitämän keskusrekisterin kautta, johon on syötetty kansallisissa tietokannoissa olevat tiedot.
(15)
Pankkisalaisuutta koskevat kansalliset säännöt voivat heikentää tässä asetuksessa säädettyjen mekanismien tehokkuutta. Sen vuoksi jäsenvaltioille ei olisi annettava mahdollisuutta kieltäytyä tietojen antamisesta pelkästään näihin sääntöihin vetoamalla.
(16)
Tällä asetuksella ei saisi olla vaikutusta muihin unionin tasolla hyväksyttyihin toimenpiteisiin, joilla torjutaan valmisteverolainsäädäntöä koskevia sääntöjenvastaisuuksia ja petoksia, vaan sillä olisi ennemminkin täydennettävä niitä.
(17)
Selkeyden vuoksi tässä asetuksessa on syytä vahvistaa, että jos tiedot tai asiakirjat saadaan oikeusviranomaisen luvalla tai sen pyynnöstä, tietojen tai asiakirjojen toimittaminen toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle edellyttää oikeusviranomaisen lupaa, jos tällainen lupa vaaditaan tiedot tai asiakirjat toimittavan jäsenvaltion lainsäädännössä.
(18)
Jäsenvaltioiden tämän asetuksen mukaisesti suorittamaa henkilötietojen käsittelyä säännellään yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 95/46/EY (6). Komission tämän asetuksen nojalla suorittamaa henkilötietojen käsittelyä säännellään yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 45/2001 (7).
(19)
Kolmansien maiden kanssa suoritettava tietojen vaihto on osoitettu olevan hyödyllistä valmisteverolainsäädännön moitteetonta soveltamista varten, ja se olisi pidettävä edelleen voimassa. Direktiivissä 95/46/EY asetetaan erityisiä ehtoja tietojen toimittamiselle kolmansille maille, ja jäsenvaltioiden on noudatettava niitä.
(20)
Tämän asetuksen tehokkaan soveltamisen vuoksi voi olla tarpeen rajoittaa tiettyjen direktiivissä 95/46/EY säädettyjen oikeuksien ja velvoitteiden ja erityisesti sen 10 artiklassa, 11 artiklan 1 kohdassa sekä 12 ja 21 artiklassa määriteltyjen oikeuksien soveltamisalaa, jotta jäsenvaltioiden taloudelliset ja rahoitukselliset edut voitaisiin suojata, samalla kun otetaan huomioon jäsenvaltioille mahdollisesti aiheutuva tulojen menetys ja tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvien tietojen ratkaiseva merkitys petosten torjunnan tehokkuudelle. Koska on tarpeen säilyttää todisteet tapauksissa, joissa epäillään verotusta koskevia sääntöjenvastaisuuksia tai veropetoksia, ja estää valmisteverolainsäädännön noudattamisen asianmukaiseen valvontaan kohdistuvat häiriöt, tässä asetuksessa tarkoitetun henkilötietojen vaihdon aikana voi olla tarpeen rajoittaa niitä rekisterinpitäjän velvoitteita ja tietojen keruun kohteen oikeuksia, jotka koskevat tietojen toimittamista, pääsyä tietoihin ja käsittelyjen julkistamista. Jäsenvaltiot olisi velvoitettava soveltamaan tällaisia rajoituksia siinä määrin, kuin ne ovat tarpeellisia ja oikeasuhteisia.
(21)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen tiettyjen artiklojen täytäntöönpanon yhdenmukaiset edellytykset ja kuvata niiden tietojen pääluokat, joita jäsenvaltiot voivat vaihtaa tämän asetuksen nojalla, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (8) mukaisesti.
(22)
Näiden täytäntöönpanosäädösten hyväksymiseen olisi sovellettava tarkastelumenettelyä, koska nämä säädökset ovat asetuksen (EU) N:o 182/2011 2 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja yleisluonteisia toimenpiteitä.
(23)
Tämän asetuksen toimivuutta on tarpeen seurata ja arvioida. Sen vuoksi olisi säädettävä jäsenvaltioiden suorittamasta tilastojen ja muiden tietojen keräämisestä ja komission säännöllisesti antamien kertomusten valmistelusta.
(24)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, joka on yhdenmukaista lähestymistapaa edellyttävä jäsenvaltioiden välisen hallinnollisen yhteistyön yksinkertaistaminen ja lujittaminen, vaan se voidaan tarvittavan yhtenäisyyden ja tehokkuuden vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen.
(25)
Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjassa tunnustettuja periaatteita, erityisesti oikeutta henkilötietojen suojaan (8 artikla). Tässä asetuksessa säädettyjen rajoitusten vuoksi tämän asetuksen mukaisesti suoritettava henkilötietojen käsittely ei ylitä sitä, mikä on tarpeen ja oikeasuhteista jäsenvaltioiden oikeutettujen verotukseen liittyvien etujen suojaamiseksi.
(26)
Asetus (EY) N:o 2073/2004 olisi kumottava.
(27)
Euroopan tietosuojavaltuutettua on kuultu, ja hän on antanut lausunnon (9),
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tässä asetuksessa säädetään edellytykset, joilla jäsenvaltioiden valmisteverolainsäädännön soveltamisen osalta toimivaltaisten viranomaisten on määrä tehdä yhteistyötä keskenään ja komission kanssa mainitun lainsäädännön noudattamisen varmistamiseksi. Tätä varten siinä säädetään säännöt ja menettelyt, joita noudattaen jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat tehdä yhteistyötä ja vaihtaa valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi tarvittavia tietoja joko sähköisin keinoin tai muulla tavoin.
2. Tällä asetuksella ei ole vaikutusta keskinäistä apua rikosasioissa koskevien sääntöjen soveltamiseen jäsenvaltioissa.
3. Tällä asetuksella ei ole vaikutusta muista oikeudellisista välineistä, mukaan lukien kahden- tai monenväliset sopimukset, johtuvien sitä laajempien keskinäistä apua koskevien velvoitteiden noudattamiseen.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1)
’toimivaltaisella viranomaisella’ 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimettyä viranomaista;
2)
’pyynnön esittävällä viranomaisella’ toimivaltaisen viranomaisen puolesta avunpyynnön esittävää jäsenvaltion valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistoa, yhteysviranomaista tai toimivaltaista virkamiestä;
3)
’pyynnön vastaanottavalla viranomaisella’ toimivaltaisen viranomaisen puolesta avunpyynnön vastaanottavaa jäsenvaltion valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistoa, yhteysviranomaista tai toimivaltaista virkamiestä;
4)
’valmisteverotoimistolla’ toimistoa, jossa voidaan täyttää valmisteverosäännöksissä määrättyjä muodollisuuksia;
5)
’automaattisella tapahtumaohjatulla tietojenvaihdolla’ johonkin asiaan liittyvää tapahtumaa koskevien ennalta määritellyssä muodossa olevien tietojen järjestelmällistä toimittamista ilman edeltävää pyyntöä heti, kun nämä tiedot ovat saatavissa, lukuun ottamatta direktiivin 2008/118/EY 21 artiklassa säädettyä tietojen vaihtoa;
6)
’säännöllisellä automaattisella tietojenvaihdolla’ ennalta määritellyssä muodossa olevien tietojen järjestelmällistä toimittamista ilman edeltävää pyyntöä toiselle jäsenvaltiolle ennalta vahvistetuin säännöllisin väliajoin;
7)
’oma-aloitteisella tietojenvaihdolla’ muuta kuin 5 tai 6 kohdassa tai direktiivin 2008/118/EY 21 artiklassa säädettyä tietojen toimittamista ilman edeltävää pyyntöä toiselle jäsenvaltiolle;
8)
’tietokoneistetulla järjestelmällä’ valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoa ja valvontaa koskevaa tietokoneistettua järjestelmää, joka on perustettu valmisteveron alaisten tuotteiden liikkumisen ja valvonnan tietokoneistamisesta 16 päivänä kesäkuuta 2003 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1152/2003/EY (10);
9)
’henkilöllä’ luonnollista henkilöä, oikeushenkilöä, henkilöiden yhteenliittymää, joka ei ole oikeushenkilö mutta joka tunnustetaan unionin lainsäädännössä tai kansallisessa lainsäädännössä oikeustoimikelpoiseksi, ja muuta minkä tahansa luonteista ja muotoista oikeudellista järjestelyä riippumatta siitä, onko sillä oikeushenkilön asema vai ei;
10)
’talouden toimijalla’ henkilöä, joka liiketoimintaa harjoittaessaan osallistuu valmisteverolainsäädännön piiriin kuuluviin toimiin riippumatta siitä, onko sillä valtuutusta siihen;
11)
’sähköisillä keinoilla’ kaikenlaisten sellaisten sähköisten laitteiden käyttöä, joilla pystytään käsittelemään, mukaan lukien siirto ja pakkaaminen, ja tallentamaan tietoja, 8 kohdassa määritelty tietokoneistettu järjestelmä mukaan luettuna;
12)
’valmisteveronumerolla’ tunnusnumeroa, jonka jäsenvaltiot antavat valmisteverotarkoituksia varten 19 artiklan 1 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetuille talouden toimijoille ja toimitiloille;
13)
’valmisteveron alaisten tavaroiden siirrolla unionissa’ valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoa kahden tai useamman jäsenvaltion välillä väliaikaisesti valmisteverottomina direktiivin 2008/118/EY IV luvun mukaisesti tai valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoa sen jälkeen, kun ne on luovutettu kulutukseen direktiivin 2008/118/EY V luvun 2 jaksossa tarkoitetuin tavoin;
14)
’hallinnollisella tutkimuksella’ mitä hyvänsä tarkastuksia, tarkistuksia ja muita toimia, joita valmisteverolainsäädännön soveltamisen osalta toimivaltaiset viranomaiset toteuttavat hoitaessaan tehtäviään tuon lainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi;
15)
’CCN/CSI-verkolla’ yhteiseen tietoliikenneverkkoon (common communication network, CCN) ja yhteiseen järjestelmien rajapintaan (common system interface, CSI) perustuvaa yhteistä alustaa, jonka unioni on kehittänyt kaiken toimivaltaisten tulli- ja veroviranomaisten välisen sähköisillä välineillä tapahtuvan tiedonsiirron varmistamiseksi;
16)
’valmisteveroilla’ direktiivin 2008/118/EY 1 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja veroja;
17)
’keskinäistä virka-apua koskevalla asiakirjalla’ asiakirjaa, joka on laadittu tietokoneistetulla järjestelmällä ja jota käytetään 8, 15 tai 16 artiklan mukaiseen tietojen vaihtoon sekä 8 tai 16 artiklan mukaiseen seurantaan;
18)
’keskinäistä virka-apua koskevalla vara-asiakirjalla’ paperista asiakirjaa, jota käytetään 8 tai 15 artiklan mukaiseen tietojenvaihtoon, jos tietokoneistettu järjestelmä ei ole käytettävissä;
19)
’samanaikaisella tarkastuksella’ talouden toimijan tai toimijaan sidoksissa olevien henkilöiden tilanteeseen kohdistettavia, valmisteverolainsäädäntöä koskevia yhteensovitettuja tarkastuksia, jotka tekee vähintään kaksi yhteisen tai toisiaan täydentävän edun omaavaa niihin osallistuvaa jäsenvaltiota.
3 artikla
Toimivaltaiset viranomaiset
1. Kunkin jäsenvaltion on nimettävä toimivaltainen viranomainen, jonka nimissä tätä asetusta on määrä soveltaa. Jäsenvaltion on viipymättä ilmoitettava komissiolle tästä nimeämisestä ja siihen mahdollisesti myöhemmin tehtävistä muutoksista.
2. Komissio asettaa toimivaltaisia viranomaisia koskevan luettelon saataville ja julkaisee nämä tiedot Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
4 artikla
Valmisteverotuksen alan keskusyhteistoimistot ja yhteysviranomaiset
1. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on nimettävä valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimisto, jolle siirretään pääasiallinen vastuu yhteydenpidosta muihin jäsenvaltioihin valmisteverolainsäädäntöä koskevan hallinnollisen yhteistyön alalla. Jäsenvaltion on ilmoitettava tästä komissiolle ja muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
Valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimisto voidaan myös nimetä vastaamaan tämän asetuksen soveltamiseksi tarvittavasta yhteydenpidosta komissioon.
2. Kunkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimiston lisäksi nimetä yhteysviranomaisia, joilla on jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön tai käytännön mukaisesti annettu toimivalta vaihtaa tietoja suoraan tämän asetuksen nojalla.
Valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimiston on varmistettava, että näitä viranomaisia koskeva luettelo pidetään ajan tasalla ja asetetaan muiden asianomaisten jäsenvaltioiden valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistojen saataville.
5 artikla
Toimivaltaiset virkamiehet
1. Kunkin jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi jäsenvaltion määrittelemien edellytysten mukaisesti nimetä toimivaltaisia virkamiehiä, jotka voivat vaihtaa tietoja suoraan tämän asetuksen nojalla.
Toimivaltainen viranomainen voi rajoittaa tällaisen nimeämisen soveltamisalaa.
Valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimisto vastaa toimivaltaisia virkamiehiä koskevan luettelon pitämisestä ajan tasalla ja sen asettamisesta muiden asianomaisten jäsenvaltioiden valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistojen saataville.
2. Virkamiehiä, jotka vaihtavat tietoja 12 ja 13 artiklan nojalla, on toimivaltaisten viranomaisten vahvistamien edellytysten mukaisesti pidettävä mainituissa artikloissa tarkoitettuina toimivaltaisina virkamiehinä.
6 artikla
Valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimiston, yhteysviranomaisten ja toimivaltaisten virkamiesten velvoitteet
1. Valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistolla on pääasiallinen vastuu valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoja jäsenvaltioiden välillä koskevien tietojen vaihdosta, ja sillä on erityisesti pääasiallinen vastuu varmistaa
a)
8 artiklan mukainen tietojen vaihto;
b)
jäsenvaltioiden 14 artiklan nojalla pyytämien hallinnollisia päätöksiä ja toimenpiteitä koskevien tiedoksiantojen välittäminen;
c)
15 artiklan mukainen pakollinen tietojen vaihto;
d)
16 artiklan mukainen vapaaehtoinen oma-aloitteinen tietojen vaihto;
e)
8 artiklan 5 kohdan ja 16 artiklan 2 kohdan mukainen seurantatoimia koskevan palautteen antaminen;
f)
19 artiklassa säädettyyn sähköiseen rekisteriin talletettujen tietojen vaihto;
g)
34 artiklan mukainen tilastotietojen ja muiden tietojen antaminen.
2. Jos yhteysviranomaiset tai toimivaltaiset virkamiehet lähettävät tai vastaanottavat avunpyyntöjä tai vastauksia tällaisiin pyyntöihin, niiden on ilmoitettava tästä jäsenvaltionsa valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistolle tämän jäsenvaltion määrittelemien edellytysten mukaisesti.
3. Jos yhteysviranomainen tai toimivaltainen virkamies vastaanottaa avunpyynnön, joka edellyttää toimia sen tai hänen maantieteellisen tai toiminnallisen alueensa ulkopuolella, sen tai hänen on välitettävä se viipymättä jäsenvaltionsa valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistolle ja asiasta vastaavan yhteysviranomaisen toimivaltaiselle virkamiehelle ja ilmoitettava tästä pyynnön esittävälle viranomaiselle. Tällöin 11 artiklassa säädetyt määräajat alkavat sitä päivää seuraavana päivänä, jona avunpyyntö välitettiin valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistolle ja asiasta vastaavan yhteysviranomaisen toimivaltaiselle virkamiehelle, mutta viimeistään viikon kuluttua tämän kohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetun pyynnön vastaanottamisesta.
7 artikla
Oikeusviranomaisen luvalla tai sen pyynnöstä saatavat tiedot tai asiakirjat
1. Oikeusviranomaisen luvalla tai sen pyynnöstä saatavien tietojen tai asiakirjojen toimittamiseksi toisen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle vaaditaan oikeusviranomaisen ennakkolupa, jos tällainen lupa vaaditaan kansallisessa lainsäädännössä.
2. Jos oikeusviranomainen epää pyydettyjen tietojen toimittamista koskevan luvan pyynnön vastaanottavalta viranomaiselta, tämän on ilmoitettava siitä pyynnön esittäneelle viranomaiselle 25 artiklan 5 kohdan mukaisesti.
II LUKU
PYYNNÖSTÄ TEHTÄVÄ YHTEISTYÖ
8 artikla
Pyynnön vastaanottavan viranomaisen yleiset tehtävät
1. Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on toimitettava pyynnön esittävän viranomaisen pyynnöstä valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi tarvittavat tiedot, mukaan lukien mitkä hyvänsä yhteen tai useampaan yksittäiseen tapaukseen liittyvät tiedot, erityisesti ne, jotka koskevat valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoja unionissa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen toimittamiseksi on pyynnön vastaanottavan viranomaisen huolehdittava siitä, että mahdolliset tietojen saamiseksi tarvittavat hallinnolliset tutkimukset tehdään.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu pyyntö voi sisältää tiettyä hallinnollista tutkimusta koskevan perustellun pyynnön. Jos pyynnön vastaanottava viranomainen päättää, että hallinnollista tutkimusta ei tarvita, sen on ilmoitettava viipymättä pyynnön esittävälle viranomaiselle päätöksensä perusteet.
4. Pyydettyjen tietojen saamiseksi tai pyydettyjen hallinnollisten tutkimusten tekemiseksi pyynnön vastaanottavan viranomaisen tai jonkin hallintoviranomaisen, jonka apuun se on turvautunut, on toimittava samalla tavoin, kuin jos se toimisi omaan lukuunsa tai oman jäsenvaltionsa jonkin toisen viranomaisen pyynnöstä.
5. Pyynnön vastaanottava viranomainen voi pyytää pyynnön esittävää viranomaista antamaan palautetta seurantatoimista, jotka pyynnön esittävä jäsenvaltio on toteuttanut annettujen tietojen perusteella. Jos tällainen pyyntö esitetään, pyynnön esittävän viranomaisen on toimitettava tällainen palaute mahdollisimman pian, edellyttäen ettei tästä aiheudu sille kohtuutonta rasitetta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta kyseisen viranomaisen jäsenvaltiossa sovellettavien salassapitovelvollisuutta ja tietosuojaa koskevien sääntöjen soveltamista.
9 artikla
Pyynnön ja vastauksen muoto
1. Edellä olevan 8 artiklan mukaiset tietoja ja hallinnollisia tutkimuksia koskevat pyynnöt sekä tällaisiin pyyntöihin annettavat vastaukset on vaihdettava keskinäistä virka-apua koskevaa asiakirjaa käyttäen, jollei tämän artiklan 4 kohdasta muuta johdu.
Jos tietokoneistettu järjestelmä ei ole käytettävissä, on käytettävä keskinäistä virka-apua koskevaa vara-asiakirjaa keskinäistä virka-apua koskevan asiakirjan sijasta.
2. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen
a)
keskinäistä virka-apua koskevien asiakirjojen rakenteen ja sisällön;
b)
keskinäistä virka-apua koskevien asiakirjojen vaihtoon liittyvät säännöt ja menettelyt;
c)
keskinäistä virka-apua koskevan vara-asiakirjan mallin, muodon ja sisällön;
d)
keskinäistä virka-apua koskevan vara-asiakirjan käyttöön liittyvät säännöt ja menettelyt.
Komissio voi myös antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun palautteen rakenteen ja sisällön.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
3. Kunkin jäsenvaltion on määritettävä tilanteet, joissa voidaan katsoa, ettei tietokoneistettu järjestelmä ole käytettävissä.
4. Jos keskinäistä virka-apua koskevan asiakirjan käyttö on mahdotonta, sanomat voidaan vaihtaa poikkeuksellisesti kokonaan tai osittain muilla keinoin. Tällöin sanomien mukana on oltava selvitys siitä, miksi keskinäistä virka-apua koskevan asiakirjan käyttö oli mahdotonta.
10 artikla
Asiakirjojen antaminen
1. Edellä olevan 8 artiklan mukaisesti toimitettavat asiakirjat on niiden sisällöstä riippumatta liitettävä 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun keskinäistä virka-apua koskevaan asiakirjaan.
Jos tämä on kuitenkin mahdotonta tai käytännössä toteuttamiskelvotonta, asiakirjat on annettava sähköisin keinoin tai muulla tavalla.
2. Pyynnön vastaanottavalla viranomaisella on velvollisuus antaa alkuperäiset asiakirjat ainoastaan, jos tällaiset asiakirjat ovat tarpeen pyynnön esittävän viranomaisen tavoitteleman tavoitteen kannalta ja jos niiden antaminen ei ole vastoin pyynnön vastaanottavan viranomaisen kotijäsenvaltiossa voimassa olevia määräyksiä.
11 artikla
Määräajat
1. Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on toimitettava 8 artiklassa tarkoitetut tiedot mahdollisimman nopeasti ja viimeistään kolmen kuukauden kuluttua pyynnön vastaanottamispäivästä.
Jos kyseiset tiedot ovat jo pyynnön vastaanottavan viranomaisen hallussa, määräaika on kuitenkin yksi kuukausi.
2. Pyynnön vastaanottavat viranomaiset ja pyynnön esittävät viranomaiset voivat sopia 1 kohdasta poikkeavista määräajoista tiettyjä erityistapausten luokkia varten.
3. Jos pyynnön vastaanottava viranomainen ei kykene vastaamaan pyyntöön 1 kohdassa säädetyssä määräajassa, sen on keskinäistä virka-apua koskevaa asiakirjaa käyttäen ilmoitettava pyynnön esittävälle viranomaiselle kuukauden kuluessa syyt siihen, miksi se ei voi vastata, ja milloin se odottaa kykenevänsä vastaamaan.
12 artikla
Muiden jäsenvaltioiden virkamiesten osallistuminen hallinnollisiin tutkimuksiin
1. Pyynnön esittävän viranomaisen valtuuttamat virkamiehet voivat kyseisen viranomaisen sekä pyynnön vastaanottavan viranomaisen sopimuksesta ja jälkimmäisen viranomaisen vahvistamien järjestelyjen mukaisesti olla valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseen tarvittavien tietojen vaihtamiseksi läsnä pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion hallintoviranomaisten toimistotiloissa tai muussa paikassa, jossa nämä viranomaiset suorittavat tehtäviään.
Jos pyydettävät tiedot sisältyvät asiakirja-aineistoon, joka on pyynnön vastaanottavan viranomaisen virkamiesten saatavilla, pyynnön esittävän viranomaisen virkamiehille on annettava niistä jäljennökset.
2. Pyynnön esittävän viranomaisen nimeämät toimivaltaiset virkamiehet voivat kyseisen viranomaisen sekä pyynnön vastaanottavan viranomaisen sopimuksesta ja jälkimmäisen viranomaisen vahvistamien järjestelyjen mukaisesti olla valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseen tarvittavien tietojen vaihtamiseksi läsnä pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion alueella tehtävissä hallinnollisissa tutkimuksissa.
Jos tällaiseen sopimukseen päästään, pyynnön esittävän viranomaisen virkamiehillä voi olla pääsy samoihin tiloihin ja asiakirjoihin kuin pyynnön vastaanottavan viranomaisen virkamiehillä, jälkimmäisten virkamiesten välityksellä ja ainoastaan hallinnollisten tutkimusten tekemiseksi. Pyynnön esittävän viranomaisen virkamiehet saavat suorittaa tutkimuksia tai esittää kysymyksiä ainoastaan pyynnön vastaanottavan viranomaisen virkamiesten suostumuksella ja valvonnassa. He eivät saa käyttää pyynnön vastaanottavan viranomaisen virkamiehille myönnettyjä tarkastusvaltuuksia.
3. Pyynnön esittävän viranomaisen virkamiesten, jotka 1 ja 2 kohdan mukaisesti ovat läsnä toisessa jäsenvaltiossa, on milloin tahansa voitava esittää kirjallinen valtuutus, josta ilmenee heidän henkilöllisyytensä ja virka-asemansa.
13 artikla
Samanaikaiset tarkastukset
1. Vaihtaakseen valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi tarvittavia tietoja kaksi tai useampi jäsenvaltio voi riskianalyysin perusteella sopia, että ne tekevät omilla alueillaan yhden tai useamman talouden toimijan tai muun henkilön valmisteverotusta koskevan tilanteen samanaikaiset tarkastukset, jos niillä on asiassa yhteinen tai toisiaan täydentävä etu, aina kun ne katsovat tällaisten tarkastusten olevan tehokkaampia kuin vain yhden jäsenvaltion tekemät tarkastukset.
2. Jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on 1 kohdassa tarkoitetun tarkastuksen aikaan saamiseksi tehtävä ehdotus asianomaisen toisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
Ehdotuksessa on
a)
eriteltävä yksi tai useampi tapaus, josta samanaikaiset tarkastukset ehdotetaan tehtäviksi;
b)
yksilöitävä kukin henkilö, josta tällainen tarkastus on aikomus tehdä;
c)
ilmoitettava syyt, joilla perustellaan yhteisen tarkastuksen tarpeellisuutta;
d)
eriteltävä ajanjakso, jona tällaiset tarkastukset on aikomus tehdä.
3. Toimivaltaiset viranomaisten, jotka ovat vastaanottaneet 2 kohdassa tarkoitetun ehdotuksen, on vahvistettava suostumuksensa osallistua samanaikaiseen tarkastukseen tai niiden on ilmoitettava perusteltu kieltäytymisensä ehdotuksen tehneelle toimivaltaiselle viranomaiselle mahdollisimman pian, mutta viimeistään kuukauden kuluttua ehdotuksen vastaanottamisesta.
4. Kunkin samanaikaiseen tarkastukseen osallistuvan toimivaltaisen viranomaisen on nimettävä edustaja, joka vastaa samanaikaisen tarkastustoimen valvonnasta ja yhteensovittamisesta.
5. Kun toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet samanaikaisen tarkastuksen, niiden on viipymättä ilmoitettava muiden jäsenvaltioiden valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistoille samanaikaisten tarkastusten kuluessa mahdollisesti havaituista menetelmistä tai käytänteistä, joita on käytetty tai joita epäillään käytetyn valmisteverolainsäädännön kiertämisessä, jos näillä tiedoilla voi olla muille jäsenvaltioille erityistä merkitystä.
14 artikla
Hallinnollisten päätösten ja toimenpiteiden tiedoksiantoa koskeva pyyntö
1. Pyynnön esittävän viranomaisen pyynnöstä pyynnön vastaanottavan viranomaisen on jäsenvaltiossaan sovellettavien samanlaisia tiedoksiantoja koskevien sääntöjen mukaisesti annettava vastaanottajalle tiedoksi kaikki valmisteverolainsäädännön soveltamista koskevat päätökset ja toimenpiteet, jotka pyynnön esittävän jäsenvaltion hallintoviranomaiset ovat toteuttaneet.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa tiedoksiantoa koskevissa pyynnöissä on mainittava tiedoksi annettavan päätöksen tai toimenpiteen aihe sekä vastaanottajan nimi, osoite ja kaikki muut vastaanottajan yksilöimiseksi tarvittavat asiaankuuluvat tiedot.
3. Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on ilmoitettava viipymättä pyynnön esittävälle viranomaiselle 1 kohdassa tarkoitetun tiedoksiantoa koskevan pyynnön perusteella toteuttamistaan toimista ja annettava sille tiedoksi päivä, jona päätös tai toimenpide on toimitettu vastaanottajalle.
4. Jos pyynnön vastaanottava viranomainen ei kykene toteuttamaan toimia 1 kohdassa tarkoitetun tiedoksiantoa koskevan pyynnön perusteella, sen on ilmoitettava siitä pyynnön esittävälle viranomaiselle kirjallisesti kuukauden kuluessa pyynnön vastaanottamisesta.
Pyynnön esittävä viranomainen ei saa kieltäytyä toteuttamasta toimia tällaisen pyynnön perusteella vetoamalla tiedoksi annettavan päätöksen tai toimenpiteen sisältöön.
5. Pyynnön esittävä viranomainen saa tehdä tiedoksiantoa koskevan pyynnön tämän artiklan nojalla vain silloin, kun se ei niiden sääntöjen mukaan, jotka pyynnön esittävässä jäsenvaltiossa koskevat kyseisten asiakirjojen tiedoksi antamista, voi antaa niitä vastaanottajalle tiedoksi tai jos tällainen tiedoksi antaminen aiheuttaisi kohtuuttomia vaikeuksia.
6. Tätä artiklaa ei sovelleta keskinäisestä avunannosta veroihin, maksuihin ja muihin toimenpiteisiin liittyvien saatavien perinnässä 16 päivänä maaliskuuta 2010 annetun neuvoston direktiivin 2010/24/EU (11) 8 artiklassa tarkoitettuihin asiakirjoihin.
III LUKU
ILMAN EDELTÄVÄÄ PYYNTÖÄ TAPAHTUVA TIETOJEN VAIHTO
15 artikla
Pakollinen tietojen vaihto
1. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on välitettävä kaikkien muiden asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ilman edeltävää pyyntöä ja joko säännöllisellä automaattisella tietojenvaihdolla tai automaattisella tapahtumaohjatulla tietojenvaihdolla valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi tarvittavat tiedot seuraavissa tapauksissa:
a)
toisessa jäsenvaltiossa on tapahtunut tai epäillään tapahtuneen valmisteverolainsäädäntöä koskeva sääntöjenvastaisuus tai siihen kohdistuva rikkominen;
b)
jonkin jäsenvaltion alueella on tapahtunut tai epäillään tapahtuneen valmisteverolainsäädäntöä koskeva sääntöjenvastaisuus tai siihen kohdistuva rikkominen, jolla voi olla vaikutuksia toisessa jäsenvaltiossa;
c)
toisessa jäsenvaltiossa on petoksen tai valmisteveron menetyksen vaara;
d)
väliaikaisen verottomuuden järjestelmässä olevat valmisteveron alaiset tavarat ovat tuhoutuneet täydellisesti tai ne on menetetty lopullisesti;
e)
valmisteveron alaisten tavaroiden siirrossa unionissa on syntynyt poikkeuksellinen tilanne, josta ei ole säädetty direktiivissä 2008/118/EY ja joka voi vaikuttaa talouden toimijan valmisteverovelvollisuuden laskemiseen.
2. Toiselle viranomaiselle 1 kohdan nojalla tiedot välittänyt viranomainen voi pyytää kyseistä toista viranomaista antamaan palautetta seurantatoimista, jotka se on toteuttanut annettujen tietojen perusteella. Jos tällainen pyyntö esitetään, tämän toisen viranomaisen on lähetettävä tällainen palaute mahdollisimman pian, jollei tästä aiheudu sille kohtuutonta hallinnollista rasitusta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tuon viranomaisen jäsenvaltiossa sovellettavien salassapitovelvollisuutta ja tietosuojaa koskevien sääntöjen soveltamista.
3. Jos 1 kohdassa tarkoitetut tiedot liittyvät valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoon unionissa, tiedot on välitettävä keskinäistä virka-apua koskevaa asiakirjaa käyttäen, jollei 4 kohdasta muuta johdu.
Jos tuon asiakirjan käyttö on mahdotonta, tiedot voidaan kuitenkin poikkeuksellisesti vaihtaa kokonaan tai osittain muilla keinoin. Tällöin viestin mukana on oltava selvitys siitä, miksi keskinäistä virka-apua koskevan asiakirjan käyttö oli mahdotonta.
4. Jos tietokoneistettu järjestelmä ei ole käytettävissä, on 3 kohdassa tarkoitetun asiakirjan sijasta käytettävä keskinäistä hallinnollista avunantoa koskevaa vara-asiakirjaa.
5. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen
a)
1 kohdan nojalla vaihdettavien tietojen täsmälliset luokat, joihin luonnollisten henkilöiden osalta sisältyvät etu- ja sukunimi, kadunnimi, talon numero, postinumero, postitoimipaikka, jäsenvaltio, vero- tai muu tunnistenumero, tuotteen koodi tai kuvaus sekä muut asiaan liittyvät henkilötiedot, jos sellaisia on saatavissa;
b)
säännöllisen tietojenvaihdon tiheyden ja 1 kohdan mukaisen tapahtumaohjatun tietojenvaihdon määräajat kunkin tietoluokan osalta;
c)
keskinäistä virka-apua koskevien asiakirjojen rakenteen ja sisällön;
d)
keskinäistä virka-apua koskevan vara-asiakirjan mallin ja sisällön;
e)
c ja d alakohdassa tarkoitettujen asiakirjojen vaihtoa koskevat säännöt ja menettelyt.
Komissio voi myös antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen tilanteet, joissa toimivaltaiset viranomaiset voivat katsoa, ettei tietokoneistettu järjestelmä ole käytettävissä tämän artiklan 4 kohdan soveltamiseksi.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
16 artikla
Vapaaehtoinen tietojen vaihto
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat oma-aloitteisella tietojen vaihdolla ilman edeltävää pyyntöä välittää toisilleen mitä hyvänsä tiedossaan olevia tietoja, joita tarvitaan valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi ja joiden vaihto ei kuulu 15 artiklan soveltamisalaan.
Tätä varten ne voivat käyttää tietokoneistettua järjestelmää, jos järjestelmällä pystytään käsittelemään tällaisia tietoja.
2. Toiselle viranomaiselle 1 kohdan mukaisesti tiedot välittänyt viranomainen voi pyytää tuota toista viranomaista antamaan palautetta seurantatoimista, jotka se on toteuttanut annettujen tietojen perusteella. Jos tällainen pyyntö esitetään, tämän toisen viranomaisen on lähetettävä tällainen palaute mahdollisimman pian, jollei tästä aiheudu sille kohtuutonta hallinnollista rasitusta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tuon viranomaisen jäsenvaltiossa sovellettavien salassapitovelvollisuutta ja tietosuojaa koskevien sääntöjen soveltamista.
3. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen:
a)
keskinäistä virka-apua koskevien asiakirjojen rakenteen ja sisällön, jota niihin voidaan sisällyttää yleisimmät 1 kohdassa tarkoitetut tietotyypit;
b)
keskinäistä virka-apua koskevan asiakirjan vaihtoon liittyvät säännöt ja menettelyt.
Komissio voi myös antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen 2 kohdassa tarkoitetun palautteen rakenteen ja sisällön.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
17 artikla
Jäsenvaltioiden velvoite helpottaa ilman edeltävää pyyntöä tapahtuvaa tietojen vaihtoa
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat hallinnolliset ja organisatoriset toimenpiteet tässä luvussa säädetyn tietojen vaihdon helpottamiseksi.
18 artikla
Velvoitteiden rajaaminen
Jäsenvaltioilla ei ole velvollisuutta asettaa tämän luvun täytäntöönpanemiseksi mitään tietojen keräämistä koskevia uusia velvoitteita henkilöille eikä kantaa suhteetonta hallinnollista rasitusta.
IV LUKU
TALOUDEN TOIMIJOITA KOSKEVIEN SÄHKÖISTEN TIETOJEN TALLENNUS JA VAIHTO
19 artikla
Talouden toimijoiden ja verottomien varastojen lupia koskevien tietojen tallennus ja vaihto
1. Kunkin jäsenvaltion on pidettävä sähköistä tietokantaa, jossa on seuraavat rekisterit:
a)
rekisteri talouden toimijoista, jotka kuuluvat johonkin seuraavista luokista:
i)
direktiivin 2008/118/EY 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut valtuutetut varastonpitäjät;
ii)
direktiivin 2008/118/EY 4 artiklan 9 kohdassa tarkoitetut rekisteröidyt vastaanottajat;
iii)
direktiivin 2008/118/EY 4 artiklan 10 kohdassa tarkoitetut rekisteröidyt lähettäjät;
b)
rekisteri tiloista, jotka ovat saaneet luvan toimia direktiivin 2008/118/EY 4 artiklan 11 kohdassa tarkoitettuina verottomina varastoina.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen rekisterien on sisällettävä seuraavat tiedot:
a)
toimivaltaisen viranomaisen talouden toimijalle tai tiloille antama ainutkertainen valmisteveronumero;
b)
talouden toimijan tai tilojen nimi ja osoite;
c)
neuvoston direktiivin 2008/118/EY täytäntöön panemisesta valmisteveron alaisten tavaroiden väliaikaisesti verottomia siirtoja koskevien tietokoneistettujen menettelyjen osalta 24 päivänä heinäkuuta 2009 annetun komission asetuksen (EY) N:o 684/2009 (12) liitteessä II olevassa koodiluettelossa 11 tarkoitetun luvan piiriin kuuluvia tuotteita koskeva valmisteveron alaisten tuotteiden luokka (CAT) ja/tai kyseisessä koodiluettelossa tarkoitettu valmisteveron alaisten tuotteiden koodi (EPC);
d)
sen valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimiston tai valmisteverotoimiston tunnistetiedot, josta voi saada lisätietoja;
e)
päivämäärä, jona luvan voimassaolo alkaa, jona lupaa muutetaan ja jona lupa mahdollisesti lakkaa olevasta voimassa;
f)
valtuutettujen varastonpitäjien osalta veroton varasto tai luettelo verottomista varastoista, joita varastonpitäjän saama lupa koskee, ja, jos tästä säädetään kansallisessa lainsäädännössä, maininta siitä, että varastonpitäjällä on lupa jättää pois vastaanottajaa koskevat tiedot lähetyshetkellä, jakaa siirron direktiivin 2008/118/EY 23 artiklan mukaisesti tai siirtää valmisteveron alaiset tavarat suoran luovutuksen paikkaan mainitun direktiivin 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
g)
rekisteröityjen vastaanottajien osalta, jos tästä säädetään kansallisessa lainsäädännössä, maininta siitä, että vastaanottaja on valtuutettu siirrättämään valmisteveron alaiset tavarat suoran luovutuksen paikkaan direktiivin 2008/118/EY 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
h)
muiden direktiivin 2008/118/EY 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen rekisteröityjen vastaanottajien, joita ei tarkoiteta tämän kohdan i alakohdassa, osalta valmisteveron alaisten tavaroiden määrää koskeva luvan sisältö, lähettäjän henkilöllisyys lähetysjäsenvaltiossa ja luvan voimassaoloaika;
i)
sellaisten direktiivin 2008/118/EY 19 artiklan 3 kohdassa tarkoitettujen rekisteröityjen vastaanottajien osalta, jotka on valtuutettu vastaanottamaan viiniä direktiivin 2008/118/EY 40 artiklassa säädetyn poikkeuksen saaneilta lähettäjiltä, valmisteveron alaisten tuotteiden määrää koskeva luvan sisältö ja luvan voimassaoloaika. Maininta direktiivin 2008/118/EY 40 artiklan mukaisesta poikkeuksesta on merkittävä rekisteriin;
j)
verottomien varastojen osalta valtuutettu varastonpitäjä tai luettelo valtuutetuista varastonpitäjistä, joiden käyttöön veroton varasto on saanut luvan.
3. Kunkin jäsenvaltion valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimiston tai yhteysviranomaisen on varmistettava, että kansallisissa rekistereissä olevat tiedot ovat täydelliset, tarkat ja ajantasaiset.
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetuissa kansallisissa rekistereissä olevat tiedot, jotka koskevat valmisteveron alaisia tavaroita jäsenvaltioiden välisessä väliaikaisen verottomuuden järjestelmässä siirtäviä talouden toimijoita, on vaihdettava automaattisesti keskusrekisterin kautta.
Komissio käyttää rekisteriä osana tietokoneistettua järjestelmää tavalla, jolla varmistetaan, että kaikkina aikoina saadaan oikea ja ajantasainen käsitys kaikista kunkin jäsenvaltion antamista kansallisen rekisterin tiedoista.
Jäsenvaltioiden valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistojen tai yhteysviranomaisten on toimitettava kansallisen rekisterin sisältö ja niihin mahdollisesti tehdyt muutokset komissiolle kohtuullisessa ajassa.
20 artikla
Tietojen saatavuus ja niiden korjaaminen
1. Komissio varmistaa, että valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoon jäsenvaltioiden välisessä väliaikaisen verottomuuden järjestelmässä osallistuvat henkilöt voivat saada sähköisillä välineillä vahvistuksen 19 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa keskusrekisterissä pidettävien valmisteveronumeroiden voimassaolosta. Komissio välittää talouden toimijalta saatavat näiden tietojen korjaamista koskevat pyynnöt valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistolle tai yhteysviranomaiselle, joka vastaa kyseisen talouden toimijan valtuutuksesta.
2. Jäsenvaltioiden valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimistojen tai yhteysviranomaisten on varmistettava, että talouden toimijat voivat saada vahvistuksen niitä koskevista 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti pidetyistä tiedoista ja saada niissä olevat epätarkkuudet korjatuiksi.
3. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi kyseisen jäsenvaltion vahvistamien edellytysten mukaisesti sallia, että valmisteverotuksen alan keskusyhteystoimisto tai nimetyt yhteysviranomaiset antavat vahvistuksen 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti pidetyistä tiedoista.
21 artikla
Tietojen säilyttäminen
1. Kunkin jäsenvaltion on pidettävä valmisteveron alaisten tavaroiden siirtoja unionissa koskevat tiedot ja 19 artiklassa tarkoitetuissa kansallisissa rekistereissä olevat tiedot vähintään viiden vuoden ajan sen kalenterivuoden päättymisestä, jona siirto alkoi, jotta tällaisia tietoja voidaan käyttää tässä asetuksessa säädetyissä menettelyissä. Tätä määräaikaa voidaan lyhentää kolmeen vuoteen kansallisiin rekistereihin ennen 1 päivää heinäkuuta 2012 vietyjen tietojen osalta.
2. Tietokoneistetulla järjestelmällä kerätyt tiedot on pidettävä tuossa järjestelmässä tavalla, joka mahdollistaa niiden poimimisen ja jatkokäsittelyn järjestelmässä 8 artiklassa tarkoitettuun tietoja koskevaan pyyntöön vastaamiseksi.
22 artikla
Täytäntöönpano
Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä
a)
eritelläkseen 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen tietokantojen ja 19 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun keskusrekisterin automaattista ajan tasalle saattamista koskevat tekniset yksityiskohdat;
b)
eritelläkseen 20 artiklan 1 kohdan mukaisen tietojen saatavuutta ja niiden korjaamista koskevat säännöt ja menettelyt.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
V LUKU
APUA KOSKEVAT YHTEISET EDELLYTYKSET
23 artikla
Kielijärjestely
Avunpyynnöt, mukaan lukien tiedoksiantopyynnöt, ja niihin liitetyt asiakirjat voidaan laatia millä tahansa pyynnön vastaanottavan ja pyynnön esittävän viranomaisen kesken sovitulla kielellä. Pyyntöihin on liitettävä käännös pyynnön vastaanottavan viranomaisen kotijäsenvaltion viralliselle kielelle tai jollekin sen viralliselle kielelle ainoastaan, jos pyynnön vastaanottava viranomainen perustelee käännöksen tarpeellisuuden.
24 artikla
Palvelun laatu
1. Komissio ja jäsenvaltio varmistavat, että tässä asetuksessa kuvattuun tietojenvaihtoon tarvittavan tietokoneistetun järjestelmän osat ovat toimivia ja että niitä ylläpidetään asianmukaisella tavalla ja kehitetään edelleen.
2. Komissio ja jäsenvaltiot tekevät palvelutasoa koskevan sopimuksen ja sopivat tietokoneistetun järjestelmän tietoturvasta. Palvelutasoa koskevassa sopimuksessa on määriteltävä komission ja jäsenvaltioiden tarjoamien palvelujen tekninen laatu ja määrä, jotta varmistetaan tietokoneistetun järjestelmän kaikkien osien ja sähköisen viestinnän turvattu toiminta ja järjestelmän edelleen kehittämiseksi tarvittava vastuunjako.
25 artikla
Pyynnön vastaanottavan viranomaisen velvoitteita koskevat yleiset rajoitukset
1. Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on toimitettava pyynnön esittävälle viranomaiselle tämän asetuksen mukaisesti vaadittavat tiedot edellyttäen, että
a)
pyynnön esittävä viranomainen on käyttänyt kaikki kyseisissä olosuhteissa sen käytettävissä olleet tavanomaiset tietolähteet pyydettyjen tietojen saamiseksi vaarantamatta halutun tavoitteen saavuttamista; ja
b)
pyynnön esittävän viranomaisen tietoja koskevien pyyntöjen määrä ja luonne tiettynä ajanjaksona eivät aiheuta pyynnön vastaanottavalle viranomaiselle kohtuutonta hallinnollista rasitusta.
2. Tällä asetuksella ei aseteta jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle velvoitetta tehdä tutkimuksia tai antaa tietoja, jos kyseisen jäsenvaltion viranomaiset eivät sen lainsäädännön tai hallinnollisten käytänteiden mukaan saa tehdä tällaisia tutkimuksia taikka kerätä tai käyttää tällaisia tietoja tuon jäsenvaltion omiin tarkoituksiin.
3. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä antamasta tietoja, jos pyynnön esittävä jäsenvaltio ei voi oikeudellisista syistä antaa samanlaisia tietoja.
4. Tietojen antamisesta voidaan kieltäytyä, jos se johtaisi liike-, elinkeino- tai ammattisalaisuuden tai kaupallisen menettelyn paljastamiseen tai jos tietojen paljastaminen olisi yleisen järjestyksen vastaista.
5. Pyynnön vastaanottavan viranomaisen on ilmoitettava pyynnön esittävälle viranomaiselle syyt, joiden vuoksi avunpyynnön täyttämisestä kieltäydytään. Toimivaltaisten viranomaisten on myös vuosittain ilmoitettava komissiolle kieltäytymisten perusteiden luokat tilastointia varten.
6. Edellä olevia 2, 3 ja 4 kohtaa ei missään tapauksessa saa tulkita siten, että tämä antaisi pyynnön vastaanottavalle viranomaiselle mahdollisuuden kieltäytyä toimittamasta tietoja ainoastaan sillä perusteella, että nämä tiedot ovat pankin, muun rahoituslaitoksen, nimetyn henkilön taikka asiamiehenä tai uskottuna miehenä toimivan henkilön hallussa, tai siksi, että ne liittyvät jonkin henkilön omistusoikeuteen.
26 artikla
Kulut
Jäsenvaltioiden on luovuttava vastavuoroisesti kaikista tämän asetuksen soveltamisesta johtuvia kuluja koskevista korvausvaatimuksista, lukuun ottamatta niitä, jotka koskevat asiantuntijoille maksettuja palkkioita.
27 artikla
Vähimmäismäärä
1. Avunpyyntöön voidaan soveltaa mahdollisesti kannettavaan valmisteveroon perustuvaa vähimmäismäärää.
2. Komissio voi antaa täytäntöönpanosäädöksiä määritelläkseen tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vähimmäismäärän.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
28 artikla
Tämän asetuksen mukaisesti toimitettujen tietoja koskeva salassapitovelvollisuus, tietosuoja ja käyttö
1. Jäsenvaltioiden tämän asetuksen nojalla toimittamia tai keräämiä tietoja tai muita tietoja, jotka ovat olleet virkamiehen tai muun työntekijän tai toimeksisaajan saatavilla tämän tehtävien hoitamisen kuluessa, koskee salassapitovelvollisuus, ja ne nauttivat samaa suojaa kuin tiedot vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädännössä samanlaisille tiedoille myönnettävä suoja.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja voidaan käyttää seuraaviin tarkoituksiin:
a)
valmisteverojen määräytymisperusteen vahvistaminen;
b)
valmisteverojen kerääminen tai hallinnollinen tarkastus;
c)
valmisteveron alaisten tavaroiden siirtojen seuranta;
d)
valmisteverojen alalla tehtävä riskianalyysi;
e)
valmisteverojen alalla tehtävät tutkimukset;
f)
direktiivin 2010/24/EU 2 artiklan soveltamisalaan kuuluvien muiden verojen ja maksujen vahvistaminen.
Tiedot antavan jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on kuitenkin sallittava näiden tietojen käyttö muihin tarkoituksiin pyynnön esittävän viranomaisen jäsenvaltiossa, jos pyynnön vastaanottavan viranomaisen jäsenvaltion lainsäädännössä sallitaan tietojen käyttö vastaaviin tarkoituksiin kyseisessä jäsenvaltiossa.
Siinä määrin kuin tämä sallitaan kansallisessa lainsäädännössä ja rajoittamatta 1 artiklan 2 kohdan soveltamista, tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja voidaan käyttää verolainsäädännön rikkomisen vuoksi vireille pannuissa oikeudellisissa tai hallinnollisissa menettelyissä, jotka voivat johtaa seuraamuksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta vastaajien ja todistajien oikeuksia tällaisissa menettelyissä koskevien sääntöjen soveltamista.
3. Jos pyynnön esittävä viranomainen katsoo pyynnön vastaanottavalta viranomaiselta saamiensa tietojen voivan olla hyödyksi muun jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, se voi välittää ne tuolle viranomaiselle. Sen on ilmoitettava tästä pyynnön vastaanottavalle viranomaiselle.
Pyynnön vastaanottava viranomainen voi vaatia, että tietojen toimittamiseen toiselle jäsenvaltiolle tarvitaan sen edeltä käsin antama suostumus.
4. Jäsenvaltioiden suorittamaan tässä asetuksessa tarkoitettuun henkilötietojen käsittelyyn on sovellettava kansallisia määräyksiä, joilla direktiivi 95/46/EY pannaan täytäntöön.
Jäsenvaltioiden on tämän asetuksen moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi rajoitettava direktiivin 95/46/EY 10 artiklassa, 11 artiklan 1 kohdassa sekä 12 ja 21 artiklassa tarkoitettujen velvollisuuksien ja oikeuksien soveltamisalaa siinä määrin, kuin se on tarpeen mainitun direktiivin 13 artiklan 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettujen etujen turvaamiseksi. Tällaisten rajoitusten on oltava oikeasuhteisia kyseessä olevaan etuun nähden.
29 artikla
Komission luvalla annettavat tiedot
Edellä 28 artiklan 4 kohdassa tarkoitetut tiedot voidaan antaa komission asianmukaisesti valtuuttamien henkilöiden saataville ainoastaan siinä määrin, kuin tämä on tarpeen CCN/CSI-verkon huoltamiseksi, ylläpitämiseksi ja kehittämiseksi ja keskusrekisterin käyttämiseksi.
Tällaisia henkilöitä koskee salassapitovelvollisuus. Saataville annetut tiedot suojataan henkilötietoina asetuksen (EY) N:o 45/2001 mukaisesti.
30 artikla
Saatujen tietojen todistusarvo
Jäsenvaltion toimivaltaiset yksiköt voivat käyttää todisteena kaikkia toisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisten tämän asetuksen mukaisesti toimittamia kertomuksia, lausuntoja ja kaikkia muita asiakirjoja tai niiden oikeaksi todistettuja jäljennöksiä tai otteita samoin perustein kuin vastaavia saman jäsenvaltion muun viranomaisen toimittamia asiakirjoja.
31 artikla
Yhteistyövelvoite
1. Jäsenvaltioiden on tämän asetuksen soveltamiseksi toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet
a)
varmistaakseen tehokkaan sisäisen yhteensovittamisen 3-5 artiklassa tarkoitettujen viranomaisten välillä;
b)
saadakseen aikaan suoran yhteistyön tämän kohdan a alakohdassa tarkoitettuun yhteensovittamiseen valtuutettujen viranomaisten välillä;
c)
varmistaakseen tässä asetuksessa säädetyn tietojenvaihtojärjestelmän sujuvan toiminnan.
2. Komissio toimittaa viipymättä kunkin jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle kaikki valmisteverolainsäädännön moitteettoman soveltamisen varmistamiseksi tarvittavat tiedot, jotka se on vastaanottanut ja jotka se voi antaa.
32 artikla
Suhteet kolmansiin maihin
1. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, joka vastaanottaa tietoja joltakin kolmannelta maalta, voi toimittaa nämä tiedot edelleen minkä hyvänsä sellaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jota nämä tiedot saattavat kiinnostaa, ja erityisesti tätä pyytäville toimivaltaisille viranomaisille, sikäli kuin tämä on sallittu kyseisen kolmannen maan kanssa tehdyissä avunantoa koskevissa järjestelyissä. Tällaiset tiedot voidaan toimittaa myös komissiolle, jos tämä on unionin edun mukaista tässä asetuksessa säädettyjä tarkoituksia varten.
2. Jos asianomainen kolmas maa on antanut oikeudellisen sitoumuksen antaa apua, joka on tarpeen todisteiden keräämiseksi sellaisten liiketoimien sääntöjenvastaisesta luonteesta, jotka näyttävät rikkovan valmisteverolainsäädäntöä, jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi toimittaa tuolle kolmannelle maalle tämän asetuksen nojalla saatuja tietoja, henkilötietojen luovuttamista kolmansille maille koskevaa kyseisen jäsenvaltion lainsäädäntöä noudattaen, kolmannessa maassa sovellettavien valmisteverojen tai samankaltaisten verojen, tullien ja maksujen moitteetonta soveltamista varten sekä tiedot toimittaneiden toimivaltaisten viranomaisten lainsäädäntönsä mukaisesti antamalla suostumuksella.
33 artikla
Talouden toimijoille annettava apu
1. Sen jäsenvaltion viranomaiset, johon valmisteveron alaisten tavaroiden lähettäjä on sijoittautunut, toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa apua kyseiselle lähettäjälle, jos tämä ei ole saanut direktiivin 2008/118/EY 24 artiklan 4 kohdassa tarkoitettua vastaanottoraporttia, mainitun direktiivin 25 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua vientiraporttia tai, mainitun direktiivin 33 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuissa tilanteissa, sen 34 artiklassa tarkoitettua asiakirjaa.
Tällaisen avun antaminen ei vaikuta apua saavan lähettäjän verovelvollisuuksiin.
2. Jos jäsenvaltio antaa apua tämän artiklan 1 kohdan nojalla ja katsoo tarpeelliseksi saada tietoja toisesta jäsenvaltiosta, sen on pyydettävä näitä tietoja 8 artiklan mukaisesti. Kyseessä oleva toinen jäsenvaltio voi kieltäytyä hankkimasta pyydettyjä tietoja, jos lähettäjä ei ole käyttänyt kaikkia käytettävissään olevia keinoja saadakseen todisteet siitä, että valmisteveron alaisten tavaroiden siirto jäsenvaltioiden välillä on päättynyt.
VI LUKU
ARVIOINTI JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
34 artikla
Järjestelyjen arviointi, toimintatilastojen kerääminen ja kertomuksen antaminen
1. Jäsenvaltiot ja komissio tutkivat ja arvioivat tämän asetuksen soveltamista. Tätä varten komissio laatii säännöllisesti yhteenvedon jäsenvaltioiden kokemuksista parantaakseen tässä asetuksessa perustetun järjestelmän toimintaa.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle:
a)
kaikki saatavissa olevat tiedot, joilla on merkitystä niiden tämän asetuksen soveltamisessa saaman kokemuksen kannalta, mukaan lukien mahdolliset asetuksen arvioimiseksi tarvittavat tilastotiedot;
b)
kaikki saatavissa olevat tiedot valmisteverolainsäädännön rikkomisessa käytetyistä todellisista tai epäillyistä menetelmistä tai käytänteistä, jos nämä menetelmät tai käytänteet paljastavat puutteita tai aukkoja tässä asetuksessa määriteltyjen menettelyjen toiminnassa.
Sen arvioimiseksi, miten tehokkaasti tällä hallinnollisen yhteistyön järjestelmällä tehostetaan valmisteverolainsäädännön täytäntöönpanoa ja torjutaan valmisteverojen kiertämistä ja niitä koskevia petoksia, jäsenvaltiot voivat toimittaa komissiolle kaikki saatavissa olevat muut kuin ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tiedot.
Komissio välittää jäsenvaltioiden toimittamat tiedot muille asianomaisille jäsenvaltioille.
Velvoite toimittaa tietoja ja tilastotietoja ei saa millään tavalla perusteettomasti lisätä hallinnollista rasitusta.
3. Komissio voi poimia tietoja suoraan tietokoneistetun järjestelmän luomista viesteistä diagnoosi- ja tilastotarkoituksia varten, jollei 28 artiklasta muuta johdu.
4. Jäsenvaltioiden 1, 2 ja 3 kohdan soveltamiseksi toimittamissa tai komission tätä varten poimimissa tiedoissa ei saa olla yksittäisiä henkilöitä koskevia tietoja eikä henkilötietoja.
5. Komissio antaa täytäntöönpanosäädöksiä määrittääkseen jäsenvaltioiden tämän artiklan täytäntöönpanoa varten toimittamat asiaankuuluvat tilastotiedot, komission poimimat tiedot sekä komission ja jäsenvaltioiden valmistelemat tilastokertomukset.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 35 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
35 artikla
Valmisteverokomitea
1. Komissiota avustaa direktiivin 2008/118/EY 43 artiklan 1 kohdalla perustettu valmisteverokomitea. Komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun tähän kohtaan viitataan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
36 artikla
Asetuksen (EY) N:o 2073/2004 kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 2073/2004.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen tämän asetuksen liitteessä olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
37 artikla
Kertomuksen antaminen Euroopan parlamentille ja neuvostolle
Joka viides vuosi tämän asetuksen voimaantulosta komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle tämän asetuksen soveltamista koskevan kertomuksen, joka perustuu erityisesti jäsenvaltioiden antamiin tietoihin.
38 artikla
Kahdenväliset järjestelyt
Jos toimivaltaiset viranomaiset sopivat tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvia kahdenvälisiä kysymyksiä koskevista järjestelyistä muiden kuin yksittäistapausten käsittelemiseksi, niiden on ilmoitettava siitä komissiolle viipymättä. Komissio puolestaan ilmoittaa tästä muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
39 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2012.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 2 päivänä toukokuuta 2012.