KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 835/2011
af 19. august 2011
om ændring af forordning (EF) nr. 1881/2006 for så vidt angår grænseværdier for polycykliske aromatiske hydrocarboner i fødevarer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 315/93 af 8. februar 1993 om fællesskabsprocedurer for forurenende stoffer i levnedsmidler (1), særlig artikel 2, stk. 3, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ved Kommissionens forordning (EF) nr. 1881/2006 af 19. december 2006 om fastsættelse af grænseværdier for bestemte forurenende stoffer i fødevarer (2) er der fastsat grænseværdier for benzo(a)pyren i en række fødevarer.
(2)
Benzo(a)pyren tilhører gruppen polycykliske aromatiske hydrocarboner (PAH) og anvendes som markør for forekomsten og virkningen af kræftfremkaldende PAH i fødevarer baseret på en videnskabelig udtalelse fra tidligere Den Videnskabelige Komité for Levnedsmidler (3). Komitéen gav i sin udtalelse fra december 2002 udtryk for, at der var behov for yderligere undersøgelser af det relative indhold af disse PAH i fødevarer med henblik på en fremtidig vurdering af benzo(a)pyrens fortsatte egnethed som markør.
(3)
Som led i Kommissionens henstilling 2005/108/EF (4) har medlemsstaterne indsamlet nye data om forekomsten af kræftfremkaldende PAH i fødevarer. Kommissionen har anmodet Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) om tage komitéens udtalelse op til revision under hensyntagen til de nye data om forekomst, andre relevante nye videnskabelige oplysninger og metoden med eksponeringsmargen (MOE). Som led i denne behandling blev EFSA anmodet om igen at vurdere benzo(a)pyrens fortsatte egnethed som markør.
(4)
EFSA's Ekspertpanel for Forurenende Stoffer i Fødevarekæden (CONTAM) vedtog den 9. juni 2008 en udtalelse om polycykliske aromatiske hydrocarboner i fødevarer (5). EFSA konkluderede i udtalelsen, at benzo(a)pyren ikke er egnet som markør for forekomsten af polycykliske aromatiske hydrocarboner i fødevarer, og at et system med fire specifikke stoffer (PAH4 (6)) eller otte specifikke stoffer (PAH8 (7)) ville udgøre de mest egnede indikatorer for PAH i fødevarer. EFSA konkluderede endvidere, at et system med otte stoffer (PAH8) ikke ville give en særlig stor ekstragevinst sammenlignet med et system med fire stoffer (PAH4).
(5)
CONTAM konkluderede desuden, at der ved anvendelse af metoden med eksponeringsmargen (MOE) kun er ubetydelig grund til betænkeligheder vedrørende forbrugernes sundhed ved de gennemsnitlige skønnede eksponeringer via kosten. For storforbrugere lå MOE dog tæt på eller under 10,000, hvilket indikerer et potentielt problem for forbrugernes sundhed.
(6)
På baggrund af EFSA's konklusioner kan det nuværende system, hvor benzo(a)pyrens anvendelse som eneste markør for gruppen af polycykliske aromatiske hydrocarboner, ikke opretholdes. Det er derfor nødvendigt at ændre forordning (EF) nr. 1881/2006.
(7)
Der bør indføres nye grænseværdier for summen af fire stoffer (PAH4) (benzo(a)pyren, benz(a)anthracen, benzo(b)fluoranthen og chrysen), samtidig med at der opretholdes en særskilt grænseværdi for benzo(a)pyren.
(8)
Et sådant system vil sikre, at PAH-indholdet i fødevarer holdes på niveauer, der ikke giver anledning til sundhedsmæssige betænkeligheder, og at mængden af PAH også kan kontrolleres i prøver, hvor benzo(a)pyren ikke kan påvises, men hvor andre PAH forekommer.
(9)
Den særskilte grænseværdi for benzo(a)pyren opretholdes for at sikre, at gamle og nye data kan sammenlignes. Når denne ændring har været gennemført i et vist tidsrum, og på grundlag af nye data, som tilvejebringes i fremtiden, bør behovet for at opretholde en særskilt grænseværdi for benzo(a)pyren revurderes.
(10)
Hvad angår summen af de fire stoffer (PAH4) bør nedre koncentrationer anvendes som grundlag for afgørelser om, hvorvidt reglerne er overholdt.
(11)
Grænseværdierne for polycykliske aromatiske hydrocarboner skal være sikre og så lave, som det med rimelighed er muligt (ALARA-princippet) på grundlag af god fremstillingspraksis og god landbrugs-/fiskeripraksis. De nye data om PAH-forekomst viser, at PAH-baggrundsniveauerne i visse fødevarer er lavere end tidligere antaget. Grænseværdierne for benzo(a)pyren er derfor blevet tilpasset for at afspejle mere realistiske baggrundsniveauer i ferske og røgede toskallede bløddyr.
(12)
Data vedrørende røget fisk og røget kød har også vist, at der kan opnås lavere grænseværdier. Det kan imidlertid være nødvendigt at ændre eksisterende røgemetoder. Der bør derfor indføres en totrinsprocedure for røget kød og røget fisk, ifølge hvilken der indrømmes en overgangsperiode på to år fra denne forordnings anvendelsesdato, før de lavere grænseværdier finder anvendelse.
(13)
I røget brisling, også på dåse, er der konstateret højere PAH-indhold end i andre røgede fisk. Der bør fastsættes særskilte grænseværdier for røget brisling, også på dåse, for at afspejle, hvad der kan opnås i de pågældende fødevarer.
(14)
Hidtil har der været fastsat en grænseværdi for benzo(a)pyren i "ikke-røget fiskekød (muskelkød)" som en indikator for potentiel miljøforurening. Det er imidlertid blevet påvist, at PAH hurtigt metaboliseres i fersk fisk og ikke akkumuleres i muskelkødet. Der bør derfor ikke længere være fastsat en grænseværdi for PAH i fersk fisk.
(15)
Der er konstateret høje PAH-niveauer i visse typer varmebehandlet kød og varmebehandlede kødprodukter, der er solgt til den endelige forbruger. Sådanne niveauer kan undgås, hvis der anvendes passende forarbejdningsbetingelser og -udstyr. Der bør derfor fastsættes grænseværdier for PAH i kød og kødprodukter, der er blevet varmebehandlet med en metode, som vides potentielt at kunne resultere i dannelse af PAH, dvs. udelukkende grilning.
(16)
Kakaosmør blev midlertidigt undtaget fra de eksisterende grænseværdier for benzo(a)pyren i olier og fedtstoffer, jf. forordning (EF) nr. 1881/2006, og der var planlagt en revurdering af det hensigtsmæssige i at fastsætte en grænseværdi for PAH i kakaosmør senest den 1. april 2007. Revurderingen blev udskudt, indtil resultaterne af EFSA's på det tidspunkt igangværende videnskabelige revurdering af PAH forelå.
(17)
Kakaosmør har et højere PAH-indhold end andre olier og fedtstoffer. Det skyldes især uhensigtsmæssige metoder til tørring af kakaobønnerne, og at kakaosmør ikke kan raffineres som andre vegetabilske olier og fedtstoffer. Kakaosmør er hovedbestanddelen i kakaoråvarer (f.eks. kakaobønner, kakaomasse, kakaonibs eller kakaomasse) og forekommer i chokolade og andre kakaoprodukter, der ofte indtages af børn. Det bidrager dermed til menneskers eksponering, især børns. Det er derfor nødvendigt at fastsætte grænseværdier for PAH i kakaobønner og heraf afledte produkter, dvs. herunder kakaosmør.
(18)
Grænseværdierne for PAH i kakaobønner bør fastsættes så lavt, som det med rimelighed er muligt, og under hensyntagen til producentlandenes nuværende teknologiske muligheder. De bør fastsættes i forhold til fedtmængden, idet PAH koncentreres i fedtfraktionen, dvs. kakaosmørret. For at give producentlandene mulighed for at foretage teknologiske forbedringer med henblik på at tilpasse sig til grænseværdierne bør anvendelsesdatoen for grænseværdierne for kakaobønner og heraf afledte produkter udskydes. Dertil kommer, at der for disse produkter i begyndelsen bør gælde en højere grænseværdi for summen af de fire stoffer. Efter en overgangsperiode på to år bør der anvendes en lavere grænseværdi. Indholdet af PAH i kakaobønner og heraf afledte produkter bør regelmæssigt overvåges med henblik på at vurdere muligheden for senere yderligere at reducere grænseværdierne.
(19)
Data har vist, at kokosolie kan indeholde større mængder af PAH4 end andre vegetabilske olier og fedtstoffer. Det skyldes det forholdsvis højere indhold af benz(a)anthracen og chrysen, som det ikke er let at fjerne ved raffineringen af kokosolien. Særlige grænseværdier for kokosolie bør derfor fastsættes så lavt, som det med rimelighed er muligt, og under hensyntagen til producentlandenes nuværende teknologiske muligheder. Da der forventes teknologiske forbedringer i producentlandene, bør PAH-indholdet i kokosolie regelmæssigt overvåges med henblik på at vurdere muligheden for senere at fastsætte lavere grænseværdier.
(20)
Der foreligger kun i begrænset omfang data om PAH-forekomst i cerealier og grøntsager. De foreliggende data tyder på, at cerealier og grøntsager har et ret lavt indhold af PAH. Det lave indhold, der fremgår af de foreliggende data om forekomst, kan ikke begrunde, at der straks fastsættes grænseværdier. EFSA har imidlertid peget på, at cerealier og grøntsager som følge af det store forbrug af dem i høj grad bidrager til menneskers eksponering. PAH-indholdet i disse to produktgrupper bør derfor overvåges yderligere. På grundlag af supplerende data vil behovet for at fastsætte grænseværdier blive vurderet.
(21)
Der er konstateret højt indhold af PAH i visse kosttilskud. Indholdet varierer imidlertid og afhænger af den specifikke type kosttilskud. Der er behov for yderligere data om kosttilskud, og sådanne data bør indsamles. Når sådanne data foreligger, vil behovet for at fastsætte grænseværdier for PAH i kosttilskud blive vurderet.
(22)
Medlemsstaterne og fødevarevirksomhedslederne bør have tid til at tilpasse sig de grænseværdier, der fastsættes ved denne forordning. Forordningen bør derfor have en senere anvendelsesdato. Der bør indrømmes en overgangsperiode for de produkter, der allerede er markedsført inden anvendelsesdatoen for de ændringer, der indføres ved denne forordning.
(23)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed, og hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har modsat sig foranstaltningerne -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
1. Fødevarer, som ikke overholder de grænseværdier, der gælder fra den 1. september 2012, jf. del 6 "Polycykliske aromatiske hydrocarboner" i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved nærværende forordning, og som er blevet lovligt markedsført inden den 1. september 2012, kan fortsat markedsføres efter nævnte dato indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelsesdato.
2. Fødevarer, som ikke overholder de grænseværdier, der gælder fra den 1. september 2014, jf. punkt 6.1.4 og 6.1.5 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved nærværende forordning, og som er blevet lovligt markedsført inden den 1. september 2014, kan fortsat markedsføres efter nævnte dato indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelsesdato.
3. Fødevarer, som ikke overholder de grænseværdier, der gælder fra den 1. april 2013, jf. punkt 6.1.2 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved nærværende forordning, og som er blevet lovligt markedsført inden den 1. april 2013, kan fortsat markedsføres efter nævnte dato indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelsesdato.
4. Fødevarer, som ikke overholder den grænseværdi, der gælder fra den 1. april 2015, jf. punkt 6.1.2 i bilaget til forordning (EF) nr. 1881/2006, som ændret ved nærværende forordning, og som er blevet lovligt markedsført inden den 1. april 2015, kan fortsat markedsføres efter nævnte dato indtil datoen for mindste holdbarhed eller sidste anvendelsesdato.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. september 2012.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 19. august 2011.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 835/2011,
annettu 19 päivänä elokuuta 2011,
asetuksen (EY) N:o 1881/2006 muuttamisesta siltä osin kuin kyse on elintarvikkeissa olevien polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen enimmäismääristä
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon elintarvikkeissa olevia vieraita aineita koskevista yhteisön menettelyistä 8 päivänä helmikuuta 1993 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 315/93 (1) ja erityisesti sen 2 artiklan 3 kohdan
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Tiettyjen elintarvikkeissa olevien vierasaineiden enimmäismäärien vahvistamisesta annetussa komission asetuksessa (EY) N:o 1881/2006 (2) vahvistetaan bentso(a)pyreenin enimmäismäärät erinäisissä elintarvikkeissa.
(2)
Bentso(a)pyreeni kuuluu polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen, jäljempänä ”PAH-yhdisteet”, ryhmään, ja sitä käytetään elintarvikkeiden sisältämien syöpää aiheuttavien PAH-yhdisteiden esiintymisen ja vaikutusten merkkiaineena aiemman elintarvikealan tiedekomitean tieteellisen lausunnon (3) perusteella. Joulukuussa 2002 antamassaan lausunnossa elintarvikealan tiedekomitea suositteli, että näiden PAH-yhdisteiden suhteellista osuutta elintarvikkeissa olisi tutkittava tarkemmin, jotta tulevaa uudelleentarkastelua varten saadaan tietoa bentso(a)pyreenin soveltuvuudesta edelleen merkkiaineeksi.
(3)
Jäsenvaltiot ovat keränneet uutta tietoa elintarvikkeiden sisältämistä syöpää aiheuttavista PAH-yhdisteistä komission suosituksen 2005/108/EY (4) mukaisesti. Komissio pyysi Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista, jäljempänä ”EFSA”, tarkastelemaan elintarvikealan tiedekomitean lausuntoa ottaen huomioon uudet esiintymistä koskevat tiedot, muut asiaan liittyvät uudet tieteelliset tiedot sekä altistumismarginaaliin (Margin of Exposure, MOE) perustuva lähestymistapa. EFSAa pyydettiin tarkastelunsa yhteydessä arvioimaan uudelleen, soveltuuko bentso(a)pyreeni edelleen merkkiaineeksi.
(4)
EFSAn alainen elintarvikeketjun vierasaineita käsittelevä tiedelautakunta (CONTAM) antoi 9 päivänä kesäkuuta 2008 lausunnon (5) elintarvikkeiden sisältämistä polysyklisistä aromaattisista hiilivedyistä. Lausunnossaan EFSA totesi, että bentso(a)pyreeni ei sovellu merkkiaineeksi, jolla osoitetaan polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen esiintyminen elintarvikkeissa, vaan että sopivimpia indikaattoreita PAH-yhdisteiden esiintymisen osoittamiseksi elintarvikkeissa olisivat neljästä (PAH4 (6)) tai kahdeksasta (PAH8 (7)) erityisestä aineesta koostuvat järjestelmät. EFSA totesi lisäksi, ettei kahdeksasta aineesta koostuva järjestelmä (PAH8) toisi paljonkaan lisäarvoa verrattuna neljästä aineesta koostuvaan järjestelmään (PAH4).
(5)
CONTAM-lautakunta totesi altistumismarginaaliin perustuvaa lähestymistapaa soveltaen, ettei keskimääräinen arvioitu ravinnon kautta tapahtuva altistuminen aiheuta suurta vaaraa kuluttajien terveydelle. Suurkuluttajien tapauksessa altistumismarginaalit lähentelivät kuitenkin arvoa 10 000, mikä on osoitus mahdollisesta vaarasta kuluttajien terveydelle.
(6)
EFSAn päätelmien perusteella nykyistä järjestelmää, jossa käytetään bentso(a)pyreeniä ainoana polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen ryhmän merkkiaineena, ei voida enää pitää voimassa. Asetusta (EY) N:o 1881/2006 on sen vuoksi tarpeen muuttaa.
(7)
Olisi vahvistettava uudet enimmäismäärät neljän aineen (PAH4) (bentso(a)pyreeni, bentso(a)antraseeni, bentso(b)fluoranteeni ja kryseeni) summalle ja samalla säilytettävä erillinen bentso(a)pyreenin enimmäismäärä.
(8)
Tällaisella järjestelmällä varmistettaisiin, että elintarvikkeiden PAH-tasot pysyvät sellaisina, että ne eivät aiheuta vaaraa terveydelle, ja että PAH-yhdisteiden määrä pystytään tarkastamaan myös sellaisista näytteistä, joissa bentso(a)pyreeniä ei havaita mutta joissa on muita PAH-yhdisteitä.
(9)
Erillinen bentso(a)pyreenin enimmäismäärä säilytetään, jotta aiemmat ja tulevat tiedot ovat keskenään vertailukelpoisia. Kun muutosta on sovellettu jonkin aikaa ja kun on saatu käyttöön uutta tietoa, olisi arvioitava uudelleen, onko bentso(a)pyreenin erillisen enimmäismäärän säilyttämiseen vielä tarvetta.
(10)
Neljän aineen (PAH4) summan osalta olisi vaatimustenmukaisuuspäätöksiä tehtäessä käytettävä perustana alempia pitoisuuksia.
(11)
Polysyklisten aromaattisten hiilivetyjen enimmäismäärien on oltava turvallisia ja niin pieniä kuin on kohtuudella mahdollista hyvien tuotanto- sekä maatalous- ja kalatalouskäytäntöjen perusteella. Uudet tiedot PAH-yhdisteiden esiintymisestä osoittavat, että PAH-yhdisteiden taustatasot ovat eräissä elintarvikkeissa aiemmin luultua pienemmät. Bentso(a)pyreenin enimmäismääriä on sen vuoksi tarkistettu niin, että ne vastaavat realistisempia, pienempiä taustatasoja tuoreissa ja savustetuissa simpukoissa.
(12)
Myös savustettua kalaa ja savustettua lihaa koskevat tiedot ovat osoittaneet, että pienemmät enimmäismäärät ovat saavutettavissa. Joissain tapauksissa on kuitenkin mahdollisesti tehtävä muutoksia savustuksessa nykyisin käytettävään teknologiaan. Sen vuoksi olisi vahvistettava savustetun lihan ja savustetun kalan osalta kaksivaiheinen menettely, jolla myönnetään tämän asetuksen soveltamispäivästä alkava kahden vuoden siirtymäaika, ennen kuin pienempiä enimmäismääriä aletaan soveltaa.
(13)
Savustetuissa kilohaileissa ja savukilohailisäilykkeissä on havaittu suurempia PAH-yhdistepitoisuuksia kuin muissa savustetuissa kaloissa. Savustetuille kilohaileille ja savukilohailisäilykkeille olisi vahvistettava erityiset enimmäismäärät, jotka vastaavat sitä, mihin näiden elintarvikkeiden kohdalla on mahdollista päästä.
(14)
Aiemmin vahvistettiin ympäristön mahdollisen saastumisen indikaattoriksi bentso(a)pyreenin enimmäismäärä ”muun kuin savustetun kalan lihassa”. On kuitenkin osoitettu, että PAH-yhdisteet metaboloituvat nopeasti tuoreessa kalassa eivätkä kerry kalan lihaan. Sen vuoksi ei ole enää tarpeen pitää voimassa PAH-yhdisteiden enimmäismäärää tuoreessa kalassa.
(15)
Eräissä loppukuluttajille myytävissä lämpökäsitellyissä lihoissa ja lihavalmisteissa on havaittu suuria PAH-yhdistemääriä. Tällaiset määrät voidaan välttää, kun prosessiolosuhteet ja käytettävät laitteet ovat asianmukaiset. Sen vuoksi on asianmukaista vahvistaa PAH-yhdisteiden enimmäismäärät lihalle ja lihavalmisteille, joille on tehty sellainen lämpökäsittely, jonka tiedetään voivan johtaa PAH-yhdisteiden muodostumiseen; kyse on toisin sanoen pelkästään grillaamisesta.
(16)
Kaakaovoi jätettiin tilapäisesti asetuksessa (EY) N:o 1881/2006 öljyille ja rasvoille vahvistetun bentso(a)pyreenin enimmäismäärän soveltamisen ulkopuolelle, ja tarvetta vahvistaa enimmäismäärä PAH-yhdisteille kaakaovoissa oli määrä tarkastella uudelleen 1 päivään huhtikuuta 2007 mennessä. Uudelleentarkastelua lykättiin odoteltaessa tuloksia silloin meneillään olleesta PAH-yhdisteitä koskevasta EFSAn tieteellisestä uudelleenarvioinnista.
(17)
Kaakaovoissa esiintyy suurempia määriä PAH-yhdisteitä kuin muissa öljyissä ja rasvoissa. Tämä johtuu pääasiassa kaakaopapujen kuivaamisessa käytettävistä epäasianmukaisista menettelyistä ja siitä, ettei kaakaovoita voida puhdistaa samoin kuin muita kasviöljyjä ja -rasvoja. Kaakaovoi on kaakaoraakavalmisteiden (esimerkiksi kaakaopapujen, kaakaomassan ja murskattujen kaakaopapujen) pääainesosa, jota on suklaassa ja muissa kaakaotuotteissa, joita lapset usein nauttivat. Näin ollen se lisää ihmisten ja erityisesti lasten altistumista. Sen vuoksi on tarpeen vahvistaa enimmäismäärät PAH-yhdisteille kaakaopavuissa ja niistä saatavissa tuotteissa ja ottaa mukaan myös kaakaovoi.
(18)
Enimmäismäärät PAH-yhdisteille kaakaopavuissa olisi vahvistettava niin pieniksi kuin on kohtuudella mahdollista saavuttaa ja ottaen huomioon tuottajamaiden tämänhetkiset teknologiset valmiudet. Enimmäismäärät olisi vahvistettava rasvassa olevan pitoisuuden perusteella, sillä PAH-yhdisteet keskittyvät tuotteen rasvaosuuteen, siis kaakaovoihin. Jotta tuottajamaat voisivat tehdä teknologisia parannuksia mukautuakseen enimmäismääriin, kaakaopapuja ja niistä saatuja tuotteita koskevien enimmäismäärien soveltamista olisi lykättävä. Näihin tuotteisiin olisi lisäksi aluksi sovellettava suurempaa neljän aineen summan enimmäismäärää. Kahden vuoden siirtymäajan jälkeen olisi sovellettava pienempää enimmäismäärää. PAH-yhdisteiden määriä kaakaopavuissa ja niistä saatavissa tuotteissa olisi seurattava säännöllisesti, jotta voidaan arvioida, onko enimmäismääriä jatkossa mahdollista pienentää.
(19)
On saatu tietoja, jotka osoittavat, että kookosöljyssä voi olla suurempia PAH4-yhdistemääriä kuin muissa kasviöljyissä ja -rasvoissa. Tämä johtuu siitä, että kookosöljyssä on suhteellisesti enemmän bentso(a)antraseenia ja kryseeniä, joita ei ole helppo poistaa öljyä puhdistettaessa. Kookosöljyn osalta olisi siksi vahvistettava erityiset enimmäismäärät niin pieniksi kuin on kohtuudella mahdollista saavuttaa ja ottaen huomioon tuottajamaiden tämänhetkiset teknologiset valmiudet. Koska tuottajamaissa odotetaan tapahtuvan teknologisia parannuksia, PAH-yhdisteiden määriä kookosöljyssä olisi seurattava säännöllisesti, jotta voidaan arvioida mahdollisuus vahvistaa myöhemmin pienemmät määrät.
(20)
Nykyiset tiedot PAH-yhdisteiden esiintymisestä viljoissa ja vihanneksissa ovat vähäiset. Käytettävissä olevien tietojen mukaan viljoissa ja vihanneksissa on suhteellisen pieniä määriä PAH-yhdisteitä. Nykyisin käytettävissä olevien esiintymistietojen osoittamat pienet määrät eivät anna perustetta sille, että enimmäismääriä voitaisiin vahvistaa välittömästi. EFSA on kuitenkin todennut, että viljoilla ja vihanneksilla on suuri merkitys ihmisten altistumiselle, koska niitä kulutetaan paljon. Sen vuoksi PAH-yhdisteiden määriä näissä kahdessa tuoteryhmässä olisi seurattava edelleen. Lisätietojen perusteella arvioidaan tarvetta vahvistaa enimmäismäärät.
(21)
Eräissä ravintolisissä on havaittu suuria määriä PAH-yhdisteitä. Määrät kuitenkin vaihtelevat ja riippuvat kulloisenkin ravintolisän tyypistä. Ravintolisien osalta tarvitaan lisää tietoa, jota pitäisi kerätä. Kun tiedot tulevat saataville, arvioidaan tarve vahvistaa enimmäismäärät PAH-yhdisteille ravintolisissä.
(22)
Jäsenvaltioille ja elintarvikealan toimijoille olisi annettava aikaa sopeutua tässä asetuksessa vahvistettuihin enimmäismääriin. Sen vuoksi tämän asetuksen soveltamista olisi lykättävä. Olisi säädettävä siirtymäajasta, joka koskee tuotteita, jotka on saatettu markkinoille ennen tällä asetuksella säädettyjen muutosten soveltamispäivää.
(23)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset, eivätkä Euroopan parlamentti ja neuvosto ole vastustaneet niitä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetuksen (EY) N:o 1881/2006 liite tämän asetuksen liitteen mukaisesti.
2 artikla
1. Elintarvikkeita, jotka eivät ole asetuksen (EY) N:o 1881/2006, sellaisena kuin se on muutettuna tällä asetuksella, liitteessä olevan 6 jakson ”Polysykliset aromaattiset hiilivedyt” nojalla 1 päivästä syyskuuta 2012 sovellettavien enimmäismäärien mukaisia mutta jotka on laillisesti saatettu markkinoille ennen 1 päivää syyskuuta 2012, voidaan pitää kaupan kyseisen päivämäärän jälkeen niiden vähimmäissäilyvyysajan tai viimeiseen käyttöpäivään saakka.
2. Elintarvikkeita, jotka eivät ole asetuksen (EY) N:o 1881/2006, sellaisena kuin se on muutettuna tällä asetuksella, liitteessä olevan 6.1.4 ja 6.1.5 kohdan nojalla 1 päivästä syyskuuta 2014 sovellettavien enimmäismäärien mukaisia mutta jotka on laillisesti saatettu markkinoille ennen 1 päivää syyskuuta 2014, voidaan pitää kaupan kyseisen päivämäärän jälkeen niiden vähimmäissäilyvyysajan tai viimeiseen käyttöpäivään saakka.
3. Elintarvikkeita, jotka eivät ole asetuksen (EY) N:o 1881/2006, sellaisena kuin se on muutettuna tällä asetuksella, liitteessä olevan 6.1.2 kohdan nojalla 1 päivästä huhtikuuta 2013 sovellettavien enimmäismäärien mukaisia mutta jotka on laillisesti saatettu markkinoille ennen 1 päivää huhtikuuta 2013, voidaan pitää kaupan kyseisen päivämäärän jälkeen niiden vähimmäissäilyvyysajan tai viimeiseen käyttöpäivään saakka.
4. Elintarvikkeita, jotka eivät ole asetuksen (EY) N:o 1881/2006, sellaisena kuin se on muutettuna tällä asetuksella, liitteessä olevan 6.1.2 kohdan nojalla 1 päivästä huhtikuuta 2015 sovellettavan enimmäismäärän mukaisia mutta jotka on laillisesti saatettu markkinoille ennen 1 päivää huhtikuuta 2015, voidaan pitää kaupan kyseisen päivämäärän jälkeen niiden vähimmäissäilyvyysajan tai viimeiseen käyttöpäivään saakka.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä syyskuuta 2012.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 19 päivänä elokuuta 2011.