EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2011/61/EU
af 8. juni 2011
om forvaltere af alternative investeringsfonde og om ændring af direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF samt forordning (EF) nr. 1060/2009 og (EU) nr. 1095/2010
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 53, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forvaltere af alternative investeringsfonde (FAIF'er), der er ansvarlige for forvaltningen af betydelige mængder investerede aktiver i Unionen, tegner sig for en betydelig del af handelen på markederne for finansielle instrumenter og kan øve stor indflydelse på de markeder og selskaber, de investerer i.
(2)
FAIF'ers betydning for de markeder, hvorpå de opererer, er i stort omfang positiv, men de seneste finansielle vanskeligheder har understreget, hvordan FAIF'ers aktiviteter også kan sprede og øge risiciene i hele det finansielle system. Ukoordineret national respons gør det vanskeligt at styre disse risici effektivt. Formålet med dette direktiv er derfor at fastlægge fælles krav vedrørende tilladelse til og tilsyn med FAIF'er for at sikre en sammenhængende tilgang til de dermed forbundne risici og deres betydning for Unionens investorer og markeder.
(3)
De seneste problemer på de finansielle markeder har understreget, at mange FAIF-strategier er sårbare over for en række alvorlige risici for investorer, andre markedsdeltagere og markeder. For at kunne indføre omfattende og fælles tilsynsordninger er det nødvendigt at fastlægge en ramme til imødegåelse af disse risici under hensyntagen til de forskellige investeringsstrategier og -metoder, som anvendes af FAIF'er. Dette direktiv bør derfor gælde for FAIF'er, der forvalter alle typer fonde, som ikke er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (4), uanset på hvilket retligt eller kontraktmæssigt grundlag FAIF'erne overdrages dette ansvar. FAIF'er bør ikke på grundlag af en tilladelse i henhold til nærværende direktiv være berettiget til at forvalte investeringsinstitutter, som er omhandlet i direktiv 2009/65/EF.
(4)
Formålet med dette direktiv er at tilvejebringe et indre marked for FAIF'er og en harmoniseret og stringent ramme for regulering af og tilsyn med alle FAIF'ers aktiviteter i Unionen, herunder FAIF'er, der har deres vedtægtsmæssige hjemsted i en medlemsstat (EU-FAIF'er), og FAIF'er, der har deres vedtægtsmæssige hjemsted i et tredjeland (ikke-EU-FAIF'er). Da de praktiske konsekvenser af og eventuelle vanskeligheder med en harmoniseret lovgivningsmæssig ramme og et indre marked for ikke-EU-FAIF'er, der udfører forvaltnings- og/eller markedsføringsaktiviteter i Unionen, og EU-FAIF'er, der forvalter ikke-EU-baserede alternative investeringsfonde (AIF'er), er usikre og vanskelige at forudsige på grund af manglende erfaringer i denne henseende, bør der fastlægges en vurderingsmekanisme. Det er hensigten efter en overgangsperiode på to år, at en harmoniseret ordning for markedsføringspas finder anvendelse på ikke-EU-FAIF'er, der udfører forvaltnings- og/eller markedsføringsaktiviteter i Unionen og EU-FAIF'er, der forvalter ikke-EU-AIF'er, i forlængelse af ikrafttrædelsen af en delegeret retsakt fra Kommissionen i denne henseende. Det er hensigten, at den harmoniserede ordning i en yderligere overgangsperiode på tre år består side om side med medlemsstaternes nationale ordninger på visse harmoniserede minimumsbetingelser. Efter denne periode på tre år med sameksistens, er det hensigten, at de nationale ordninger ophører efter ikrafttrædelsen af en yderligere delegeret retsakt fra Kommissionen.
(5)
Fire år efter dette direktivs gennemførelsesfrist bør Kommissionen vurdere dets anvendelse og anvendelsesområde i betragtning af dets mål, og det bør vurderes, om den harmoniserede EU-tilgang har medført nogen vedvarende større markedsforstyrrelser, og om dette direktiv fungerer effektivt i lyset af principperne for det indre marked og lige konkurrencevilkår.
(6)
Dette direktivs anvendelsesområde bør begrænses til enheder, der forvalter AIF'er som erhvervsmæssig virksomhed, uanset om AIF'en er af åben eller lukket art, uanset dens retlige form, og uanset om den er noteret eller ikke, og som tilvejebringer kapital fra en række investorer med henblik på investering af denne kapital til fordel for disse investorer efter en nærmere defineret investeringspolitik.
(7)
Investeringsforetagender såsom »family office vehicles«, der investerer investorernes private formuer uden at skaffe ekstern kapital, bør ikke anses for at være AIF'er i henhold til dette direktiv.
(8)
De enheder, der ikke anses for at være FAIF'er i henhold til dette direktiv, falder ikke ind under dets anvendelsesområde. Som følge heraf bør dette direktiv ikke finde anvendelse på holdingselskaber som defineret heri. Dog bør forvaltere af private equity-fonde eller FAIF'er, der forvalter AIF'er hvis aktier optages til handel på et reguleret marked, ikke udelukkes fra dets anvendelsesområde. Endvidere bør dette direktiv ikke finde anvendelse på forvaltningen af pensionskasser, ordninger for medarbejderdeltagelse eller opsparingsordninger, overnationale institutioner, nationale centralbanker eller nationale, regionale og lokale regeringer og organer eller institutioner, der forvalter fonde til støtte for socialsikrings- og pensionsordninger, securitisationsinstrumenter med særligt formål, eller forsikringsaftaler og joint ventures.
(9)
Investeringsselskaber, som har erhvervet tilladelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter (5), og kreditinstitutter, som har erhvervet tilladelse i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/48/EF af 14. juni 2006 om adgang til at optage og udøve virksomhed som kreditinstitut (6), bør ikke være forpligtet til at erhverve tilladelse i henhold til nærværende direktiv for at yde investeringsservice, som f.eks. individuel porteføljepleje i forbindelse med AIF'er. Investeringsselskaber bør imidlertid kun direkte eller indirekte kunne udbyde en AIF's andele eller aktier til eller placere sådanne andele eller aktier hos investorer i Unionen, hvis og i det omfang andelene eller aktierne kan markedsføres i overensstemmelse med dette direktiv. Når dette direktiv gennemføres i national lovgivning, bør medlemsstaterne tage højde for den regulerende hensigt med dette krav, og de bør sikre, at investeringsselskaber, som er etableret i et tredjeland, og som i medfør af den relevante nationale lovgivning kan yde investeringsservice i forbindelse med AIF'er, også er omfattet af anvendelsesområdet for dette krav. Disse enheders ydelse af investeringsservice i forbindelse med AIF'er bør aldrig føre til faktisk omgåelse af nærværende direktiv ved, at FAIF'en gøres til et tomt selskab, uanset om FAIF'en er etableret i Unionen eller i et tredjeland.
(10)
Dette direktiv regulerer ikke AIF'er. AIF'er bør derfor fortsat kunne reguleres og underlægges tilsyn på nationalt plan. Det ville være en uforholdsmæssigt stor opgave at regulere strukturen i eller sammensætningen af de af FAIF'er forvaltede AIF-porteføljer på EU-plan, og det ville være vanskeligt at fastsætte bestemmelser for en så omfattende harmonisering på grund af de meget forskellige typer AIF'er, der forvaltes af FAIF'er. Dette direktiv forhindrer derfor ikke medlemsstaterne i at indføre eller fortsat anvende nationale krav vedrørende AIF'er, der er etableret på deres område. En medlemsstats mulighed for at indføre krav ud over de krav, der gælder i andre medlemsstater, til AIF'er, der er etableret på dens område, bør ikke forhindre FAIF'er, der i overensstemmelse med dette direktiv har opnået tilladelse i andre medlemsstater, i at udøve retten til at markedsføre, til professionelle investorer i Unionen, visse AIF'er, som er etableret uden for den medlemsstat, der stiller yderligere krav, og som derfor ikke er omfattet af og ikke skal overholde de yderligere krav.
(11)
Flere af dette direktivs bestemmelser kræver, at FAIF'er sørger for overholdelse af krav, som FAIF'er i nogle fondsstrukturer ikke er ansvarlige for. Et eksempel herpå er fondsstrukturer, hvor ansvaret for at udpege depositaren påhviler AIF'en eller en anden enhed, der handler på AIF'ens vegne. I sådanne tilfælde har FAIF'en ikke den endelige kontrol over, om en depositar rent faktisk udpeges, medmindre AIF'en er internt forvaltet. Eftersom dette direktiv ikke regulerer AIF'er, kan det ikke forpligte en AIF til at udpege en depositar. Hvis en FAIF ikke sikrer overholdelse af de gældende krav til en AIF eller en anden enhed på dens vegne, bør de kompetente myndigheder kræve, at FAIF'en tager de nødvendige skridt til at rette op på situationen. Hvis den manglende overholdelse fortsætter på trods af sådanne skridt, og når der er tale om en EU-FAIF eller en ikke-EU-FAIF med tilladelse, der forvalter en EU-AIF, skal FAIF'en trække sig som forvalter af den pågældende AIF. Hvis FAIF'en ikke trækker sig, bør de kompetente myndigheder i dens hjemland kræve, at den trækker sig, og markedsføring af AIF'en bør ikke længere være tilladt i Unionen. Samme forbud bør gælde ikke-EU-FAIF'er med tilladelse, der markedsfører ikke-EU-AIF'er i Unionen.
(12)
Når der i dette direktiv henvises til interesserne for investorerne i en AIF, og medmindre andet udtrykkeligt er fastsat, henvises til investorernes interesser i deres særlige egenskab af investorer i AIF'en og ikke til investorernes individuelle interesser.
(13)
Med forbehold af de undtagelser og begrænsninger, der er fastsat heri, bør dette direktiv finde anvendelse på alle EU-FAIF'er, der forvalter EU-AIF'er eller ikke-EU-AIF'er, uanset om de markedsføres i Unionen eller ej, og på ikke-EU-FAIF'er, der forvalter EU-AIF'er, uanset om de markedsføres i Unionen eller ej, og på ikke-EU-FAIF'er, der markedsfører EU-AIF'er eller ikke-EU-AIF'er i Unionen.
(14)
Dette direktiv fastsætter krav til, hvordan FAIF'er bør forvalte AIF'er, som de er ansvarlige for. For ikke-EU-FAIF'er er dette begrænset til forvaltningen af EU-AIF'er og andre AIF'er, hvis andele eller aktier også markedsføres til professionelle investorer i Unionen.
(15)
Tilladelsen til EU-FAIF'er i medfør af dette direktiv omfatter forvaltningen af EU-AIF'er, der er etableret i FAIF'ens hjemland. Med forbehold af yderligere anmeldelseskrav omfatter dette endvidere markedsføring til professionelle investorer i Unionen af EU-AIF'er, der forvaltes af EU-FAIF'en, og forvaltning af EU-AIF'er, der er etableret i andre medlemsstater end den, der er FAIF'ens hjemland. Dette direktiv fastsætter også de betingelser, hvorpå EU-FAIF'er med tilladelse er berettigede til at markedsføre ikke-EU-AIF'er til professionelle investorer i Unionen, og de betingelser, hvorpå en ikke-EU-FAIF kan opnå tilladelse til at forvalte EU-AIF'er og/eller markedsføre AIF'er til professionelle investorer i Unionen med et markedsføringspas. I en periode, der er tiltænkt at være en overgangsperiode, bør medlemsstaterne også kunne tillade EU-FAIF'er at markedsføre ikke-EU-AIF'er alene på deres område og/eller tillade ikke-EU-FAIF'er at forvalte EU-AIF'er og/eller at markedsføre AIF'er til professionelle investorer alene på deres område i henhold til national lovgivning under forudsætning af, at visse minimumsbetingelser i medfør af dette direktiv er opfyldt.
(16)
Dette direktiv bør ikke finde anvendelse på FAIF'er, i det omfang de forvalter AIF'er, hvis eneste investorer selv er FAIF'er eller deres modervirksomheder, deres dattervirksomheder eller andre dattervirksomheder af deres modervirksomheder, og hvor disse investorer ikke selv er AIF'er.
(17)
Dette direktiv fastsætter desuden en mere lempelig ordning for FAIF'er, hvis samlede forvaltede AIF-aktiver ligger under en tærskelværdi på 100 mio. EUR, og for FAIF'er, som kun forvalter ikke-gearede AIF'er, som ikke indrømmer investorer indløsningsrettigheder i en periode på fem år, og hvis samlede forvaltede AIF-aktiver ligger under en tærskelværdi på 500 mio. EUR. Selv om de pågældende FAIF'ers aktiviteter ikke hver for sig kan forventes at få væsentlige konsekvenser for den finansielle stabilitet, kan deres aktiviteter eventuelt tilsammen forårsage systemiske risici. Sådanne FAIF'er bør derfor ikke være underlagt fuld tilladelse, men registrering i deres hjemlande og bør som et af kravene give deres kompetente myndigheder relevante oplysninger om de vigtigste instrumenter, de handler med, og om de forvaltede AIF'ers vigtigste eksponeringer og vigtigste koncentrationer. For at kunne udøve de rettigheder, der indrømmes i henhold til dette direktiv, bør disse mindre FAIF'er kunne behandles som FAIF'er i henhold til opt-in-proceduren fastsat i dette direktiv. Denne undtagelse bør ikke begrænse medlemsstaternes muligheder for at pålægge de FAIF'er, der har valgt ikke at blive omfattet af direktivet, strengere krav.
(18)
Ingen EU-FAIF bør kunne forvalte og/eller markedsføre EU-AIF'er til professionelle investorer i Unionen, medmindre der er givet tilladelse dertil i medfør af dette direktiv. En FAIF, der har erhvervet tilladelse i medfør af dette direktiv, bør til enhver tid opfylde de betingelser for tilladelse, som er fastsat i dette direktiv.
(19)
Så snart det er tilladt i henhold til dette direktiv, bør en ikke-EU-FAIF, der har til hensigt at forvalte EU-AIF'er og/eller markedsføre AIF'er i Unionen med et markedsføringspas, eller en EU-FAIF, som har til hensigt at markedsføre ikke-EU-AIF'er i Unionen med et markedsføringspas, også have tilladelse i medfør af dette direktiv. En medlemsstat bør også, i det mindste i en overgangsperiode, kunne tillade en ikke-EU-FAIF at markedsføre AIF'er og en EU-FAIF at markedsføre ikke-EU-AIF'er i den pågældende medlemsstat, forudsat at minimumsbetingelserne i dette direktiv er opfyldt.
(20)
Afhængigt af deres retlige form bør AIF'er kunne være enten eksternt eller internt forvaltet. AIF'er anses for internt forvaltet, hvis forvaltningsfunktionerne udføres af ledelsesorganet eller en anden intern ressource i AIF'en. Når AIF'ens retlige form muliggør intern forvaltning, og når AIF'ens ledelsesorgan vælger ikke at udpege en ekstern FAIF, er AIF'en også en FAIF og bør derfor overholde alle krav til FAIF'er i henhold til dette direktiv og meddeles tilladelse som sådan. En FAIF, som er en internt forvaltet AIF, bør imidlertid ikke meddeles tilladelse som ekstern forvalter af andre AIF'er. En AIF bør anses for at være eksternt forvaltet, når en ekstern juridisk person er blevet udpeget som forvalter af AIF'en eller på dennes vegne, og i kraft af denne udpegelse er ansvarlig for at forvalte AIF'en. Når en ekstern FAIF er blevet udpeget til at forvalte en bestemt AIF, bør denne FAIF ikke anses for at levere investeringsydelsen porteføljepleje som defineret i artikel 4, stk. 1, nr. 9), i direktiv 2004/39/EF, men bør i stedet anses for at levere kollektiv porteføljepleje i overensstemmelse med nærværende direktiv.
(21)
Ved forvaltning af AIF'er bør forstås, at der mindst leveres investeringsforvaltningsydelser. Den enkelte FAIF, der udpeges i henhold til dette direktiv, bør aldrig gives tilladelse til at levere porteføljepleje uden samtidig at levere risikostyring og omvendt. Med forbehold af betingelserne i dette direktiv bør en FAIF med tilladelse imidlertid ikke hindres i også at beskæftige sig med administration og markedsføring af en AIF eller i at beskæftige sig med aktiviteter i forbindelse med AIF'ens aktiver. En ekstern FAIF bør ikke hindres i også at levere ydelsen investeringsporteføljepleje i henhold til den enkelte investors afgivne mandat med skønsmæssige beføjelser, herunder pleje af porteføljer, der ejes af pensionsfonde og arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser, som er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/41/EF af 3. juni 2003 om arbejdsmarkedsrelaterede pensionskassers aktiviteter og tilsynet hermed (7), og bør heller ikke hindres i at levere de accessoriske tjenesteydelser investeringsrådgivning, opbevaring og forvaltning af andele i institutter for kollektiv investering og modtagelse og formidling af ordrer. Efter godkendelse i henhold til direktiv 2009/65/EF bør en ekstern FAIF kunne forvalte investeringsinstitutter.
(22)
Det er nødvendigt at sikre, at FAIF'er driver virksomhed, som er underkastet grundig ledelseskontrol. FAIF'er bør forvaltes og organiseres på en sådan måde, at interessekonflikter minimeres. De organisatoriske krav, der er fastsat i dette direktiv, bør ikke berøre de systemer og kontroller, der er fastsat i national lovgivning, for registrering af personer, der arbejder i eller for en FAIF.
(23)
Det er nødvendigt at fastsætte minimumskapitalkrav for at sikre, at en FAIF leverer kontinuerlige og regelmæssige forvaltningsydelser i forbindelse med AIF'er og for at dække FAIF'ers potentielle eksponering i forhold til erhvervsansvar i forbindelse med alle deres aktiviteter, herunder forvaltningen af AIF'er på grundlag af et delegeret mandat. FAIF'er bør frit kunne vælge, om de potentielle risici for erhvervsansvar dækkes gennem ekstra egenkapital eller gennem en passende erhvervsansvarsforsikring.
(24)
For at tage højde for den potentielt skadelige effekt, som dårligt udformede aflønningsstrukturer kan have på sund forvaltning af risici og kontrol med enkeltpersoners risikovillige adfærd, bør FAIF'er pålægges en udtrykkelig forpligtelse til at etablere og opretholde aflønningspolitikker og -praksisser, som er i overensstemmelse med sund og effektiv risikoforvaltning for de personalekategorier, hvis professionelle aktiviteter har væsentlig indflydelse på risikoprofilen i de AIF'er, de forvalter. Disse personalekategorier bør mindst omfatte ledelsen, risikotagere, medarbejdere med kontrolfunktioner samt alle medarbejdere, hvis samlede løn ligger inden for samme lønramme som ledelse og risikotagere.
(25)
Principperne for aflønningspolitikker bør anerkende, at FAIF'er kan anvende disse politikker på forskellige måder, alt efter deres størrelse og størrelsen af de AIF'er, de forvalter, deres interne organisation og deres aktiviteters art, formål og kompleksitet.
(26)
De principper for en forsvarlig aflønningspolitik, som er fastsat i Kommissionens henstilling 2009/384/EF af 30. april 2009 om aflønningspolitik i finanssektoren (8), er forenelige med og supplerer dette direktivs principper.
(27)
Med henblik på at harmonisere tilsynsmetoderne ved vurderingen af aflønningspolitikker og -praksisser bør Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (9) (ESMA) sikre, at der findes retningslinjer for forsvarlige aflønningspolitikker i FAIF-sektoren. Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (10) bør bistå ESMA ved udarbejdelsen af sådanne retningslinjer.
(28)
Bestemmelserne om aflønning berører ikke den uforbeholdne udøvelse af de grundlæggende rettigheder i overensstemmelse med traktaterne, navnlig artikel 153, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), de generelle principper i den nationale aftaleret og arbejdsmarkedsret, den gældende lovgivning om aktionærers rettigheder og deltagelse, de generelle ansvarsområder for den pågældende virksomheds administrative organer og tilsynsorganer og heller ikke arbejdsmarkedets parters ret til at indgå og håndhæve kollektive overenskomster i overensstemmelse med nationale love og traditioner.
(29)
En pålidelig og objektiv værdiansættelse af aktiverne er af afgørende betydning for beskyttelsen af investorinteresser. FAIF'er anvender forskellige metodologier og systemer til værdiansættelse af aktiver alt efter de aktiver og markeder, de overvejende investerer i. Det er hensigtsmæssigt at anerkende disse forskelle, men dog i alle tilfælde at kræve, at FAIF'er gennemfører værdiansættelsesprocedurer, der fører til korrekt værdiansættelse af aktiver i AIF'er. Proceduren for værdiansættelse af aktiver og beregning af nettoaktivværdien bør være funktionelt uafhængig af FAIF'ens porteføljepleje og aflønningspolitik, og andre foranstaltninger skal sikre, at interessekonflikter og utilbørlig påvirkning af arbejdstagerne undgås. FAIF'er bør på visse betingelser kunne udpege en ekstern valuar til at varetage værdiansættelsesfunktionen.
(30)
En FAIF bør under overholdelse af strenge begrænsninger og krav, herunder eksistensen af en objektiv grund, kunne delegere udøvelsen på dens vegne af nogle af sine funktioner i henhold til dette direktiv med henblik på at øge effektiviteten i udøvelsen af sin virksomhed. Videredelegering bør også være tilladt på samme betingelser. FAIF'er bør imidlertid til enhver tid fortsat være ansvarlig for korrekt varetagelse af sine delegerede funktioner og overholdelse af dette direktiv.
(31)
De strenge begrænsninger og krav, der er fastsat vedrørende FAIF'ers delegering af opgaver, bør finde anvendelse på delegering af investeringsforvaltningsfunktioner beskrevet i bilag I. Delegering af støtteopgaver såsom de administrative eller tekniske funktioner, der udføres af FAIF'en som en del af dens forvaltningsopgaver, bør ikke være underlagt de specifikke begrænsninger og krav, der er fastsat i dette direktiv.
(32)
Den seneste udvikling har understreget det påtrængende behov for at adskille opbevaringen af aktiver og forvaltningsfunktionerne og holde investorernes aktiver adskilt fra forvalterens. Selv om FAIF'er forvalter AIF'er med forskellige forretningsmodeller og ordninger for bl.a. opbevaring af aktiver, er det afgørende, at der udpeges en depositar, som er adskilt fra FAIF'en, til at udøve depositarfunktioner vedrørende AIF'er.
(33)
Bestemmelserne i dette direktiv vedrørende udpegelsen af depositaren og dennes opgaver bør finde anvendelse på alle AIF'er, der forvaltes af en FAIF i henhold til dette direktiv, og dermed på alle AIF-forretningsmodeller. De bør imidlertid tilpasses de forskellige forretningsmodellers særlige karakteristika. For nogle forretningsmodeller er visse depositaropgaver mere relevante end for andre, afhængig af hvilken type aktiver AIF'erne investerer i, og de opgaver der knytter sig til disse aktiver.
(34)
For AIF'er, der ikke kan gøre nogen indløsningsrettigheder gældende i en periode på fem år efter tidspunktet for de første investeringer, og som ifølge deres fundamentale investeringspolitik generelt ikke investerer i aktiver, der skal opbevares som fastsat i dette direktiv, eller generelt investerer i udstedere og unoterede selskaber for potentielt at opnå kontrol over sådanne selskaber i overensstemmelse med dette direktiv, som f.eks. private equity-fonde, venturekapitalfonde og realkreditfonde, bør medlemsstaterne kunne tillade, at en notar, en advokat, en registrator eller en anden enhed udpeges til at udføre depositarfunktioner. I disse tilfælde bør depositarfunktionerne være en del af de professionelle eller erhvervsmæssige aktiviteter med hensyn til hvilke, den udpegede enhed er registreringspligtig i medfør af lovgivning, lovbestemmelser, administrative bestemmelser eller fagetiske regler og som kan stille tilstrækkelige finansielle og professionelle garantier for effektivt at sætte den i stand til at udføre de pågældende depositarfunktioner og opfylde de krav, der er forbundet med disse opgaver. Dette tager højde for gældende praksis for så vidt angår visse typer af lukkede fonde. Hvad angår alle andre AIF'er bør depositaren imidlertid være et kreditinstitut, et investeringsselskab eller en anden enhed, der har erhvervet tilladelse i medfør af direktiv 2009/65/EF, på grund af opbevaringsfunktionens vigtighed. Alene hvad angår ikke-EU-AIF'er bør depositaren også kunne være et kreditinstitut eller enhver anden enhed af samme type som de i denne betragtning nævnte enheder, forudsat at enheden er underlagt effektiv tilsynsmæssig regulering og overvågning, som svarer til EU-retten, og som håndhæves effektivt.
(35)
Depositaren bør have sit vedtægtsmæssige hjemsted eller en filial i samme land som AIF'en. Det bør kun være muligt for en ikke-EU-AIF at have en depositar, der er etableret i det relevante tredjeland, såfremt bestemte betingelser er opfyldt. Kommissionen bør tillægges beføjelser til på grundlag af kriterierne i delegerede retsakter at vedtage gennemførelsesbestemmelser, hvoraf det fremgår, at tilsynsmæssig regulering og overvågning foretaget af et tredjeland svarer til EU-retten og håndhæves effektivt. Desuden bør mæglingsproceduren i artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010 finde anvendelse i tilfælde af, at kompetente myndigheder er uenige om den korrekte anvendelse af de andre supplerende betingelser. Som et alternativ for ikke-EU-AIF'er bør depositaren også kunne være etableret i hjemlandet eller i givet fald referencemedlemsstaten for den FAIF, der forvalter den pågældende AIF.
(36)
Kommissionen opfordres til at undersøge mulighederne for at forelægge et passende horisontalt lovforslag, som præciserer depositarens ansvar og pligter og fastsætter, hvilken ret en depositar i én medlemsstat har til at tilbyde sine ydelser i en anden medlemsstat.
(37)
Depositaren bør have ansvaret for grundig overvågning af AIF'ens cash flow og navnlig for at sikre, at investorkapital og kontanter tilhørende AIF'en, eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, bogføres korrekt på konti, der åbnes i AIF'ens navn eller i den FAIF's navn, der handler på vegne af AIF'en, eller den depositars navn, der handler på vegne af AIF'en. Depositaren bør også have ansvaret for opbevaring af AIF'ens aktiver, herunder opbevaring af finansielle instrumenter, der kan registreres på en konto for finansielle instrumenter, der åbnes i depositarens regnskaber, samt alle finansielle instrumenter, der fysisk kan overdrages til depositaren, og for kontrol af, at AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en har ejendomsretten til alle andre aktiver. Når det sikres, at investorkapital bogføres på kontantkonti, bør depositaren tage højde for principperne i artikel 16 i Kommissionens direktiv 2006/73/EF af 10. august 2006 om gennemførelse af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF for så vidt angår de organisatoriske krav til og betingelserne for drift af investeringsselskaber samt definitioner af begreber med henblik på nævnte direktiv (11).
(38)
En depositar bør handle ærligt, retfærdigt, professionelt og uafhængigt og i AIF'ens eller AIF'ens investorers interesse.
(39)
Det bør være muligt for en depositar at delegere opbevaring af aktiver til tredjemand, der for sit vedkommende bør kunne videredelegere denne funktion. Såvel delegering som videredelegering bør imidlertid være objektivt begrundet og underlagt strenge egnethedskrav til den tredjemand, der betros denne delegerede funktion, og til den passende dygtighed, omhu og hurtighed, hvormed depositaren bør udvælge, udpege og undersøge denne tredjemand.
(40)
En tredjemand, til hvem opbevaring af aktiver delegeres, bør være i stand til at føre en fælles, separat konto for flere AIF'er (en såkaldt »samlekonto«).
(41)
Det bør ikke anses for at være delegering af opbevaringsfunktioner at overdrage opbevaringen af aktiver til udbyderen af et værdipapirafviklingssystem, som er udpeget med henblik på Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 98/26/EF af 19. maj 1998 om endelig afregning i betalingssystemer og værdipapirafviklingssystemer (12) eller at overdrage levering af tilsvarende ydelser til tredjelandsværdipapirafviklingssystemer.
(42)
De strenge begrænsninger og krav, der er fastsat vedrørende depositarens delegering af opgaver, bør finde anvendelse på delegering af dennes specifikke funktioner som depositar, dvs. overvågning af cash flow, opbevaring af aktiver samt tilsynsfunktioner. Delegering af andre støtteopgaver, der er knyttet til depositaropgaverne, såsom de administrative eller tekniske funktioner, der udføres af depositaren som en del af dennes depositaropgaver, er ikke underlagt de specifikke begrænsninger og krav, der er fastsat i dette direktiv.
(43)
Dette direktiv tager endvidere højde for, at mange AIF'er, og navnlig hedgefonde, for nuværende benytter en prime broker. Dette direktiv sikrer, at AIF'er fortsat kan benytte en prime brokers funktioner. Medmindre sidstnævnte imidlertid funktionelt og hierarkisk har adskilt varetagelsen af sine depositarfunktioner fra sine opgaver som prime broker, og de potentielle interessekonflikter er tilstrækkeligt påvist, styret og oplyst til AIF'ens investorer, bør ingen prime broker udpeges som depositar, eftersom prime brokere optræder som modparter til AIF'er og derfor ikke samtidig kan handle i AIF'ens interesse, som det kræves af en depositar. Depositarer bør have mulighed for at delegere opbevaringsopgaver til en eller flere prime brokere eller andre tredjemænd. Ud over de delegerede opbevaringsopgaver bør prime brokere have mulighed for at tilbyde mæglertjenesteydelser til AIF'en. Disse mæglertjenesteydelser bør ikke udgøre en del af delegeringsaftalen.
(44)
Depositaren bør være ansvarlig for de tab, som FAIF'en, AIF'en og investorerne måtte lide. Dette direktiv skelner mellem tab af finansielle instrumenter, som opbevares i depot, og eventuelle andre tab. I tilfælde af andre tab end tab af finansielle instrumenter, der opbevares i depot, bør depositaren være ansvarlig, når der er tale om forsæt eller forsømmelse. Når depositaren opbevarer aktiver i depot, og disse aktiver går tabt, bør depositaren være ansvarlig, medmindre vedkommende kan bevise, at tabet skyldes en ekstern hændelse, som depositaren ikke med rimelighed kunne forventes at have kontrol over, og hvis konsekvenser ville have været uundgåelige, også selv om depositaren har truffet alle rimelige forholdsregler. I den forbindelse bør depositaren eksempelvis ikke være i stand til at påberåbe sig visse interne hændelser, såsom en medarbejders svigagtige handling, for at frigøre sig fra sit ansvar.
(45)
Når depositaren delegerer opbevaringsopgaver, og de finansielle instrumenter, der opbevares af tredjemand, går tabt, bør depositaren være ansvarlig. Forudsat at depositaren imidlertid udtrykkeligt har fået tilladelse til at frigøre sig fra ansvaret med forbehold af aftalemæssig overdragelse af et sådant ansvar til den pågældende tredjemand i medfør af en skriftlig aftale mellem depositaren og AIF'en eller den FAIF, der handler på vegne af AIF'en, hvori en sådan ansvarsfrigørelse er objektivt begrundet, og at tredjemanden kan holdes ansvarlig for tabet på grundlag af en aftale mellem depositaren og tredjemanden, bør depositaren kunne frigøre sig fra ansvaret, hvis denne kan bevise at have udvist passende dygtighed, omhu og hurtighed, og hvis de specifikke krav til delegering er opfyldt. Ved at indføre kravet om kontraktmæssig overdragelse af ansvar til tredjemand sigter direktivet mod at binde eksterne virkninger til sådanne kontrakter, der gør tredjemand direkte ansvarlig over for AIF'en, eller AIF'ens investorer, for tab af finansielle instrumenter, som opbevares i depot.
(46)
Desuden bør depositaren, når lovgivningen i et tredjeland kræver, at visse finansielle instrumenter opbevares i depot hos en lokal enhed, og der ikke er nogen lokale enheder, der opfylder kravene vedrørende depositardelegering, kunne frigøre sig fra sit ansvar under forudsætning af: at den pågældende AIF's regler eller vedtægter udtrykkeligt tillader en sådan ansvarsfrigørelse, at investorerne forud for deres investering er blevet behørigt oplyst om denne ansvarsfrigørelse og de omstændigheder, der berettiger den, at AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en har pålagt depositaren at delegere opbevaring af sådanne finansielle instrumenter til en lokal enhed, at der findes en skriftlig aftale mellem depositaren og AIF'en, eller FAIF'en på vegne af AIF'en, som udtrykkeligt tillader en sådan ansvarsfrigørelse, og at der findes en skriftlig aftale mellem depositaren og tredjemand, som udtrykkeligt overdrager depositarens ansvar til denne tredjemand og gør det muligt for AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en at gøre krav gældende over for denne tredjemand i forbindelse med tabet af finansielle instrumenter eller for depositaren at gøre et sådant krav gældende på deres vegne.
(47)
Dette direktiv bør ikke berøre eventuelle fremtidige lovgivningsforanstaltninger for så vidt angår depositaren i direktiv 2009/65/EF, da investeringsinstitutter og AIF'er er forskellige både i deres investeringsstrategier og med hensyn til den type investorer, de er beregnet på.
(48)
En FAIF bør for hvert finansår stille en årsrapport for hver EU-AIF, som den forvalter, og for hver AIF, som den markedsfører i Unionen, til rådighed senest seks måneder efter regnskabsårets afslutning i overensstemmelse med dette direktiv. Denne frist på seks måneder bør ikke berøre medlemsstaternes ret til at indføre en kortere frist.
(49)
Henset til, at det er muligt for en FAIF at anvende gearing og under særlige omstændigheder medvirke til at fremkalde systemiske risici eller uro på markederne, bør der stilles særlige krav til FAIF'er, der anvender gearing. Indsamlingen af de nødvendige oplysninger til at afdække, overvåge og reagere på disse risici har ikke været ensartet i hele Unionen og videreformidlet til alle medlemsstater med henblik på at identificere potentielle risikokilder for stabiliteten på Unionens finansielle markeder. For at afhjælpe denne situation bør der stilles særlige krav til FAIF'er, som i væsentlig udstrækning anvender gearing på AIF-niveau. Sådanne FAIF'er bør pålægges at offentliggøre oplysninger om det generelle gearingsniveau, der anvendes, den gearing, der opstår ved lån af kontante midler eller værdipapirer og den gearing, der opstår gennem positioner i derivater, genanvendelse af aktiver samt de største kilder til gearing i deres AIF'er. Oplysninger indsamlet af de kompetente myndigheder bør udveksles med andre myndigheder i Unionen samt med ESMA og med Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici (ESRB) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1092/2010 af 24. november 2010 om makrotilsyn på EU-plan med det finansielle system og om oprettelse af et europæisk udvalg for systemiske risici (13) for at gøre det lettere dels at foretage en kollektiv analyse af virkningerne af denne gearing af AIF'er forvaltet af FAIF'er for det finansielle system i Unionen, dels at fastlægge et fælles modtræk. Hvis en eller flere AIF'er, der forvaltes af en FAIF, potentielt kan udgøre en vigtig kilde til modpartsrisiko for et kreditinstitut eller en anden systemisk relevant institution i andre medlemsstater, bør sådanne oplysninger også udveksles med de relevante myndigheder.
(50)
Med henblik på at sikre en ordentlig vurdering af de risici, en FAIF påfører de AIF'er, som den forvalter, ved at anvende gearing, bør FAIF'en påvise, at gearingsbegrænsningerne for hver AIF, som den forvalter, er rimelige, og at den til enhver tid overholder disse begrænsninger. Hvor det finansielle systems stabilitet og integritet kan være truet, bør de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland kunne fastsætte grænser for det gearingsniveau, som en FAIF kan anvende i AIF'er, som den forvalter. ESMA og ESRB bør informeres om alle foranstaltninger, der træffes i denne henseende.
(51)
Det anses også for nødvendigt at give ESMA mulighed for under hensyntagen til ESRB's råd at fastslå, at den gearing, en FAIF eller en gruppe af FAIF'er anvender, udgør en væsentlig risiko for det finansielle systems stabilitet og integritet, og at yde rådgivning til de kompetente myndigheder, som præciserer, hvilke afhjælpende foranstaltninger der skal træffes.
(52)
Det er nødvendigt at sikre, at de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland, de selskaber, som AIF'er forvaltet af en FAIF udøver kontrol over, og arbejdstagerne i sådanne selskaber modtager visse oplysninger, som er nødvendige, for at disse selskaber kan vurdere, hvordan denne kontrol vil påvirke deres situation.
(53)
Når FAIF'er forvalter AIF'er, der kontrollerer en udsteder, hvis aktier er optaget til handel på et reguleret marked, bør der generelt offentliggøres oplysninger i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/25/EF af 21. april 2004 om overtagelsestilbud (14) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/109/EF af 15. december 2004 om harmonisering af gennemsigtighedskrav i forbindelse med oplysninger om udstedere, hvis værdipapirer er optaget til handel på et reguleret marked (15). Der bør gælde specifikke regler for FAIF'er, der forvalter AIF'er, som kontrollerer et unoteret selskab. For at sikre større gennemsigtighed vedrørende det kontrollerede selskab bør der indføres mere omfattende krav om gennemsigtighed, offentlighed og rapportering. Derudover bør den relevante AIF's årsrapporter suppleres med hensyn til det kontrollerede selskab, eller sådanne supplerende oplysninger bør medtages i årsrapporten for det kontrollerede selskab. Sådanne oplysninger bør gøres tilgængelige for arbejdstagerrepræsentanterne eller, hvor der ikke er sådanne, for arbejdstagerne selv, og for investorerne i den relevante AIF.
(54)
Særlige krav om oplysning af arbejdstagerne i bestemte selskaber finder anvendelse i tilfælde, hvor AIF'er opnår kontrol over sådanne selskaber i overensstemmelse med dette direktiv. I de fleste tilfælde har FAIF'en imidlertid ikke kontrol over AIF'en, medmindre det er en internt forvaltet AIF. Desuden er der i henhold til de generelle selskabsretlige principper ikke nogen direkte forbindelse mellem aktionærerne og arbejdstagerrepræsentanterne eller, hvor der ikke er sådanne, arbejdstagerne selv. Af disse grunde kan der ikke i medfør af dette direktiv pålægges en aktionær eller dennes forvalter, dvs. AIF'en og FAIF'en, nogen direkte oplysningskrav i forhold til arbejdstagerrepræsentanterne eller, hvor der ikke er sådanne, arbejdstagerne selv. For så vidt angår oplysningskravet over for sådanne arbejdstagerrepræsentanter eller, hvor der ikke er sådanne, arbejdstagerne selv, bør dette direktiv fastsætte en forpligtelse for den pågældende FAIF til at gøre alle bestræbelser på at sikre, at det berørte selskabs bestyrelse fremlægger de relevante oplysninger for arbejdstagerrepræsentanterne eller, hvor der ikke er sådanne, for arbejdstagerne selv.
(55)
Kommissionen bør anmodes om at undersøge behovet og mulighederne for at ændre de informations- og oplysningskrav, der finder anvendelse i forbindelse med kontrol over unoterede selskaber eller udstedere, som generelt fastsat i dette direktiv uanset typen af investor.
(56)
Når en FAIF forvalter en eller flere AIF'er, som opnår kontrol over et unoteret selskab, bør FAIF'en også forsyne de kompetente myndigheder i sit hjemland med oplysninger om, hvordan opnåelsen af kontrollerende indflydelse blev finansieret. Denne forpligtelse til at oplyse om finansieringen bør også gælde, når en FAIF forvalter AIF'er, der opnår kontrol med en udsteder af aktier, der er optaget til handel på et reguleret marked.
(57)
Når en FAIF forvalter en eller flere AIF'er, som opnår kontrol over et unoteret selskab eller en udsteder, bør den pågældende FAIF i en 24-måneders periode efter AIF'ernes opnåelse af kontrol over selskabet for det første ikke have lov til at formidle, støtte eller beordre nogen udlodning, kapitalnedsættelse, indløsning af andele og/eller selskabets erhvervelse af egne aktier i medfør af dette direktiv, for det andet, i det omfang FAIF'en har tilladelse til at stemme på vegne af AIF'erne i selskabets ledelsesorganer, ikke stemme for udlodning, kapitalnedsættelse, indløsning af andele og/eller selskabets erhvervelse af egne aktier i medfør af, hvad der er fastsat i dette direktiv, og bør for det tredje i enhver situation træffe alle rimelige forholdsregler for at forhindre udlodning, kapitalnedsættelse, indløsning af andele og/eller selskabets erhvervelse af egne aktier i medfør af dette direktiv. Når dette direktiv gennemføres i national lovgivning, bør medlemsstaterne tage højde for det regulerende formål med bestemmelserne i dette direktivs kapitel V, afdeling 2, og i denne forbindelse tage behørigt hensyn til behovet for lige konkurrencevilkår mellem EU-AIF'er og ikke-EU-AIF'er, som opnår kontrol med selskaber, der er etableret i Unionen.
(58)
Med hensyn til kravene om anmeldelse og offentliggørelse og de særlige beskyttelsesforanstaltninger mod selskabstømning i forbindelse med opnåelse af kontrol over et unoteret selskab eller en udsteder, bør der gælde en generel undtagelse for så vidt angår kontrol over små og mellemstore virksomheder og SPV-selskaber (Special Purpose Vehicles) med henblik på køb, besiddelse eller administration af fast ejendom. Desuden har disse krav ikke til formål at offentliggøre oplysninger om ejerforhold, som ville stille FAIF'en ringere i forhold til andre eventuelle konkurrenter, som f.eks. statsejede investeringsfonde, eller konkurrenter, som måtte ønske at tvinge selskabet til at dreje nøglen om ved at udnytte oplysningerne til egen fordel. Derfor bør alle anmeldelses- og offentliggørelsesforpligtelserne gælde med forbehold af betingelserne og begrænsningerne vedrørende fortrolige oplysninger i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/14/EF af 11. marts 2002 om indførelse af en generel ramme for information og høring af arbejdstagerne i Det Europæiske Fællesskab (16), og uden at dette berører direktiv 2004/25/EF og 2004/109/EF. Dette betyder, at medlemsstaterne inden for de i den nationale lovgivning fastsatte grænser og betingelser bør fastsætte, at arbejdstagerrepræsentanterne, samt enhver der bistår dem, ikke har lov til at videregive oplysninger, som i selskabets legitime interesse udtrykkeligt er givet dem i fortrolighed, til arbejdstagerne eller til tredjemand. Medlemsstaterne bør dog kunne give arbejdstagerrepræsentanterne, og enhver, der bistår dem, tilladelse til at videregive fortrolige oplysninger til arbejdstagerne og til tredjemand, hvis disse er bundet af tavshedspligt. Medlemsstaterne bør fastsætte, at de relevante FAIF'er ikke bør anmode om videregivelse af oplysninger fra bestyrelsen til arbejdstagerrepræsentanterne eller, hvor der ikke er sådanne, arbejdstagerne selv, når disse oplysninger er af en sådan karakter, at de i henhold til objektive kriterier i alvorlig grad vil skade det pågældende selskabs funktionsdygtighed eller vil påvirke det negativt. Anmeldelses- og offentliggørelseskravene og de særlige beskyttelsesforanstaltninger mod selskabstømning bør endvidere finde anvendelse med forbehold af eventuelle strengere regler, som medlemsstaterne måtte vedtage.
(59)
Dette direktiv fastsætter desuden de betingelser, hvorpå EU-FAIF'er kan markedsføre andele eller aktier i EU-AIF'er til professionelle investorer i Unionen. EU-FAIF'er må kun udføre sådan markedsføring, hvis FAIF'en overholder dette direktiv, og hvis markedsføringen foretages under anvendelse af et markedsføringspas, uden at dette berører FAIF'ers markedsføring af AIF'er, der ligger under tærskelværdierne i dette direktiv. FAIF'ers markedsføring af AIF'er under disse tærskelværdier bør kunne tillades af medlemsstaterne under anvendelse af nationale bestemmelser.
(60)
Andele eller aktier i en AIF bør udelukkende kunne blive noteret på en børs i Unionen, udbudt eller henlagt af tredjemand, der handler på vegne af FAIF'en i en given medlemsstat, hvis den pågældende FAIF, der forvalter AIF'en, selv har tilladelse til at markedsføre sidstnævntes andele eller aktier i den pågældende medlemsstat. Derudover kan anden national lovgivning eller EU-lovgivning såsom Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/71/EF af 4. november 2003 om det prospekt, der skal offentliggøres, når værdipapirer udbydes til offentligheden eller optages til handel (17) og direktiv 2004/39/EF også regulere distributionen af AIF'er til investorer i Unionen.
(61)
Mange EU-FAIF'er forvalter i øjeblikket ikke-EU-AIF'er. Det er hensigtsmæssigt at tillade EU-FAIF'er med tilladelse at forvalte ikke-EU-AIF'er uden at markedsføre dem i Unionen, uden at pålægge dem de strenge depositarkrav og kravene til årsrapport, som er fastsat i dette direktiv, eftersom disse krav er medtaget for at beskytte EU-investorer.
(62)
Efter ikrafttrædelsen af en delegeret retsakt vedtaget af Kommissionen i denne forbindelse, hvilket i princippet, under hensyntagen til ESMA's rådgivning, sker to år efter direktivets endelige frist for gennemførelse, bør EU-FAIF'er med tilladelse, som har til hensigt at markedsføre ikke-EU-AIF'er til professionelle investorer i deres hjemland og/eller i andre medlemsstater, have lov til at gøre dette med et markedsføringspas, for så vidt som de overholder dette direktiv. Denne ret bør dog underlægges anmeldelsesprocedurerne og ikke-EU-AIF'ens betingelser i relation til tredjelande.
(63)
I en overgangsperiode, som i princippet, under hensyntagen til ESMA's rådgivning, afsluttes ved en delegeret retsakt tre år efter indførelsen af markedsføringspasset for ikke-EU-FAIF'er, bør EU-FAIF'er, som har til hensigt at markedsføre ikke-EU-AIF'er i visse medlemsstater, men uden et markedsføringspas, også kunne meddeles tilladelse til at gøre dette af de pågældende medlemsstater, men kun for så vidt som de overholder dette direktiv med undtagelse af depositarkravene. Sådanne EU-FAIF'er bør imidlertid sikre, at der udpeges en eller flere enheder til at udføre depositarens opgaver. Endvidere bør passende samarbejdsaftaler med henblik på overvågning af systemiske risici og i overensstemmelse med internationale standarder være på plads mellem de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland og tilsynsmyndighederne i det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, med henblik på at sikre en effektiv udveksling af oplysninger, som sætter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland i stand til at udføre deres opgaver i overensstemmelse med dette direktiv. Samarbejdsaftalerne bør ikke bruges som en barriere for at hindre ikke-EU-AIF'er i at blive markedsført i en medlemsstat. Desuden bør det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, ikke være opført som et ikke-samarbejdsvilligt land og territorium af Den Finansielle Aktionsgruppe vedrørende Hvidvaskning af Penge og Finansiering af Terrorisme (FATF).
(64)
Efter ikrafttrædelsen af en delegeret retsakt vedtaget af Kommissionen i denne forbindelse, hvilket i princippet, under hensyntagen til ESMA's råd, sker to år efter fristen for gennemførelse af dette direktiv, bør et af dette direktivs grundlæggende principper være, at en ikke-EU-FAIF skal kunne drage fordel af de rettigheder, der følger af dette direktiv, såsom adgang til at markedsføre andele eller aktier i AIF'er i hele Unionen med et markedsføringspas, med forbehold af overholdelse af dette direktiv. Dette bør sikre lige konkurrencevilkår mellem EU-FAIF'er og ikke-EU-FAIF'er. Dette direktiv fastsætter derfor en procedure for meddelelse af tilladelse til ikke-EU-FAIF'er, som vil finde anvendelse efter ikrafttrædelsen af den delegerede retsakt vedtaget af Kommissionen i denne forbindelse. For at sikre, at en sådan overholdelse håndhæves, bør en medlemsstats kompetente myndigheder håndhæve overholdelsen af dette direktiv. For så vidt angår sådanne ikke-EU-FAIF'er bør de kompetente tilsynsmyndigheder være de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten som defineret i dette direktiv.
(65)
Hvis en ikke-EU-FAIF således har til hensigt at forvalte EU-AIF'er og/eller markedsføre AIF'er i Unionen ved hjælp af et markedsføringspas, bør den også pålægges at overholde dette direktiv, således at den er underlagt samme forpligtelser som EU-FAIF'er. Under ganske særlige omstændigheder, hvis og i det omfang overholdelse af en bestemmelse i dette direktiv er uforenelig med overholdelse af den lovgivning, som ikke-EU-FAIF'en eller ikke-EU-AIF'en, som markedsføres i Unionen, er underlagt, bør ikke-EU-FAIF'en kunne undtages fra overholdelse af den relevante bestemmelse i direktivet, hvis den kan påvise, at: det er umuligt at forene overholdelse af en bestemmelse i dette direktiv med overholdelse af en præceptiv bestemmelse i den lovgivning, som ikke-EU-FAIF'en eller ikke-EU-AIF'en, som markedsføres i Unionen, er underlagt, at den lovgivning, som ikke-EU-FAIF'en eller ikke-EU-AIF'en er underlagt, fastsætter en tilsvarende bestemmelse med samme regulerende formål og med samme beskyttelsesniveau for investorerne i den relevante AIF, og at ikke-EU-FAIF'en eller ikke-EU-AIF'en overholder den tilsvarende bestemmelse.
(66)
Endvidere bør en ikke-EU-FAIF, der har til hensigt at forvalte EU-AIF'er og/eller at markedsføre AIF'er i Unionen med et markedsføringspas, overholde en særlig tilladelsesprocedure, og visse specifikke krav skal opfyldes vedrørende det tredjeland, hvor ikke-EU-FAIF'en og i givet fald ikke-EU-AIF'en er hjemmehørende.
(67)
ESMA bør rådgive om fastsættelsen af referencemedlemsstaten og, hvor det er relevant, om undtagelse i tilfælde af uforenelighed med en tilsvarende bestemmelse. Der bør gælde særlige krav til udveksling af oplysninger mellem referencemedlemsstatens kompetente myndigheder og de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtslande. Desuden bør mæglingsproceduren i artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010 finde anvendelse i tilfælde af, at medlemsstaters kompetente myndigheder er uenige om fastsættelsen af referencemedlemsstaten, anvendelse af undtagelsesbestemmelsen i tilfælde af uforenelighed mellem overholdelse af dette direktiv og overholdelse af tilsvarende bestemmelser i et tredjeland, og vurdering af opfyldelsen af de specifikke krav vedrørende det tredjeland, hvor ikke-EU-FAIF'en og, hvor det er relevant, ikke-EU-AIF'en er hjemmehørende.
(68)
ESMA bør hvert år gennemføre et peer review af de kompetente myndigheders tilsynsaktiviteter i forbindelse med tilladelse af og tilsyn med ikke-EU-FAIF'er med henblik på yderligere at styrke konsekvensen i resultaterne af tilsynet i overensstemmelse med artikel 30 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
(69)
I en overgangsperiode, som i princippet, under hensyntagen til ESMA's råd, afsluttes ved en delegeret retsakt tre år efter indførelsen af markedsføringspasset for ikke-EU-FAIF'er, bør en ikke-EU-FAIF, som kun har til hensigt at markedsføre AIF'er i visse medlemsstater og uden et sådant markedsføringspas, også kunne meddeles tilladelse til at gøre dette af de pågældende medlemsstater, men kun for så vidt som visse minimumsbetingelser er opfyldt. Disse ikke-EU-FAIF'er bør være underlagt regler, som mindst svarer til dem, der gælder for EU-FAIF'er, der forvalter EU-AIF'er, for så vidt angår oplysninger til investorer. For at lette overvågningen af systemiske risici bør sådanne ikke-EU-FAIF'er også være underlagt rapporteringsforpligtelser over for de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor AIF'er markedsføres. Derfor skal sådanne FAIF'er opfylde dette direktivs åbenhedskrav og forpligtelserne for FAIF'er, der forvalter AIF'er, der opnår kontrol over unoterede selskaber og udstedere. Endvidere bør der med henblik på overvågning af systemiske risici og i overensstemmelse med internationale standarder foreligge hensigtsmæssige samarbejdsaftaler mellem de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvor AIF'erne markedsføres, hvor relevant de berørte EU-FAIF'ers kompetente myndigheder, og tilsynsmyndighederne i det tredjeland, hvor ikke-EU-FAIF'en er etableret og, hvor relevant, tilsynsmyndighederne i det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, for at sikre en effektiv udveksling af oplysninger, som sætter de kompetente myndigheder i stand til at udføre deres opgaver i overensstemmelse med dette direktiv. Samarbejdsaftalerne bør ikke bruges som en barriere for at hindre tredjelandsfonde i at blive markedsført i en medlemsstat. Endelig bør det tredjeland, hvor ikke-EU-FAIF'en eller ikke-EU-AIF'en er etableret, ikke være opført som et ikke-samarbejdsvilligt land og territorium af FATF.
(70)
Dette direktiv bør ikke indvirke på den nuværende situation, hvor en professionel investor, der er etableret i Unionen, på eget initiativ kan investere i AIF'er, uanset hvor FAIF'en og/eller AIF'en er etableret.
(71)
Medlemsstaterne bør kunne tillade, at alle eller visse typer AIF'er, der forvaltes af FAIF'er, markedsføres til detailinvestorer på deres område. Hvis en medlemsstat tillader markedsføring af visse typer AIF'er, bør medlemsstaten i hvert enkelt tilfælde vurdere, om en bestemt AIF bør betragtes som en type AIF, der må markedsføres til detailinvestorer på dens område. Med forbehold af andre EU-retsakters anvendelse bør medlemsstaterne i sådanne tilfælde kunne indføre strengere krav for AIF'er og FAIF'er som forudsætning for markedsføring til detailinvestorer end dem, der gælder for AIF'er, der markedsføres til professionelle investorer på deres område, uanset om sådanne AIF'er markedsføres inden for et lands grænser eller på tværs af disse. Giver en medlemsstat tilladelse til at markedsføre AIF'er til detailinvestorer på sit område, bør denne mulighed kunne udnyttes, uanset i hvilken medlemsstat FAIF'en, der forvalter AIF'erne, er etableret, og medlemsstaterne bør ikke indføre strengere krav eller yderligere krav for EU-AIF'er, der er etableret i en anden medlemsstat og markedsføres på tværs af grænserne, end for AIF'er, der markedsføres inden for et lands grænser. Derudover bør FAIF'er, investeringsselskaber, som har opnået tilladelse i henhold til direktiv 2004/39/EF, og kreditinstitutter, som har opnået tilladelse i henhold til direktiv 2006/48/EF, og som yder investeringsservice til detailkunder, tage højde for eventuelt yderligere krav ved vurderingen af, om en bestemt AIF er velegnet til en individuel detailkunde, eller hvorvidt den er et komplekst eller et ikke-komplekst finansielt instrument.
(72)
Det er nødvendigt at præcisere, hvilke beføjelser og opgaver der tilkommer de kompetente myndigheder, som er ansvarlige for gennemførelsen af dette direktiv, og styrke de mekanismer, der er nødvendige for at sikre et effektivt grænseoverskridende tilsynssamarbejde. Under visse omstændigheder bør de kompetente myndigheder i en FAIF's værtsland kunne træffe direkte foranstaltninger for at føre tilsyn med overholdelse af bestemmelser, som de har ansvaret for. For så vidt angår øvrige bestemmelser bør de kompetente myndigheder i værtslandet under visse omstændigheder kunne kræve, at de kompetente myndigheder i hjemlandet træffer foranstaltninger, og kunne skride ind, hvis der ikke bliver truffet sådanne foranstaltninger.
(73)
Dette direktiv fastsætter endvidere en generelt koordinerende rolle for ESMA samt muligheden for obligatoriske mæglingsprocedurer under ledelse af ESMA med henblik på bilæggelse af tvister mellem kompetente myndigheder.
(74)
ESMA bør udarbejde udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder om indholdet af de samarbejdsaftaler, der skal indgås mellem FAIF'ens hjemland eller dens referencemedlemsstat, og de relevante tredjelandstilsynsmyndigheder, samt om procedurerne for udveksling af oplysninger. Udkastet til reguleringsmæssige tekniske standarder bør sikre, at alle nødvendige oplysninger i henhold til disse samarbejdsaftaler forelægges de kompetente myndigheder i såvel hjemlandet som i værtslandet, således at de kan udøve deres tilsyns- og undersøgelsesbeføjelser i henhold til dette direktiv. ESMA bør desuden have en formidlende rolle i forbindelse med forhandlingen og indgåelsen af samarbejdsaftalerne. ESMA bør f.eks. kunne benytte denne faciliterende rolle til at fastlægge et standardformat for sådanne samarbejdsaftaler.
(75)
Medlemsstaterne bør fastsætte regler om sanktioner for overtrædelse af dette direktiv og sikre, at de anvendes. Sådanne sanktioner bør være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsen og have afskrækkende virkning.
(76)
Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, der navnlig er nedfældet i TEUF og i Den Europæiske Unions charter (charteret) om grundlæggende rettigheder, særlig retten til beskyttelse af personoplysninger, som er nedfældet i artikel 16 i TEUF og i charterets artikel 8. Enhver udveksling eller videregivelse af oplysninger fra kompetente myndigheder bør være i overensstemmelse med reglerne om videregivelse af personoplysninger som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (18). Enhver udveksling eller videregivelse af oplysninger fra ESMA bør være i overensstemmelse med reglerne om videregivelse af personoplysninger som fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (19), som fuldt ud finder anvendelse på behandlingen af personoplysninger i forbindelse med dette direktiv.
(77)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af dette direktiv bør Kommissionen tildeles gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (20).
(78)
Kommissionen bør tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF, hvor det udtrykkeligt fremgår af dette direktiv. Kommissionen bør navnlig tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter til præcisering af gearingsmetoderne som defineret i dette direktiv, herunder eventuelle finansielle og/eller retlige strukturer, der involverer tredjemand kontrolleret af den relevante AIF, når disse strukturer specifikt er etableret til direkte eller indirekte at skabe gearing på samme niveau som AIF'en. Navnlig for så vidt angår private equity-fonde og venturekapitalfonde betyder dette, at gearing, som eksisterer på porteføljeselskabsniveau, ikke er tænkt at skulle medtages, når der henvises til sådanne finansielle eller retlige strukturer.
(79)
Delegerede retsakter bør også vedtages til præcisering af beregningen af tærskelværdierne for den mere lempelige ordning og behandlingen af FAIF'er, hvis forvaltede aktiver, herunder eventuelle aktiver erhvervet ved gearing, i et og samme kalenderår til tider ligger over og/eller under den relevante tærskelværdi, til præcisering af forpligtelserne til at lade sig registrere for de FAIF'er, der ligger under tærskelværdierne, og til at levere oplysninger med henblik på effektiv overvågning af systemiske risici, og forpligtelsen for sådanne FAIF'er til at underrette de relevante kompetente myndigheder, når de ikke længere opfylder forpligtelserne for anvendelse af den mere lempelige ordning.
(80)
Der bør endvidere vedtages delegerede retsakter med henblik på at præcisere gearingsmetoderne, herunder eventuelle finansielle og/eller retlige strukturer, der involverer tredjemand kontrolleret af den relevante AIF, og hvordan gearingen skal beregnes, at præcisere, hvilke risici den ekstra egenkapital eller erhvervsansvarsforsikringen skal dække, betingelserne for at afgøre hensigtsmæssigheden af ekstra egenkapital eller en erhvervsansvarsforsikrings dækning, samt måden hvorpå man beslutter at foretage løbende justeringer af den ekstra egenkapital eller af erhvervsansvarsforsikringens dækning. Der bør endvidere vedtages delegerede retsakter med henblik på at fastsætte de kriterier, som de kompetente myndigheder skal anvende til at vurdere, om FAIF'er opfylder deres forpligtelser vedrørende god forretningsskik, deres forpligtelse til bedst muligt at varetage interesserne for de AIF'er, de forvalter, eller investorerne i disse AIF'er og sikre markedets integritet, til at råde over og effektivt anvende de ressourcer og procedurer, som er nødvendige for en tilfredsstillende udøvelse af deres virksomhed, til at træffe alle rimelige foranstaltninger for at undgå interessekonflikter og til, når sådanne konflikter ikke kan undgås, at påvise, styre og overvåge og, hvor det er relevant, oplyse om disse interessekonflikter med henblik på at forhindre, at de får negativ indflydelse på interesserne for AIF'erne og deres investorer, og til at sikre, at de AIF'er, de forvalter, behandles retfærdigt, til at overholde alle de lovgivningsmæssige krav, der gælder for udøvelsen af deres virksomhed, således at de bedst muligt varetager interesserne for de AIF'er, som de forvalter, eller for investorerne i disse AIF'er og sikrer markedets integritet, og til at behandle alle investorerne i disse AIF'er retfærdigt.
(81)
Der bør endvidere vedtages delegerede retsakter til præcisering af den type interessekonflikter, som FAIF'er skal påvise, og sådanne foranstaltninger, som FAIF'er kan forventes at træffe i form af strukturer og organisatoriske procedurer for at påvise, forhindre, styre, overvåge og oplyse om interessekonflikter. Der bør også vedtages delegerede retsakter til præcisering af, hvilke risikostyringsfunktioner der skal anvendes, hvad der er en passende hyppighed for gennemgang af risikostyringssystemet, hvorledes risikostyringsfunktionen funktionsmæssigt og hierarkisk bør adskilles fra de operative enheder, herunder porteføljeplejefunktionen, de særlige beskyttelsesforanstaltninger mod interessekonflikter samt hvilke risikostyringskrav, FAIF'er skal anvende. Der bør endvidere vedtages delegerede retsakter til præcisering af hvilke likviditetsstyringssystemer og procedurer, FAIF'er skal anvende, samt tilpasningen af investeringsstrategien, likviditetsprofilen og indløsningspolitikken. Der bør også vedtages delegerede retsakter til præcisering af de krav, som engagementsleverende kreditinstitutter, organiserende kreditinstitutter eller oprindelige långivere af securitisationsinstrumenter skal opfylde, for at det er tilladt en FAIF at investere i sådanne instrumenter udstedt efter den 1. januar 2011.
(82)
Der bør også vedtages delegerede retsakter med henblik på at præcisere de krav, som FAIF'er skal opfylde for at kunne investere i sådanne securitisationsinstrumenter, at præcisere administrativ og regnskabsmæssig praksis, kontrol- og beskyttelsesforanstaltninger for elektronisk databehandling samt fyldestgørende interne kontrolprocedurer, at præcisere procedurerne for korrekt værdiansættelse af aktiverne og beregningen af nettoaktivværdien pr. andel eller aktie i AIF'en, de faglige garantier, den eksterne valuar skal kunne levere, og en passende hyppighed for værdiansættelse af åbne AIF'er.
(83)
Der bør også vedtages delegerede retsakter med henblik på at præcisere betingelserne, hvorpå delegering af FAIF-funktioner bør godkendes, og betingelserne, hvorpå FAIF'en har delegeret sine funktioner i en sådan grad, at den er blevet et tomt selskab og ikke længere kan betragtes som forvalter af AIF'en, hvad angår depositarer, at præcisere kriterierne for at vurdere, om den tilsynsmæssige regulering og overvågning af de tredjelande, hvor depositarerne er etableret, svarer til EU-retten og håndhæves effektivt, de oplysninger, som skal indgå i standardaftalen, betingelserne for at udføre depositarfunktionerne, herunder typen af finansielle instrumenter, som bør indgå i depositarens opbevaringsopgaver, betingelserne, hvorpå depositaren kan udføre sine opbevaringsopgaver med hensyn til finansielle instrumenter, som er registreret hos en central depositar, og betingelserne, hvorpå depositaren bør opbevare de finansielle instrumenter, som er udstedt personligt og registreret hos en udsteder eller en registrator, depositarernes forpligtelse til at udvise fornøden omhu, forpligtelsen til adskillelse, betingelserne hvorpå og de omstændigheder hvorunder finansielle instrumenter, der opbevares i depot, bør anses for tabt, hvad der skal forstås ved eksterne hændelser, som depositaren ikke med rimelighed kan forventes at have kontrol over, og hvis konsekvenser ville have været uundgåelige, også selv om depositaren har truffet alle rimelige forholdsregler, samt betingelserne hvorpå og de omstændigheder, hvorunder der er objektiv grund til ved aftale at frigøre sig fra ansvar. Der bør også vedtages delegerede retsakter med henblik på at præcisere form og indhold af den årsrapport, FAIF'er skal stille til rådighed for hver AIF, som de forvalter, og at præcisere FAIF'ers oplysningsforpligtelser over for investorerne og rapporteringsforpligtelserne over for de kompetente myndigheder samt hyppigheden af disse oplysninger.
(84)
Der bør også vedtages delegerede retsakter til præcisering af, hvornår gearing anses for at blive anvendt i væsentlig udstrækning og de principper, som de kompetente myndigheder bør anvende, når de overvejer at pålægge begrænsninger for det gearingsniveau, som en FAIF kan anvende. Der bør også vedtages delegerede retsakter til præcisering af samarbejdsaftalerne vedrørende ikke-EU-FAIF'er og/eller ikke-EU-AIF'er for at få udformet en fælles ramme, der kan fremme indgåelsen af sådanne samarbejdsaftaler med tredjelande. Der bør også vedtages delegerede retsakter til præcisering af indholdet af udvekslingen af oplysninger vedrørende FAIF'er mellem kompetente myndigheder samt forelæggelsen af visse oplysninger for ESMA.
(85)
Afhængigt af ESMA's råd i denne henseende og de i direktivet fastsatte kriterier, bør der desuden vedtages en delegeret retsakt med henblik på at udvide markedsføringspasset til EU-FAIF'er, der i Unionen markedsfører ikke-EU-AIF'er, samt til ikke-EU-FAIF'er, der forvalter og/eller markedsfører AIF'er i Unionen, og der bør vedtages en anden delegeret retsakt, som bringer anvendelsen af nationale private investeringsordninger i denne forbindelse til ophør.
(86)
Europa-Parlamentet og Rådet bør kunne gøre indsigelse mod en delegeret retsakt inden for en frist på tre måneder fra meddelelsen. Fristen bør kunne forlænges med tre måneder på foranledning af Europa-Parlamentet eller Rådet inden for vigtige problematiske områder. Europa-Parlamentet og Rådet bør også kunne meddele de øvrige institutioner, at de ikke agter at gøre indsigelse. Denne tidlige godkendelse af delegerede retsakter er særlig vigtig, når tidsfrister skal overholdes, f.eks. for at give medlemsstaterne mulighed for, når det er relevant, at gennemføre delegerede retsakter inden for den gennemførelsesperiode, der er fastsat i dette direktiv.
(87)
I erklæringen ad artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, knyttet som bilag til slutakten fra den regeringskonference, der vedtog Lissabontraktaten, tog konferencen til efterretning, at Kommissionen i overensstemmelse med sin faste praksis agter at søge bistand fra eksperter udnævnt af medlemsstaterne, når den udarbejder sine udkast til delegerede retsakter på området finansielle tjenesteydelser.
(88)
To år efter fristen for gennemførelse af dette direktiv bør ESMA afgive udtalelse om, hvordan markedsføringspasset, som på det tidspunkt er trådt i kraft, fungerer, og om, hvordan de nationale private investeringsordninger fungerer. ESMA bør endvidere yde rådgivning om udvidelse af markedsføringspasset til at omfatte EU-FAIF'er, der i Unionen markedsfører ikke-EU-AIF'er, samt til ikke-EU-FAIF'er, der forvalter og/eller markedsfører AIF'er i Unionen. Kommissionen bør vedtage en delegeret retsakt senest tre måneder efter modtagelsen af ESMA's udtalelse og rådgivning under hensyntagen til kriterierne i dette direktiv og dets målsætninger, blandt andet vedrørende det indre marked, investorbeskyttelse og effektiv overvågning af systemiske risici, og præcisere datoen, hvor bestemmelserne om udvidelse af markedsføringspasset som fastsat i dette direktiv bør finde anvendelse i alle medlemsstater.
(89)
På topmødet i London i april 2009 blev G20-lederne enige om, at hedgefonde eller deres forvaltere skulle registreres og pålægges løbende at forsyne tilsynsførende eller myndigheder med passende oplysninger. De skulle underlægges tilsyn for at sikre, at de har passende risikostyring. I juni 2010 bekræftede G20-lederne i Toronto på ny deres engagement og forpligtede sig desuden til at fremskynde gennemførelsen af skrappe foranstaltninger med henblik på at øge gennemsigtigheden af og det reguleringsmæssige tilsyn med hedgefonde på en internationalt konsekvent og ikke-diskriminerende måde. For at støtte G20-målsætningerne offentliggjorde den internationale organisation for børstilsynsmyndigheder i juni 2009 principper på højt niveau for tilsyn med hedgefonde med henblik på at styre udviklingen af en internationalt konsekvent regulering af dette område. Den 16. september 2010 blev Det Europæiske Råd enigt om nødvendigheden af, at Europa fremmer sine interesser og værdier på en mere assertiv måde og i en ånd af gensidighed og gensidig interesse i sammenhæng med Unionens eksterne forbindelser og bl.a. tager skridt til at sikre bedre markedsadgang for europæiske virksomheder og uddybe det reguleringsmæssige samarbejde med de store handelspartnere. Kommissionen vil tilstræbe at sikre, at disse forpligtelser gennemføres på tilsvarende måde af Unionens internationale partnere.
(90)
Tre år efter ikrafttrædelsen af den delegerede retsakt, i henhold til hvilken markedsføringspasset finder anvendelse for alle FAIF'er, bør ESMA afgive en udtalelse om, hvordan markedsføringspasset, som på det tidspunkt er trådt i kraft, fungerer, og om, hvordan de nationale private investeringsordninger fungerer. ESMA bør også rådgive om afviklingen af sådanne nationale ordninger. Kommissionen bør vedtage en delegeret retsakt senest tre måneder efter modtagelsen af ESMA's udtalelse og rådgivning under hensyntagen til kriterierne i direktivet og dets målsætninger, blandt andet vedrørende det indre marked, investorbeskyttelse og effektiv overvågning af systemiske risici, og præcisere datoen, hvor de nationale ordninger omtalt i dette direktiv bør være bragt til ophør i alle medlemsstater.
(91)
Fire år efter fristen for gennemførelse af dette direktiv bør Kommissionen efter en offentlig høring og på baggrund af drøftelser med de kompetente myndigheder påbegynde en revision af direktivets anvendelse og anvendelsesområde. Revisionen bør analysere de indhentede erfaringer med anvendelse af direktivet, dets konsekvenser for investorer, AIF'er og FAIF'er i Unionen og i tredjelande, samt i hvilken udstrækning direktivets målsætninger er blevet opfyldt, og om nødvendigt foreslå passende ændringer. Revisionen bør indbefatte en generel undersøgelse af, hvordan bestemmelserne i dette direktiv fungerer, og de erfaringer der er gjort med at anvende dem. Kommissionen bør i sin revision gennemgå ESMA's og de kompetente EU-myndigheders funktioner med hensyn til at sikre effektiv overvågning af alle FAIF'er, der opererer på Unionens markeder inden for rammerne af dette direktiv, herunder bl.a. - i overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1095/2010 - at overlade ESMA yderligere tilsynsansvar i forbindelse med tilladelser til og tilsyn med ikke-EU-FAIF'er. I denne sammenhæng skal Kommissionen vurdere omkostninger og fordele ved at overlade sådanne opgaver til ESMA.
(92)
Dette direktiv sigter mod at etablere en ramme, som kan håndtere de potentielle risici, der kan opstå som følge af FAIF'ers aktiviteter, og sikre effektiv overvågning af disse risici foretaget af de kompetente myndigheder i Unionen. Det er nødvendigt at fastsætte en stringent ramme for regulering og tilsyn, som ikke efterlader nogen huller i finanslovgivningen. I denne forbindelse henvises der til de allerede eksisterende krav til professionelle investorer om fornøden omhu i henhold til den relevante regulering, der er gældende for sådanne investorer. Endvidere opfordres Kommissionen til at gennemgå den relevante lovgivning vedrørende professionelle investorer med henblik på at vurdere behovet for at indføre strengere krav til den due diligence-procedure, der skal anvendes af professionelle investorer fra Unionen, der på eget initiativ investerer i finansielle produkter, som ikke er fra Unionen, såsom ikke-EU-AIF'er.
(93)
Ved revisionens afslutning bør Kommissionen forelægge en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet samt, hvis det er hensigtsmæssigt, forslag til ændringer under hensyntagen til dette direktivs målsætninger og potentielle virkninger for investorer, AIF'er og FAIF'er, i Unionen og i tredjelande.
(94)
Målet for dette direktiv, nemlig at sikre et højt niveau af investorbeskyttelse ved at etablere fælles rammer for meddelelse af tilladelse til og tilsyn med FAIF'er, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne på grund af mangler i den eksisterende nationale lovgivning og tilsynet med disse aktører og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går dette direktiv ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå dette mål.
(95)
Direktiv 2003/41/EF og 2009/65/EF, Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1060/2009 af 16. september 2009 om kreditvurderingsbureauer (21) og forordning (EU) nr. 1095/2010 bør ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
KAPITEL I
GENERELLE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Dette direktiv fastsætter regler for meddelelse af tilladelse, løbende driftsvilkår og gennemsigtighedskrav vedrørende forvaltere af alternative investeringsfonde (FAIF'er), der forvalter og/eller markedsfører alternative investeringsfonde (AIF'er) i Unionen.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Med forbehold af nærværende artikels stk. 3 og artikel 3 finder direktivet anvendelse på:
a)
EU-FAIF'er, som forvalter en eller flere AIF'er, uanset om sådanne AIF'er er EU-AIF'er eller ikke-EU-AIF'er
b)
ikke-EU-FAIF'er, som forvalter en eller flere EU-AIF'er, og
c)
ikke-EU-FAIF'er, som markedsfører en eller flere AIF'er i Unionen, uanset om sådanne AIF'er er EU-AIF'er eller ikke-EU-AIF'er.
2. Med henblik på stk. 1 er det uden betydning:
a)
om AIF'en er af den åbne eller lukkede type
b)
om AIF'en er oprettet i henhold til aftale, som »trusts« ved lov, i henhold til vedtægter eller har en anden retlig form
c)
hvilken retlig struktur FAIF'en har.
3. Dette direktiv finder ikke anvendelse på følgende enheder:
a)
holdingselskaber
b)
arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser, som er omfattet af direktiv 2003/41/EF herunder i givet fald de godkendte enheder, der er ansvarlige for forvaltningen af sådanne pensionskasser, og som handler på deres vegne, jf. artikel 2, stk. 1, i det pågældende direktiv, eller de investeringsadministratorer, der er udpeget i henhold til artikel 19, stk. 1, i samme direktiv, for så vidt de ikke forvalter AIF'er
c)
overnationale institutioner som f.eks. Den Europæiske Centralbank, Den Europæiske Investeringsbank, Den Europæiske Investeringsfond, De Europæiske Udviklingsfinansieringsinstitutioner og bilaterale udviklingsbanker, Verdensbanken, Den Internationale Valutafond og andre overnationale institutioner og lignende internationale organisationer, hvis sådanne institutioner og organisationer forvalter AIF'er, og i det omfang disse AIF'er handler i offentlighedens interesse
d)
nationale centralbanker
e)
nationale, regionale og lokale regeringer og organer eller andre institutioner, der forvalter fonde til støtte for socialsikrings- og pensionsordninger
f)
ordninger for medarbejderdeltagelse eller opsparingsordninger for medarbejdere
g)
securitisationsenheder med særligt formål.
4. Medlemsstaterne tager de nødvendige skridt til at sikre, at de FAIF'er, der henvises til i stk. 1, til enhver tid overholder dette direktiv.
Artikel 3
Undtagelser
1. Dette direktiv finder ikke anvendelse på FAIF'er, for så vidt som de forvalter en eller flere AIF'er, hvis eneste investorer er FAIF'en eller FAIF'ens modervirksomheder eller dattervirksomheder eller andre dattervirksomheder af disse modervirksomheder, forudsat at ingen af disse investorer selv er en AIF.
2. Med forbehold af anvendelsen af artikel 46 finder kun stk. 3 og 4 i nærværende artikel anvendelse på følgende FAIF'er:
a)
FAIF'er, som enten direkte eller indirekte via et selskab, som FAIF'en er knyttet til gennem fælles forvaltning eller kontrol eller gennem en betydelig direkte eller indirekte besiddelse, forvalter AIF-porteføljer, hvis samlede forvaltede aktiver, herunder eventuelle aktiver erhvervet via gearing, ikke overstiger en tærskelværdi på 100 mio. EUR, eller
b)
FAIF'er, som enten direkte eller indirekte via et selskab, som FAIF'en er knyttet til gennem fælles forvaltning eller kontrol eller gennem en betydelig direkte eller indirekte besiddelse, forvalter AIF-porteføljer, hvis samlede forvaltede aktiver ikke overstiger en tærskelværdi på 500 mio. EUR, når AIF-porteføljerne består af ikke-gearede AIF'er, og der ikke kan gøres nogen indløsningsrettigheder gældende i en periode på fem år efter datoen for den oprindelige investering i hver AIF.
3. Medlemsstaterne sikrer, at de FAIF'er, der henvises til i stk. 2, mindst:
a)
er underlagt registreringspligt hos de kompetente myndigheder i deres hjemland
b)
på registreringstidspunktet identificerer sig selv og de AIF'er, de forvalter, over for de kompetente myndigheder i deres hjemland
c)
på registreringstidspunktet indgiver oplysninger om investeringsstrategierne i de AIF'er, de forvalter, til de kompetente myndigheder i deres hjemland
d)
regelmæssigt forsyner deres hjemlands kompetente myndigheder med oplysninger om de vigtigste instrumenter, de handler med, og om de forvaltede AIF'ers vigtigste eksponeringer og vigtigste koncentrationer med henblik på at gøre det muligt for de kompetente myndigheder effektivt at overvåge systemiske risici, og
e)
giver deres hjemlands kompetente myndigheder meddelelse herom, hvis de ikke længere opfylder de i stk. 2 nævnte betingelser.
Dette stykke og stk. 2 finder anvendelse, uden at det berører strengere regler, der måtte være vedtaget af medlemsstaterne, med hensyn til de i stk. 2 omhandlede FAIF'er.
Medlemsstaterne tager de nødvendige skridt til at sikre, at den berørte FAIF når de i stk. 2 fastsatte betingelser ikke længere er opfyldt, ansøger om tilladelse inden for 30 kalenderdage i overensstemmelse med de relevante procedurer, der er fastsat i dette direktiv.
4. FAIF'er omhandlet i stk. 2 nyder ikke fordel af nogen af de rettigheder, der gives i henhold til dette direktiv, medmindre de vælger at blive omfattet af direktivet. Vælger FAIF'er at blive omfattet af dette direktiv, finder hele direktivet anvendelse.
5. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter med henblik på at præcisere procedurerne for FAIF'er, der vælger at blive omfattet af dette direktiv, i henhold til stk. 4. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 59, stk. 2.
6. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af:
a)
hvordan tærskelværdierne i stk. 2 beregnes og behandlingen af FAIF'er, som forvalter AIF'er hvis forvaltede aktiver, herunder eventuelle aktiver erhvervet ved gearing, i samme kalenderår til tider ligger over og/eller under den relevante tærskelværdi
b)
forpligtelserne til at lade sig registrere og til at levere oplysninger med henblik på at muliggøre effektiv overvågning af systemiske risici som omhandlet i stk. 3, og
c)
forpligtelserne til at underrette de kompetente myndigheder som omhandlet i stk. 3.
Artikel 4
Definitioner
1. I dette direktiv forstås ved:
»AIF'er«: kollektive investeringsvirksomheder eller investeringsafdelinger deraf, som:
i)
rejser kapital fra en række investorer med henblik på at investere den i overensstemmelse med en defineret investeringspolitik til fordel for disse investorer, og
ii)
ikke skal have tilladelse i henhold til artikel 5 i direktiv 2009/65/EF
»FAIF'er«: juridiske personer, hvis sædvanlige erhvervsmæssige virksomhed består i forvaltning af en eller flere AIF'er
»filial« for så vidt angår en FAIF: et forretningssted, som er en del af en FAIF, som ikke har status som juridisk person, og som leverer de ydelser, FAIF'en har fået tilladelse til; alle forretningssteder, der etableres i samme medlemsstat af en FAIF med vedtægtsmæssigt hjemsted i en anden medlemsstat eller i et tredjeland, anses for at være en enkelt filial
»carried interest«: en del af fortjenesten fra AIF'en, som FAIF'en har tjent, som godtgørelse for forvaltning af AIF'en, men reduceret med en eventuel del af fortjenesten fra AIF'en, som FAIF'en har tjent som afkast af en eventuel investering, FAIF'en måtte have foretaget i AIF'en
»snævre forbindelser«: en situation, hvor to eller flere fysiske eller juridiske personer er forbundet ved:
i)
kapitalinteresser, forstået som besiddelse af mindst 20 % af stemmerettighederne eller af kapitalen i en virksomhed, enten direkte eller gennem kontrol, eller
ii)
kontrol forstået som forholdet mellem en modervirksomhed og en dattervirksomhed som omhandlet i artikel 1 i Rådets syvende direktiv 83/349/EØF af 13. juni 1983 om konsoliderede regnskaber (22), eller et tilsvarende forhold mellem en fysisk eller juridisk person og en virksomhed; med henblik på dette nr. anses en dattervirksomhed af en dattervirksomhed for at være dattervirksomheder af modervirksomheden for disse datterselskaber.
En situation, hvor to eller flere fysiske eller juridiske personer er varigt forbundet med den samme person ved et kontrolforhold, anses ligeledes for en »snæver forbindelse« mellem disse personer
»kompetente myndigheder«: de nationale myndigheder i medlemsstaterne, der ved lov eller anden forskrift er bemyndiget til at føre tilsyn med FAIF'er
»kompetente myndigheder« for så vidt angår en depositar:
»kompetente myndigheder for EU-AIF'en«: de nationale myndigheder i en medlemsstat, der ved lov eller anden forskrift er bemyndiget til at føre tilsyn med AIF'er
»kontrol«: kontrol som defineret i artikel 1 i direktiv 83/349/EØF
»etableret«:
»EU-AIF«:
»EU-FAIF«: en FAIF, der har sit vedtægtsmæssige hjemsted i en medlemsstat
»feeder-AIF«: en AIF, der:
i)
investerer mindst 85 % af sine aktiver i andele eller aktier i en anden AIF (»master-AIF'en«)
ii)
investerer mindst 85 % af sine aktiver i mere end én master-AIF, når disse master-AIF'er har identiske investeringsstrategier, eller
iii)
på anden vis har en eksponering på mindst 85 % af sine aktiver i en sådan master-AIF
»finansielt instrument«: et instrument som angivet i bilag I, afsnit C, til direktiv 2004/39/EF
»holdingselskab«: et selskab med kapitalandele i et eller flere andre selskaber, hvis kommercielle formål er at gennemføre en forretningsstrategi eller -strategier gennem sine datterselskaber, tilknyttede selskaber eller kapitalinteresser for at bidrage til deres værdi på lang sigt, og som enten er et selskab, der:
i)
driver virksomhed på grundlag af egne aktiver, og hvis aktier optages til handel på et reguleret marked i Unionen, eller
ii)
ikke er oprettet med det primære formål at generere afkast til sine investorer gennem tømning af sine datterselskaber eller tilknyttede selskaber, som dokumenteret af selskabets årsrapport eller andre officielle dokumenter
»AIF'ens hjemland«:
»FAIF'ens hjemland«: den medlemsstat, hvor FAIF'en har sit vedtægtsmæssige hjemsted; for ikke-EU-FAIF'er forstås alle henvisninger til »FAIF'ens hjemland« i dette direktiv som »referencemedlemsstat«, jf. kapitel VII
»FAIF'ens værtsland«: en af følgende:
i)
en medlemsstat, som ikke er hjemlandet, hvor en EU-FAIF forvalter EU-AIF'er
ii)
en medlemsstat, som ikke er hjemlandet, hvor en EU-FAIF markedsfører andele eller aktier i en EU-AIF
iii)
en medlemsstat, som ikke er hjemlandet, hvor en EU-FAIF markedsfører andele eller aktier i en ikke-EU-AIF
iv)
en medlemsstat, som ikke er referencemedlemsstaten, hvor en ikke-EU-FAIF forvalter EU-AIF'er
v)
en medlemsstat, som ikke er referencemedlemsstaten, hvor en ikke-EU-FAIF markedsfører andele eller aktier i en EU-AIF, eller
vi)
en medlemsstat, som ikke er referencemedlemsstaten, hvor en ikke-EU-FAIF markedsfører andele eller aktier i en ikke-EU-AIF
»startkapital«: midler som omhandlet i artikel 57, stk. 1, litra a) og b), i direktiv 2006/48/EF
»udsteder«: en udsteder som omhandlet i artikel 2, stk.1, litra d), i direktiv 2004/109/EF, når udstederen har sit vedtægtsmæssige hjemsted i Unionen, og når dens aktier optages til handel på et reguleret marked, som omhandlet i artikel 4, stk. 1, nr. 14), i direktiv 2004/39/EF
»retlig repræsentant«: en fysisk person, der er hjemmehørende i Unionen, eller en juridisk person, der har sit vedtægtsmæssige hjemsted i Unionen, og som er udtrykkeligt udpeget af en ikke-EU-FAIF, handler på vegne af en sådan ikke-EU-FAIF over for myndigheder, kunder, organer og modparter til ikke-EU-FAIF'en i Unionen vedrørende ikke-EU-FAIF'ens forpligtelser i henhold til dette direktiv
»gearing«: en metode, som FAIF'en anvender til at øge eksponeringen af en AIF, som den forvalter, hvad enten dette sker ved hjælp af lån af kontante midler eller værdipapirer eller gearing indeholdt i derivatpositioner eller ved andre midler
»forvaltning af AIF'er«: udøvelse af mindst de investeringsforvaltningsfunktioner, der er nævnt i bilag I, punkt 1, litra a) eller b), for en eller flere AIF'er
»markedsføring«: en direkte eller indirekte udbydelse eller placering på initiativ af FAIF'en eller på vegne af FAIF'en af andele eller aktier i en AIF, som den forvalter, til eller hos investorer, som er hjemmehørende eller har vedtægtsmæssigt hjemsted i Unionen
»master-AIF«: en AIF, som en anden AIF investerer eller har eksponering i, i overensstemmelse med litra m)
»referencemedlemsstat«: medlemsstaten bestemt i overensstemmelse med artikel 37, stk. 4
»ikke-EU-AIF«: en AIF, der ikke er en EU-AIF
»ikke-EU-FAIF«: en FAIF, der ikke er en EU-FAIF
»unoteret selskab«: et selskab, som har sit vedtægtsmæssige hjemsted i Unionen, og hvis aktier ikke optages til handel på et reguleret marked som omhandlet i artikel 4, stk. 1, nr. 14), i direktiv 2004/39/EF
»egenkapital«: egenkapital som omhandlet i artikel 56-67 i direktiv 2006/48/EF
»modervirksomhed«: en modervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EØF
»prime broker«: et kreditinstitut, en reguleret investeringsvirksomhed eller en anden enhed, der er underlagt tilsynsmæssig regulering og løbende tilsyn og tilbyder tjenesteydelser til professionelle investorer, primært for at finansiere eller foretage transaktioner i finansielle instrumenter som modpart, og som også kan tilbyde andre tjenesteydelser, som f.eks. clearing og afvikling af handler, opbevaringsydelser, udlån af værdipapirer, skræddersyet teknologi og driftsstøttefaciliteter
»professionel investor«: en investor, der anses for en professionel kunde eller efter anmodning kan behandles som en professionel kunde som defineret i bilag II til direktiv 2004/39/EF
»kvalificeret deltagelse«: direkte eller indirekte besiddelse i en FAIF, som enten udgør mindst 10 % af kapitalen eller stemmerettighederne, jf. artikel 9 og 10 i direktiv 2004/109/EF, under hensyn til betingelserne for sammenlægning af besiddelsen, jf. artikel 12, stk. 4 og 5, i det pågældende direktiv, eller som giver mulighed for at udøve en betydelig indflydelse på ledelsen af den FAIF, hvori denne besiddelse findes
»arbejdstagerrepræsentanter«: arbejdstagernes repræsentanter som defineret i artikel 2, litra e), i direktiv 2002/14/EF
»detailinvestor«: en investor, som ikke er en professionel investor
»dattervirksomhed«: en dattervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i direktiv 83/349/EØF
»tilsynsmyndigheder« for så vidt angår ikke-EU-AIF'er: de nationale myndigheder i et tredjeland, der ved lov eller anden forskrift er bemyndiget til at føre tilsyn med AIF'er
»tilsynsmyndigheder« for så vidt angår ikke-EU-FAIF'er: de nationale myndigheder i et tredjeland, der ved lov eller anden forskrift er bemyndiget til at føre tilsyn med FAIF'er
»securitisationsenheder med særligt formål«: enheder, hvis eneste formål er at foretage securitisation eller securitisationer som omhandlet i artikel 1, nr. 2), i Den Europæiske Centralbanks forordning (EF) nr. 24/2009 af 19. december 2008 om statistik over aktiver og passiver hos »financial vehicle corporations«, der deltager i securitisationstransaktioner (23), og andre passende aktiviteter med henblik på at opfylde dette formål
»investeringsinstitut«: et institut for kollektiv investering i værdipapirer, der har erhvervet tilladelse i overensstemmelse med artikel 5 i direktiv 2009/65/EF.
2. Med henblik på stk. 1, litra ad), finder artikel 13-16 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/49/EF af 14. juni 2006 om kravene til investeringsselskabers og kreditinstitutters kapitalgrundlag (24) tilsvarende anvendelse.
3. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56, og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser, foranstaltninger til præcisering af:
a)
gearingsmetoderne, som defineret i stk. 1, litra v), herunder eventuelle finansielle og/eller retlige strukturer, der involverer tredjemand kontrolleret af den relevante AIF, og
b)
hvordan gearingen beregnes.
4. Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (ESMA) udarbejder udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder til fastsættelse af typer af FAIF'er, hvor det er relevant i forbindelse med anvendelsen af dette direktiv, og med henblik på at sikre ensartede anvendelsesbetingelser for dette direktiv.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
Artikel 5
Fastlæggelse af FAIF'en
1. Medlemsstaterne sikrer, at alle AIF'er, der forvaltes inden for dette direktivs anvendelsesområde, har en enkelt FAIF, som er ansvarlig for at sikre overholdelse af dette direktiv. Denne FAIF er enten:
a)
en ekstern forvalter, som er den juridiske person, der er udpeget af AIF'en eller på vegne af AIF'en, og som i kraft af denne udpegelse er ansvarlig for at forvalte den (»ekstern FAIF«), eller
b)
hvis AIF'ens retlige form tillader intern forvaltning, og AIF'ens ledelsesorgan vælger ikke at udpege en ekstern FAIF, AIF'en selv, der herefter meddeles tilladelse som FAIF.
2. I tilfælde, hvor en ekstern FAIF er ude af stand til at sikre overholdelse af kravene i dette direktiv, for hvilke en AIF eller en anden enhed på dens vegne er ansvarlig, underretter den omgående sit hjemlands kompetente myndigheder og i givet fald de kompetente myndigheder for den pågældende EU-AIF. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland pålægger FAIF'en at tage de nødvendige skridt til at rette op på situationen.
3. Hvis den manglende overholdelse fortsætter, på trods af sådanne skridt som omhandlet i stk. 2, og i den udstrækning der er tale om en EU-FAIF eller en EU-AIF, pålægger de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland FAIF'en at træde tilbage som FAIF for den pågældende AIF. I så fald kan AIF'en ikke længere markedsføres i Unionen. Hvis det drejer sig om en ikke-EU-FAIF, der forvalter en ikke-EU-AIF, kan AIF'en ikke længere markedsføres i Unionen. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland underretter straks de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtslande.
KAPITEL II
MEDDELELSE AF TILLADELSE TIL FAIF'ER
Artikel 6
Betingelser for at udøve virksomhed som FAIF
1. Medlemsstaterne sikrer, at ingen FAIF'er forvalter AIF'er, medmindre de har erhvervet tilladelse i henhold til dette direktiv.
FAIF'er, der har erhvervet tilladelse i henhold til dette direktiv skal til enhver tid opfylde betingelserne for tilladelse, som er fastsat i dette direktiv.
2. Medlemsstaterne kræver, at ingen ekstern FAIF udfører andre aktiviteter end dem, der er omhandlet i bilag I til dette direktiv, samt den yderligere forvaltning af investeringsinstitutter, der kræver tilladelse i henhold til direktiv 2009/65/EF.
3. Medlemsstaterne kræver, at ingen internt forvaltet AIF udfører andre aktiviteter end intern forvaltning af den pågældende AIF i overensstemmelse med bilag I.
4. Uanset stk. 2 kan medlemsstaterne tillade en ekstern FAIF at levere følgende ydelser:
a)
forvaltning af investeringsporteføljer, herunder porteføljer ejet af pensionsfonde og arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser i overensstemmelse med artikel 19, stk. 1, i direktiv 2003/41/EF, i overensstemmelse med de mandater, som investorerne har givet på et skønsmæssigt individuelt grundlag
b)
accessoriske tjenesteydelser, der omfatter:
i)
investeringsrådgivning
ii)
opbevaring og forvaltning i forbindelse med aktier eller andele i institutter for kollektiv investering
iii)
modtagelse og formidling af ordrer vedrørende finansielle instrumenter.
5. FAIF'er må ikke meddeles tilladelse i henhold til dette direktiv til:
a)
kun at levere de tjenesteydelser, der er omhandlet i stk. 4
b)
at levere accessoriske tjenesteydelser som omhandlet i stk. 4, litra b), uden også at have tilladelse til at levere de tjenesteydelser, der er omhandlet i stk. 4, litra a)
c)
kun at udføre de aktiviteter, der er omhandlet i bilag I, punkt 2, eller
d)
at levere de tjenesteydelser, der er omhandlet i bilag I, punkt 1, litra a), uden også at levere de tjenesteydelser, der er omhandlet i bilag I, punkt 1, litra b), eller omvendt.
6. Artikel 2, stk. 2, og artikel 12, 13 og 19, i direktiv 2004/39/EF finder anvendelse på FAIF'ers levering af de tjenesteydelser, der er omhandlet i denne artikels stk. 4.
7. Medlemsstaterne kræver, at FAIF'er forsyner de kompetente myndigheder i deres hjemland med de oplysninger, der er nødvendige for at de til enhver tid kan føre tilsyn med, at betingelserne i dette direktiv overholdes.
8. Investeringsselskaber, som har erhvervet tilladelse i henhold til direktiv 2004/39/EF, og kreditinstitutter, som har erhvervet tilladelse i henhold til direktiv 2006/48/EF er ikke forpligtet til at erhverve tilladelse i henhold til nærværende direktiv for at yde investeringsydelser, som f.eks. individuel porteføljepleje i forbindelse med AIF'er. Investeringsselskaber må imidlertid kun direkte eller indirekte udbyde andele eller aktier i AIF'er til eller placere sådanne andele eller aktier hos investorer i Unionen, hvis og i det omfang andele eller aktier kan markedsføres i overensstemmelse med dette direktiv.
Artikel 7
Ansøgning om tilladelse
1. Medlemsstaterne kræver, at FAIF'er ansøger om tilladelse hos de kompetente myndigheder i deres hjemland.
2. Medlemsstaterne kræver, at en FAIF, der ansøger om tilladelse, indsender følgende oplysninger vedrørende FAIF'en til hjemlandets kompetente myndigheder:
a)
oplysninger om de personer, der rent faktisk udfører FAIF'ens opgaver
b)
oplysninger om identiteten af de aktionærer eller deltagere i FAIF'en, som direkte eller indirekte, i egenskab af fysiske eller juridiske personer, har kvalificeret deltagelse, samt størrelsen heraf
c)
en aktivitetsplan, hvoraf FAIF'ens organisatoriske struktur fremgår, herunder oplysninger om, hvordan FAIF'en har til hensigt at overholde sine forpligtelser i kapitel II, III, IV og i givet fald kapitel V, VI, VII og VIII
d)
oplysninger om aflønningspolitikker og -praksisser i henhold til artikel 13
e)
oplysninger om aftaler vedrørende delegering og videredelegering til tredjemand af funktioner som omhandlet i artikel 20.
3. Medlemsstaterne kræver, at en FAIF, der ansøger om tilladelse, yderligere indsender følgende oplysninger vedrørende de AIF'er, den har til hensigt at forvalte, til hjemlandets kompetente myndigheder:
a)
oplysninger om investeringsstrategierne, herunder typerne af underliggende fonde, hvis AIF'en er en fund of funds, og FAIF'ens politik med hensyn til brugen af gearing og risikoprofilerne samt andre data om de AIF'er, den forvalter eller har til hensigt at forvalte, herunder oplysninger om de medlemsstater eller tredjelande, på hvis område disse AIF'er er etableret eller forventes at blive etableret
b)
oplysninger om, hvor master-AIF'en er etableret, hvis AIF'en er en feeder-AIF
c)
regler eller vedtægter for hver AIF, FAIF'en har til hensigt at forvalte
d)
oplysninger om, hvilke foranstaltninger der i henhold til artikel 21 er truffet med hensyn til udpegelse af en depositar for hver AIF, FAIF'en har til hensigt at forvalte
e)
eventuelle andre oplysninger, jf. artikel 23, stk. 1, for hver AIF, som FAIF'en forvalter eller har til hensigt at forvalte.
4. Hvis et administrationsselskab er godkendt i henhold til direktiv 2009/65/EF (»et investeringsinstituts administrationsselskab«) og ansøger om tilladelse som FAIF i henhold til nærværende direktiv, skal de kompetente myndigheder ikke kræve, at investeringsinstituttets administrationsselskab fremlægger oplysninger eller dokumenter, som det allerede har fremlagt, da det ansøgte om godkendelse i henhold til direktiv 2009/65/EF, forudsat at disse oplysninger eller dokumenter stadig er aktuelle.
5. De kompetente myndigheder underretter kvartalsvis ESMA om, hvilke tilladelser der er meddelt eller trukket tilbage i henhold til dette kapitel.
ESMA fører et centralt, offentligt register over hver FAIF, der er meddelt tilladelse i henhold til dette direktiv, en liste over AIF'er, der af sådanne FAIF'er forvaltes og/eller markedsføres i Unionen, samt over de kompetente myndigheder for hver af disse FAIF'er. Registeret skal være tilgængeligt i elektronisk form.
6. For at sikre konsekvent harmonisering af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder til præcisering af, hvilke oplysninger der skal indgives til de kompetente myndigheder i ansøgningen om tilladelse til FAIF'en, herunder aktivitetsplanen.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i henhold til artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
7. For at sikre ensartede betingelser for anvendelsen af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder til fastlæggelse af standardformularer, modeller og procedurer for indgivelse af oplysninger, som fastsat i stk. 6, første afsnit.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i henhold til artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
Artikel 8
Betingelser for meddelelse af tilladelse
1. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland meddeler ikke tilladelse, medmindre:
a)
de er overbeviste om, at FAIF'en vil være i stand til at opfylde betingelserne i dette direktiv
b)
FAIF'en har tilstrækkelig startkapital og egenkapital i overensstemmelse med kravene i artikel 9
c)
de personer, der rent faktisk udfører FAIF'ens opgaver, har et tilstrækkeligt godt omdømme og tilstrækkelige erfaringer, også i forbindelse med de af FAIF'en forvaltede AIF'ers investeringsstrategier, navnene på disse personer såvel som enhver udskiftning af dem meddeles straks de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland, og FAIF'ens forretningsadfærd fastlægges af mindst to personer, der opfylder disse betingelser
d)
de aktionærer eller deltagere i FAIF'en, der har kvalificeret deltagelse, er passende under hensyn til behovet for at sikre en sund og forsigtig forvaltning af FAIF'en, og
e)
FAIF'ens hovedkontor og vedtægtsmæssige hjemsted er beliggende i samme medlemsstat.
Tilladelsen gælder i alle medlemsstater.
2. De relevante kompetente myndigheder i de andre berørte medlemsstater høres, før der meddeles tilladelse til følgende FAIF'er:
a)
en dattervirksomhed af en anden FAIF, af et investeringsinstituts administrationsselskab, af et investeringsselskab, af et kreditinstitut eller af et forsikringsselskab, der er godkendt i en anden medlemsstat
b)
en dattervirksomhed af en modervirksomhed for en anden FAIF, af et investeringsinstituts administrationsselskab, af et investeringsselskab, af et kreditinstitut eller af et forsikringsselskab, der er godkendt i en anden medlemsstat, og
c)
et selskab, der kontrolleres af de samme fysiske eller juridiske personer, som dem, der kontrollerer en anden FAIF, et investeringsinstituts administrationsselskab, et investeringsselskab, et kreditinstitut eller et forsikringsselskab, der er godkendt i en anden medlemsstat.
3. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland afslår at meddele tilladelse, hvis de hindres i effektiv varetagelse af deres tilsynsopgaver af en af følgende årsager:
a)
snævre forbindelser mellem FAIF'en og andre fysiske eller juridiske personer
b)
love eller administrative bestemmelser i et tredjeland, der gælder for fysiske eller juridiske personer, som FAIF'en har snævre forbindelser med
c)
vanskeligheder med at håndhæve disse love og administrative bestemmelser.
4. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland kan begrænse tilladelsens omfang, navnlig hvad angår investeringsstrategierne i de AIF'er, som FAIF'en må forvalte.
5. Inden for tre måneder efter indgivelsen af en fuldstændig ansøgning underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland skriftligt ansøgeren om, hvorvidt tilladelse er givet eller ej. De kompetente myndigheder kan forlænge denne frist med op til tre måneder, hvis de anser det for nødvendigt på grund af sagens særlige omstændigheder, og efter at have underrettet FAIF'en derom.
Med henblik på dette stykke anses en ansøgning for fuldstændig, hvis FAIF'en mindst har indgivet de oplysninger, der er nævnt i artikel 7, stk. 2, litra a)-d), og i artikel 7, stk. 3, litra a) og b).
FAIF'er kan begynde at forvalte AIF'er med investeringsstrategier som beskrevet i ansøgningen, i overensstemmelse med artikel 7, stk. 3, litra a), i deres hjemland, så snart tilladelsen foreligger, men tidligst en måned efter at have indgivet eventuelt manglende oplysninger, jf. artikel 7, stk. 2, litra e), og artikel 7, stk. 3, litra c), d) og e).
6. For at sikre konsekvent harmonisering af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder til præcisering af:
a)
de krav, der gælder for FAIF'erne, som fastsat i stk. 3
b)
de krav, der gælder for aktionærer og deltagere, der har kvalificeret deltagelse, som fastsat i stk. 1, litra d)
c)
hindringer, der kan hæmme de kompetente myndigheder i den effektive varetagelse af deres tilsynsopgaver.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i henhold til artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
Artikel 9
Startkapital og egenkapital
1. Medlemsstaterne kræver, at en FAIF, som er en internt forvaltet AIF, har en startkapital på mindst 300 000 EUR.
2. Når en FAIF er udpeget som ekstern forvalter for AIF'er, skal den have en startkapital på mindst 125 000 EUR.
3. Overstiger værdien af de af FAIF'en forvaltede AIF-porteføljer 250 mio. EUR, skal FAIF'en forøge sin egenkapital. Denne egenkapitalforøgelse skal udgøre 0,02 % af det beløb, med hvilket værdien af FAIF-porteføljerne overstiger 250 mio. EUR, men den foreskrevne startkapital og det yderligere beløb skal imidlertid ikke overstige sammenlagt 10 mio. EUR.
4. Med henblik på stk. 3 anses AIF'er, der forvaltes af FAIF'en, herunder AIF'er for hvilke FAIF'en har delegeret funktioner i overensstemmelse med artikel 20, men bortset fra AIF-porteføljer, som FAIF'en forvalter ved delegering, for at være FAIF'ens porteføljer.
5. Uanset stk. 3 må FAIF'ens egenkapital aldrig være mindre end det beløb, som er anført i artikel 21 i direktiv 2006/49/EF.
6. Medlemsstaterne kan give FAIF'er tilladelse til ikke at tilvejebringe op til 50 % af den egenkapitalforøgelse, der er nævnt i stk. 3, hvis de har modtaget en garanti på samme beløb fra et kreditinstitut eller et forsikringsselskab, der har sit vedtægtsmæssige hjemsted i en medlemsstat eller i et tredjeland, hvor det er underkastet tilsynsregler, der af de kompetente myndigheder betragtes som svarende til reglerne i EU-lovgivningen.
7. For at dække potentielle risici for erhvervsansvar hidrørende fra de aktiviteter, FAIF'er kan udføre i henhold til dette direktiv, skal både internt forvaltede AIF'er og eksterne FAIF'er enten:
a)
have ekstra egenkapital, som er passende til at dække eventuelle risici for erstatningsansvar som følge af pligtforsømmelse, eller
b)
have en erhvervsansvarsforsikring mod erstatningsansvar som følge af pligtforsømmelse, som er passende i forhold til de risici, den skal dække.
8. Egenkapital, herunder ekstra egenkapital som omhandlet i stk. 7, litra a), skal investeres i likvide aktiver eller let omsættelige aktiver og må ikke omfatte spekulative positioner.
9. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger i relation til nærværende artikels stk. 7 til præcisering af:
a)
de risici, den ekstra egenkapital eller erhvervsansvarsforsikringen skal dække
b)
betingelserne for at afgøre, om den ekstra egenkapital eller dækningen af erhvervsansvarsforsikringen er hensigtsmæssig, og
c)
måden, hvorpå man beslutter at foretage løbende justeringer af den ekstra egenkapital eller af dækningen af erhvervsansvarsforsikringen.
10. Med undtagelse af stk. 7 og 8 og af de delegerede retsakter vedtaget efter stk. 9 finder denne artikel ikke anvendelse på FAIF'er, der også er investeringsinstitutters administrationsselskaber.
Artikel 10
Ændringer i tilladelsens omfang
1. Medlemsstaterne kræver, at FAIF'er underretter de kompetente myndigheder i deres hjemland om væsentlige ændringer i betingelserne for den oprindelige tilladelse, navnlig væsentlige ændringer af oplysningerne i henhold til artikel 7, før disse ændringer iværksættes.
2. Hvis hjemlandets kompetente myndigheder beslutter sig for at indføre restriktioner eller afvise disse ændringer, informeres FAIF'en herom inden for en måned efter modtagelsen af underretningen. De kompetente myndigheder kan forlænge denne frist med op til en måned, hvis de anser det for nødvendigt på grund af sagens særlige omstændigheder og efter at have underrettet FAIF'en derom. Ændringerne iværksættes, hvis de relevante kompetente myndigheder ikke modsætter sig ændringerne inden for den relevante vurderingsperiode.
Artikel 11
Inddragelse af tilladelsen
De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland kan inddrage en FAIF's tilladelse, hvis denne FAIF:
a)
ikke gør brug af tilladelsen inden for 12 måneder, udtrykkeligt giver afkald på tilladelsen eller er ophørt med at udføre aktiviteter omfattet af dette direktiv i de forudgående seks måneder, medmindre den pågældende medlemsstat har truffet bestemmelse om, at tilladelsen bortfalder i sådanne tilfælde
b)
har opnået tilladelse ved brug af urigtige erklæringer eller på anden uretmæssig vis
c)
ikke længere opfylder de betingelser, på hvilke tilladelsen blev meddelt
d)
ikke længere overholder direktiv 2006/49/EF, hvis dens tilladelse også omfatter den i dette direktivs artikel 6, stk. 4, litra a), omhandlede skønsmæssige porteføljepleje
e)
har gjort sig skyldig i alvorlig eller systematisk overtrædelse af de bestemmelser, der er vedtaget i medfør af dette direktiv, eller
f)
falder ind under et af de tilfælde, hvor national ret, i spørgsmål som ikke er omfattet af dette direktivs anvendelsesområde, fastsætter, at tilladelsen inddrages.
KAPITEL III
VILKÅR FOR DRIFT AF FAIF'ER
AFDELING 1
Generelle krav
Artikel 12
Generelle principper
1. Medlemsstaterne sikrer, at FAIF'er til enhver tid:
a)
under udøvelsen af deres aktiviteter handler ærligt og redeligt og med passende dygtighed, omhu og hurtighed
b)
bedst muligt varetager interesserne for de AIF'er, de forvalter, eller for investorerne i de AIF'er, de forvalter, og tilgodeser markedets integritet
c)
råder over og effektivt anvender de ressourcer og procedurer, som er nødvendige for en tilfredsstillende udøvelse af deres virksomhed
d)
træffer alle rimelige foranstaltninger for at undgå interessekonflikter og, når de ikke kan undgås, påviser, styrer og overvåger og, hvor det er relevant, oplyser om disse interessekonflikter med henblik på at forhindre, at de får negativ indflydelse på interesserne for AIF'erne og AIF'ernes investorer, og for at sikre, at de AIF'er, de forvalter, behandles retfærdigt
e)
overholder alle de forskriftsmæssige krav, der gælder for udøvelsen af deres virksomhed, således at de bedst muligt varetager interesserne for de AIF'er, som de forvalter, eller for investorerne i disse AIF'er og tilgodeser markedets integritet
f)
behandler alle AIF-investorer retfærdigt.
Ingen investor i en AIF må gives fortrinsbehandling, medmindre en sådan fortrinsbehandling er oplyst i den relevante AIF's regler eller vedtægter.
2. Enhver FAIF, hvis tilladelse også omfatter den i artikel 6, stk. 4, litra a), omhandlede skønsmæssige porteføljepleje:
a)
har ikke tilladelse til at investere hele kundens portefølje eller en del heraf i andele eller aktier i de AIF'er, som den forvalter, medmindre kunden generelt accepterer dette på forhånd
b)
er, for så vidt angår de tjenesteydelser, der er omhandlet i artikel 6, stk. 4, underlagt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 97/9/EF af 3. marts 1997 om investorgarantiordninger (25).
3. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af de kriterier, som de relevante kompetente myndigheder skal anvende til at vurdere, om FAIF'er opfylder deres forpligtelser i stk. 1.
Artikel 13
Aflønning
1. Medlemsstaterne kræver, at FAIF'er for de medarbejderkategorier, herunder ledelsen, risikotagere, kontrolfunktioner og enhver medarbejder, hvis samlede løn ligger inden for samme lønramme som ledelsen, samt risikotagere, hvis arbejde har væsentlig indflydelse på FAIF'ernes risikoprofil eller de forvaltede AIF'ers risikoprofiler, har aflønningspolitikker og -praksisser, som er forenelige med og fremmer en sund og effektiv risikostyring og ikke tilskynder til at løbe risici, som er uforenelige med risikoprofilerne, reglerne eller vedtægterne for de AIF'er, som de forvalter.
FAIF'erne skal fastlægge deres aflønningspolitikker og -praksisser i overensstemmelse med bilag II.
2. ESMA sikrer, at der findes retningslinjer for forsvarlige aflønningspolitikker, der er i overensstemmelse med bilag II. I retningslinjerne tages der også hensyn til de principper for forsvarlige aflønningspolitikker, som fremgår af henstilling 2009/384/EF, FAIF'ernes størrelse og de forvaltede AIF'ers størrelse samt FAIF'ernes interne organisation og arten, omfanget og kompleksiteten af deres aktiviteter. ESMA arbejder tæt sammen med Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed) (EBA).
Artikel 14
Interessekonflikter
1. Medlemsstaterne stiller krav om, at FAIF'er træffer alle rimelige forholdsregler til at påvise interessekonflikter, der opstår i forbindelse med forvaltningen af AIF'er, mellem følgende:
a)
FAIF'en, herunder dens ledere, ansatte eller enhver anden person, der direkte eller indirekte er forbundet med FAIF'en ved et kontrolforhold, og den AIF, der forvaltes af FAIF'en, eller investorerne i denne AIF
b)
AIF'en eller investorerne i denne AIF og en anden AIF eller investorerne i denne AIF
c)
AIF'en eller investorerne i denne AIF og en af FAIF'ens andre kunder
d)
AIF'en eller investorerne i denne AIF og et investeringsinstitut forvaltet af FAIF'en eller investorer i dette investeringsinstitut eller
e)
to af FAIF'ens kunder.
FAIF'er skal til enhver tid have og anvende effektive organisatoriske og administrative ordninger med henblik på at træffe alle rimelige foranstaltninger med henblik på at påvise, forhindre, styre og overvåge interessekonflikter for at forhindre dem i at skade interesserne for AIF'er, og deres investorer.
Inden for deres eget operative miljø opdeler FAIF'er opgaver og ansvarsområder, der kan betragtes som uforenelige, eller som potentielt kan skabe systemiske interessekonflikter. FAIF'er foretager en vurdering af, om deres driftsvilkår kan give anledning til andre alvorlige interessekonflikter, og oplyser investorerne i AIF'erne herom.
2. Hvis de organisatoriske ordninger, der er indført af FAIF'en for at påvise, forhindre, styre og overvåge interessekonflikter, ikke er tilstrækkelige til med rimelig pålidelighed at kunne sikre, at risikoen for at skade investorernes interesser vil blive undgået, skal FAIF'en klart oplyse investorerne om interessekonflikternes generelle karakter eller kilderne hertil, før denne påtager sig opgaver på investorernes vegne, og udforme passende politikker og procedurer.
3. Såfremt FAIF'en på vegne af en AIF anvender en prime brokers ydelser, skal betingelserne fastlægges i en skriftlig aftale. Denne aftale skal især omfatte eventuelle muligheder for overførsel og genanvendelse af AIF-aktiver og skal overholde AIF-reglerne eller vedtægterne. Det skal fastsættes i aftalen, at depositaren skal underrettes om aftalen.
FAIF'er udviser passende dygtighed, omhu og hurtighed ved udvælgelsen af de prime brokere, med hvilke der skal indgås en aftale.
4. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af følgende:
a)
de forskellige typer interessekonflikter, som omhandlet i stk. 1
b)
de foranstaltninger, som FAIF'er med rimelighed kan forventes at træffe i form af strukturer og organisatoriske og administrative procedurer for at påvise, forhindre, styre, overvåge og oplyse om interessekonflikter.
Artikel 15
Risikostyring
1. FAIF'er adskiller funktionelt og hierarkisk risikostyringsfunktionerne fra de operative enheder, herunder fra porteføljeplejefunktionerne.
Den funktionelle og hierarkiske adskillelse af risikostyringsfunktionerne i henhold til første afsnit vurderes af de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland i overensstemmelse med proportionalitetsprincippet under den forudsætning, at FAIF'en under alle omstændigheder skal kunne påvise, at særlige beskyttelsesforanstaltninger til forebyggelse af interessekonflikter giver mulighed for uafhængig gennemførelse af risikostyringsaktiviteter, og at denne risikostyringsproces lever op til kravene i denne artikel og er konsekvent effektiv.
2. FAIF'er implementerer tilstrækkelige risikostyringssystemer for på passende måde at kunne påvise, måle, styre og overvåge alle risici, som er relevante for hver AIF's investeringsstrategi, og som hver AIF er eller kan blive eksponeret for.
FAIF'er gennemgår risikostyringssystemerne med passende hyppighed og mindst en gang om året og tilpasser dem om nødvendigt.
3. FAIF'er skal som minimum:
a)
gennemføre en passende, veldokumenteret og regelmæssigt opdateret due diligence-procedure, når FAIF'er investerer på vegne af AIF'en, i overensstemmelse med AIF'ens investeringsstrategi, målsætninger og risikoprofil
b)
sikre, at de risici, der er forbundet med AIF'ens investeringspositioner og deres generelle indvirkning på AIF'ens portefølje, løbende kan påvises, måles, styres og overvåges ordentligt via anvendelse af egnede stresstest-procedurer
c)
sikre, at AIF'ens risikoprofil svarer til dens størrelse, porteføljestruktur og investeringsstrategier og -målsætninger som fastlagt i AIF'ens regler eller vedtægter, prospekt og udbudsdokumenter.
4. FAIF'er fastsætter et maksimalt gearingsniveau, som de kan anvende på vegne af hver AIF, de forvalter, samt omfanget af retten til genanvendelse af sikkerhedsstillelse eller anden garanti, der vil kunne ydes i henhold til gearingsaftalen, idet der blandt andet tages hensyn til:
a)
AIF'ens type
b)
AIF'ens strategier
c)
AIF'ens kilder til gearing
d)
enhver anden indbyrdes forbindelse eller relevante relationer til andre institutioner, der yder finansielle tjenesteydelser, der kunne udgøre en systemisk risiko
e)
behovet for at begrænse eksponeringen over for en hvilken som helst modpart
f)
i hvilket omfang der er stillet sikkerhed for gearingen
g)
forholdet mellem aktiver og erstatningsansvar
h)
omfanget, arten og udbredelsen af FAIF'ens aktiviteter på de pågældende markeder.
5. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af følgende:
a)
de risikostyringssystemer, som FAIF'er skal anvende i forbindelse med de risici, FAIF'er påtager sig på vegne af de AIF'er, de forvalter
b)
hvad der er en passende hyppighed for gennemgang af risikostyringssystemet
c)
hvorledes risikostyringsfunktionen funktionsmæssigt og hierarkisk skal adskilles fra de operative enheder, herunder porteføljeplejefunktionen
d)
de særlige beskyttelsesforanstaltninger til forebyggelse af interessekonflikter som omhandlet i stk.1, andet afsnit
e)
de krav, der er omhandlet i stk. 3.
Artikel 16
Likviditetsstyring
1. For hver forvaltet AIF, der ikke er af den ikke-gearede lukkede type, anvender FAIF'er et passende likviditetsstyringssystem og indfører procedurer, der giver dem mulighed for at overvåge AIF'ens likviditetsrisiko og sikre, at likviditetsprofilen for AIF'ens investeringer stemmer overens med de underliggende forpligtelser.
FAIF'er foretager regelmæssigt stresstest under normale og ekstraordinære likviditetsforhold, der giver dem mulighed for at vurdere AIF'ernes likviditetsrisiko, og overvåger AIF'ernes likviditetsrisiko i overensstemmelse hermed.
2. FAIF'er sikrer, at investeringsstrategien, likviditetsprofilen og indløsningspolitikken er forenelige for hver AIF, de forvalter.
3. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af følgende:
a)
likviditetsstyringssystemerne og -procedurerne, og
b)
tilpasningen af investeringsstrategien, likviditetsprofilen og indløsningspolitikken, omhandlet i stk. 2.
Artikel 17
Investeringer i securitisationspositioner
For at sikre sammenhæng på tværs af sektorerne og fjerne misforholdet mellem interesserne hos de selskaber, som konverterer lån til omsættelige værdipapirer og engagementsleverende kreditinstitutter, som omhandlet i artikel 4, nr. 41), i direktiv 2006/48/EF, og FAIF'er, som investerer i disse værdipapirer eller andre finansielle instrumenter på vegne af AIF'er, vedtager Kommissionen ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til fastlæggelse af krav inden for følgende områder:
a)
de krav, som det engagementsleverende kreditinstitut, det organiserende kreditinstitut eller den oprindelige långiver skal opfylde, for at en FAIF kan få ret til at investere i værdipapirer eller andre finansielle instrumenter af denne type, som udstedes efter den 1. januar 2011, på vegne af AIF'er, herunder krav, der sikrer, at det engagementsleverende kreditinstitut, det organiserende kreditinstitut eller den oprindelige långiver bevarer en økonomisk interesse på mindst 5 % netto
b)
de kvalitative krav, som skal opfyldes af FAIF'er, der investerer i disse værdipapirer eller andre finansielle instrumenter på vegne af en eller flere AIF'er.
AFDELING 2
Organisatoriske krav
Artikel 18
Generelle principper
1. Medlemsstaterne kræver, at FAIF'er til enhver tid anvender tilstrækkelige og egnede menneskelige og tekniske ressourcer for at sikre korrekt forvaltning af AIF'er.
Især skal de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland under hensyntagen til karakteren af de AIF'er, der forvaltes af FAIF'en, kræve, at FAIF'en har sunde administrative og regnskabsmæssige procedurer, kontrol- og beskyttelsesforanstaltninger for elektronisk databehandling samt fyldestgørende interne kontrolmekanismer, herunder navnlig regler for sine arbejdstageres personlige transaktioner eller for besiddelse eller forvaltning af investeringer med henblik på investering for egen regning, som mindst sikrer, at enhver transaktion, der implicerer AIF'er, kan rekonstrueres med hensyn til oprindelse, involverede parter, art samt tid og sted for gennemførelsen, og at aktiver i de AIF'er, som forvaltes af FAIF'en, investeres i overensstemmelse med AIF'ens regler eller vedtægter og gældende ret.
2. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af de procedurer og ordninger, der er omhandlet i stk. 1.
Artikel 19
Værdiansættelse
1. FAIF'er sikrer, at der for hver AIF, de forvalter, etableres egnede og konsekvente procedurer, så AIF'ens aktiver kan værdiansættes på en korrekt og uafhængig måde i overensstemmelse med denne artikel, gældende national ret og AIF'ens regler eller vedtægter.
2. Reglerne for værdiansættelse af aktiverne og beregning af nettoaktivværdien pr. andel eller aktie i AIF'en skal være fastlagt i lovgivningen i det land, hvor AIF'en er etableret, og/eller i AIF'ens regler eller vedtægter.
3. FAIF'er sikrer ligeledes, at nettoaktivværdien pr. andel eller aktie i AIF'er beregnes og oplyses til investorerne i overensstemmelse med denne artikel, gældende national ret og AIF'ernes regler eller vedtægter.
De anvendte værdiansættelsesprocedurer sikrer, at aktiverne værdiansættes, og at nettoaktivværdien pr. andel eller aktie beregnes mindst én gang om året.
Hvis AIF'en er af den åbne type, skal sådanne værdiansættelser og beregninger også foretages med en hyppighed, der er hensigtsmæssig i forhold til AIF'ens aktiver og dens udstedelses- og indløsningshyppighed.
Hvis AIF'en er af den lukkede type, skal sådanne værdiansættelser og beregninger også foretages i tilfælde af, at den relevante AIF foretager en kapitalforhøjelse eller -nedsættelse.
Investorerne informeres om værdiansættelserne og beregningerne på den måde, der er fastlagt i de relevante AIF-regler eller vedtægter.
4. FAIF'er sikrer, at værdiansættelsesfunktionen udføres af enten:
a)
en ekstern valuar i form af en juridisk eller fysisk person, der er uafhængig af AIF'en, FAIF'en og alle andre personer med snævre forbindelser til AIF'en eller FAIF'en, eller
b)
FAIF'en selv under forudsætning af, at værdiansættelsesfunktionen er adskilt fra porteføljepleje og aflønningspolitik, og at andre foranstaltninger sikrer, at interessekonflikter afbødes, og utilbørlig påvirkning af arbejdstagerne undgås.
Depositaren, som er udpeget for en AIF, udpeges ikke som ekstern valuar for den samme AIF, medmindre udførelsen af depositarfunktionerne er funktionelt og hierarkisk adskilt fra opgaverne som ekstern valuar, og de potentielle interessekonflikter er korrekt påvist, styret, overvåget og oplyst til AIF'ens investorer.
5. Hvis en ekstern valuar udøver værdiansættelsesfunktionen, skal FAIF'en kunne godtgøre at:
a)
den eksterne valuar er registreringspligtig i overensstemmelse med gældende lovgivning, lovbestemmelser, administrative bestemmelser eller fagetiske regler
b)
den eksterne valuar kan levere tilstrækkelige faglige garantier for at kunne udføre den relevante værdiansættelsesfunktion på en effektiv måde i overensstemmelse med stk. 1, 2 og 3, og
c)
udpegelsen af den eksterne valuar opfylder kravene i artikel 20, stk. 1 og 2, og i de delegerede retsakter vedtaget efter artikel 20, stk. 7.
6. Den udpegede eksterne valuar må ikke delegere værdiansættelsesfunktionen til tredjemand.
7. FAIF'er underretter de kompetente myndigheder i deres hjemland om udpegningen af den eksterne valuar, og disse kan stille krav om, at der i stedet udpeges en anden ekstern valuar, hvis betingelserne i stk. 5 ikke er opfyldt.
8. Værdiansættelsesfunktionen skal udføres på upartisk vis og med passende dygtighed, omhu og hurtighed.
9. Hvis værdiansættelsesfunktionen ikke udføres af en uafhængig ekstern valuar, kan de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland kræve, at FAIF'ens værdiansættelsesprocedurer og/eller værdiansættelser verificeres af en ekstern valuar eller, hvis relevant, af en revisor.
10. FAIF'er er ansvarlige for den korrekte værdiansættelse af AIF-aktiver, beregningen af nettoaktivværdien og offentliggørelsen af denne nettoaktivværdi. FAIF'ens erstatningsansvar over for AIF'en og dennes investorer må derfor under ingen omstændigheder påvirkes af den omstændighed, at FAIF'en har udpeget en ekstern valuar.
Uanset første afsnit og uanset eventuelle aftaler, som bestemmer andet, er den eksterne valuar erstatningsansvarlig over for FAIF'en for ethvert tab, som FAIF'en har lidt som følge af, at den eksterne valuar har udvist forsømmelighed eller forsætligt har undladt at udføre sine opgaver.
11. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af følgende:
a)
kriterierne for procedurerne for korrekt værdiansættelse af aktiverne og beregningen af nettoaktivværdien pr. andel eller aktie
b)
de faglige garantier, som den eksterne valuar skal kunne levere for at kunne udføre den relevante værdiansættelsesfunktion på en effektiv måde
c)
hyppigheden af den værdiansættelse, der foretages af åbne AIF'er, som både er passende for AIF'ens aktiver og dens udstedelses- og indløsningspolitik.
AFDELING 3
Delegering af FAIF-funktioner
Artikel 20
Delegering
1. FAIF'er, som har til hensigt at delegere udførelsen af opgaver på deres vegne til tredjemand, underretter de kompetente myndigheder i deres hjemland, inden delegeringsaftalerne træder i kraft. Følgende betingelser opfyldes:
a)
FAIF'en skal objektivt kunne begrunde hele sin delegeringsstruktur.
b)
Den, der får overdraget ansvaret, skal råde over tilstrækkelige ressourcer til at udføre de respektive opgaver, og de personer, der rent faktisk udfører dennes opgaver, skal have et tilstrækkeligt godt omdømme og tilstrækkelig erfaring.
c)
Omfatter delegeringen porteføljepleje eller risikostyring, må den kun ske til selskaber, som har tilladelse til eller er registreret med henblik på forvaltning af aktiver og underlagt tilsyn, eller hvis denne betingelse ikke kan opfyldes, kun efter forudgående godkendelse fra de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland.
d)
Omfatter delegeringen porteføljepleje eller risikostyring, og sker den til en virksomhed i et tredjeland, skal der ud over kravene i litra c) sikres samarbejde mellem de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland og virksomhedens tilsynsmyndighed.
e)
Delegeringen må ikke hindre et effektivt tilsyn med FAIF'en og må navnlig ikke forhindre FAIF'en i at handle eller AIF'en i at blive forvaltet i investorernes interesse.
f)
FAIF'en skal kunne godtgøre, at den, der får overdraget ansvaret, har kompetence og er i stand til at udføre de pågældende funktioner, at den pågældende blev udvalgt med passende omhu, og at FAIF'en til enhver tid er i stand til effektivt at overvåge den delegerede opgave, til enhver tid at give den, der får overdraget ansvaret, yderligere instrukser og at inddrage delegeringen med øjeblikkelig virkning, når det er i investorernes interesse.
FAIF'en kontrollerer løbende de ydelser, der leveres af enhver, der har fået overdraget ansvar.
2. Delegering af porteføljepleje eller risikostyring må ikke ske til:
a)
depositaren eller en, der har fået overdraget ansvar fra en depositar, eller
b)
nogen anden enhed, hvis interesser kan være i strid med FAIF'ens eller AIF'ens investorers interesser, medmindre en sådan enhed funktionelt og hierarkisk har adskilt udførelsen af sin porteføljepleje eller risikostyring fra de af sine øvrige opgaver, der potentielt kunne komme i konflikt hermed, og de potentielle interessekonflikter er fyldestgørende påvist, styret, overvåget og oplyst til AIF'ens investorer.
3. FAIF'ens forpligtelser over for AIF'en og dennes investorer berøres ikke af, at FAIF'en har delegeret funktioner til tredjemand, eller af en eventuel efterfølgende videredelegering, og FAIF'en kan ej heller delegere sine funktioner i et sådant omfang, at denne reelt ikke kan anses for at være forvalter af AIF'en eller i en sådan udstrækning, at FAIF'en blot fungerer som et tomt selskab.
4. Tredjemand kan videredelegere funktioner, som denne ved delegering har fået overdraget ansvar for, forudsat at følgende betingelser er opfyldt:
a)
FAIF'en har på forhånd givet sit samtykke til videredelegeringen.
b)
FAIF'en underretter de kompetente myndigheder i sit hjemland, inden videredelegeringsaftalerne træder i kraft.
c)
Betingelserne i stk. 1, idet det underforstås, at alle henvisninger til »den, der får overdraget ansvar« læses som henvisninger til »den, der ved videredelegering har fået overdraget ansvar«.
5. Videredelegering af porteføljepleje eller risikostyring må ikke ske til:
a)
depositaren eller en, der har fået overdraget ansvar fra en depositar, eller
b)
nogen anden enhed, hvis interesser kan være i strid med FAIF'ens eller AIF'ens investorers interesser, medmindre en sådan enhed funktionelt og hierarkisk har adskilt udførelsen af sin porteføljepleje eller risikostyring fra de af sine øvrige opgaver, der potentielt kunne komme i konflikt hermed, og de potentielle interessekonflikter er fyldestgørende påvist, styret, overvåget og oplyst til AIF'ens investorer.
Den relevante person, der får overdraget ansvar, kontrollerer løbende de ydelser, der leveres af hver af de personer, der får overdraget ansvar.
6. I de tilfælde, hvor den, der har fået overdraget ansvar ved videredelegering, yderligere videredelegerer funktioner, som denne har fået overdraget ansvaret for, finder betingelserne i stk. 4 tilsvarende anvendelse.
7. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af følgende:
a)
betingelserne for, at kravene i stk. 1, 2, 4 og 5 er opfyldt
b)
betingelserne, hvorunder FAIF'en antages at have delegeret sine funktioner i en sådan udstrækning, at den bliver et tomt selskab og ikke længere kan betragtes som forvalteren af AIF'en, jf. stk. 3.
AFDELING 4
Depositar
Artikel 21
Depositar
1. FAIF'en sikrer, at der udpeges en enkelt depositar for hver enkelt AIF, den forvalter, i overensstemmelse med denne artikel.
2. Udpegelsen af depositaren godtgøres ved en skriftlig aftale. Aftalen skal bl.a. regulere den informationsudveksling, der er nødvendig, for at depositaren kan udføre sine opgaver for den AIF, vedkommende er udpeget som depositar for, i overensstemmelse med dette direktiv og med andre relevante love, regler eller administrative bestemmelser.
3. Depositaren skal være:
a)
et kreditinstitut, som har sit vedtægtsmæssige hjemsted i Unionen, og som har tilladelse i henhold til direktiv 2006/48/EF
b)
et investeringsselskab, som har sit vedtægtsmæssige hjemsted i Unionen, som er undergivet krav til tilstrækkeligt kapitalgrundlag i henhold til artikel 20, stk. 1, i direktiv 2006/49/EF, herunder kapitalkrav til operationelle risici, som har opnået tilladelse i henhold til direktiv 2004/39/EF, og som også leverer accessoriske tjenesteydelser i form af opbevaring og forvaltning af finansielle instrumenter for kunders regning, jf. afsnit B, punkt 1, i bilag I til direktiv 2004/39/EF; sådanne investeringsselskabers egenkapital må under ingen omstændigheder være mindre end den startkapital, der er omhandlet i artikel 9 i direktiv 2006/49/EF, eller
c)
andre kategorier af foretagender, der er underlagt tilsynsmæssig regulering og løbende overvågning, og som, den 21. juli 2011 tilhører de kategorier af foretagender, som medlemsstaterne har fastlagt kan vælges som depositar, jf. artikel 23, stk. 3, i direktiv 2009/65/EF.
Alene hvad angår ikke-EU-AIF'er, og med forbehold for bestemmelserne i stk. 5, litra b), kan depositaren også være et kreditinstitut eller en anden enhed af samme type som de i litra a) og b) i dette stykkes første afsnit nævnte enheder, forudsat at betingelserne i stk. 6, litra b), er opfyldt.
Hertil kommer, at medlemsstaterne for så vidt angår AIF'er, som ikke kan gøre nogen indløsningsrettigheder gældende i en periode på fem år efter datoen for de første investeringer, og som ifølge deres fundamentale investeringspolitik generelt ikke investerer i aktiver, som skal opbevares i depot i henhold til stk. 8, litra a), eller generelt investerer i udstedere eller unoterede selskaber for potentielt at opnå kontrol over sådanne selskaber i overensstemmelse med artikel 26, kan tillade, at depositaren kan være en enhed, som udfører depositarfunktionerne som en del af dennes professionelle eller erhvervsmæssige aktiviteter, med hensyn til hvilke den pågældende enhed er registreringspligtig i medfør af lovgivning, lovbestemmelser, administrative bestemmelser eller fagetiske regler, og som kan stille tilstrækkelige finansielle og professionelle garantier med henblik på at gøre den i stand til effektivt at udføre de relevante depositarfunktioner og opfylde de krav, der er forbundet med disse funktioner.
4. For at undgå interessekonflikter mellem depositaren, FAIF'en og/eller AIF'en og/eller dennes investorer:
a)
må en FAIF ikke udøve virksomhed som depositar
b)
må en prime broker, der optræder som modpart til en AIF, ikke udøve virksomhed som depositar for den samme AIF, medmindre den funktionelt og hierarkisk har adskilt udførelsen af sine depositaropgaver fra sine opgaver som prime broker, og de potentielle interessekonflikter er fyldestgørende påvist, styret, overvåget og oplyst til AIF'ens investorer. Depositaren kan delegere sine opbevaringsopgaver til en sådan prime broker i overensstemmelse med stk. 11, forudsat at de relevante betingelser er opfyldt.
5. Depositaren skal være etableret et af følgende steder:
a)
For så vidt angår EU-AIF'er, i AIF'ens hjemland.
b)
For så vidt angår ikke-EU-AIF'er, i det tredjeland, hvor AIF'en er etableret, i hjemlandet for den FAIF, som forvalter AIF'en, eller i referencemedlemsstaten for den FAIF, der forvalter den pågældende AIF.
6. Uden at det berører kravene i stk. 3 er udpegelsen af en depositar, som er etableret i et tredjeland, til enhver tid underlagt følgende betingelser:
a)
De kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvor ikke-EU-AIF'ens andele eller aktier tilsigtes markedsført, og, såfremt det ikke er en af disse medlemsstater, i FAIF'ens hjemland har undertegnet aftaler om samarbejde og udveksling af oplysninger med depositarens kompetente myndigheder.
b)
Depositaren er underlagt en effektiv tilsynsmæssig regulering, herunder minimumskapitalkrav, og overvågning, som svarer til EU-retten, og som håndhæves effektivt.
c)
Det tredjeland, hvor depositaren er etableret, er ikke opført på den liste over ikke-samarbejdsvillige lande og territorier, som er udarbejdet af FATF.
d)
De medlemsstater, hvor ikke-EU-AIF'ens andele eller aktier tilsigtes markedsført, og, såfremt det ikke er en af disse medlemsstater, FAIF'ens hjemland har undertegnet en aftale med det tredjeland, hvor depositaren er etableret, som i fuldt omfang overholder standarderne i artikel 26 i OECD's modelbeskatningsoverenskomst vedrørende indkomst og formue og sikrer effektiv udveksling af oplysninger om skatteforhold, herunder om eventuelle multilaterale skatteaftaler.
e)
Depositaren er kontraktsretligt ansvarlig over for AIF'en, eller over for AIF'ens investorer i overensstemmelse med stk. 12 og 13 og har udtrykkeligt erklæret sig indforstået med at overholde stk. 11.
Hvis en kompetent myndighed i en anden medlemsstat er uenig i den vurdering af anvendelsen af første afsnit, litra a), c) eller e), som er foretaget af de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland, kan de pågældende kompetente myndigheder indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt ved artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
På grundlag af kriterierne i stk. 17, litra b), vedtager Kommissionen gennemførelsesretsakter, hvoraf det fremgår, at tilsynsmæssig regulering og overvågning af et tredjeland svarer til EU-retten og håndhæves effektivt. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 59, stk. 2.
7. Depositaren sikrer i almindelighed, at AIF'ens cash flows overvåges korrekt, og i særdeleshed, at alle betalinger foretaget af eller på vegne af investorer i forbindelse med tegning af andele eller aktier i en AIF er modtaget, og at alle kontanter i AIF'en er bogført på kontantkonti, som er oprettet i AIF'ens navn eller i den FAIF's eller depositars navn, der handler på AIF'ens vegne, hos en af de enheder, som er omhandlet i artikel 18, stk. 1, litra a), b) og c), i direktiv 2006/73/EF, eller hos en anden enhed af samme art, på det relevante marked, hvor kontantkonti er påkrævede, forudsat at en sådan enhed er underlagt en effektiv tilsynsmæssig regulering og overvågning, som svarer til EU-retten og som håndhæves effektivt, og i overensstemmelse med principperne i artikel 16 i direktiv 2006/73/EF.
Er kontantkontiene oprettet i navnet på den depositar, der handler på AIF'ens vegne, må ingen kontanter fra den enhed, der er nævnt i første afsnit, og ingen af depositarens egne kontanter bogføres på sådanne konti.
8. AIF'ens aktiver, eller de aktiver, FAIF'en forvalter på AIF'ens vegne, overdrages til depositaren til opbevaring i henhold til følgende:
a)
for finansielle instrumenter, som kan opbevares i depot:
i)
depositaren opbevarer alle finansielle instrumenter, der kan registreres på en konto for finansielle instrumenter, som er oprettet i depositarens regnskabsbøger, og alle finansielle instrumenter, der fysisk kan leveres til depositaren
ii)
med henblik herpå sikrer depositaren, at alle de finansielle instrumenter, der kan registreres på en konto for finansielle instrumenter, som er oprettet i depositarens regnskabsbøger, er registreret i depositarens regnskabsbøger på separate konti i overensstemmelse med principperne fastlagt i artikel 16 i direktiv 2006/73/EF, og at kontiene er oprettet i AIF'ens navn, eller i navnet på den FAIF, der handler på AIF'ens vegne, således at de til enhver tid tydeligt kan identificeres som tilhørende AIF'en i overensstemmelse med gældende ret
b)
for andre aktiver:
i)
depositaren verificerer, at AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en er ejer af de pågældende aktiver, og fører register over de aktiver, for hvilke det er godtgjort, at AIF'en eller i givet fald FAIF'en på vegne af AIF'en er ejer heraf
ii)
vurderingen af, hvorvidt ejeren er AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en, baseres på oplysninger eller dokumenter fremlagt af AIF'en eller FAIF'en samt på en eventuelt eksisterende ekstern dokumentation
iii)
depositaren sørger for, at registrene er ajourførte.
9. Ud over de opgaver, der er omhandlet i stk. 7 og 8, skal depositaren:
a)
sikre, at salg, udstedelse, tilbagekøb, indløsning og annullering af andele eller aktier i AIF'en finder sted i overensstemmelse med gældende national ret og AIF'ens regler eller vedtægter
b)
sikre, at værdien af andelene eller aktierne i AIF'en beregnes i overensstemmelse med gældende national ret, AIF'ens regler eller vedtægter og procedurerne i artikel 19
c)
udføre FAIF'ens instrukser, medmindre disse strider mod gældende national ret eller AIF'ens regler eller vedtægter
d)
sikre, at modydelsen i forbindelse med transaktioner, der berører AIF'ens aktiver, tilsendes AIF'en inden for sædvanlige frister
e)
sikre, at AIF'ens indtægt anvendes i henhold til gældende national ret og AIF'ens regler eller vedtægter.
10. FAIF'en og depositaren skal under udførelsen af deres respektive opgaver handle ærligt, retfærdigt, professionelt, uafhængigt og i AIF'ens og AIF'ens investorers interesse.
Depositaren må ikke udføre aktiviteter med hensyn til AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en, der kan skabe interessekonflikter mellem AIF'en, investorerne i AIF'en, FAIF'en og depositaren selv, medmindre depositaren funktionelt og hierarkisk har adskilt udførelsen af sine depositaropgaver fra de af sine øvrige opgaver, der potentielt kunne komme i konflikt hermed, og de potentielle interessekonflikter er fyldestgørende påvist, styret, overvåget og oplyst til AIF'ens investorer.
De aktiver, der er omhandlet i stk. 8, må ikke genanvendes af depositaren uden forudgående samtykke fra AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en.
11. Depositaren må ikke overdrage nogen af de i denne artikel nævnte funktioner til tredjemand, bortset fra de i stk. 8 nævnte.
Depositaren må delegere de funktioner, der er omtalt i stk. 8, til tredjemand, hvis følgende betingelser er opfyldt:
a)
opgaver delegeres ikke i den hensigt at unddrage sig kravene i dette direktiv, og
b)
depositaren kan påvise, at der foreligger en objektiv begrundelse for delegeringen
c)
depositaren har udvist passende dygtighed, omhu og hurtighed i forbindelse med udvælgelsen og udpegelsen af enhver tredjemand, til hvem visse af depositarens opgaver ønskes delegeret, og udviser fortsat passende dygtighed, omhu og hurtighed ved den regelmæssige kontrol med og løbende overvågning af enhver tredjemand, til hvem den har delegeret visse af sine opgaver, og af de arrangementer, som tredjemand har foretaget med hensyn til de delegerede opgaver, og
d)
depositaren sikrer, at tredjemand til enhver tid opfylder følgende betingelser i forbindelse med udførelsen af de delegerede opgaver:
i)
tredjemandens strukturer og ekspertise er tilstrækkelige og står i et passende forhold til arten og kompleksiteten af de aktiver, som AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en har overdraget til vedkommende
ii)
for så vidt angår delegering af de i stk. 8, litra a), nævnte opbevaringsopgaver, er tredjemanden underlagt en effektiv tilsynsmæssig regulering, herunder minimumskapitalkrav, og overvågning i den pågældende jurisdiktion, og tredjemanden er underlagt en ekstern periodisk revision for at sikre, at de finansielle instrumenter er i tredjemandens besiddelse
iii)
tredjemanden holder depositarens kunders aktiver adskilt fra sine egne aktiver og fra depositarens aktiver på en sådan måde, at de til enhver tid klart kan identificeres som tilhørende en given depositars kunder
iv)
tredjemanden gør ikke brug af aktiverne uden forudgående samtykke fra AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en og forudgående underretning af depositaren, og
v)
tredjemanden overholder de generelle forpligtelser og forbud, der er fastsat i stk. 8 og 10.
Uanset andet afsnit, litra d), nr. ii), kan depositaren, når lovgivningen i et tredjeland kræver, at visse finansielle instrumenter opbevares i depot hos en lokal enhed, og der ikke er nogen lokale enheder, der opfylder delegeringskravene i nævnte litra, kun delegere sine funktioner til en sådan lokal enhed i det omfang, tredjelandets lovgivning kræver det, og kun så længe der ikke er nogen lokale enheder, der opfylder delegeringskravene, på følgende betingelser:
a)
investorerne i den relevante AIF skal forud for deres investering behørigt underrettes om, at denne delegering er påkrævet på grund af juridiske begrænsninger i tredjelandets lovgivning, og om de omstændigheder, der retfærdiggør delegeringen, og
b)
AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en skal pålægge depositaren at delegere opbevaringen af sådanne finansielle instrumenter til en sådan lokal enhed.
Tredjemanden kan for sin del videredelegere disse funktioner under forudsætning af, at de samme krav er opfyldt. I sådanne tilfælde finder stk. 13 tilsvarende anvendelse på de relevante parter.
Med henblik på nærværende stykke betragtes leveringen af ydelser via værdipapirafviklingssystemer, der er omfattet af direktiv 98/26/EF, og leveringen af tilsvarende ydelser via tredjelandsværdipapirafviklingssystemer ikke som delegering af opbevaringsfunktioner.
12. Depositaren er over for AIF'en eller dennes investorer ansvarlig for tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot i henhold til stk. 8, litra a), som er forårsaget af depositaren eller af en tredjemand, som opbevaring af finansielle instrumenter er delegeret til.
I tilfælde af sådanne tab af finansielle instrumenter opbevaret i depot skal depositaren uden unødig forsinkelse yde en erstatning til AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en i form af et finansielt instrument af samme type eller det tilsvarende beløb. Depositaren er ikke ansvarlig, såfremt vedkommende kan bevise, at tabet skyldes en ekstern hændelse, som depositaren ikke med rimelighed kan forventes at have kontrol over, og hvis konsekvenser ville have været uundgåelige, også selv om depositaren har truffet alle rimelige forholdsregler.
Depositaren er ligeledes ansvarlig over for AIF'en eller AIF'ens investorer for ethvert andet tab, disse måtte lide som følge af, at depositaren har udvist forsømmelighed eller forsætligt har misligholdt sine forpligtelser i henhold til nærværende direktiv.
13. Depositarens ansvar berøres ikke af en eventuel delegering som omhandlet i stk. 11.
Uanset første afsnit i dette stykke kan depositaren i tilfælde af tab af finansielle instrumenter, som opbevares i depot af tredjemand i medfør af stk. 11, frigøre sig for sit ansvar, såfremt depositaren kan bevise, at:
a)
alle krav til delegeringen af depositarens opbevaringsopgaver jf. stk. 11, andet afsnit, er opfyldt
b)
der findes en skriftlig aftale mellem depositaren og tredjemand, som udtrykkeligt overdrager depositarens ansvar til den pågældende tredjemand og gør det muligt for AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en, at gøre krav gældende over for denne tredjemand i forbindelse med tabet af finansielle instrumenter eller for depositaren at gøre et sådant krav gældende på deres vegne, og
c)
der findes en skriftlig aftale mellem depositaren og AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en, som udtrykkeligt tillader en sådan ansvarsfrigørelse, og som angiver den objektive grund til at aftale en sådan ansvarsfrigørelse.
14. Depositaren kan desuden, når lovgivningen i et tredjeland kræver, at visse finansielle instrumenter opbevares i depot hos en lokal enhed, og der ikke er nogen lokale enheder, der opfylder delegeringskravene i stk. 11, andet afsnit, litra d), nr. ii), frigøre sig for sit ansvar, såfremt følgende betingelser er opfyldt:
a)
den pågældende AIF's regler eller vedtægter tillader udtrykkeligt en sådan ansvarsfrigørelse på betingelserne i dette stykke
b)
investorerne i den relevante AIF er forud for deres investering blevet behørigt oplyst om denne ansvarsfrigørelse og om de omstændigheder, der berettiger den
c)
depositaren er af AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en blevet pålagt at delegere opbevaringen af sådanne finansielle instrumenter til en lokal enhed
d)
der findes en skriftlig aftale mellem depositaren og AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en, som udtrykkeligt tillader en sådan ansvarsfrigørelse, og
e)
der findes en skriftlig aftale mellem depositaren og tredjemand, som udtrykkeligt overdrager depositarens ansvar til denne lokale enhed og gør det muligt for AIF'en eller FAIF'en på vegne af AIF'en at gøre krav gældende over for denne lokale enhed i forbindelse med tabet af finansielle instrumenter eller for depositaren at gøre et sådant krav gældende på deres vegne.
15. Ansvaret over for AIF'ens investorer kan gøres gældende direkte eller indirekte gennem FAIF'en alt efter den juridiske karakter af forholdet mellem depositaren, FAIF'en og investorerne.
16. Depositaren stiller efter anmodning alle oplysninger til rådighed for sine kompetente myndigheder, som den har indhentet under udførelsen af sine opgaver, og som kan være nødvendige for AIF'ens eller FAIF'ens kompetente myndigheder. Hvis AIF'ens eller FAIF'ens kompetente myndigheder er forskellige fra depositarens, skal depositarens kompetente myndigheder straks videregive de modtagne oplysninger til AIF'ens og FAIF'ens kompetente myndigheder.
17. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af følgende:
a)
de oplysninger, der skal indgå i den i stk. 2 omhandlede skriftlige aftale
b)
generelle kriterier for vurdering af, om tredjelandes tilsynsmæssige regulering og overvågning som omhandlet i stk. 6, litra b), svarer til EU-retten og håndhæves effektivt
c)
betingelserne for at udføre depositarfunktionerne i medfør af stk. 7, 8 og 9, herunder:
i)
arten af finansielle instrumenter, der skal indgå i anvendelsesområdet for depositarens opbevaringsopgaver i overensstemmelse med stk. 8, litra a)
ii)
betingelserne, hvorpå depositaren udøver sine opbevaringsopgaver med hensyn til finansielle instrumenter, som er registreret hos en central depositar og
iii)
betingelserne, hvorpå depositaren i overensstemmelse med stk. 8, litra b), opbevarer de finansielle instrumenter, som er udstedt på navn og registreret hos en udsteder eller en registrator
d)
depositarernes forpligtelse til rettidig omhu i medfør af stk. 11, andet afsnit, litra c)
e)
forpligtelsen til adskillelse i medfør af stk. 11, andet afsnit, litra d), nr. iii)
f)
de betingelser hvorpå og omstændigheder hvorunder finansielle instrumenter, der opbevares i depot, skal anses for at være tabt
g)
hvad der skal forstås ved eksterne hændelser, som depositaren ikke med rimelighed kan forventes at have kontrol over, og hvis konsekvenser ville have været uundgåelige, også selv om depositaren har truffet alle rimelige forholdsregler, jf. stk. 12
h)
de betingelser hvorpå og omstændigheder hvorunder der er objektiv grund til at indgå en aftale om ansvarsfrigørelse i medfør af stk. 13.
KAPITEL IV
KRAV OM GENNEMSIGTIGHED
Artikel 22
Årsrapport
1. En FAIF stiller for hver EU-AIF, som den forvalter, og for hver AIF, som den markedsfører i Unionen, en årsrapport for hvert regnskabsår til rådighed senest seks måneder efter udgangen af regnskabsåret. Årsrapporten fremsendes til investorerne efter anmodning. Årsrapporten stilles til rådighed for de kompetente myndigheder i FAIF'ens og i givet fald AIF'ens hjemland.
Hvis AIF'en i henhold til direktiv 2004/109/EF skal offentliggøre en årsrapport, behøver kun de i stk. 2, omhandlede yderligere oplysninger at blive udleveret til investorerne efter anmodning, enten separat eller som en tilføjelse til årsrapporten. I sidstnævnte tilfælde skal årsrapporten offentliggøres senest fire måneder efter udgangen af regnskabsåret.
2. Årsrapporten skal som minimum indeholde følgende:
a)
en balance eller en formueopgørelse
b)
en opgørelse over indtægter og udgifter i det pågældende regnskabsår
c)
en beretning om aktiviteterne i det forløbne regnskabsår
d)
væsentlige ændringer i de i artikel 23 omhandlede oplysninger i løbet af det regnskabsår, som rapporten dækker
e)
den samlede lønsum i regnskabsåret, fordelt på fast og variabel løn, der udbetales af FAIF'en til arbejdstagerne, samt antal modtagere og, hvor det er relevant, carried interest, der udbetales af AIF'en
f)
den samlede lønsum fordelt på FAIF'ens ledelse og arbejdstagere, hvis handlinger har væsentlig indflydelse på AIF'ens risikoprofil.
3. De regnskabsmæssige oplysninger i årsrapporten udarbejdes i overensstemmelse med de regnskabsmæssige standarder i AIF'ens hjemland, eller de regnskabsmæssige standarder i det tredjeland, hvor AIF'en er etableret, samt i overensstemmelse med de regnskabsmæssige bestemmelser, som er fastlagt i AIF'ens regler eller vedtægter.
De regnskabsmæssige oplysninger i årsrapporterne revideres af en eller flere personer, der ved lov er autoriseret til at revidere regnskaber i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2006/43/EF af 17. maj 2006 om lovpligtig revision af årsregnskaber og konsoliderede regnskaber (26). Revisionsberetningen, inkl. eventuelle forbehold, gengives ubeskåret i årsrapporten.
Som undtagelse fra andet afsnit kan medlemsstaterne tillade FAIF'er, der markedsfører ikke-EU-AIF'er, at underkaste årsrapporterne fra disse AIF'er en revision, der overholder gældende internationale revisionsstandarder i det land, hvor AIF'en har sit vedtægtsmæssige hjemsted.
4. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af årsrapporternes indhold og form. Disse foranstaltninger afpasses efter den type AIF'er, de gælder for.
Artikel 23
Oplysninger til investorerne
1. FAIF'er stiller for hver EU-AIF, som de forvalter, og for hver AIF, som de markedsfører i Unionen, følgende oplysninger samt eventuelle væsentlige ændringer heraf til rådighed for AIF'ens investorer på den måde, som er angivet i AIF'ens regler eller vedtægter, før de investerer i AIF'en:
a)
en beskrivelse af AIF'ens investeringsstrategi og -målsætninger, oplysninger om, hvor en eventuel master-AIF er etableret, og hvor de underliggende fonde er etableret, hvis AIF'en er en fund of funds, en beskrivelse af den type aktiver, som AIF'en kan investere i, de fremgangsmåder, den kan anvende, samt alle dermed forbundne risici, alle gældende investeringsbegrænsninger, de omstændigheder, hvorunder AIF'en kan anvende gearing, de tilladte former for og kilder til gearing samt dermed forbundne risici, alle begrænsninger i forbindelse med anvendelse af gearing og enhver foranstaltning vedrørende genanvendelse af sikkerhedsstillelse og aktiver samt det maksimale gearingsniveau, som FAIF'en er berettiget til at anvende på vegne af AIF'en
b)
en beskrivelse af de procedurer, hvorefter AIF'en kan ændre sin investeringsstrategi eller investeringspolitik eller begge
c)
en beskrivelse af de vigtigste retlige virkninger af indgåelse af en kontrakt om investeringer, herunder oplysninger om jurisdiktion, lovvalg og om der findes retlige instrumenter om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser på det område, hvor AIF'en er etableret
d)
identiteten af FAIF'en, AIF'ens depositar, revisor og alle andre leverandører af tjenesteydelser og en beskrivelse af deres forpligtelser og investorernes rettigheder
e)
en beskrivelse af hvordan FAIF'en overholder kravene i artikel 9, stk. 7
f)
en beskrivelse af enhver forvaltningsfunktion, som er delegeret af FAIF'en, jf. bilag I, og enhver opbevaringsfunktion, som er delegeret af depositaren, angivelse af identiteten på den, der får overdraget ansvar, og af eventuelle interessekonflikter, der kan opstå i forbindelse med sådanne delegeringer
g)
en beskrivelse af AIF'ens værdiansættelsesprocedure og prissætningsmetodologi til værdiansættelse af aktiver, herunder de metoder, der anvendes til at værdiansætte aktiver, der er vanskelige at værdiansætte i overensstemmelse med artikel 19
h)
en beskrivelse af AIF'ens likviditetsrisikostyring, herunder indløsningsrettigheder både under normale og ekstraordinære omstændigheder samt gældende indløsningsaftaler med investorer
i)
en beskrivelse af alle gebyrer og omkostninger med angivelse af de maksimale beløb, som direkte eller indirekte afholdes af investorerne
j)
en beskrivelse af, hvordan FAIF'en sikrer investorerne en retfærdig behandling, og, såfremt en investor opnår fortrinsbehandling eller retten til at få fortrinsbehandling, en beskrivelse af denne fortrinsbehandling, typen af investorer, som opnår en sådan fortrinsbehandling og, hvis det er relevant, disses juridiske eller økonomiske forbindelser til AIF'en eller FAIF'en
k)
den seneste årsrapport, som omhandlet i artikel 22
l)
fremgangsmåden og vilkårene for udstedelse og salg af andele eller aktier
m)
AIF'ens seneste nettoaktivværdi eller den seneste markedspris pr. andel eller aktie i AIF'en, i overensstemmelse med artikel 19
n)
AIF'ens historiske resultater, hvis disse oplysninger er tilgængelige.
o)
identiteten af prime brokeren og en beskrivelse af alle væsentlige ordninger, som AIF'en har indgået med prime brokerne, og den måde, hvorpå interessekonflikter i denne forbindelse forvaltes, og i givet fald den eventuelle bestemmelse i depositaraftalen, som vedrører muligheden for at overføre og genanvende AIF-aktiver, samt oplysning om en eventuel overdragelse af ansvar til prime brokeren
p)
en beskrivelse af, hvordan og hvornår de oplysninger, som kræves i henhold til stk. 4 og 5, vil blive offentliggjort.
2. FAIF'en informerer investorerne om eventuelle foranstaltninger, som depositaren har truffet med henblik på at frigøre sig fra ansvar ved en aftale i henhold til artikel 21, stk. 13, før de investerer i AIF'en. FAIF'en informerer også straks investorerne om eventuelle ændringer i depositarens ansvar.
3. Hvis AIF'en skal offentliggøre et prospekt i henhold til direktiv 2003/71/EF eller i henhold til national ret, behøver kun de i stk. 1 og 2 omhandlede oplysninger, som er en tilføjelse til de oplysninger, der er i prospektet, at offentliggøres separat eller som supplerende oplysninger i prospektet.
4. FAIF'er oplyser for hver EU-AIF, som de forvalter, og for hver AIF, som de markedsfører i Unionen, regelmæssigt investorerne om følgende:
a)
den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som, fordi de er illikvide, er omfattet af særlige foranstaltninger
b)
alle nye ordninger til styring af AIF'ens likviditet
c)
AIF'ens nuværende risikoprofil og de risikostyringssystemer, som FAIF'en anvender til at styre disse risici.
5. FAIF'er, som forvalter EU-AIF'er, der anvender gearing, eller som i Unionen markedsfører AIF'er, der anvender gearing, oplyser med regelmæssige mellemrum følgende for hver af sådanne AIF'er:
a)
enhver ændring i det maksimale gearingsniveau, som FAIF'en kan anvende på vegne af AIF'en, samt enhver ret til genanvendelse af sikkerhedsstillelse eller anden garanti, der er ydet i henhold til gearingsaftalen
b)
det samlede beløb, der er gearet for den nævnte AIF.
6. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af FAIF'ers oplysningsforpligtelser, som omhandlet i stk. 4 og 5, herunder hyppigheden af de oplysninger, som er omhandlet i stk. 5. Disse bestemmelser afpasses efter den type FAIF'er, de gælder for.
Artikel 24
Oplysningsforpligtelser over for de kompetente myndigheder
1. En FAIF aflægger regelmæssigt rapport til de kompetente myndigheder i dennes hjemland om de vigtigste markeder og instrumenter, som er genstand for de handler, der foretages på vegne af de AIF'er, som den forvalter.
Den giver oplysninger om de vigtigste instrumenter, som den handler med, på de markeder, som den er medlem af eller handler på, og om de vigtigste risikoeksponeringer og største koncentrationer af hver af de AIF'er, som den forvalter.
2. En FAIF leverer for hver EU-AIF, som den forvalter, og for hver AIF, som den markedsfører i Unionen, følgende til de kompetente myndigheder i hjemlandet:
a)
den procentuelle andel af AIF'ens aktiver, som, fordi de er illikvide, er omfattet af særlige foranstaltninger
b)
alle nye ordninger til styring af AIF'ens likviditet
c)
AIF'ens nuværende risikoprofil og de risikostyringssystemer, som FAIF'en anvender til at styre markedsrisici, likviditetsrisici, modpartsrisici og andre risici, herunder operationelle risici
d)
oplysninger om de vigtigste kategorier af aktiver, som AIF'en investerede i, og
e)
resultaterne af de stresstest, der foretages i henhold til artikel 15, stk. 3, litra b), og artikel 16, stk. 1, andet afsnit.
3. FAIF'en forelægger efter anmodning følgende dokumenter for de kompetente myndigheder i hjemlandet:
a)
en årsrapport for hver EU-AIF, som den forvalter, og for hver AIF, som den markedsfører i Unionen, for hvert regnskabsår, jf. artikel 22, stk. 1
b)
ved udgangen af hvert kvartal en detaljeret liste over alle AIF'er, som FAIF'en forvalter.
4. En FAIF, som forvalter AIF'er, der i væsentlig udstrækning anvender gearing, skal stille oplysninger til rådighed for sit hjemlands kompetente myndigheder om det gearingsniveau, der anvendes af hver af de AIF'er, som den forvalter, en opdeling mellem gearing baseret på lån i kontanter eller værdipapirer og gearing i finansielle derivater, samt oplysninger om det omfang, hvori deres aktiver er blevet genbrugt i henhold til gearingsaftaler.
Disse oplysninger omfatter identiteten af de fem største kilder til lånte kontanter eller værdipapirer for hver AIF, som FAIF'en forvalter, og de gearede beløb, der er modtaget fra hver af disse kilder for hver af disse AIF'er.
For så vidt angår ikke-EU-FAIF'er omfatter oplysningsforpligtelserne i dette stykke kun de EU-AIF'er, som de forvalter, og de ikke-EU-AIF'er, som de markedsfører i Unionen.
5. Hjemlandets kompetente myndigheder kan, hvis det er nødvendigt for en effektiv overvågning af den systemiske risiko, kræve andre oplysninger end dem, der er anført i denne artikel, både regelmæssigt og på ad hoc-basis. De kompetente myndigheder underretter ESMA om de yderligere oplysningskrav.
Under særlige omstændigheder og hvor det er påkrævet for at sikre det finansielle systems stabilitet og integritet eller for at fremme langsigtet bæredygtig vækst, kan ESMA anmode de kompetente myndigheder i hjemlandet om at indføre yderligere rapporteringskrav.
6. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af følgende:
a)
hvornår gearing må anses for at blive anvendt i væsentlig udstrækning med henblik på stk. 4 og
b)
rapporterings- og oplysningsforpligtelserne som fastsat i nærværende artikel.
Disse foranstaltninger skal tage hensyn til nødvendigheden af at undgå for store administrative byrder for de kompetente myndigheder.
KAPITEL V
FAIF'ER, DER FORVALTER SÆRLIGE TYPER AF AIF'ER
AFDELING 1
FAIF'er, der forvalter gearede AIF'er
Artikel 25
De kompetente myndigheders anvendelse af oplysninger, tilsynssamarbejde og begrænsning af gearing
1. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland anvender de oplysninger, som skal indhentes i henhold til artikel 24, med henblik på at fastslå, i hvilket omfang gearede investeringer bidrager til at forøge den systemiske risiko i det finansielle system, risikoen for uro på markederne eller risikoen for den økonomiske vækst på lang sigt.
2. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland sikrer, at alle oplysninger, der er indhentet i henhold til artikel 24 for alle FAIF'er, som de fører tilsyn med, og de oplysninger, der er indhentet i henhold til artikel 7, stilles til rådighed for andre medlemsstaters kompetente myndigheder, ESMA og ESRB efter procedurerne i artikel 50 om tilsynssamarbejde. De giver også via denne mekanisme hurtigst muligt og bilateralt oplysninger til andre direkte berørte medlemsstaters kompetente myndigheder, hvis en FAIF, der er omfattet af deres tilsyn, eller AIF, der forvaltes af denne FAIF, vil kunne udgøre en vigtig kilde til modpartsrisiko for et kreditinstitut eller andre systemrelevante institutioner i andre medlemsstater.
3. FAIF'en skal påvise, at de gearingslofter, den fastsætter for hver AIF, som den forvalter, er rimelige, og at de af FAIF'en fastsatte gearingslofter til enhver tid opfyldes. De kompetente myndigheder vurderer, hvilken risiko en FAIF's anvendelse af gearing i forbindelse med de AIF'er, som den forvalter, vil kunne indebære, og når det skønnes nødvendigt for at sikre det finansielle systems stabilitet og integritet, fastsætter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland efter underretning af ESMA, ESRB og, i givet fald den relevante AIF's kompetente myndigheder, grænser for det gearingsniveau, som en FAIF er berettiget til at anvende, eller andre restriktioner i forvaltningen af AIF'en i forbindelse med AIF'er, som den forvalter, for at begrænse gearingens medvirken til at forøge den systemiske risiko i det finansielle system eller risikoen for uro på markederne. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland underretter på behørig vis ESMA, ESRB og AIF'ens kompetente myndigheder om de foranstaltninger, der er truffet i den forbindelse, efter procedurerne i artikel 50.
4. Den i stk. 3 nævnte underretning skal foretages mindst ti arbejdsdage før den foreslåede foranstaltning påtænkes at få virkning eller blive forlænget. Underretningen skal indeholde detaljerede oplysninger om den foreslåede foranstaltning, begrundelsen for foranstaltningen samt tidspunktet for, hvornår foranstaltningen påtænkes at få virkning. Under særlige omstændigheder kan de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland beslutte, at den foreslåede foranstaltning får virkning inden for den i første punktum nævnte periode.
5. ESMA's rolle er at fremme og koordinere samt frem for alt at sikre, at de kompetente myndigheder anvender en konsekvent tilgang for så vidt angår de foranstaltninger, som kompetente myndigheder har foreslået i henhold til stk. 3.
6. Efter at have modtaget den i stk. 3 nævnte underretning yder ESMA rådgivning til de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland om den foranstaltning, der er foreslået eller vedtaget. Rådgivningen kan især dreje sig om, hvorvidt vilkårene for at træffe foranstaltninger synes at være opfyldt, samt om foranstaltningernes hensigtsmæssighed og varighed.
7. På grundlag af de i henhold til stk. 2 modtagne oplysninger og efter at have taget hensyn til eventuelle råd fra ESRB kan ESMA afgøre, at den gearing, der anvendes af en FAIF, eller af en gruppe FAIF'er, udgør en væsentlig risiko for det finansielle systems stabilitet og integritet, og yde rådgivning til de kompetente myndigheder, som definerer de afhjælpende foranstaltninger, der skal træffes, herunder grænserne for det gearingsniveau, som den pågældende FAIF eller gruppe af FAIF'er er berettigede til at anvende. ESMA underretter øjeblikkelig de berørte kompetente myndigheder, ESRB og Kommissionen om en sådan afgørelse.
8. Hvis en kompetent myndighed foreslår at træffe foranstaltninger, der er i modstrid med ESMA's rådgivning, jf. stk. 6 eller 7, underretter den ESMA herom med angivelse af sin begrundelse. ESMA kan offentliggøre oplysninger om, at en kompetent myndighed ikke efterlever eller agter at efterleve dens råd. ESMA kan også i hvert enkelt tilfælde beslutte, om den vil offentliggøre begrundelserne fra den kompetente myndighed for ikke at følge rådet. Den pågældende kompetente myndighed modtager forudgående meddelelse om en sådan offentliggørelse.
9. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger, der fastlægger principper for, under hvilke omstændigheder kompetente myndigheder anvender bestemmelserne i stk. 3, under hensyntagen til forskellige AIF-strategier, de forskellige markedsforhold, hvorunder AIF'er opererer, og mulige konjunkturforstærkende virkninger som følge af bestemmelsernes anvendelse.
AFDELING 2
Forpligtelser for FAIF'er, der forvalter AIF'er, som opnår kontrol over unoterede selskaber og udstedere
Artikel 26
Anvendelsesområde
1. Denne afdeling finder anvendelse på:
a)
FAIF'er, som forvalter en eller flere AIF'er, der enten individuelt eller kollektivt på grundlag af en aftale, som tilsigter opnåelse af kontrol, opnår kontrol over et unoteret selskab. jf. stk. 5
b)
FAIF'er, der samarbejder med en eller flere andre FAIF'er på grundlag af en aftale, i henhold til hvilken de AIF'er, som forvaltes kollektivt af disse FAIF'er, opnår kontrol over et unoteret selskab i overensstemmelse med stk. 5.
2. Denne afdeling finder ikke anvendelse, hvis de unoterede selskaber er:
a)
små og mellemstore virksomheder som defineret i artikel 2, stk. 1, i bilaget til Kommissionens henstilling 2003/361/EF af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (27), eller
b)
SPV-selskaber med henblik på køb, besiddelse eller administration af fast ejendom.
3. Med forbehold af denne artikels stk. 1 og 2 finder artikel 27, stk. 1, også anvendelse på FAIF'er, der forvalter AIF'er, som erhverver en ikke-kontrollerende kapitalinteresse i et unoteret selskab.
4. Artikel 28, stk. 1, 2 og 3, og artikel 30 finder ligeledes anvendelse på FAIF'er, som forvalter AIF'er, der opnår kontrol over udstedere. Med henblik på nævnte artikler finder nærværende artikels stk. 1 og 2 tilsvarende anvendelse.
5. Med henblik på denne afdeling forstås ved kontrollerende indflydelse for så vidt angår unoterede selskaber mere end 50 % af stemmerettighederne i selskaberne.
Ved beregning af procentdelen af stemmerettighederne, som den relevante AIF råder over, tages der i tillæg til de stemmerettigheder, som den relevante AIF råder direkte over, også hensyn til stemmerettighederne for følgende, under forudsætning af at kontrol som omhandlet i første afsnit er etableret:
a)
enhver virksomhed, der kontrolleres af AIF'en og
b)
enhver fysisk eller juridisk person, som handler i eget navn, men på vegne af AIF'en eller af en virksomhed, der kontrolleres af AIF'en.
Procentdelen af stemmerettighederne beregnes på grundlag af alle de aktier, til hvilke der er knyttet stemmerettigheder, også når udøvelsen heraf er suspenderet.
Uanset artikel 4, stk. 1, litra i), fastsættes udstederkontrol med henblik på artikel 28, stk. 1, 2 og 3, og artikel 30 i overensstemmelse med artikel 5, stk. 3, i direktiv 2004/25/EF.
6. Denne afdeling finder anvendelse med forbehold af betingelserne og restriktionerne i artikel 6 i direktiv 2002/14/EF.
7. Anvendelsen af denne afdeling berører ikke mere restriktive regler, som medlemsstaterne måtte have vedtaget vedrørende erhvervelse af andele i udstedere og unoterede selskaber på deres områder.
Artikel 27
Underretning af erhvervelsen af større andele i og kontrol over unoterede selskaber
1. Medlemsstaterne kræver, at når en AIF erhverver, afhænder eller ejer aktier i et unoteret selskab, underretter den FAIF, som forvalter denne AIF, de kompetente myndigheder i sit hjemland om andelen af AIF'ens stemmerettigheder i det unoterede selskab når som helst denne andel når, overstiger eller falder under tærsklerne på 10 %, 20 %, 30 %, 50 % og 75 %.
2. Medlemsstaterne kræver, at den FAIF, som forvalter en AIF, der individuelt eller kollektivt opnår kontrol over et unoteret selskab i henhold til artikel 26, stk. 1, sammenholdt med stk. 5 i nævnte artikel, underretter følgende om AIF'ens opnåelse af kontrol:
a)
det unoterede selskab
b)
de aktionærer, hvis identitet og adresser FAIF'en er i besiddelse af eller kan få fra det unoterede selskab eller fra et register, som FAIF'en har eller kan få adgang til, og
c)
de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland.
3. Den i stk. 2 omhandlede underretning skal indeholde følgende supplerende oplysninger:
a)
den deraf følgende situation for så vidt angår stemmerettigheder
b)
de betingelser hvorpå kontrollen blev opnået, med angivelse af identiteten af de forskellige deltagende aktionærer, enhver fysisk person eller juridisk enhed, der har ret til at stemme på deres vegne og, hvor det er relevant, den kæde af virksomheder, hvorigennem der rent faktisk rådes over stemmerettighederne
c)
den dato, hvor kontrollen blev opnået.
4. I underretningen til det unoterede selskab skal FAIF'en uden unødig forsinkelse anmode selskabets bestyrelse om at underrette arbejdstagerrepræsentanterne eller, når sådanne ikke findes, arbejdstagerne selv, om den kontrol, som den af FAIF'en forvaltede AIF har opnået, samt om de oplysninger, der er nævnt i stk. 3. FAIF'en skal gøre alle bestræbelser for at sikre, at bestyrelsen på behørig vis har oplyst arbejdstagerrepræsentanterne eller, når sådanne ikke findes, arbejdstagerne selv, i overensstemmelse med denne artikel.
5. Underretningen i henhold til stk. 1, 2 og 3 skal ske så hurtigt som muligt, men senest ti arbejdsdage efter den dag, hvor AIF'en har nået, over- eller underskredet den relevante tærskel eller har opnået kontrol over det unoterede selskab.
Artikel 28
Oplysninger i tilfælde af opnåelse af kontrol
1. Medlemsstaterne kræver, at den FAIF, som forvalter en AIF, der individuelt eller kollektivt opnår kontrol over et unoteret selskab i henhold til artikel 26, stk. 1, sammenholdt med stk. 5 i nævnte artikel, stiller de oplysninger, der er omhandlet i stk. 2 i denne artikel til rådighed for følgende:
a)
det pågældende selskab
b)
det pågældende selskabs aktionærer, hvis identitet og adresser FAIF'en er i besiddelse af eller kan få fra det pågældende selskab eller fra et register, som FAIF'en har eller kan få adgang til, og
c)
de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland.
Medlemsstaterne kan kræve, at oplysningerne i stk. 2 også stilles til rådighed for de kompetente nationale myndigheder i det unoterede selskab, som medlemsstaterne kan udpege med henblik herpå.
2. FAIF'en forelægger følgende oplysninger:
a)
identiteten af de FAIF'er, som enten individuelt eller efter aftale med andre FAIF'er forvalter de AIF'er, som har opnået kontrol
b)
politikken for forebyggelse og styring af interessekonflikter, særlig mellem FAIF'en, AIF'en og selskabet, herunder oplysninger om de specifikke beskyttelsesforanstaltninger, der skal sikre, at enhver aftale mellem FAIF'en og/eller AIF'en og selskabet indgås på armslængdevilkår; og
c)
politikken for ekstern og intern kommunikation vedrørende selskabet, særlig over for de ansatte.
3. I underretningen til selskabet, jf. stk. 1, litra a), skal FAIF'en uden unødig forsinkelse anmode selskabets bestyrelse om at underrette arbejdstagerrepræsentanterne eller, når sådanne ikke findes, arbejdstagerne selv, om de oplysninger, der er nævnt i stk. 1. FAIF'en skal gøre alle bestræbelser for at sikre, at bestyrelsen på behørig vis har oplyst arbejdstagerrepræsentanterne eller, når sådanne ikke findes, arbejdstagerne selv, i overensstemmelse med denne artikel.
4. Medlemsstaterne kræver, at den FAIF, som forvalter en AIF, der individuelt eller kollektivt opnår kontrol over et unoteret selskab i henhold til artikel 26, stk. 1, sammenholdt med stk. 5 i nævnte artikel, sikrer, at AIF'en selv, eller FAIF'en på AIF'ens vegne, forelægger oplysninger om AIF'ens intentioner med hensyn til det unoterede selskabs fremtidige virksomhed og de sandsynlige konsekvenser for beskæftigelsen, herunder enhver væsentlig ændring i arbejdsvilkårene, for følgende:
a)
det unoterede selskab og
b)
aktionærerne i det unoterede selskab, hvis identitet og adresser, FAIF'en er i besiddelse af, eller kan få fra det unoterede selskab eller et register, som FAIF'en har eller kan få adgang til.
Derudover skal den FAIF, som forvalter den relevante AIF, anmode om og gøre sig alle bestræbelser på at sikre, at bestyrelsen i det unoterede selskab stiller de i første afsnit fastsatte oplysninger til rådighed for det unoterede selskabs arbejdstagerrepræsentanter eller, når sådanne ikke findes, arbejdstagerne selv.
5. Medlemsstaterne kræver, at den FAIF, som forvalter en AIF, der har opnået kontrol over et unoteret selskab i henhold til artikel 26, stk. 1, sammenholdt med stk. 5 i nævnte artikel, forsyner de kompetente myndigheder i hjemlandet og AIF'ens investorer med oplysninger om, hvordan erhvervelsen blev finansieret.
Artikel 29
Særlige bestemmelser om årsrapporten for AIF'er, der udøver kontrol over unoterede selskaber
1. Medlemsstaterne kræver, at den FAIF, som forvalter en AIF, der individuelt eller kollektivt opnår kontrol over et unoteret selskab i henhold til artikel 26, stk. 1, sammenholdt med stk. 5 i nævnte artikel, enten:
a)
anmoder om og gør sig alle bestræbelser på at sikre, at årsrapporten fra det unoterede selskab, som er udarbejdet i overensstemmelse med stk. 2, stilles til rådighed af selskabets bestyrelse for arbejdstagerrepræsentanterne eller, når sådanne ikke findes, for arbejdstagerne selv inden for den periode, i hvilken en sådan årsrapport skal udarbejdes i overensstemmelse med gældende national lov, eller
b)
for hver sådan AIF i den i artikel 22 omhandlede årsrapport medtager de i stk. 2 nævnte oplysninger vedrørende det relevante unoterede selskab.
2. De supplerende oplysninger, der skal indgå i selskabets eller AIF'ens årsrapport, skal i overensstemmelse med stk. 1 mindst omfatte en rimelig gennemgang af udviklingen i selskabets virksomhed, som illustrerer selskabets situation på tidspunktet for udløbet af den periode, som årsrapporten dækker. Rapporten skal ligeledes indeholde en beskrivelse af:
a)
enhver betydningsfuld hændelse indtruffet efter regnskabsårets afslutning
b)
selskabets forventede fremtidige udvikling; og
c)
oplysninger vedrørende erhvervelse af egne aktier som foreskrevet i artikel 22, stk. 2, i Rådets direktiv 77/91/EØF (28).
3. Den FAIF, som forvalter den relevante AIF, skal enten:
a)
anmode om og gøre sig alle bestræbelser på at sikre, at bestyrelsen i det unoterede selskab stiller de i stk. 1, litra b), omhandlede oplysninger vedrørende selskabet til rådighed for arbejdstagerrepræsentanterne i det berørte selskab eller, såfremt der ikke findes sådanne repræsentanter, for arbejdstagerne selv, inden for den i artikel 22, stk. 1, nævnte frist eller
b)
stille de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, litra a), til rådighed for AIF'ens investorer, i det omfang disse allerede foreligger, inden for den i artikel 22, stk. 1, nævnte frist, og under alle omstændigheder ikke senere end den dato, hvor årsrapporten fra det unoterede selskab er udarbejdet i overensstemmelse med gældende national lovgivning.
Artikel 30
Selskabstømning
1. Medlemsstaterne kræver, at den FAIF, som forvalter en AIF, der individuelt eller kollektivt opnår kontrol over et unoteret selskab eller en udsteder i henhold til artikel 26, stk. 1, sammenholdt med stk. 5 i nævnte artikel, i en periode på 24 måneder efter AIF'ens opnåelse af kontrol over selskabet:
a)
ikke må muliggøre, støtte eller beordre nogen udlodning, kapitalnedsættelse, indløsning af aktier og/eller selskabets erhvervelse af egne aktier, som omhandlet i stk. 2
b)
i det omfang FAIF'en har tilladelse til at stemme på vegne af AIF'en ved møder i selskabets ledelsesorganer, ikke må stemme for udlodning, kapitalnedsættelse, indløsning af aktier og/eller selskabets erhvervelse af egne aktier som omhandlet i stk. 2, og
c)
under alle omstændigheder træffer alle rimelige forholdsregler for at forhindre udlodning, kapitalnedsættelser, indløsning af aktier og/eller selskabets erhvervelse af egne aktier som omhandlet i stk. 2.
2. De forpligtelser, der påhviler FAIF'er i henhold til stk. 1, vedrører følgende:
a)
enhver udlodning til aktionærerne, når nettoaktiverne på den sidste dato for det seneste regnskabsår i henhold til selskabets årsregnskab er, eller når de efter en sådan udlodning ville blive, mindre end beløbet for den tegnede kapital med tillæg af de reserver, som i henhold til loven eller vedtægterne ikke kan udloddes, idet underforstås, at dette beløb skal fratrækkes beløbet af tegnet kapital, når den ikke indbetalte tegnede kapital ikke er indeholdt i de aktiver, som fremgår af balancen
b)
enhver udlodning til aktionærerne, hvor det uddelte beløb ville overstige resultatet for det sidst afsluttede regnskabsår med tillæg af overført overskud samt af beløb overført fra de til dette formål anvendelige reserver og med fradrag af overført underskud samt af beløb, der i henhold til loven eller vedtægterne er henlagt til reserverne
c)
i den udstrækning erhvervelser af egne aktier er tilladt, selskabets erhvervelser, herunder aktier, som selskabet tidligere har erhvervet og er i besiddelse af, samt aktier erhvervet af en person, der handler i eget navn, men på vegne af selskabet, som vil kunne bevirke, at nettoaktiverne bringes ned under det i litra a) nævnte beløb.
3. Med henblik på stk. 2:
a)
omfatter udtrykket »udlodning«, der anvendes i stk. 2, litra a) og b), navnlig udbetaling af udbytte og renter i forbindelse med aktier
b)
finder bestemmelserne om kapitalnedsættelser ikke anvendelse på en nedsættelse af den tegnede kapital, hvis formål er at udligne lidte tab eller inkludere pengebeløb i en reserve, der ikke kan udloddes, under forudsætning af at størrelsen af en sådan reserve herefter ikke udgør mere end 10 % af den nedsatte tegnede kapital, og
c)
skal begrænsningen fastsat i stk. 2, litra c), være omfattet af artikel 20, stk. 1, litra b)-h), i direktiv 77/91/EØF.
KAPITEL VI
EU-FAIF'ERS RET TIL AT MARKEDSFØRE OG FORVALTE EU-AIF'ER I UNIONEN
Artikel 31
Markedsføring af andele eller aktier i EU-AIF'er i FAIF'ens hjemland
1. Medlemsstaterne sikrer, at en EU-FAIF, som har fået meddelt tilladelse, kan markedsføre andele eller aktier i enhver EU-AIF, som den forvalter, til professionelle investorer i FAIF'ens hjemland, forudsat at betingelserne i denne artikel er opfyldt.
Hvis EU-AIF'en er en feeder-AIF, er retten til markedsføring som omhandlet i første afsnit underlagt den betingelse, at master-AIF'en ligeledes er en EU-AIF, som forvaltes af en EU-FAIF, som har erhvervet tilladelse.
2. FAIF'en indgiver en anmeldelse til de kompetente myndigheder i hjemlandet i forbindelse med hver EU-AIF, som den har til hensigt at markedsføre.
Anmeldelsen skal omfatte den i bilag III omhandlede dokumentation og information.
3. Senest 20 arbejdsdage efter at have modtaget et fyldestgørende anmeldelsesdokument, jf. stk. 2, giver de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland FAIF'en meddelelse om, hvorvidt den kan påbegynde markedsføring af den AIF, der er beskrevet i den i stk. 2 omhandlede anmeldelse. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland må kun hindre markedsføring af AIF'en, hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke opfylder eller ikke vil opfylde dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke opfylder eller ikke vil opfylde dette direktiv. I tilfælde af en positiv afgørelse kan FAIF'en påbegynde markedsføringen af AIF'en i sit hjemland fra datoen for de kompetente myndigheders underretning herom.
I det omfang de er forskellige, underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland ligeledes AIF'ens kompetente myndigheder om, at FAIF'en kan påbegynde markedsføringen af andele eller aktier i AIF'en.
4. Hvis der sker væsentlige ændringer i de oplysninger, der er afgivet i henhold til stk. 2, underretter FAIF'en skriftligt de kompetente myndigheder i hjemlandet om disse ændringer mindst en måned, inden disse ændringer iværksættes, for så vidt angår alle ændringer, som FAIF'en har planlagt, eller i givet fald umiddelbart efter at ændringen har fundet sted, for så vidt angår alle uforudsete ændringer.
Hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en i henhold til den planlagte ændring ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, underretter de relevante kompetente myndigheder uden unødig forsinkelse FAIF'en om, at den ikke må iværksætte ændringen.
Hvis en planlagt ændring iværksættes på trods af første og andet afsnit, eller hvis der har fundet en uforudset ændring sted, hvorved FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke længere er i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere opfylder dette direktiv, træffer de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 46, herunder om nødvendigt et udtrykkeligt forbud mod markedsføring af AIF'en.
5. For at sikre ensartede betingelser for anvendelsen af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder til fastsættelse af:
a)
formen og indholdet af en model for den i stk. 2 omhandlede anmeldelsesskrivelse; og
b)
formen af den i stk. 4 omhandlede skriftlige underretning.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
6. Med forbehold af artikel 43, stk. 1, kræver medlemsstaterne, at AIF'er, som forvaltes og markedsføres af FAIF'er, kun markedsføres til professionelle investorer.
Artikel 32
Markedsføring af andele eller aktier i EU-AIF'er i andre medlemsstater end FAIF'ens hjemland
1. Medlemsstaterne sikrer, at en EU-FAIF, der har fået meddelt tilladelse, kan markedsføre andele eller aktier i en EU-AIF, som forvaltes af FAIF'en, til professionelle investorer i en anden medlemsstat end FAIF'ens hjemland, forudsat at betingelserne i denne artikel er opfyldt.
Hvis EU-AIF'en er en feeder-AIF, er retten til at markedsføre som omhandlet i første afsnit underlagt den betingelse, at master-AIF'en ligeledes er en EU-AIF, som forvaltes af en EU-FAIF med tilladelse.
2. FAIF'en indgiver en anmeldelse til de kompetente myndigheder i hjemlandet i forbindelse med hver EU-AIF, som den har til hensigt at markedsføre.
Anmeldelsen skal omfatte den i bilag IV omhandlede dokumentation og information.
3. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland fremsender senest 20 arbejdsdage efter datoen for modtagelse af anmeldelsesdokumentet jf. stk. 2, anmeldelsesdokumentet til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor det er hensigten, at AIF'en skal markedsføres. Anmeldelsesdokumentet fremsendes kun, hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en er og vil være i overensstemmelse med dette direktiv, og hvis FAIF'en i øvrigt opfylder dette direktiv.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland vedlægger en erklæring om, at den pågældende FAIF har tilladelse til at forvalte AIF'er med en særlig investeringsstrategi.
4. Efter at have fremsendt anmeldelsesdokumentet underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland straks FAIF'en om fremsendelsen. FAIF'en kan påbegynde markedsføring af AIF'en i FAIF'ens værtsland samme dag, som denne underretning finder sted.
I det omfang de er forskellige, underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland ligeledes AIF'ens kompetente myndigheder om, at FAIF'en kan påbegynde markedsføringen af andelene eller aktierne i AIF'en i FAIF'ens værtsland.
5. De foranstaltninger, der er omhandlet i litra h) i bilag IV, er omfattet af lovgivningen og tilsynet i FAIF'ens værtsland.
6. Medlemsstaterne sikrer, at den i stk. 2 omhandlede anmeldelsesskrivelse fra FAIF'en og den i stk. 3 omhandlede erklæring affattes på et sprog, der er gængs i den internationale finansverden.
Medlemsstaterne sikrer, at deres kompetente myndigheder accepterer elektronisk fremsendelse og arkivering af de i stk. 3 omhandlede dokumenter.
7. Hvis der sker væsentlige ændringer i de oplysninger, der er afgivet i henhold til stk. 2, underretter FAIF'en skriftligt de kompetente myndigheder i hjemlandet om disse ændringer mindst en måned, inden disse ændringer iværksættes, for så vidt angår planlagte ændringer, eller umiddelbart efter at ændringen har fundet sted, for så vidt angår uforudsete ændringer.
Hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en i henhold til den planlagte ændring ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, informerer de relevante kompetente myndigheder uden unødig forsinkelse FAIF'en om, at den ikke må iværksætte ændringen.
Hvis en planlagt ændring iværksættes på trods af første og andet afsnit, eller hvis der har fundet en uforudset ændring sted, hvorved FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke længere er i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere opfylder dette direktiv, træffer de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 46, herunder om nødvendigt et udtrykkeligt forbud mod markedsføring af AIF'en.
Hvis ændringerne er acceptable, idet de ikke påvirker overholdelsen af dette direktiv for så vidt angår FAIF'ens forvaltning af AIF'en eller FAIF'ens overholdelse af dette direktiv i øvrigt, underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland straks de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland om disse ændringer.
8. For at sikre ensartede betingelser for anvendelsen af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder til fastsættelse af:
a)
formen og indholdet af en model for den i stk. 2 omhandlede anmeldelsesskrivelse
b)
formen og indholdet af en model for den i stk. 3 omhandlede erklæring
c)
formen af den i stk. 3 omhandlede fremsendelse, og
d)
formen af den i stk. 7 omhandlede skriftlige underretning.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
9. Med forbehold af artikel 43, stk. 1, kræver medlemsstaterne, at de AIF'er, som forvaltes og markedsføres af FAIF'en, kun markedsføres til professionelle investorer.
Artikel 33
Betingelser for forvaltning af EU-AIF'er, som er etableret i andre medlemsstater
1. Medlemsstaterne sikrer, at en EU-FAIF, der har fået meddelt tilladelse, kan forvalte EU-AIF'er, der er etableret i en anden medlemsstat, enten direkte eller ved oprettelse af en filial, forudsat at FAIF'en har tilladelse til at forvalte den pågældende type AIF'er.
2. En FAIF, der for første gang har til hensigt at forvalte EU-AIF'er, der er etableret i en anden medlemsstat, meddeler de kompetente myndigheder i hjemlandet følgende oplysninger:
a)
i hvilken medlemsstat den har til hensigt at forvalte AIF'er direkte eller ved oprettelse af en filial
b)
en driftsplan, hvori det navnlig angives, hvilke ydelser den har til hensigt at levere, og hvilke AIF'er, den har til hensigt at forvalte.
3. Hvis FAIF'en har til hensigt at oprette en filial, meddeler den i tillæg til oplysningerne i stk. 2:
a)
filialens organisatoriske struktur
b)
adressen i AIF'ens hjemland, hvorfra dokumenter kan rekvireres
c)
navnene og kontaktoplysninger på de personer, der er ansvarlige for filialens ledelse.
4. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland fremsender senest en måned efter at have modtaget hele den i stk. 2 omhandlede dokumentation, eller senest to måneder efter at have modtaget hele den i stk. 3 omhandlede dokumentation, denne fuldstændige dokumentation til de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland. Denne fremsendelse sker kun, hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en er og vil være i overensstemmelse med dette direktiv, og hvis FAIF'en i øvrigt opfylder dette direktiv.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland vedlægger en erklæring om, at de har meddelt den pågældende FAIF tilladelse.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland underretter øjeblikkeligt FAIF'en om denne fremsendelse.
Efter at have modtaget underretning om fremsendelsen kan FAIF'en påbegynde levering af ydelser i FAIF'ens værtsland.
5. FAIF'ens værtsland stiller ikke yderligere krav til den pågældende FAIF på de områder, der er omfattet af dette direktiv.
6. Hvis der sker ændringer i de oplysninger, der er afgivet i henhold til stk. 2 og, hvor det er relevant stk. 3, underretter FAIF'en skriftligt de kompetente myndigheder i hjemlandet om disse ændringer, senest en måned inden disse ændringer iværksættes, for så vidt angår planlagte ændringer, eller umiddelbart efter at ændringen har fundet sted, for så vidt angår uforudsete ændringer.
Hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en i henhold til en planlagt ændring ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, informerer de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland uden unødig forsinkelse FAIF'en om, at den ikke må iværksætte ændringen.
Hvis en planlagt ændring iværksættes på trods af første og andet afsnit, eller hvis en uforudset ændring har fundet sted, hvorved FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, træffer de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland alle behørige forskriftsmæssige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 46.
Hvis ændringerne er acceptable, idet de ikke påvirker FAIF'ens forvaltning af AIF'en i overensstemmelse med dette direktiv, eller FAIF'ens opfyldelse i øvrigt af dette direktiv, underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland uden unødig forsinkelse de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland om disse ændringer.
7. For at sikre konsekvent harmonisering af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder til præcisering af, hvilke oplysninger der skal meddeles, jf. stk. 2 og 3.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i henhold til artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
8. For at sikre ensartede betingelser for anvendelsen af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder til opstilling af standardformularer, modeller og procedurer for videregivelse af oplysninger i overensstemmelse med stk. 2 og 3.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
KAPITEL VII
SÆRLIGE BESTEMMELSER FOR SÅ VIDT ANGÅR TREDJELANDE
Artikel 34
Betingelser for EU-FAIF'er, som forvalter ikke-EU-AIF'er, der ikke markedsføres i en medlemsstat
1. Medlemsstaterne sikrer, at en EU-FAIF med tilladelse kan forvalte ikke-EU-AIF'er, som ikke markedsføres i Unionen, forudsat at:
a)
FAIF'en overholder alle kravene i dette direktiv med undtagelse af artikel 21 og 22 for så vidt angår disse AIF'er, og
b)
der er passende samarbejdsaftaler mellem de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland og tilsynsmyndighederne i det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, med henblik på at sikre en effektiv udveksling af oplysninger, som sætter FAIF'ens kompetente myndigheder i stand til at udføre deres opgaver i overensstemmelse med dette direktiv.
2. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger vedrørende de i stk. 1 omhandlede samarbejdsaftaler med henblik på udformning af en fælles ramme for at lette indførelsen af disse samarbejdsaftaler med tredjelande.
3. For at sikre en ensartet anvendelse af denne artikel udarbejder ESMA retningslinjer for betingelserne for anvendelsen af de foranstaltninger, som Kommissionen vedtager for så vidt angår de i stk. 1 omhandlede samarbejdsaftaler.
Artikel 35
Betingelser for markedsføring i Unionen ved hjælp af et markedsføringspas af en ikke-EU-AIF, der forvaltes af en EU-FAIF
1. Medlemsstaterne sikrer, at en EU-FAIF med tilladelse kan markedsføre andele eller aktier i de ikke-EU-AIF'er, som den forvalter, og i de EU-feeder-AIF'er, som ikke opfylder kravene i artikel 31, stk. 1, andet afsnit, til professionelle investorer i Unionen, forudsat at betingelserne i denne artikel er opfyldt.
2. FAIF'er skal overholde alle kravene i dette direktiv undtagen kapitel VI. Derudover skal følgende betingelser være opfyldt:
a)
der skal være passende samarbejdsaftaler mellem de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland og tilsynsmyndighederne i det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, med henblik på i det mindste at sikre en effektiv udveksling af oplysninger under hensyntagen til artikel 50, stk. 4, som kan sætte de kompetente myndigheder i stand til at udføre deres opgaver i overensstemmelse med dette direktiv.
b)
det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, må ikke være opført på den liste over ikke-samarbejdsvillige lande og territorier, som er udarbejdet af FATF.
c)
det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, har undertegnet en aftale med hjemlandet for den FAIF, der har tilladelse, og med alle andre medlemsstater, hvor det er hensigten, at andele eller aktier i ikke-EU-AIF'en skal markedsføres, og denne aftale er helt i overensstemmelse med standarderne i artikel 26 i OECD's modelbeskatningsoverenskomst vedrørende indkomst og formue og sikrer effektiv udveksling af oplysninger om skatteforhold, herunder eventuelle multilaterale skatteaftaler.
Hvis en kompetent myndighed i en anden medlemsstat er uenig i vurderingen af anvendelsen af første afsnits litra a) og b), som er foretaget af de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland, kan den pågældende myndighed indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
3. Såfremt FAIF'en har til hensigt at markedsføre andele eller aktier i ikke-EU-AIF'er i sit hjemland, indgiver FAIF'en en anmeldelse til de kompetente myndigheder i sit hjemland for hver af de ikke-EU-AIF'er, som FAIF'en har til hensigt at markedsføre.
Anmeldelsen skal omfatte den i bilag III omhandlede dokumentation og information.
4. Senest 20 arbejdsdage efter at have modtaget en fuldstændig anmeldelse, jf. stk. 3, underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland FAIF'en om, hvorvidt den kan påbegynde markedsføring af den AIF, der er angivet i den i stk. 3 omhandlede anmeldelse, på dens område. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland kan kun hindre markedsføring af AIF'en, hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke er eller ikke vil være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke vil opfylde eller ikke opfylder dette direktiv. I tilfælde af en positiv afgørelse kan FAIF'en påbegynde markedsføringen af AIF'en i sit hjemland fra datoen for de kompetente myndigheders underretning herom.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland underretter ligeledes ESMA om, at FAIF'en kan påbegynde markedsføringen af andele eller aktier i AIF'en i FAIF'ens hjemland.
5. Såfremt en FAIF har til hensigt at markedsføre andele eller aktier i ikke-EU-AIF'er i en anden medlemsstat end sit hjemland, indgiver FAIF'en en anmeldelse til de kompetente myndigheder i sit hjemland for hver af de ikke-EU-AIF'er, som FAIF'en har til hensigt at markedsføre.
Anmeldelsen skal omfatte den i bilag IV omhandlede dokumentation og information.
6. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland fremsender senest 20 arbejdsdage efter datoen for modtagelse af det fuldstændige anmeldelsesdokument jf. stk. 5, det fuldstændige anmeldelsesdokument til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor det er hensigten, at AIF'en skal markedsføres. Fremsendelse sker kun, hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en er og vil være i overensstemmelse med dette direktiv, og hvis FAIF'en i øvrigt opfylder dette direktiv.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland vedlægger en erklæring om, at den pågældende FAIF har tilladelse til at forvalte AIF'er med en særlig investeringsstrategi.
7. Efter at have fremsendt anmeldelsesdokumentet underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland straks FAIF'en om fremsendelsen. FAIF'en kan påbegynde markedsføring af AIF'en i FAIF'ens relevante værtslande fra den dag, hvor denne underretning fra de kompetente myndigheder finder sted.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland underretter også ESMA om, at FAIF'en kan påbegynde markedsføringen af andele eller aktier i AIF'en i FAIF'ens værtslande.
8. De foranstaltninger, der er omhandlet i litra h) i bilag IV, er omfattet af lovgivningen og tilsynet i FAIF'ens værtslande.
9. Medlemsstaterne sikrer, at den i stk. 5 omhandlede anmeldelsesskrivelse fra FAIF'en og den i stk. 6 omhandlede erklæring affattes på et sprog, der er gængs i den internationale finansverden.
Medlemsstaterne sikrer, at deres kompetente myndigheder accepterer elektronisk fremsendelse og arkivering af de i stk. 6 omhandlede dokumenter.
10. Hvis der sker væsentlige ændringer i de oplysninger, der er afgivet i henhold til stk. 3 eller stk. 5, underretter FAIF'en skriftligt de kompetente myndigheder i sit hjemland om disse ændringer mindst en måned, inden iværksættelsen af en planlagt ændring, eller umiddelbart efter at ændringen har fundet sted, for så vidt angår uforudsete ændringer.
Hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en i henhold til den planlagte ændring ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, informerer de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland uden unødig forsinkelse FAIF'en om, at den ikke må iværksætte ændringen.
Hvis en planlagt ændring iværksættes på trods af første og andet afsnit, eller hvis der har fundet en uforudset ændring sted, hvorved FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, træffer de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 46, herunder om nødvendigt et udtrykkeligt forbud mod markedsføring af AIF'en.
Hvis ændringerne er acceptable, idet de ikke påvirker FAIF'ens forvaltning af AIF'en i overensstemmelse med dette direktiv eller FAIF'ens opfyldelse af dette direktiv i øvrigt, underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland straks ESMA, for så vidt som ændringerne vedrører ophøret med markedsføringen af visse AIF'er eller markedsføring af yderligere AIF'er, og, hvis det er relevant, de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtslande om disse ændringer.
11. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger vedrørende de i stk. 2, første afsnit, litra a), omhandlede samarbejdsaftaler med henblik på udformning af en fælles ramme for at lette indførelsen af disse samarbejdsaftaler med tredjelande.
12. For at sikre en ensartet anvendelse af denne artikel kan ESMA udarbejde retningslinjer for betingelserne for anvendelsen af de foranstaltninger, som Kommissionen vedtager vedrørende samarbejdsaftaler i henhold til stk. 2, første afsnit, litra a).
13. ESMA udarbejder udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder til fastlæggelse af minimumsindholdet af de i stk. 2, første afsnit, litra a), omhandlede samarbejdsaftaler, således at det sikres, at de kompetente myndigheder i såvel hjemlandet som i værtslandet modtager tilstrækkelig information til at kunne udøve deres tilsyns- og undersøgelsesbeføjelser i henhold til dette direktiv.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
14. For at sikre konsekvent harmonisering af denne artikel udarbejder ESMA udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder til præcisering af procedurerne for samordning og udveksling af oplysninger mellem den kompetente myndighed i hjemlandet og de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtslande.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i henhold til artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
15. Hvis en kompetent myndighed afviser en anmodning om udveksling af oplysninger i henhold til de i stk. 14 omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder, kan de berørte myndigheder indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt ved artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
16. For at sikre ensartede betingelser for anvendelsen af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder til fastsættelse af:
a)
formen og indholdet af en model for den i stk. 3 omhandlede anmeldelsesskrivelse
b)
formen og indholdet af en model for den i stk. 5 omhandlede anmeldelsesskrivelse
c)
formen og indholdet af en model for den i stk. 6 omhandlede erklæring
d)
formen af den i stk. 6 omhandlede fremsendelse
e)
formen af den i stk. 10 omhandlede skriftlige underretning.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
17. Med forbehold af artikel 43, stk. 1, kræver medlemsstaterne, at de AIF'er, som forvaltes og markedsføres af FAIF'en, kun markedsføres til professionelle investorer.
Artikel 36
Betingelser for markedsføring i medlemsstaterne uden et markedsføringspas af ikke-EU-AIF'er, som forvaltes af en EU-FAIF
1. Uden at det berører artikel 35, kan medlemsstaterne tillade en EU-FAIF med tilladelse at markedsføre andele eller aktier i ikke-EU-AIF'er, som de forvalter, og i EU- feeder-AIF'er, som ikke opfylder kravene i artikel 31, stk. 1, andet afsnit, til professionelle investorer på deres område, forudsat at:
a)
FAIF'en overholder alle kravene i dette direktiv med undtagelse af artikel 21. FAIF'en skal imidlertid sikre, at en eller flere enheder udpeges til at udføre de i artikel 21, stk. 7, 8 og 9, omhandlede opgaver. FAIF'en må ikke udføre disse funktioner. FAIF'en underretter sine tilsynsmyndigheder om identiteten af de enheder, der er ansvarlige for udførelsen af de i artikel 21, stk. 7, 8 og 9, omhandlede opgaver
b)
der med henblik på overvågning af systemiske risici og i overensstemmelse med internationale standarder findes passende samarbejdsaftaler mellem de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland og tilsynsmyndighederne i det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, for at sikre en effektiv udveksling af oplysninger, som sætter de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland i stand til at udføre deres opgaver i overensstemmelse med dette direktiv
c)
det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, ikke er opført på den liste over ikke-samarbejdsvillige lande og territorier, som er udarbejdet af FATF.
2. Medlemsstaterne kan pålægge FAIF'en strengere regler for så vidt angår markedsføringen af andele eller aktier i ikke-EU-AIF'er til investorer på deres område med henblik på denne artikel.
3. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger vedrørende de i stk. 1 omhandlede samarbejdsaftaler med henblik på udformning af en fælles ramme for at lette indførelsen af disse samarbejdsaftaler med tredjelande.
4. For at sikre en ensartet anvendelse af denne artikel udarbejder ESMA retningslinjer for betingelserne for anvendelsen af de foranstaltninger, som Kommissionen vedtager for så vidt angår de i stk. 1 omhandlede samarbejdsaftaler.
Artikel 37
Meddelelse af tilladelse til ikke-EU-FAIF'er, som har til hensigt at forvalte EU-AIF'er og/eller at markedsføre AIF'er, som de forvalter, i Unionen i henhold til artikel 39 eller 40
1. Medlemsstaterne kræver, at ikke-EU-FAIF'er, der har til hensigt at forvalte EU-AIF'er og/eller at markedsføre AIF'er, som de forvalter, i Unionen i henhold til artikel 39 eller 40, erhverver forudgående tilladelse fra de kompetente myndigheder i deres referencemedlemsstater i overensstemmelse med denne artikel.
2. En ikke-EU-FAIF, som har til hensigt at erhverve en forudgående tilladelse som omhandlet i stk. 1, skal overholde dette direktiv med undtagelse af kapitel VI. Hvis og i det omfang overholdelsen af en bestemmelse i dette direktiv er uforenelig med overholdelsen af den lovgivning, som ikke-EU-FAIF'en og/eller ikke-EU-AIF'en, som markedsføres i Unionen, er underlagt, er FAIF'en ikke forpligtet til at overholde den pågældende bestemmelse i dette direktiv, såfremt den kan godtgøre, at:
a)
det er umuligt at forene sådan overholdelse med overholdelse af en præceptiv bestemmelse i den lovgivning, som ikke-EU-FAIF'en og/eller ikke-EU-AIF'en, som markedsføres i Unionen, er underlagt
b)
den lovgivning, som ikke-EU-FAIF'en og/eller ikke-EU-AIF'en er underlagt, fastsætter en tilsvarende bestemmelse med samme regulerende formål og med samme beskyttelsesniveau for investorerne i den relevante AIF, og
c)
ikke-EU-FAIF'en og/eller ikke-EU-AIF'en overholder den tilsvarende bestemmelse som omhandlet i litra b).
3. En ikke-EU-FAIF, som har til hensigt at erhverve en forudgående tilladelse som omhandlet i stk. 1, skal have en retlig repræsentant, som er etableret i FAIF'ens referencemedlemsstat. Den retlige repræsentant skal være FAIF'ens kontaktpunkt i Unionen, og enhver officiel korrespondance mellem de kompetente myndigheder og FAIF'en, samt mellem EU-investorer i den relevante AIF og FAIF'en, som omhandlet i dette direktiv, skal finde sted gennem denne retlige repræsentant. Den retlige repræsentant skal sammen med FAIF'en udføre compliancefunktionerne vedrørende de forvaltnings- og markedsføringsaktiviteter, der udføres af FAIF'en i henhold til dette direktiv.
4. Referencemedlemsstaten for en ikke-EU-FAIF bestemmes således:
a)
Hvis ikke-EU-FAIF'en har til hensigt kun at forvalte en EU-AIF, eller flere EU-AIF'er etableret i samme medlemsstat, og ikke agter at markedsføre nogen AIF i henhold til artikel 39 eller 40 i Unionen, anses hjemlandet for denne eller disse AIF'er for at være referencemedlemsstaten og de kompetente myndigheder i denne medlemsstat for at være ansvarlige for at meddele tilladelse og føre tilsyn med FAIF'en.
b)
Hvis ikke-EU-FAIF'en har til hensigt at forvalte flere EU-AIF'er etableret i forskellige medlemsstater og ikke agter at markedsføre nogen AIF i henhold til artikel 39 eller 40 i Unionen, er referencemedlemsstaten enten:
i)
den medlemsstat, hvor de fleste AIF'er er etableret, eller
ii)
den medlemsstat, hvor størstedelen af aktiverne forvaltes.
c)
Hvis ikke-EU-FAIF'en har til hensigt kun at markedsføre én EU-AIF i blot én medlemsstat, fastslås referencemedlemsstaten således:
i)
såfremt AIF'en har erhvervet tilladelse i eller er registreret i en medlemsstat, AIF'ens hjemland eller den medlemsstat, hvor FAIF'en har til hensigt at markedsføre AIF'en
ii)
såfremt AIF'en ikke har erhvervet tilladelse i eller ikke er registreret i en medlemsstat, den medlemsstat, hvor FAIF'en har til hensigt at markedsføre AIF'en.
d)
Hvis ikke-EU-FAIF'en har til hensigt kun at markedsføre én EU-AIF i blot én medlemsstat, er referencemedlemsstaten den pågældende medlemsstat.
e)
Hvis ikke-EU-FAIF'en har til hensigt kun at markedsføre én EU-AIF, men i forskellige medlemsstater, fastslås referencemedlemsstaten således:
i)
såfremt AIF'en har erhvervet tilladelse i eller er registreret i en medlemsstat, AIF'ens hjemland eller en af de medlemsstater, hvor FAIF'en har til hensigt at udvikle effektiv markedsføring, eller
ii)
såfremt AIF'en ikke har erhvervet tilladelse i eller ikke er registreret i en medlemsstat, en af de medlemsstater, hvor FAIF'en har til hensigt at udvikle effektiv markedsføring.
f)
Hvis ikke-EU-FAIF'en har til hensigt kun at markedsføre én ikke-EU-AIF, men i forskellige medlemsstater, er referencemedlemsstaten en af disse medlemsstater.
g)
Hvis ikke-EU-FAIF'en har til hensigt at markedsføre flere EU-AIF'er i Unionen, fastslås referencemedlemsstaten således:
i)
såfremt alle disse AIF'er har erhvervet tilladelse i eller er registreret i den samme medlemsstat, disse AIF'ers hjemland eller den medlemsstat, hvor FAIF'en har til hensigt at udvikle effektiv markedsføring for størstedelen af disse AIF'er
ii)
såfremt ikke alle disse AIF'er har erhvervet tilladelse i eller er registreret i den samme medlemsstat, den medlemsstat, hvor FAIF'en har til hensigt at udvikle effektiv markedsføring for størstedelen af disse AIF'er.
h)
Hvis ikke-EU-FAIF'en har til hensigt at markedsføre flere EU-AIF'er og ikke-EU-AIF'er, eller flere ikke-EU-AIF'er i Unionen, er referencemedlemsstaten den medlemsstat, hvor FAIF'en har til hensigt udvikle effektiv markedsføring for størstedelen af disse AIF'er.
I overensstemmelse med kriterierne i første afsnit, litra b), litra c), nr. i), litra e), litra f) og litra g), nr. i), er der flere mulige referencemedlemsstater. I et sådant tilfælde kræver medlemsstaterne, at den ikke-EU-FAIF, som har til hensigt at forvalte EU-AIF'er uden at markedsføre disse og/eller at markedsføre AIF'er, som den forvalter, i Unionen i henhold til artikel 39 eller 40, indsender en anmodning til de kompetente myndigheder i alle de medlemsstater, der kan komme i betragtning som referencemedlemsstat i overensstemmelse med kriterierne angivet i de nævnte litraer, således at disse medlemsstater indbyrdes kan fastlægge referencemedlemsstaten. Disse kompetente myndigheder fastlægger inden for en måned efter modtagelsen af en sådan anmodning indbyrdes, hvilken medlemsstat der skal være referencemedlemsstat for denne ikke-EU-FAIF. De kompetente myndigheder i den medlemsstat, som udpeges som referencemedlemsstat, giver uden unødig forsinkelse ikke-EU-FAIF'en meddelelse om denne udpegelse. Hvis ikke-EU-FAIF'en ikke er behørigt informeret om de relevante kompetente myndigheders afgørelse inden for en frist på syv dage fra afgørelsen, eller de kompetente myndigheder ikke har truffet afgørelse inden for fristen på en måned, kan ikke-EU-FAIF'en selv vælge sin referencemedlemsstat på grundlag af kriterierne i dette stykke.
FAIF'en skal kunne dokumentere, at den har til hensigt at udvikle effektiv markedsføring i en bestemt medlemsstat ved at oplyse om sin marketingstrategi over for de kompetente myndigheder i den medlemsstat, den har anført.
5. Medlemsstaterne kræver, at en ikke-EU-FAIF, som har til hensigt at forvalte EU-AIF'er uden at markedsføre disse og/eller at markedsføre AIF'er, som den forvalter, i Unionen i henhold til artikel 39 eller 40, skal indsende en ansøgning om tilladelse til sin referencemedlemsstat.
Efter at have modtaget ansøgningen om tilladelse vurderer de kompetente myndigheder, hvorvidt FAIF'ens fastlæggelse af sin referencemedlemsstat er i overensstemmelse med kriterierne i stk. 4. Hvis de kompetente myndigheder finder, at dette ikke er tilfældet, afviser de ikke-EU-FAIF'ens ansøgning om tilladelse sammen med en begrundelse herfor. Hvis de kompetente myndigheder finder, at kriterierne i stk. 4 er opfyldt, underretter de ESMA herom, idet de samtidig anmoder om rådgivning vedrørende vurderingen. I underretningen til ESMA oplyser de kompetente myndigheder ESMA om FAIF'ens begrundelse for sin vurdering vedrørende referencemedlemsstaten og om FAIF'ens marketingstrategi.
ESMA yder rådgivning til de relevante kompetente myndigheder om deres vurdering vedrørende referencemedlemsstaten i overensstemmelse med kriterierne i stk. 4 senest én måned efter at have modtaget den i andet afsnit omhandlede underretning. ESMA kan kun afgive et negativt råd i tilfælde af, at den mener, at kriterierne i stk. 4 ikke er blevet overholdt.
Fristen i artikel 8, stk. 5, suspenderes, imens ESMA foretager sin vurdering i henhold til dette stykke.
Hvis de kompetente myndigheder foreslår at meddele tilladelse i modstrid med rådet fra ESMA, jf. tredje afsnit, underretter de ESMA herom med angivelse af deres begrundelse. ESMA offentliggør det faktum, at de kompetente myndigheder ikke efterlever eller agter at efterleve dens råd. ESMA kan også i hvert enkelt tilfælde beslutte, om den vil offentliggøre begrundelserne fra de kompetente myndigheder for ikke at følge rådet. De kompetente myndigheder modtager forudgående meddelelse om en sådan offentliggørelse.
Hvis de kompetente myndigheder foreslår at meddele tilladelse i modstrid med rådet fra ESMA, jf. tredje afsnit, og FAIF'en har til hensigt at markedsføre andele eller aktier i AIF'er, som den forvalter, i andre medlemsstater end referencemedlemsstaten, underretter de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten også de kompetente myndigheder i de pågældende medlemsstater herom med angivelse af deres begrundelse. Såfremt det er relevant, informerer de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten også de kompetente myndigheder i de af FAIF forvaltede AIF's hjemlande herom med angivelse af deres begrundelse.
6. Hvis en kompetent myndighed i en medlemsstat er uenig i den vurdering, der er foretaget med hensyn til FAIF'ens fastlæggelse af referencemedlemsstat, kan den pågældende myndighed indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
7. Med forbehold af stk. 8 meddeles der ikke tilladelse, medmindre følgende supplerende betingelser er opfyldt:
a)
Referencemedlemsstaten er anført af FAIF'en i overensstemmelse med kriterierne i stk. 4 og støttes af offentliggørelsen af marketingstrategien, og de relevante myndigheder har overholdt den i stk. 5 fastsatte procedure.
b)
FAIF'en har udpeget en retlig repræsentant, som er etableret i FAIF'ens referencemedlemsstat.
c)
Den retlige repræsentant fungerer, sammen med FAIF'en selv, som ikke-EU-FAIF'ens kontaktperson for investorerne i de relevante AIF'er, for ESMA og for de kompetente myndigheder for så vidt angår de aktiviteter, for hvilke FAIF'en er meddelt tilladelse i Unionen, og skal som minimum være tilstrækkeligt egnet til at udføre compliancefunktionerne i medfør af dette direktiv.
d)
Der foreligger hensigtsmæssige samarbejdsaftaler mellem de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten, de kompetente myndigheder i de berørte EU-AIF'ers hjemland samt tilsynsmyndighederne det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, med henblik på i det mindste at sikre en effektiv udveksling af oplysninger, der kan sætte de kompetente myndigheder i stand til at udføre deres opgaver i henhold til dette direktiv.
e)
Det tredjeland, hvor ikke-EU-FAIF'en er etableret, er ikke opført som et ikke-samarbejdsvilligt land og territorium af FATF.
f)
Det tredjeland, hvor ikke-EU-FAIF'en er etableret, har indgået en aftale med referencemedlemsstaten, som fuldt ud overholder standarderne i artikel 26 i OECD's modelbeskatningsoverenskomst vedrørende indkomst og formue og sikrer en effektiv informationsudveksling om skatteforhold, herunder eventuelle multilaterale skatteaftaler.
g)
De kompetente myndigheders effektive gennemførelse af deres tilsynsopgaver i henhold til dette direktiv forhindres hverken af et tredjelands love eller administrative bestemmelser, som FAIF'en er underlagt, eller af begrænsninger i de tilsyns- og undersøgelsesbeføjelser, som gælder for det pågældende tredjelands tilsynsmyndigheder.
Hvis en kompetent myndighed i en anden medlemsstat er uenig i vurderingen af anvendelsen af litra a)-e) og g) i dette stykkes første afsnit, som er foretaget af de kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat, kan den pågældende myndighed indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
Hvis en EU-AIF's kompetente myndighed ikke inden for en rimelig frist indgår en samarbejdsaftale som krævet i første afsnit, litra d), kan referencemedlemsstatens kompetente myndigheder indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
8. Tilladelsen skal ske i overensstemmelse med bestemmelserne i kapitel II, som finder tilsvarende anvendelse, forudsat at følgende kriterier er opfyldt:
a)
De i artikel 7, stk. 2, omhandlede oplysninger suppleres af:
i)
FAIF'ens begrundelse for sin vurdering vedrørende referencemedlemsstaten i overensstemmelse med kriterierne i stk. 4 sammen med oplysninger om marketingstrategien
ii)
en liste over de bestemmelser i dette direktiv, som det er umuligt for FAIF'en at overholde, eftersom en sådan overholdelse i overensstemmelse med bestemmelserne i stk. 2 ville være uforenelig med overholdelsen af en præceptiv bestemmelse i den lovgivning, som ikke-EU-FAIF'en, eller den ikke-EU-AIF, som markedsføres i Unionen, er underlagt
iii)
skriftlig dokumentation baseret på de reguleringsmæssige tekniske standarder, der er udviklet af ESMA, for, at lovgivningen i det relevante tredjeland indeholder en bestemmelse svarende til den bestemmelse, der er umulig at overholde, og som har den samme forskriftsmæssige hensigt og giver det samme beskyttelsesniveau for investorerne i de relevante AIF'er, samt at FAIF'en overholder denne tilsvarende bestemmelse; sådan skriftlig dokumentation støttes af en juridisk udtalelse om, at den relevante uforenelige præceptive bestemmelse findes i tredjelandets lovgivning, herunder en beskrivelse af bestemmelsens lovgivningsmæssige formål og karakteren af den tilsigtede investorbeskyttelse, og
iv)
oplysninger om navn og etableringssted for FAIF'ens retlige repræsentant.
b)
De i artikel 7, stk. 3, nævnte oplysninger kan begrænses til kun at omfatte de EU-AIF'er, som FAIF'en har til hensigt at forvalte, og de AIF'er, som FAIF'en forvalter og har til hensigt at markedsføre i Unionen ved hjælp af et markedsføringspas.
c)
Artikel 8, stk. 1, litra a), berører ikke nærværende artikels stk. 2.
d)
Artikel 8, stk. 1, litra e), finder ikke anvendelse.
e)
Artikel 8, stk. 5, andet afsnit, skal forstås som omfattende en henvisning til »den oplysning, der er omhandlet i artikel 37, stk. 8, første afsnit, litra a)«.
Hvis en kompetent myndighed i en anden medlemsstat er uenig i den tilladelse, der er givet af de kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat, kan den pågældende kompetente myndighed indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
9. Hvis de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten mener, at FAIF'en kan påberåbe sig stk. 2 med henblik på at blive fritaget for at opfylde visse bestemmelser i dette direktiv, underretter de uden unødig forsinkelse ESMA herom. Denne vurdering skal støttes af oplysningerne fra FAIF'en i overensstemmelse med stk. 8, første afsnit, litra a), nr. ii) og iii).
ESMA yder rådgivning til de relevante kompetente myndigheder om deres vurdering vedrørende anmodningen om fritagelse fra at overholde dette direktiv som følge af uforenelighed som omhandlet i stk. 2 senest én måned efter at have modtaget den i første afsnit omhandlede underretning. Rådgivningen kan navnlig dreje sig om at vurdere, hvorvidt betingelserne for en sådan fritagelse synes at være opfyldt, set i lyset af de i stk. 8, første afsnit, litra a), nr. ii) og iii), omhandlede oplysninger fra FAIF'en samt de reguleringsmæssige tekniske standarder om ækvivalens. ESMA skal forsøge at etablere en fælleseuropæisk tilsynskultur og en konsekvent tilsynspraksis samt sikre, at de kompetente myndigheder anvender en konsekvent tilgang for så vidt angår anvendelsen af dette stykke.
Fristen i artikel 8, stk. 5, suspenderes, imens ESMA foretager sin vurdering i henhold til dette stykke.
Hvis de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten agter at meddele tilladelse i modstrid med rådet fra ESMA i andet afsnit, underretter de ESMA herom med angivelse af deres begrundelse. ESMA offentliggør det faktum, at de kompetente myndigheder ikke efterlever eller agter at efterleve rådet. ESMA kan også i hvert enkelt tilfælde beslutte at offentliggøre de kompetente myndigheders begrundelser for ikke at følge rådet. De pågældende kompetente myndigheder modtager forudgående meddelelse om en sådan offentliggørelse.
Hvis de kompetente myndigheder foreslår at meddele tilladelse i modstrid med rådet fra ESMA, jf. andet afsnit, og FAIF'en har til hensigt at markedsføre andele eller aktier i AIF'er, som den forvalter, i andre medlemsstater end referencemedlemsstaten, underretter de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten også de kompetente myndigheder i de pågældende medlemsstater herom med angivelse af deres begrundelse.
Hvis en kompetent myndighed i en anden medlemsstat er uenig i vurderingen af anvendelsen af nærværende stykke, som er foretaget af de kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat, kan den pågældende myndighed indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
10. De kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten informerer uden unødig forsinkelse ESMA om resultatet af den første tilladelsesprocedure, om enhver ændring af FAIF'ens tilladelse og enhver inddragelse af tilladelse.
De kompetente myndigheder informerer ESMA om de ansøgninger om tilladelse, som de har afslået, og leverer oplysninger om den FAIF, der har ansøgt om tilladelse, og om årsagerne til afslaget. ESMA fører et centralt register over disse oplysninger, som efter anmodning står til rådighed for kompetente myndigheder. De kompetente myndigheder behandler disse oplysninger som fortrolige.
11. Fastsættelsen af referencemedlemsstaten bliver ikke berørt af FAIF'ens videre forretningsmæssige udvikling i Unionen. Såfremt FAIF'en imidlertid ændrer sin marketingsstrategi i løbet af to år efter sin første tilladelse, og denne ændring ville have påvirket bestemmelsen af referencemedlemsstaten, hvis den ændrede marketingsstrategi havde været den oprindelige marketingsstrategi, underretter FAIF'en de kompetente myndigheder i den oprindelige referencemedlemsstat om denne ændring, inden den iværksættes, og angiver sin referencemedlemsstat i overensstemmelse med de kriterier, der er fastsat i stk. 4, og baseret på den nye strategi. FAIF'en begrunder sin vurdering ved at oplyse sin nye marketingsstrategi til sin oprindelige referencemedlemsstat. FAIF'en giver samtidig oplysninger om sin retlige repræsentant, herunder dennes navn og etableringssted. Den retlige repræsentant skal være etableret i den nye referencemedlemsstat.
Den oprindelige referencemedlemsstat vurderer, hvorvidt FAIF'ens bestemmelse af referencemedlemsstat i henhold til første afsnit er korrekt, og underretter ESMA herom. ESMA yder rådgivning vedrørende de kompetente myndigheders vurdering. De kompetente myndigheder angiver i deres underretning til ESMA FAIF'ens begrundelse for sin vurdering vedrørende referencemedlemsstaten og giver den oplysninger om FAIF'ens nye marketingstrategi.
ESMA yder rådgivning til de relevante kompetente myndigheder vedrørende deres vurdering senest én måned efter at have modtaget den i andet afsnit omhandlede underretning. ESMA afgiver kun et negativt råd i tilfælde af, at den mener, at kriterierne i stk. 4 ikke er blevet overholdt.
Efter at have modtaget ESMA's råd, jf. tredje afsnit, informerer de kompetente myndigheder i den oprindelige referencemedlemsstat ikke-EU-FAIF'en, dennes oprindelige retlige repræsentant og ESMA om deres afgørelse.
Hvis de kompetente myndigheder i den oprindelige referencemedlemsstat er enige i FAIF'ens vurdering, underretter de desuden de kompetente myndigheder i den nye referencemedlemsstat om ændringen. Den oprindelige referencemedlemsstat overfører uden unødig forsinkelse en kopi af FAIF'ens tilladelse og tilsynsakter til den nye referencemedlemsstat. Fra og med overførslen af tilladelsen og tilsynsakterne vil de kompetente myndigheder i den nye referencemedlemsstat være ansvarlige for tilladelser til og tilsynet med FAIF'en.
Hvis de kompetente myndigheders endelige vurdering er i modstrid med rådet fra ESMA, jf. tredje afsnit:
a)
underretter de kompetente myndigheder ESMA herom med angivelse af deres begrundelse. ESMA offentliggør det faktum, at de kompetente myndigheder ikke efterlever eller agter at efterleve dens råd. ESMA kan også i hvert enkelt tilfælde beslutte at offentliggøre de kompetente myndigheders begrundelse for ikke at følge rådet. De pågældende kompetente myndigheder modtager forudgående meddelelse om en sådan offentliggørelse
b)
såfremt FAIF'en markedsfører andele eller aktier i AIF'er, som den forvalter, i andre medlemsstater end den oprindelige referencemedlemsstat, underretter de kompetente myndigheder i den oprindelige referencemedlemsstat også de kompetente myndigheder i disse andre medlemsstater herom med angivelse af deres begrundelse. Såfremt det er relevant, informerer de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten også de kompetente myndigheder i de af FAIF'en forvaltede AIF'ers hjemlande herom med angivelse af deres begrundelse.
12. Hvis det inden for to år efter, at en FAIF har erhvervet sin tilladelse, fremgår af FAIF'ens faktiske forretningsmæssige udvikling i Unionen, at den marketingstrategi, som FAIF'en præsenterede på det tidspunkt, hvor den erhvervede sin tilladelse, ikke er blevet fulgt, eller at FAIF'en har afgivet falske udsagn derom, eller hvis FAIF'en har ændret sin marketingstrategi uden at opfylde stk. 11, anmoder de kompetente myndigheder i den oprindelige referencemedlemsstat FAIF'en om at angive den korrekte referencemedlemsstat på grundlag af den aktuelle marketingstrategi. Den i stk. 11 nævnte procedure finder tilsvarende anvendelse. Hvis FAIF'en ikke efterkommer anmodningen fra de kompetente myndigheder, inddrager disse dens tilladelse.
Hvis FAIF'en ændrer sin marketingstrategi efter den i stk. 11 omhandlede periode og ønsker at ændre sin referencemedlemsstat på grundlag af den nye marketingstrategi, kan FAIF'en indgive en anmodning om at ændre sin referencemedlemsstat til de kompetente myndigheder i den oprindelige referencemedlemsstat. Den i stk. 11 nævnte procedure finder tilsvarende anvendelse.
Hvis en kompetent myndighed i en medlemsstat er uenig i den vurdering, der er foretaget med hensyn til fastlæggelse af referencemedlemsstaten i henhold til stk. 11 eller nærværende stykke, kan de berørte myndigheder indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
13. Enhver tvist, der måtte opstå mellem de kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat og FAIF'en, bilægges i overensstemmelse med loven i referencemedlemsstaten og under dennes jurisdiktion.
Enhver tvist, der måtte opstå mellem FAIF'en eller AIF'en og EU-investorer i den relevante AIF bilægges i overensstemmelse med loven i en medlemsstat og under dennes jurisdiktion.
14. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter til præcisering af den procedure, som de mulige referencemedlemsstater skal følge ved indbyrdes fastlæggelse af referencemedlemsstaten blandt disse medlemsstater, jf. stk. 4, andet afsnit. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 59, stk. 2.
15. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger vedrørende de i stk. 7, første afsnit, litra d), omhandlede samarbejdsaftaler med henblik på udformning af en fælles ramme for at lette indførelsen af disse samarbejdsaftaler med tredjelande.
16. For at sikre en ensartet anvendelse af denne artikel kan ESMA udarbejde retningslinjer til fastlæggelse af betingelserne for anvendelse af de foranstaltninger, som Kommissionen vedtager vedrørende de i stk. 7, første afsnit, litra d), omhandlede samarbejdsaftaler.
17. ESMA udarbejder udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder til fastlæggelse af minimumsindholdet af de i stk. 7, første afsnit, litra d), omhandlede samarbejdsaftaler, således at det sikres, at de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten og de kompetente myndigheder i værtslandene modtager tilstrækkelig information til at kunne udøve deres tilsyns- og undersøgelsesbeføjelser i henhold til dette direktiv.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
18. For at sikre konsekvent harmonisering af denne artikel udarbejder ESMA udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder til præcisering af procedurerne for samordning og udveksling af oplysninger mellem den kompetente myndighed i referencemedlemsstaten og de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtslande.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i henhold til artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
19. Hvis en kompetent myndighed afviser en anmodning om udveksling af oplysninger i henhold til de i stk. 17 omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder, kan de berørte kompetente myndigheder indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt ved artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
20. I henhold til artikel 29 i forordning (EU) nr. 1095/2010 skal ESMA fremme effektiv bilateral og multilateral informationsudveksling mellem de kompetente myndigheder i ikke-EU-FAIF'ens referencemedlemsstat og de kompetente myndigheder i den pågældende FAIF's værtslande under fuld overholdelse af gældende fortroligheds- og databeskyttelsesbestemmelser i den relevante EU-lovgivning.
21. I henhold til artikel 31 i forordning (EU) nr. 1095/2010 skal ESMA varetage en overordnet samordningsrolle mellem den kompetente myndighed i ikke-EU-FAIF'ens referencemedlemsstat og de kompetente myndigheder i den pågældende FAIF's værtslande. ESMA kan navnlig:
a)
fremme udvekslingen af oplysninger mellem de berørte kompetente myndigheder
b)
fastslå omfanget af de oplysninger, som referencemedlemsstatens kompetente myndighed skal give til de berørte myndigheder i værtslandene
c)
træffe enhver passende foranstaltning i tilfælde af udviklinger, der kan bringe de finansielle markeders funktion i fare, med henblik på at lette samordningen af skridt, der tages af referencemedlemsstatens kompetente myndighed og af værtslandenes kompetente myndigheder i relation til ikke-EU-FAIF'er.
22. For at sikre ensartede betingelser for anvendelsen af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder til fastlæggelse af formen og indholdet af den i stk. 12, andet afsnit, omhandlede anmodning.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
23. For at sikre ensartet anvendelse af denne artikel udarbejder ESMA udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder om følgende:
a)
Den måde, hvorpå en FAIF skal opfylde kravene i dette direktiv, i betragtning af at FAIF'en er etableret i et tredjeland, og navnlig forelæggelsen af de i artikel 22-24 krævede oplysninger.
b)
De betingelser, hvorpå den lovgivning, som en ikke-EU-FAIF eller en ikke-EU-AIF er underlagt, anses for at tilvejebringe en tilsvarende bestemmelse, der har den samme forskriftsmæssige hensigt og giver det samme beskyttelsesniveau for de relevante investorer.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
Artikel 38
Peer review af tilladelse til og tilsyn med ikke-EU-FAIF'er
1. ESMA gennemfører hvert år peer reviews af de kompetente myndigheders tilsynsaktiviteter i forbindelse med tilladelse til og tilsyn med ikke-EU-FAIF'er, som er omfattet af artikel 37, 39, 40 og 41, med henblik på yderligere at styrke konsekvensen i resultaterne af tilsynet i overensstemmelse med artikel 30 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
2. Inden den 22. juli 2013 udarbejder ESMA metoder, der giver mulighed for objektiv vurdering og sammenligning mellem de evaluerede myndigheder.
3. Peer reviewet omfatter navnlig en vurdering af:
a)
konvergensgraden i den tilsynspraksis, der er opnået med hensyn til tilladelse til og tilsyn med ikke-EU-FAIF'er
b)
i hvilket omfang tilsynspraksissen opfylder de målsætninger, der er opstillet i dette direktiv
c)
den effektivitet og konvergensgrad, der er opnået med hensyn til håndhævelse af dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne i forbindelse hermed samt de reguleringsmæssige og gennemførelsesmæssige tekniske standarder, der er udarbejdet af ESMA i henhold til dette direktiv, herunder administrative foranstaltninger og sanktioner mod ikke-EU-FAIF'er, hvis dette direktiv ikke er blevet overholdt.
4. På grundlag af peer reviewets konklusioner kan ESMA udstede retningslinjer og henstillinger i overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 1095/2010 med henblik på at indføre en konsekvent og effektiv praksis for tilsyn med ikke-EU-FAIF'er.
5. De kompetente myndigheder bestræber sig på at efterleve disse retningslinjer og henstillinger.
6. Senest to måneder efter udarbejdelsen af en retningslinje eller henstilling bekræfter hver enkelt kompetent myndighed, om den efterlever eller agter at efterleve denne retningslinje eller henstilling. Hvis en kompetent myndighed ikke efterlever eller agter at efterleve den, underretter den ESMA og angiver sin begrundelse herfor.
7. ESMA offentliggør det faktum, at en kompetent myndighed ikke efterlever eller agter at efterleve den pågældende retningslinje eller henstilling. ESMA kan også i hvert enkelt tilfælde beslutte at offentliggøre begrundelserne fra den kompetente myndighed for ikke at efterleve den pågældende retningslinje eller henstilling. Den kompetente myndighed modtager forudgående meddelelse om en sådan offentliggørelse.
8. ESMA underretter i den i artikel 43, stk. 5, i forordning (EU) nr. 1095/2010 omhandlede rapport Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen om de retningslinjer og henstillinger, der er udstedt i henhold til denne artikel, idet den oplyser, hvilke kompetente myndigheder der ikke har efterlevet dem, og redegør for, hvordan ESMA agter at sikre, at disse kompetente myndigheder overholder dens henstillinger og retningslinjer i fremtiden.
9. Kommissionen tager behørigt hensyn til disse rapporter ved sin revision af dette direktiv, jf. artikel 69, og eventuelle efterfølgende evalueringer, den måtte foretage.
10. ESMA offentliggør den bedste praksis, der afdækkes i peer reviews. Derudover kan alle andre resultater fra peer reviews offentliggøres med forbehold af tilsagn fra den kompetente myndighed, der er genstand for peer reviewet.
Artikel 39
Betingelser for markedsføring i Unionen ved hjælp af et markedsføringspas af EU-AIF'er forvaltet af en ikke-EU-FAIF
1. Medlemsstaterne sikrer, at en ikke-EU-FAIF, der har erhvervet behørig tilladelse, ved hjælp af et markedsføringspas kan markedsføre andele eller aktier i en EU-AIF, som den forvalter, til professionelle investorer i Unionen, så snart betingelserne i denne artikel er opfyldt.
2. Såfremt FAIF'en har til hensigt at markedsføre andele eller aktier i EU-AIF'en i sin referencemedlemsstat, indgiver den en anmeldelse til de kompetente myndigheder i sin referencemedlemsstat for hver af de EU-AIF'er, som den har til hensigt at markedsføre.
Anmeldelsen skal omfatte den i bilag III omhandlede dokumentation og information.
3. Senest 20 arbejdsdage efter at have modtaget en fuldstændig anmeldelse, jf. stk. 2, underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat FAIF'en om, hvorvidt den kan påbegynde markedsføring af den AIF, der er angivet i den i stk. 2 omhandlede anmeldelse, på dens område. De kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat må kun hindre markedsføring af AIF'en, hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke er eller ikke vil være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke opfylder eller ikke vil opfylde dette direktiv. I tilfælde af en positiv afgørelse kan FAIF'en påbegynde markedsføringen af AIF'en i sin referencemedlemsstat fra datoen for de kompetente myndigheders underretning herom.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat underretter også ESMA og AIF'ens kompetente myndigheder om, at FAIF'en kan påbegynde markedsføringen af andele eller aktier i AIF'en i FAIF'ens referencemedlemsstat.
4. Såfremt FAIF'en har til hensigt at markedsføre andele eller aktier i EU-AIF'en i andre medlemsstater end sin referencemedlemsstat, indgiver den en anmeldelse til de kompetente myndigheder i sin referencemedlemsstat for hver af de EU-AIF'er, som den har til hensigt at markedsføre.
Anmeldelsen skal omfatte den i bilag IV omhandlede dokumentation og information.
5. Senest 20 arbejdsdage efter at have modtaget det i stk. 4 omhandlede anmeldelsesdokument fremsender de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten anmeldelsesdokumentet til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor det er hensigten, at andele eller aktier i AIF'en skal markedsføres. Fremsendelse sker kun, hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en er og vil være i overensstemmelse med dette direktiv, og hvis FAIF'en i øvrigt opfylder dette direktiv.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat vedlægger en erklæring om, at den pågældende FAIF har tilladelse til at forvalte AIF'er med en særlig investeringsstrategi.
6. Efter at have fremsendt anmeldelsesdokumentet underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat straks FAIF'en om fremsendelsen. FAIF'en kan påbegynde markedsføring af AIF'en i de relevante værtslande fra datoen for denne underretning.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat underretter også ESMA og AIF'ens kompetente myndigheder om, at FAIF'en kan påbegynde markedsføringen af andelene eller aktierne i AIF'en i FAIF'ens værtslande.
7. De foranstaltninger, der er omhandlet i litra h) i bilag IV, er omfattet af lovgivningen og tilsynet i FAIF'ens værtslande.
8. Medlemsstaterne sikrer, at den i stk. 4 omhandlede anmeldelsesskrivelse fra FAIF'en og den i stk. 5 omhandlede erklæring affattes på et sprog, der er gængs i den internationale finansverden.
Medlemsstaterne sikrer, at deres kompetente myndigheder accepterer elektronisk fremsendelse og arkivering af de i stk. 6 omhandlede dokumenter.
9. Hvis der sker væsentlige ændringer i de oplysninger, der er afgivet i henhold til stk. 2 og/eller stk. 4, underretter FAIF'en skriftligt de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten om disse ændringer, senest en måned inden disse ændringer iværksættes, for så vidt angår planlagte ændringer, eller umiddelbart efter at ændringen har fundet sted, for så vidt angår uforudsete ændringer.
Hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en i henhold til en planlagt ændring ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, informerer de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten uden unødig forsinkelse FAIF'en om, at den ikke må iværksætte ændringen.
Hvis den planlagte ændring iværksættes på trods af første og andet afsnit, eller hvis der har fundet en uforudset ændring sted, hvorved FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke længere er i overensstemmelse med dette direktiv, eller FAIF'en i øvrigt ikke længere opfylder dette direktiv, træffer de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 46, herunder om nødvendigt et udtrykkeligt forbud mod markedsføring af AIF'en.
Hvis ændringerne er acceptable, idet de ikke påvirker FAIF'ens forvaltning af AIF'en i overensstemmelse med dette direktiv, eller FAIF'ens opfyldelse af dette direktiv i øvrigt, underretter de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten straks ESMA, for så vidt som ændringerne vedrører ophør med markedsføringen af visse AIF'er eller markedsføring af yderligere AIF'er, og hvis det er relevant, de kompetente myndigheder i værtslandene om disse ændringer.
10. For at sikre ensartede betingelser for anvendelsen af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder til fastsættelse af følgende:
a)
formen og indholdet af en model for den i stk. 2 og 4 omhandlede anmeldelsesskrivelse
b)
formen og indholdet af en model for den i stk. 5 omhandlede erklæring
c)
formen af den i stk. 5 omhandlede fremsendelse, og
d)
formen af den i stk. 9 omhandlede skriftlige underretning.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
11. Med forbehold af artikel 43, stk. 1, kræver medlemsstaterne, at AIF'er, som forvaltes og markedsføres af FAIF'en, kun markedsføres til professionelle investorer.
Artikel 40
Betingelser for markedsføring i Unionen ved hjælp af et markedsføringspas af ikke-EU-AIF'er forvaltet af en ikke-EU-FAIF
1. Medlemsstaterne sikrer, at en ikke-EU-FAIF, som har erhvervet behørig tilladelse, kan markedsføre andele eller aktier i en ikke-EU-AIF, som den forvalter, til professionelle investorer i Unionen, så snart betingelserne i denne artikel er opfyldt.
2. Ud over kravene i dette direktiv til EU-FAIF'er, skal følgende betingelser være opfyldt for ikke-EU-FAIF'er:
a)
Der er passende samarbejdsaftaler mellem de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten og tilsynsmyndighederne i det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, med henblik på i det mindste at sikre en effektiv udveksling af oplysninger, som kan sætte de kompetente myndigheder i stand til at udføre deres opgaver i henhold til dette direktiv.
b)
Det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, er ikke opført på den liste over ikke-samarbejdsvillige lande og territorier, som er udarbejdet af FATF.
c)
Det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, har undertegnet en aftale med referencemedlemsstaten og med alle andre medlemsstater, hvor det er hensigten, at andele eller aktier i ikke-EU-AIF'en skal markedsføres, og denne aftale er fuldstændig i overensstemmelse med standarderne i artikel 26 i OECD's modelbeskatningsoverenskomst vedrørende indkomst og formue og sikrer effektiv udveksling af oplysninger om skatteforhold, herunder multilaterale skatteaftaler.
Hvis en kompetent myndighed i en anden medlemsstat er uenig i vurderingen af anvendelsen af første afsnit, litra a) og b), som er foretaget af de kompetente myndigheder FAIF'ens referencemedlemsstat, kan de pågældende myndigheder indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
3. FAIF'en indgiver en anmeldelse til de kompetente myndigheder i sin referencemedlemsstat for hver ikke-EU-AIF, som den har til hensigt at markedsføre i sin referencemedlemsstat.
Anmeldelsen skal omfatte den i bilag III omhandlede dokumentation og information.
4. Senest 20 arbejdsdage efter at have modtaget en fuldstændig anmeldelse, jf. stk. 3, underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat FAIF'en om, hvorvidt den kan påbegynde markedsføring af den AIF, der er angivet i den i stk. 3 omhandlede anmeldelse, på dens område. De kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat må kun hindre markedsføring af AIF'en, hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke er eller ikke vil være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke opfylder eller ikke vil opfylde dette direktiv. I tilfælde af en positiv afgørelse kan FAIF'en påbegynde markedsføringen af AIF'en i sin referencemedlemsstat fra datoen for de kompetente myndigheders underretning herom.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat underretter også ESMA om, at FAIF'en kan påbegynde markedsføringen af andele eller aktier i AIF'en i FAIF'ens referencemedlemsstat.
5. Såfremt FAIF'en har til hensigt også at markedsføre andele eller aktier i en ikke-EU-AIF i andre medlemsstater end sin referencemedlemsstat, indgiver den en anmeldelse til de kompetente myndigheder i sin referencemedlemsstat for hver af de ikke-EU-AIF'er, som den har til hensigt at markedsføre.
Anmeldelsen skal omfatte den i bilag IV omhandlede dokumentation og information.
6. Senest 20 arbejdsdage efter at have modtaget det i stk. 5 omhandlede fuldstændige anmeldelsesdokument fremsender de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten det fuldstændige anmeldelsesdokument til de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor det er hensigten, at andele eller aktier i AIF'en skal markedsføres. Fremsendelse sker kun, hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en er og vil være i overensstemmelse med dette direktiv, og hvis FAIF'en i øvrigt opfylder dette direktiv.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat vedlægger en erklæring om, at den pågældende FAIF har tilladelse til at forvalte AIF'er med en særlig investeringsstrategi.
7. Efter at have fremsendt anmeldelsesdokumentet underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat straks FAIF'en om fremsendelsen. FAIF'en kan påbegynde markedsføring af AIF'en i FAIF'ens relevante værtslande fra datoen for denne underretning.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat underretter også ESMA om, at FAIF'en kan påbegynde markedsføringen af andele eller aktier i AIF'en i FAIF'ens værtslande.
8. De foranstaltninger, der er omhandlet i litra h) i bilag IV, er omfattet af lovgivningen og tilsynet i FAIF'ens værtslande, for så vidt som disse værtslande ikke er de samme som referencemedlemsstaten.
9. Medlemsstaterne sikrer, at den i stk. 5 omhandlede anmeldelsesskrivelse fra FAIF'en og den i stk. 6 omhandlede erklæring affattes på et sprog, der er gængs i den internationale finansverden.
Medlemsstaterne sikrer, at deres kompetente myndigheder accepterer elektronisk fremsendelse og arkivering af de i stk. 6 omhandlede dokumenter.
10. Hvis der sker væsentlige ændringer i de oplysninger, der er afgivet i henhold til stk. 3 eller stk. 5, underretter FAIF'en skriftligt de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten om disse ændringer, senest en måned inden disse ændringer iværksættes, for så vidt angår planlagte ændringer, eller umiddelbart efter at ændringen har fundet sted, for så vidt angår uforudsete ændringer.
Hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en i henhold til en planlagt ændring ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, informerer de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten uden unødig forsinkelse FAIF'en om, at den ikke må iværksætte ændringen.
Hvis den planlagte ændring iværksættes på trods af første og andet afsnit, eller hvis der har fundet en uforudset ændring sted, hvorved FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke længere er i overensstemmelse med dette direktiv, eller FAIF'en i øvrigt ikke længere opfylder dette direktiv, træffer de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 46, herunder om nødvendigt et udtrykkeligt forbud mod markedsføring af AIF'en.
Hvis ændringerne er acceptable, idet de ikke påvirker FAIF'ens forvaltning af AIF'en i overensstemmelse med dette direktiv, eller FAIF'ens opfyldelse af dette direktiv i øvrigt, underretter de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten straks ESMA, for så vidt som ændringerne vedrører ophør af markedsføringen af visse AIF'er eller markedsføring af yderligere AIF'er, og hvis det er relevant, de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtslande om disse ændringer.
11. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger vedrørende de i stk. 2, første afsnit, litra a), omhandlede samarbejdsaftaler med henblik på udformning af en fælles ramme for at lette indførelsen af disse samarbejdsaftaler med tredjelande.
12. For at sikre en ensartet anvendelse af denne artikel kan ESMA udarbejde retningslinjer til fastsættelse af betingelserne for anvendelsen af de foranstaltninger, som Kommissionen vedtager i henhold til stk. 2, første afsnit, litra a).
13. ESMA udarbejder udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder til fastlæggelse af minimumsindholdet af de i stk. 2, første afsnit, litra a), omhandlede samarbejdsaftaler, således at det sikres, at de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten og de kompetente myndigheder i værtslandene modtager tilstrækkelig information til at kunne udøve deres tilsyns- og undersøgelsesbeføjelser i henhold til dette direktiv.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i henhold til artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
14. For at sikre konsekvent harmonisering af denne artikel udarbejder ESMA udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder til præcisering af procedurerne for samordning og udveksling af oplysninger mellem den kompetente myndighed i referencemedlemsstaten og de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtslande.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
15. Hvis en kompetent myndighed afviser en anmodning om udveksling af oplysninger i henhold til de i stk. 14 omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder, kan de berørte kompetente myndigheder indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt ved artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
16. For at sikre ensartede betingelser for anvendelsen af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder til fastlæggelse af følgende:
a)
formen og indholdet af en model for den i stk. 3 og 5 omhandlede anmeldelsesskrivelse
b)
formen og indholdet af en model for den i stk. 6 omhandlede erklæring
c)
formen af den i stk. 6 omhandlede fremsendelse, og
d)
formen af den i stk. 10 omhandlede skriftlige underretning.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
17. Med forbehold af artikel 43, stk. 1, kræver medlemsstaterne, at AIF'er, som forvaltes og markedsføres af FAIF'en, kun markedsføres til professionelle investorer.
Artikel 41
Betingelser for ikke-EU-FAIF'ers forvaltning af AIF'er, som er etableret i andre medlemsstater end referencemedlemsstaten
1. Medlemsstaterne sikrer, at en ikke-EU-FAIF, der er meddelt tilladelse, kan forvalte EU-AIF'er, der er etableret i en anden medlemsstat end referencemedlemsstaten, enten direkte eller ved oprettelse af en filial, forudsat at FAIF'en har tilladelse til at forvalte den pågældende type AIF'er.
2. En ikke-EU-FAIF, som for første gang har til hensigt at forvalte EU-AIF'er, der er etableret i en anden medlemsstat end sin referencemedlemsstat, skal give de kompetente myndigheder i sin referencemedlemsstat følgende oplysninger:
a)
i hvilken medlemsstat FAIF'en har til hensigt at forvalte AIF'er direkte eller at oprette en filial
b)
en driftsplan, hvori det navnlig angives, hvilke ydelser FAIF'en har til hensigt at levere, og hvilke AIF'er, FAIF'en har til hensigt at forvalte.
3. Hvis ikke-EU-FAIF'en har til hensigt at oprette en filial, meddeler den i tillæg til oplysningerne i stk. 2 følgende oplysninger:
a)
filialens organisatoriske struktur
b)
adressen i AIF'ens hjemland, hvorfra dokumenter kan rekvireres
c)
navne og kontaktoplysninger på de personer, der er ansvarlige for filialens forvaltning.
4. De kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat fremsender senest en måned efter at have modtaget den fuldstændige dokumentation i overensstemmelse med stk. 2, eller senest to måneder efter at have modtaget hele den fuldstændige dokumentation i overensstemmelse med stk. 3, denne fuldstændige dokumentation til de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtslande. Sådan fremsendelse sker kun, hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en er og vil være i overensstemmelse med dette direktiv, og hvis FAIF'en i øvrigt opfylder dette direktiv.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat vedlægger en erklæring om, at de har meddelt den pågældende FAIF tilladelse.
De kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten underretter øjeblikkeligt FAIF'en om fremsendelsen. Efter at have modtaget underretning om fremsendelsen kan FAIF'en påbegynde levering af ydelser i FAIF'ens værtslande.
De kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat underretter også ESMA om, at FAIF'en kan påbegynde forvaltningen af AIF'en i FAIF'ens værtslande.
5. FAIF'ens værtslande stiller ikke yderligere krav til den pågældende FAIF på de områder, der er omfattet af dette direktiv.
6. Hvis der sker ændringer i de oplysninger, der er afgivet i henhold til stk. 2 og, hvis det er relevant, stk. 3, underretter FAIF'en skriftligt de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten om disse ændringer, senest en måned inden disse ændringer iværksættes, for så vidt angår planlagte ændringer, eller umiddelbart efter at ændringen har fundet sted, for så vidt angår uforudsete ændringer.
Hvis FAIF'ens forvaltning af AIF'en i henhold til en planlagt ændring ikke længere ville være i overensstemmelse med dette direktiv, eller hvis FAIF'en i øvrigt ikke længere ville opfylde dette direktiv, informerer de kompetente myndigheder i referencemedlemsstaten uden unødig forsinkelse FAIF'en om, at den ikke må iværksætte ændringen.
Hvis en planlagt ændring iværksættes på trods af første og andet afsnit, eller hvis der har fundet en uforudset ændring sted, hvorved FAIF'ens forvaltning af AIF'en ikke længere er i overensstemmelse med dette direktiv, eller FAIF'en i øvrigt ikke længere opfylder dette direktiv, træffer de kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat alle behørige foranstaltninger i overensstemmelse med artikel 46 og indfører om nødvendigt et udtrykkeligt forbud mod markedsføring af AIF'en.
Hvis ændringerne er acceptable, idet de ikke påvirker FAIF'ens forvaltning af AIF'en i overensstemmelse med dette direktiv, eller FAIF'ens opfyldelse af dette direktiv i øvrigt, underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens referencemedlemsstat uden unødig forsinkelse de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtslande om disse ændringer.
7. For at sikre konsekvent harmonisering af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til reguleringsmæssige tekniske standarder til præcisering af, hvilke oplysninger der skal fremsendes, jf. stk. 2 og 3.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede reguleringsmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 10-14 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
8. For at sikre ensartede betingelser for anvendelsen af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder til opstilling af standardformularer, modeller og procedurer for videregivelse af oplysninger i overensstemmelse med stk. 2 og 3.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
Artikel 42
Betingelser for markedsføring i medlemsstaterne uden et markedsføringspas af AIF'er, der forvaltes af en ikke-EU-FAIF
1. Med forbehold af artikel 37, 39 og 40 kan medlemsstaterne tillade ikke-EU-FAIF'er at markedsføre andele eller aktier i de AIF'er, som de forvalter, til professionelle investorer alene på deres område, på mindst følgende betingelser:
a)
Ikke-EU-FAIF'en overholder artikel 22, 23 og 24 for hver AIF, som den markedsfører i henhold til denne artikel, og artikel 26-30, overholdes, såfremt en AIF, som den markedsfører i henhold til denne artikel, falder ind under anvendelsesområdet for artikel 26, stk. 1. De i nævnte artikler omhandlede kompetente myndigheder og AIF-investorer anses for at være myndigheder og investorer i de medlemsstater, hvor AIF'erne markedsføres.
b)
Med henblik på overvågning af systemiske risici og i tråd med internationale standarder foreligger der hensigtsmæssige samarbejdsaftaler mellem de kompetente myndigheder i de medlemsstater, hvor AIF'erne markedsføres, hvis det er relevant, de kompetente myndigheder for de pågældende EU-AIF'er og tilsynsmyndighederne i det tredjeland, hvor ikke-EU-FAIF'en er etableret, og, hvis det er relevant, tilsynsmyndighederne i det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret, for at sikre en effektiv udveksling af oplysninger, som sætter de kompetente myndigheder i de relevante medlemsstater i stand til at udføre deres opgaver i overensstemmelse med dette direktiv.
c)
Det tredjeland, hvor ikke-EU-FAIF'en eller ikke-EU-AIF'en er etableret, er ikke opført på den liste over ikke-samarbejdsvillige lande og territorier, som er udarbejdet af FATF.
Hvis en EU-AIF's kompetente myndighed ikke inden for en rimelig frist indgår en samarbejdsaftale som krævet i første afsnit, litra b), kan de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor det er hensigten, at AIF'en skal markedsføres, indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
2. Medlemsstaterne kan med henblik på denne artikel indføre strengere regler for ikke-EU-FAIF'en for så vidt angår markedsføringen af AIF-andele eller -aktier til investorer på deres område.
3. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger vedrørende de i stk. 1 omhandlede samarbejdsaftaler med henblik på udformning af en fælles ramme for at lette indførelsen af disse samarbejdsaftaler med tredjelande.
4. For at sikre en ensartet anvendelse af denne artikel udarbejder ESMA retningslinjer til fastlæggelse af betingelserne for anvendelsen af de foranstaltninger, som Kommissionen vedtager for så vidt angår de i stk. 1 omhandlede samarbejdsaftaler.
KAPITEL VIII
MARKEDSFØRING TIL DETAILINVESTORER
Artikel 43
FAIF'ers markedsføring af AIF'er til detailinvestorer
1. Med forbehold af andre EU-retsakter kan medlemsstaterne give FAIF'er tilladelse til at markedsføre andele eller aktier i AIF'er, som de forvalter i henhold til dette direktiv, til detailinvestorer på deres område, uanset om sådanne AIF'er markedsføres inden for et lands grænser eller på tværs af disse, eller om der er tale om EU-AIF'er eller ikke-EU-AIF'er.
Medlemsstaterne kan i sådanne tilfælde indføre strengere krav for den pågældende FAIF eller AIF end de krav, der finder anvendelse på AIF'er, der i overensstemmelse med dette direktiv markedsføres til professionelle investorer på deres område. Medlemsstaterne må imidlertid ikke indføre strengere eller yderligere krav for EU-AIF'er, der er etableret i en anden medlemsstat og markedsføres på tværs af grænserne, end for AIF'er, der markedsføres inden for et lands grænser.
2. Medlemsstater, som tillader markedsføring af AIF'er til detailinvestorer på deres område, giver senest den 22. juli 2014 Kommissionen og ESMA meddelelse om:
a)
hvilke typer AIF'er FAIF'en kan markedsføre til detailinvestorer på deres område
b)
eventuelle yderligere krav, som medlemsstaterne stiller i forbindelse med markedsføring af AIF'er til detailinvestorer.
Medlemsstaterne giver også Kommissionen og ESMA meddelelse om eventuelle senere ændringer i forbindelse med første afsnit.
KAPITEL IX
KOMPETENTE MYNDIGHEDER
AFDELING 1
Udpegning, beføjelser og procedurer for bilæggelse af tvister
Artikel 44
Udpegning af kompetente myndigheder
Medlemsstaterne udpeger de kompetente myndigheder, som skal varetage de i dette direktiv omhandlede opgaver.
De underretter ESMA og Kommissionen herom og angiver samtidig den eventuelle fordeling af opgaverne.
De kompetente myndigheder skal være offentlige myndigheder.
Medlemsstaterne stiller krav om, at deres kompetente myndigheder fastsætter hensigtsmæssige metoder til at kontrollere, at FAIF'erne opfylder deres forpligtelser i henhold til dette direktiv, i påkommende tilfælde på grundlag af retningslinjer udarbejdet af ESMA.
Artikel 45
De i medlemsstaterne kompetente myndigheders ansvar
1. Ansvaret for at føre tilsyn med en FAIF påhviler de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland, uanset om FAIF'en forvalter og/eller markedsfører AIF'er i en anden medlemsstat eller ej, jf. dog de bestemmelser i dette direktiv, der pålægger de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland ansvaret for tilsyn.
2. Ansvaret for at føre tilsyn med en FAIF's overholdelse af artikel 12 og 14 påhviler de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland, når FAIF'en forvalter og/eller markedsfører AIF'er gennem en filial i denne medlemsstat.
3. De kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland kan kræve af en FAIF, der forvalter eller markedsfører AIF'er på værtslandets område, uanset om dette sker gennem en filial eller ej, at den forsyner dem med de nødvendige oplysninger til at føre tilsyn med, om FAIF'en overholder de gældende bestemmelser, som disse kompetente myndigheder har ansvaret for.
Disse krav må ikke være mere vidtgående end dem, som FAIF'ens værtsland stiller til FAIF'er, for hvilken den er hjemland, for så vidt angår kontrollen af, om de overholder de samme regler.
4. Hvis de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland konstaterer, at en FAIF, der forvalter og/eller markedsfører AIF'er på værtslandets område, uanset om dette sker gennem en filial eller ej, ikke overholder en af de regler, hvis overholdelse de har ansvaret for at føre tilsyn med, anmoder disse myndigheder den pågældende FAIF om at bringe det ulovlige forhold til ophør og underretter de kompetente myndigheder i hjemlandet herom.
5. Hvis den pågældende FAIF nægter at forsyne sit værtslands kompetente myndigheder med de oplysninger, der falder ind under deres ansvarsområde, eller ikke tager de nødvendige skridt til at bringe det i stk. 4 nævnte ulovlige forhold til ophør, underretter de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland herom. De kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland skal hurtigst muligt:
a)
træffe alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at den pågældende FAIF udleverer de oplysninger, som værtslandets kompetente myndigheder har anmodet om i henhold til stk. 3, eller bringer det ulovlige forhold, som omhandlet i stk. 4, til ophør
b)
anmode om de fornødne oplysninger fra de relevante tilsynsmyndigheder i tredjelande.
Karakteren af de i første afsnit, litra a) omhandlede foranstaltninger meddeles de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland.
6. Hvis FAIF'en til trods for de foranstaltninger, der er truffet af de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland i henhold til stk. 5 - eller fordi disse foranstaltninger viser sig at være utilstrækkelige eller ikke findes i den pågældende medlemsstat - fortsat nægter at udlevere de oplysninger, som de kompetente myndigheder i dens værtsland har anmodet om i henhold til stk. 3, eller stadig overtræder de i værtslandet gældende love eller administrative bestemmelser som nævnt i stk. 4, kan de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland, efter at have givet de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland underretning herom, træffe passende foranstaltninger, herunder de i artikel 46 og 48 anførte, for at forebygge eller sanktionere yderligere ulovligheder, og om nødvendigt forhindre FAIF'en i at foretage nye transaktioner i FAIF'ens værtsland. Hvis den funktion, der udføres i FAIF'ens værtsland, består i at forvalte AIF'er, kan værtslandet kræve, at FAIF'en ophører med at forvalte disse AIF'er.
7. Såfremt de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland har klare og påviselige grunde til at tro, at FAIF'en har tilsidesat de forpligtelser, der følger af regler, hvis overholdelse de ikke har nogen forpligtelse til at føre tilsyn med, forelægger de disse grunde for de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland, der træffer de fornødne foranstaltninger, og herunder om nødvendigt anmoder om yderligere oplysninger fra de relevante tilsynsmyndigheder i tredjelande.
8. Hvis FAIF'en på trods af de foranstaltninger, som de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland har truffet, eller fordi disse foranstaltninger har vist sig utilstrækkelige, eller fordi FAIF'ens hjemland undlader at handle inden for en rimelig tidsfrist, fortsat handler på en måde, der klart strider mod interesserne hos investorerne i de relevante AIF'er, den finansielle stabilitet eller integriteten af markedet i FAIF'ens værtsland, kan de kompetente myndigheder i FAIF'ens værtsland, efter at have underrettet de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland, træffe alle fornødne foranstaltninger til at beskytte investorerne i de relevante AIF'er, den finansielle stabilitet eller integriteten af markedet i FAIF'ens værtsland, herunder muligheden for at forbyde den pågældende FAIF fortsat at markedsføre andele eller aktier i de relevante AIF'er i værtslandet.
9. Den i stk. 7 og 8 fastsatte procedure finder ligeledes anvendelse, såfremt værtslandets kompetente myndigheder har klare og påviselige grunde til ikke at tilslutte sig den af referencemedlemsstaten meddelte tilladelse af en ikke-EU-FAIF.
10. Hvis de pågældende kompetente myndigheder er uenige i en foranstaltning, der er truffet af en kompetent myndighed i henhold til stk. 4-9, kan de indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
11. Hvor det er relevant, fremmer ESMA forhandlingen og indgåelsen af de samarbejdsaftaler, som dette direktiv kræver indført mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder og tilsynsmyndighederne i tredjelande.
Artikel 46
De kompetente myndigheders beføjelser
1. De kompetente myndigheder tillægges alle de tilsyns- og undersøgelsesbeføjelser, der er nødvendige for, at de kan udøve deres funktioner. De udøver disse beføjelser på følgende måder:
a)
direkte
b)
i samarbejde med andre myndigheder
c)
på deres ansvar ved delegering til enheder, til hvilke opgaver er blevet delegeret
d)
ved anmodning til de kompetente retslige myndigheder.
2. De kompetente myndigheder har beføjelse til at:
a)
få adgang til ethvert dokument i enhver form og modtage kopier deraf
b)
kræve oplysninger fra enhver person vedrørende FAIF'ens eller AIF'ens aktiviteter og om nødvendigt indkalde og afhøre en person for at indhente oplysninger
c)
udføre varslede eller uvarslede kontrolundersøgelser på stedet
d)
kræve oplysninger fra eksisterende fortegnelser over telefonsamtaler og datatrafik
e)
kræve, at en praksis, der strider mod bestemmelserne vedtaget til gennemførelse af dette direktiv, bringes til ophør
f)
begære indefrysning eller beslaglæggelse af aktiver
g)
begære, at der nedlægges midlertidigt forbud mod erhvervsmæssig virksomhed
h)
pålægge FAIF med tilladelse, depositarer eller revisorer at fremlægge oplysninger
i)
træffe en hvilken som helst foranstaltning til at sikre, at FAIF'er eller depositarer fortsat opfylder de krav i dette direktiv, som gælder for dem
j)
kræve suspendering af udstedelse, tilbagekøb eller indløsning af andele i andelshaveres eller offentlighedens interesse
k)
trække en FAIF's eller en depositars tilladelse tilbage
l)
henvise sager til strafferetlig forfølgelse
m)
begære, at en revisor eller anden sagkyndig foretager kontrol eller undersøgelser.
3. Såfremt referencemedlemsstatens kompetente myndigheder mener, at en ikke-EU-FAIF med tilladelse undlader at overholde sine forpligtelser i henhold til dette direktiv, giver de ESMA begrundet meddelelse herom så hurtigt som muligt.
4. Medlemsstaterne sikrer, at de kompetente myndigheder har de fornødne beføjelser til at træffe alle de foranstaltninger, der er nødvendige for at sikre, at markederne fungerer korrekt i de tilfælde, hvor en eller flere AIF'ers aktiviteter på markedet for et givet finansielt instrument kan bringe det pågældende markeds virkemåde i fare.
Artikel 47
ESMA's beføjelser og kompetencer
1. ESMA udformer og foretager regelmæssige revisioner af retningslinjerne for medlemsstaternes kompetente myndigheder vedrørende udøvelsen af deres beføjelser til at give tilladelser og om de kompetente myndigheders rapporteringsforpligtelser pålagt ved dette direktiv.
ESMA skal herudover have de nødvendige beføjelser, herunder de i artikel 48, stk. 3, nævnte, til at udføre de opgaver, som ESMA har fået pålagt i henhold til dette direktiv.
2. Der er tavshedspligt for alle personer, der arbejder eller har arbejdet for ESMA, og for de kompetente myndigheder eller for enhver anden person, som ESMA har delegeret opgaver til, herunder revisorer og sagkyndige, der har indgået en kontrakt med ESMA. Oplysninger, der er omfattet af tavshedspligt, må ikke videregives til en anden person eller myndighed, medmindre sådan videregivelse er nødvendig i forbindelse med en retsforfølgelse.
3. Alle oplysninger, der i henhold til dette direktiv udveksles mellem ESMA, de kompetente myndigheder, EBA, Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 (29) og ESRB, betragtes som fortrolige, undtagen når ESMA eller den kompetente myndighed eller en anden myndighed eller et andet organ på det tidspunkt, hvor oplysningerne blev meddelt, har erklæret, at disse oplysninger kan videregives, eller når en sådan videregivelse er nødvendig i forbindelse med en retsforfølgelse.
4. I henhold til artikel 9 i forordning (EU) nr. 1095/2010 kan ESMA, når alle betingelserne i stk. 5 er opfyldt, anmode den eller de kompetente myndigheder om at træffe en eller flere af følgende foranstaltninger:
a)
forbyde markedsføring i Unionen af andele eller aktier i AIF'er, der forvaltes af ikke-EU-FAIF'er, eller i ikke-EU-AIF'er, der forvaltes af EU-FAIF'er uden den i artikel 37 krævede tilladelse eller uden den i artikel 35, 39 og 40 krævede anmeldelse eller uden at have de relevante medlemsstaters tilladelse til at gøre dette i henhold til artikel 42
b)
pålægge ikke-EU-FAIF'er restriktioner for så vidt angår forvaltningen af en AIF i tilfælde af en for høj grænseoverskridende risikokoncentration på et konkret marked
c)
pålægge ikke-EU-FAIF'er restriktioner for så vidt angår forvaltningen af en AIF, såfremt dens aktiviteter potentielt udgør en vigtig kilde til modpartsrisiko for et kreditinstitut eller andre systemisk relevante institutioner.
5. ESMA kan træffe afgørelse i henhold til stk. 4 med forbehold af kravene i stk. 6 og forudsat, at følgende betingelser begge er opfyldt:
a)
der foreligger en væsentlig trussel, skabt eller forværret af de respektive FAIF's aktiviteter, mod de finansielle markeders korrekte funktion og integritet eller mod stabiliteten af hele eller en del af Unionens finansielle system, og problemet har grænseoverskridende implikationer, og
b)
den eller de relevante kompetente myndigheder har ikke truffet foranstaltninger til at imødegå truslen, eller har truffet foranstaltninger, der ikke i tilstrækkelig grad imødegår truslen.
6. De foranstaltninger, som den eller de kompetente myndigheder træffer i henhold til stk. 4, skal opfylde følgende krav:
a)
De skal effektivt imødegå truslen mod de finansielle markeders korrekte funktion og integritet eller mod stabiliteten af hele eller en del af Unionens finansielle system, eller i væsentlig grad forbedre de kompetente myndigheders mulighed for at overvåge truslen.
b)
De må ikke skabe risiko for tilsynsarbitrage.
c)
De må ikke have en skadelig virkning på de finansielle markeders effektivitet, herunder reducere likviditeten på disse markeder eller skabe usikkerhed for markedsdeltagerne på en måde, som ikke står i et rimeligt forhold til foranstaltningernes fordele.
7. Inden ESMA anmoder den kompetente myndighed om at indføre eller forlænge en foranstaltning som nævnt i stk. 4, rådfører ESMA sig i fornødent omfang med ESRB og andre relevante myndigheder.
8. ESMA meddeler de kompetente myndigheder i ikke-EU-FAIF'ens referencemedlemsstat og de kompetente myndigheder i den pågældende ikke-EU-FAIF's værtslande sin beslutning om at anmode den eller de kompetente myndigheder om at indføre eller forlænge en foranstaltning i medfør af stk. 4. Meddelelsen skal som minimum indeholde følgende oplysninger:
a)
FAIF'en og de aktiviteter, foranstaltningerne anvendes på, og deres varighed
b)
årsagerne til, at ESMA mener, at det er nødvendigt at pålægge de pågældende foranstaltninger i henhold til ovennævnte betingelser og krav, samt dokumentation til støtte for disse årsager.
9. ESMA revurderer de i stk. 4 omhandlede foranstaltninger med passende mellemrum og mindst hver tredje måned. Hvis en foranstaltning ikke forlænges efter nævnte periode på tre måneder, udløber den automatisk. Stk. 5-8 finder anvendelse ved en forlængelse af foranstaltningerne.
10. De kompetente myndigheder i ikke-EU-FAIF'ens referencemedlemsstat kan anmode ESMA om at genoverveje sin afgørelse. Proceduren i artikel 44, stk. 1, andet afsnit, i forordning (EU) nr. 1095/2010 finder anvendelse.
Artikel 48
Administrative sanktioner
1. Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om foranstaltninger og sanktioner for overtrædelse af de nationale bestemmelser, der vedtages i medfør af dette direktiv, og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre håndhævelsen heraf. Med forbehold af reglerne for inddragelse af tilladelse eller medlemsstaternes ret til at iværksætte strafferetlige sanktioner, sikrer medlemsstaterne i henhold til national lovgivning, at der kan træffes passende administrative foranstaltninger over for de ansvarlige personer, eller at de kan pålægges administrative sanktioner, såfremt de bestemmelser, der vedtages til gennemførelse af dette direktiv, ikke overholdes. Medlemsstaterne sikrer, at disse foranstaltninger er effektive, står i rimeligt forhold til overtrædelsen og har afskrækkende virkning.
2. Medlemsstaterne fastsætter, at de kompetente myndigheder kan meddele offentligheden, hvilke foranstaltninger eller sanktioner der vil blive pålagt for overtrædelse af bestemmelser vedtaget til gennemførelse af dette direktiv, medmindre en sådan meddelelse vil være til alvorlig fare for finansmarkederne, skade investorernes interesser eller vil forvolde de involverede parter uforholdsmæssig stor skade.
3. ESMA udarbejder en årsrapport om anvendelsen af administrative foranstaltninger og idømmelsen af sanktioner i tilfælde af manglende overholdelse af de bestemmelser, der i de forskellige medlemsstater vedtages i til gennemførelse af dette direktiv. Til dette formål forsyner de kompetente myndigheder ESMA med de fornødne oplysninger.
Artikel 49
Klageberettigelse
1. De kompetente myndigheder begrunder skriftligt enhver afgørelse om at afslå eller inddrage FAIF'ers tilladelse til at forvalte og/eller markedsføre AIF'er samt enhver negativ afgørelse, der træffes til gennemførelse af de i henhold til dette direktiv vedtagne foranstaltninger, og underretter ansøgeren herom.
2. Medlemsstaterne sikrer, at enhver afgørelse, der træffes i henhold til love eller administrative bestemmelser, der er vedtaget i overensstemmelse med dette direktiv, er behørigt begrundet og kan prøves ved domstolene.
Retten til at indbringe en afgørelse for domstolene gælder også, hvis der ikke er truffet en afgørelse senest seks måneder efter indgivelsen af en ansøgning om tilladelse, der indeholder alle de i henhold til gældende bestemmelser krævede oplysninger.
AFDELING 2
Samarbejde mellem de forskellige kompetente myndigheder
Artikel 50
Pligt til at samarbejde
1. Medlemsstaternes kompetente myndigheder samarbejder indbyrdes og med ESMA og ESRB, når det er nødvendigt for at udføre deres opgaver i henhold til dette direktiv eller udøve deres beføjelser i henhold til dette direktiv eller national lovgivning.
2. Medlemsstaterne letter det samarbejde, der er omhandlet i denne afdeling.
3. De kompetente myndigheder udnytter deres beføjelser med henblik på samarbejde, selv i de tilfælde, hvor den adfærd, der efterforskes, ikke udgør en overtrædelse af gældende lovgivning i deres egen medlemsstat.
4. Medlemsstaternes kompetente myndigheder forsyner øjeblikkeligt hinanden og ESMA med de oplysninger, der er nødvendige for at udføre deres opgaver i henhold til dette direktiv.
De kompetente myndigheder i hjemlandet fremsender en kopi af de relevante samarbejdsaftaler, de har indgået i overensstemmelse med artikel 35, 37, og/eller 40, til den pågældende FAIF's værtslande. De kompetente myndigheder i hjemlandet fremsender i overensstemmelse med procedurerne i de gældende reguleringsmæssige tekniske standarder, der er omhandlet i artikel 35, stk.14, artikel 37, stk. 17, eller artikel 40, stk. 14, de oplysninger, de har modtaget fra tilsynsmyndigheder i tredjelande som led i samarbejdsaftaler med sådanne tilsynsmyndigheder vedrørende en FAIF eller i givet fald i henhold til artikel 45, stk. 6 eller 7, til de kompetente myndigheder i den pågældende FAIF's værtsland.
Hvis en kompetent myndighed i et værtsland finder, at indholdet af den samarbejdsaftale, som er indgået af den pågældende FAIF's hjemland i overensstemmelse med artikel 35, 37, og/eller 40, ikke opfylder kravene i den gældende reguleringsmæssige tekniske standard, kan den pågældende myndighed indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
5. Når de kompetente myndigheder i en medlemsstat har klare og påviselige grunde til at formode, at en FAIF, der ikke er underlagt deres tilsyn, udfører eller har udført handlinger, der er i strid med dette direktiv, giver disse myndigheder ESMA og de kompetente myndigheder i den pågældende FAIF's hjemland og værtsland en så nøjagtig meddelelse herom som muligt. De modtagende myndigheder træffer de nødvendige foranstaltninger, underretter ESMA og de meddelende kompetente myndigheder om resultatet heraf og så vidt muligt om væsentlige udviklinger, der sker i mellemtiden. Dette stykke berører ikke de meddelende kompetente myndigheders beføjelser.
6. For at sikre ensartet anvendelse af dette direktiv for så vidt angår udveksling af oplysninger kan ESMA udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder til fastlæggelse af betingelserne for anvendelse af procedurerne for udveksling af oplysninger mellem kompetente myndigheder og mellem kompetente myndigheder og ESMA.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
Artikel 51
Videregivelse og tilbageholdelse af personoplysninger
1. For så vidt angår videregivelse af personoplysninger mellem kompetente myndigheder, anvender de kompetente myndigheder direktiv 95/46/EF. For så vidt angår ESMA's videregivelse af personoplysninger til de kompetente myndigheder i en medlemsstat eller et tredjeland, overholder ESMA forordning (EF) nr. 45/2001.
2. Oplysningerne opbevares i en periode på højst fem år.
Artikel 52
Videregivelse af oplysninger til tredjelande
1. En medlemsstats kompetente myndighed kan på enkeltsagsbasis videregive oplysninger og dataanalyser til et tredjeland, såfremt de i artikel 25 eller 26 i direktiv 95/46/EF fastsatte betingelser er opfyldt, og medlemsstatens kompetente myndighed er overbevist om, at videregivelsen er nødvendig i henhold til nærværende direktiv. Tredjelandet videresender ikke oplysningerne til et andet tredjeland, medmindre medlemsstatens kompetente myndighed har givet udtrykkelig skriftlig tilladelse hertil.
2. Den kompetente myndighed i en medlemsstat må kun videregive oplysninger, der er modtaget fra en kompetent myndighed i en anden medlemsstat, til en tilsynsmyndighed i et tredjeland, hvis den kompetente myndighed i den berørte medlemsstat har fået en udtrykkelig tilladelse fra den kompetente myndighed, der overførte oplysningerne, og når oplysningerne i givet fald videregives til de formål, til hvilke denne kompetente myndighed har givet sin tilladelse.
Artikel 53
Udveksling af oplysninger om potentielle systemiske konsekvenser af FAIF's aktiviteter
1. De kompetente myndigheder i medlemsstaterne, som er ansvarlige for at meddele tilladelse til og/eller føre tilsyn med FAIF'er i henhold til dette direktiv, videregiver oplysninger til de kompetente myndigheder i andre medlemsstater, hvis det er relevant for at kunne føre tilsyn med og reagere på eventuelle konsekvenser af aktiviteter, som varetages af individuelle FAIF'er eller af FAIF'er i fællesskab, for systemisk relevante finansielle institutioners stabilitet og den korrekte funktion af de markeder, hvor FAIF'er udøver sine aktiviteter. ESMA og ESRB underrettes også og videregiver disse oplysninger til de kompetente myndigheder i de andre medlemsstater.
2. FAIF'ens kompetente myndighed forelægger på de betingelser, der er fastsat i artikel 35 i forordning (EU) nr. 1095/2010, ESMA og ESRB sammenfattede oplysninger om aktiviteterne i FAIF'er under deres ansvar.
3. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af indholdet af de oplysninger, der skal udveksles i henhold til stk. 1.
4. Kommissionen vedtager gennemførelsesretsakter til præcisering af form og hyppighed af de oplysninger, der skal udveksles i henhold til stk. 1. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 59, stk. 2,
Artikel 54
Samarbejde om tilsynsaktiviteter
1. De kompetente myndigheder i en medlemsstat kan anmode en anden medlemsstats kompetente myndigheder om at samarbejde vedrørende tilsynsaktiviteter, kontroller på stedet eller undersøgelser på sidstnævnte medlemsstats område inden for rammerne af de beføjelser, de tillægges i medfør af dette direktiv.
Når de kompetente myndigheder modtager en anmodning om gennemførelse af en kontrol på stedet eller en undersøgelse, udfører den en af følgende handlinger:
a)
Den foretager selv kontrollen eller undersøgelsen.
b)
Den tillader, at den anmodende myndighed foretager kontrollen eller undersøgelsen.
c)
Den lader en revisor eller anden sagkyndig foretage kontrollen eller undersøgelsen.
2. I det i stk. 1, andet afsnit, litra a), omhandlede tilfælde kan den kompetente myndighed i den medlemsstat, der har anmodet om samarbejdet, anmode om, at egne medarbejdere assisterer de personer, der gennemfører kontrollen eller undersøgelsen. Det overordnede tilsyn med kontrollen eller undersøgelsen påhviler imidlertid den medlemsstat, på hvis område kontrollen eller undersøgelsen gennemføres.
I det i stk. 1, andet afsnit, litra b), omhandlede tilfælde kan den kompetente myndighed i den medlemsstat, på hvis område kontrollen eller undersøgelsen gennemføres, anmode om, at egne medarbejdere assisterer de personer, der gennemfører kontrollen eller undersøgelsen.
3. De kompetente myndigheder kan kun nægte at udveksle oplysninger eller at imødekomme en anmodning om samarbejde i forbindelse med en undersøgelse eller kontrol på stedet i følgende tilfælde:
a)
Undersøgelsen, kontrollen på stedet eller udvekslingen af oplysninger vil kunne bringe den anmodede medlemsstats suverænitet, sikkerhed eller offentlige orden i fare.
b)
Der er allerede indledt retssag vedrørende samme forhold og mod samme personer ved domstolene i den medlemsstat, hvortil anmodningen er rettet.
c)
Der er allerede blevet afsagt endelig dom mod samme personer og vedrørende samme forhold i den medlemsstat, hvortil anmodningen er rettet.
De kompetente myndigheder giver de anmodende kompetente myndigheder meddelelse om enhver afgørelse truffet efter første afsnit med en begrundelse herfor.
4. For at sikre ensartet anvendelse af denne artikel kan ESMA udarbejde udkast til gennemførelsesmæssige tekniske standarder til fastlæggelse af fælles procedurer for de kompetente myndigheders samarbejde om kontroller på stedet og undersøgelser.
Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i første afsnit omhandlede gennemførelsesmæssige tekniske standarder i overensstemmelse med artikel 15 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
Artikel 55
Bilæggelse af tvister
I tilfælde af uoverensstemmelser mellem medlemsstaternes kompetente myndigheder om en vurdering, handling eller undladelse, som kan tilskrives en kompetent myndighed på områder, hvor dette direktiv kræver samarbejde eller samordning mellem kompetente myndigheder fra mere end en medlemsstat, kan de kompetente myndigheder indbringe sagen for ESMA, der kan handle inden for rammerne af de beføjelser, den er tillagt i henhold til artikel 19 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
KAPITEL X
OVERGANGSBESTEMMELSE OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 56
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 3, 4, 9, 12, 14-25, 34-37, 40, 42, 53, 67 og 68 i en periode på fire år fra den 21. juli 2011. Kommissionen udarbejder en rapport om de delegerede beføjelser senest seks måneder inden udløbet af fireårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges automatisk for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet tilbagekalder delegationen i henhold til artikel 57.
2. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser.
Artikel 57
Tilbagekaldelse af delegationen
1. Den i artikel 3, 4, 9, 12, 14-25, 34-37, 40, 42, 53, 67 og 68 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Den institution, der har indledt en intern procedure med henblik på at afgøre, om delegationen af beføjelser skal tilbagekaldes, bestræber sig på at give den anden institution og Kommissionen meddelelse herom i rimelig tid, inden den endelige afgørelse træffes, og angiver samtidig, hvilke delegerede beføjelser der eventuelt kunne gøres til genstand for en tilbagekaldelse, samt den mulige begrundelse herfor.
3. Afgørelsen om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning øjeblikkeligt eller på et senere tidspunkt, der præciseres i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er i kraft. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 58
Indsigelser mod delegerede retsakter
1. Europa-Parlamentet og Rådet kan gøre indsigelse mod en delegeret retsakt inden for en frist på tre måneder fra meddelelsen. Fristen forlænges med tre måneder på foranledning af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Har hverken Europa-Parlamentet eller Rådet ved udløbet af den i stk. 1 anførte frist gjort indsigelse mod den delegerede retsakt, offentliggøres den i Den Europæiske Unions Tidende og træder i kraft på den dato, der er fastsat heri.
Den delegerede retsakt kan offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og træde i kraft inden fristens udløb, hvis Europa-Parlamentet og Rådet efter en begrundet anmodning fra Kommissionen begge har meddelt, at de ikke agter at gøre indsigelse.
3. Gør Europa-Parlamentet eller Rådet inden for den i stk. 1 anførte frist indsigelse mod en delegeret retsakt, træder den ikke i kraft. Den institution, der gør indsigelse mod den delegerede retsakt, anfører begrundelsen herfor, jf. artikel 296 i TEUF.
Artikel 59
Gennemførelsesforanstaltninger
1. Kommissionen bistås af Det Europæiske Værdipapirudvalg, som blev oprettet ved Kommissionens afgørelse 2001/528/EF (30). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 60
Oplysning om undtagelser
Når en medlemsstat anvender en undtagelse eller mulighed fastsat i artikel 6, 9, 21, 22, 28, 43 og artikel 61, stk. 5, i dette direktiv, underretter den Kommissionen herom samt om eventuelle efterfølgende ændringer. Kommissionen offentliggør oplysningerne på et websted eller på en anden let tilgængelig måde.
Artikel 61
Overgangsbestemmelser
1. FAIF'er, der driver virksomhed omfattet af dette direktiv inden den 22. juli 2013, skal træffe alle nødvendige foranstaltninger for at overholde national lovgivning baseret på dette direktiv og i givet fald indgive en ansøgning om tilladelse inden et år fra den nævnte dato.
2. Dette direktivs artikel 31, 32 og 33 finder ikke anvendelse på markedsføring af andele eller aktier i AIF'er, der er omfattet af et aktuelt tilbud til offentligheden i et prospekt, der er udarbejdet og offentliggjort i overensstemmelse med direktiv 2003/71/EF inden den 22. juli 2013, så længe prospektet er gældende.
3. FAIF'er, der forvalter AIF'er af den lukkede type inden den 22. juli 2013, som ikke foretager yderligere investeringer efter den 22. juli 2013, kan imidlertid fortsætte med at forvalte sådanne AIF'er uden at have erhvervet tilladelse i henhold til dette direktiv.
4. FAIF'er, der forvalter AIF'er af den lukkede type, hvis tegningsperiode for investorer er udløbet inden ikrafttrædelsen af direktivet, og som er oprettet for et tidsrum, der udløber senest tre år efter den 22. juli 2013, kan imidlertid fortsætte med at forvalte sådanne AIF'er uden at skulle efterkomme dette direktiv med undtagelse af artikel 22 og, hvor det er relevant, artikel 26-30, og uden at skulle indgive en ansøgning om tilladelse i henhold til dette direktiv.
5. De kompetente myndigheder i AIF'ens hjemland eller, når AIF'en ikke er reguleret, de kompetente myndigheder i FAIF'ens hjemland kan tillade, at de institutioner, der er nævnt i artikel 21, stk. 3, litra a), og som er etableret i en anden medlemsstat, udpeges som depositar indtil den 22. juli 2017. Denne bestemmelse berører ikke den fulde anvendelse af artikel 21 med undtagelse af stk. 5, litra a), i nævnte artikel om depositarens etableringssted.
Artikel 62
Ændring af direktiv 2003/41/EF
Direktiv 2003/41/EF ændres således:
1)
Artikel 2 stk. 2, litra b), affattes således:
»b)
pensionskasser omfattet af direktiv 73/239/EØF (31), 85/611/EØF (32), 93/22/EØF (33), 2000/12/EF (34), 2002/83/EF (35) samt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU (36)
2)
Artikel 19, stk. 1, affattes således:
1. Medlemsstaterne må ikke begrænse pensionskassers mulighed for frit at vælge at overlade administrationen af deres investeringsportefølje til investeringsadministratorer, der er etableret i en anden medlemsstat og har tilladelse til at udøve sådan virksomhed efter direktiv 85/611/EØF, 93/22/EØF, 2000/12/EF, 2002/83/EF og 2011/61/EU, eller som er omhandlet i artikel 2, stk. 1, i nærværende direktiv.«
Artikel 63
Ændring af direktiv 2009/65/EF
I direktiv 2009/65/EF foretages følgende ændringer:
1)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 50a
For at sikre sammenhæng på tværs af sektorerne og fjerne misforholdet mellem interesserne hos de foretagender, som konverterer lån til omsættelige værdipapirer og andre finansielle instrumenter (udstedere), og investeringsinstitutter, som investerer i disse værdipapirer eller andre finansielle instrumenter, vedtager Kommissionen ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 112a og på de i artikel 112b og 112c anførte betingelser foranstaltninger til fastlæggelse af krav inden for følgende områder:
a)
de krav, som udstederen skal opfylde, for at et investeringsinstitut kan få mulighed for at investere i værdipapirer eller andre finansielle instrumenter af denne type, som udstedes efter den 1. januar 2011, herunder krav om, at udstederen bevarer en økonomisk interesse på mindst 5 % netto
b)
de kvalitative krav, som skal opfyldes af investeringsinstitutter, der investerer i disse værdipapirer eller andre finansielle instrumenter.«
2)
Artikel 112, stk. 2, affattes således:
2. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 12, 14, 23, 33, 43, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 og 111 i en periode på fire år fra den 4. januar 2011. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de delegerede retsakter i artikel 50a i en periode på fire år fra den 21. juli 2011. Kommissionen aflægger rapport vedrørende de delegerede beføjelser senest seks måneder inden udløbet af fireårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges automatisk for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet tilbagekalder delegationen i henhold til artikel 112a.«
3)
Artikel 112a, stk. 1, affattes således:
1. Den i artikel 12, 14, 23, 33, 43, 50a, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 og 111 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.«
Artikel 64
Ændring af forordning (EF) nr. 1060/2009
Artikel 4, stk. 1, første afsnit, i forordning (EF) nr. 1060/2009 affattes således:
1. Kreditinstitutter som defineret i direktiv 2006/48/EF, investeringsselskaber som defineret i direktiv 2004/39/EF, forsikringsselskaber, der er omfattet af Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (37), livsforsikringsselskaber som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/83/EF af 5. november 2002 om livsforsikring (38), genforsikringsselskaber som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/68/EF af 16. november 2005 om genforsikringsvirksomhed (39), institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EØF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (40), arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser som defineret i direktiv 2003/41/EF og alternative investeringsfonde som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere af alternative investeringsfonde (41) kan kun anvende kreditvurderinger i reguleringsøjemed, hvis disse vurderinger er udstedt af kreditvurderingsbureauer, som er etableret i Unionen og registreret i henhold til denne forordning.
Artikel 65
Ændring af forordning (EU) nr. 1095/2010
I artikel 1, stk. 2, i forordning (EU) nr. 1095/2010 erstattes ordene »enhver fremtidig lovgivning på området for forvaltere af alternative investeringsfonde (FAIF)« af ordene »Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2011/61/EU af 8. juni 2011 om forvaltere af alternative investeringsfonde (42)
Artikel 66
Gennemførelse
1. Medlemsstaterne vedtager og offentliggør de nødvendige love og administrative bestemmelser for at efterkomme dette direktiv senest den 22. juli 2013. De meddeler straks Kommissionen teksten til disse bestemmelser med en sammenligningstabel, som viser sammenhængen mellem de pågældende bestemmelser og dette direktiv.
2. Medlemsstaterne anvender disse love og administrative bestemmelser som omhandlet i stk. 1 fra den 22. juli 2013.
3. Uanset stk. 2 anvender medlemsstaterne de love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme artikel 35 og artikel 37-41 i overensstemmelse med Kommissionens delegerede retsakt vedtaget i henhold til artikel 67, stk. 6, og fra den deri angivne dato.
4. Medlemsstaterne sikrer, at disse love og administrative bestemmelser, som de har vedtaget i henhold til artikel 36 og 42 ophører med at finde anvendelse i overensstemmelse med Kommissionens delegerede retsakt vedtaget i henhold til artikel 68, stk. 6, og på den deri angivne dato.
5. Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning.
6. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 67
Delegeret retsakt om anvendelsen af artikel 35 og artikel 37-41
1. Senest den 22. juli 2015 afgiver ESMA til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen:
a)
en udtalelse om, hvordan markedsføringspasset fungerer for EU-FAIF'er, der forvalter og/eller markedsfører EU-AIF'er i henhold til artikel 32 og 33, og om, hvordan EU-FAIF'ers markedsføring af ikke-EU-AIF'er i medlemsstaterne og ikke-EU-FAIF'ers forvaltning og/eller markedsføring af AIF'er i medlemsstaterne fungerer i henhold til de gældende nationale ordninger som fastsat i artikel 36 og 42, og
b)
råd om anvendelse af markedsføringspasset til EU-FAIF'ers markedsføring af ikke-EU-AIF'er i medlemsstaterne og ikke-EU-FAIF'ers forvaltning og/eller markedsføring af AIF'er i medlemsstaterne i henhold til reglerne i artikel 35 og artikel 37-41.
2. ESMA baserer blandt andet sin udtalelse og rådgivning om anvendelse af markedsføringspasset til EU-FAIF'ers markedsføring af ikke-EU-AIF'er i medlemsstaterne og ikke-EU-FAIF'ers forvaltning og/eller markedsføring af AIF'er i medlemsstaterne på:
a)
med hensyn til, hvorvidt markedsføringspasset fungerer for EU-FAIF'ers forvaltning og/eller markedsføring af EU-AIF'er:
i)
i hvilken udstrækning markedsføringspasset har været anvendt
ii)
de problemer, der har været med hensyn til:
-
effektivt samarbejde mellem kompetente myndigheder
-
om anmeldelsesordningen har fungeret effektivt
-
investorbeskyttelse
-
mægling foretaget af ESMA, herunder antallet af sager og mæglingens effektivitet
iii)
effektiviteten af indsamlingen og udvekslingen af oplysninger vedrørende overvågning af systemiske risici foretaget af nationale kompetente myndigheder, ESMA og ESRB
b)
med hensyn til, hvorvidt EU-FAIF'ers markedsføring af ikke-EU-AIF'er i medlemsstaterne og ikke-EU-FAIF'ers forvaltning og/eller markedsføring af AIF'er i medlemsstaterne i henhold til de gældende nationale ordninger har fungeret:
i)
EU-FAIF'ers overholdelse af alle kravene i dette direktiv undtagen artikel 21
ii)
ikke-EU-FAIF'ers overholdelse af artikel 22, 23 og 24 for hver AIF markedsført af den pågældende FAIF og, hvor det er relevant, af artikel 26-30
iii)
eksistensen og effektiviteten af samarbejdsaftaler med henblik på overvågning af systemiske risici og i overensstemmelse med internationale standarder mellem de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor AIF'er markedsføres, for så vidt som det er relevant, de kompetente myndigheder i EU-AIF'ens hjemland og tilsynsmyndighederne i det tredjeland, hvor ikke-EU-FAIF'en er etableret, og for så vidt som det er relevant, tilsynsmyndighederne i det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret
iv)
eventuelle spørgsmål vedrørende investorbeskyttelse, som måtte være opstået
v)
eventuelle forhold vedrørende et tredjelands ramme for regulering og tilsyn, som kunne hindre Unionens kompetente myndigheder i effektivt at udøve deres tilsynshverv i henhold til dette direktiv
c)
med hensyn til, hvorvidt begge ordninger fungerer, de eventuelle markedsforstyrrelser og konkurrenceforvridninger (lige konkurrencevilkår), eller alle generelle eller specifikke vanskeligheder, som EU-FAIF'er måtte støde på i forbindelse med etablering eller med markedsføring af AIF'er, som de forvalter, i ethvert tredjeland.
3. Med dette for øje forsyner medlemsstaternes kompetente myndigheder, fra ikrafttrædelsen af de nationale love og administrative bestemmelser, der er nødvendige for at efterkomme dette direktiv, og til afgivelsen af ESMA's udtalelse som omhandlet i stk. 1, litra a), kvartalsvis ESMA med oplysninger om de FAIF'er, der forvalter og/eller markedsfører AIF'er under deres tilsyn, enten ved anvendelse af ordningen med markedsføringspas, som fastsat i dette direktiv, eller i henhold til deres nationale ordninger, samt med de oplysninger, der er nødvendige for en vurdering af de i stk. 2 omhandlede elementer.
4. Hvis ESMA mener, at der ikke er væsentlige hindringer vedrørende investorbeskyttelse, markedsforstyrrelser, konkurrence og overvågning af systemiske risici, der hæmmer anvendelsen af markedsføringspasset til EU-FAIF'ers markedsføring af ikke-EU-AIF'er i medlemsstaterne og til ikke-EU-FAIF'ers forvaltning og/eller markedsføring af AIF'er i medlemsstaterne i henhold til bestemmelserne i artikel 35 og artikel 37-41, afgiver den et positivt råd i denne henseende.
5. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af indholdet af de oplysninger, der skal leveres i henhold til stk. 2.
6. Kommissionen vedtager senest tre måneder efter modtagelsen af ESMA's positive rådgivning og udtalelse, og under hensyntagen til kriterierne i stk. 2 og dette direktivs målsætninger, herunder målsætningerne vedrørende det indre marked, investorbeskyttelse og effektiv overvågning af systemiske risici, samt i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser, en delegeret retsakt, der præciserer den dato, hvor bestemmelserne i 35 og artikel 37-41 finder anvendelse i alle medlemsstater.
Hvis der gøres indsigelse mod den i første afsnit omhandlede delegerede retsakt i henhold til artikel 58, vedtager Kommissionen på ny den delegerede retsakt, i henhold til hvilken bestemmelserne i artikel 35 og artikel 37-41 finder anvendelse i alle medlemsstater, i henhold til artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser, på et senere tidspunkt, som forekommer hensigtsmæssigt, under hensyntagen til kriterierne i stk. 2 og dette direktivs målsætninger, herunder målsætningerne vedrørende det indre marked, investorbeskyttelse og effektiv overvågning af systemiske risici.
7. Hvis ESMA ikke har afgivet sit råd inden udløbet af fristen i stk. 1, sætter Kommissionen en ny frist for afgivelsen af rådet.
Artikel 68
Delegeret retsakt om ophør af anvendelsen af artikel 36 og 42
1. Tre år efter ikrafttrædelsen af den i artikel 67, stk. 6 omhandlede delegerede retsakt, i henhold til hvilken bestemmelserne i artikel 35 og artikel 37-41 har fundet anvendelse i alle medlemsstater, afgiver ESMA følgende til Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen:
a)
en udtalelse om, hvordan markedsføringspasset fungerer for EU-FAIF'er, der i Unionen markedsfører ikke-EU-AIF'er i henhold til artikel 35, og for ikke-EU-FAIF'er, der i Unionen' forvalter og/eller markedsfører AIF'er i henhold til artikel 37-41, og om, hvordan EU-FAIF'ers markedsføring af ikke-EU-AIF'er i medlemsstaterne og ikke-EU-FAIF'ers forvaltning og/eller markedsføring af AIF'er i medlemsstaterne fungerer i henhold til de gældende nationale ordninger som omhandlet i artikel 36 og 42, og
b)
råd om ophør af eksistensen af sådanne nationale ordninger som omhandlet i artikel 36 og 42 sideløbende med eksistensen af markedsføringspasset i henhold til reglerne i artikel 35 og artikel 37-41.
2. ESMA baserer blandt andet sin udtalelse og rådgivning om ophør af eksistensen af de nationale ordninger som omhandlet i artikel 36 og 42 på:
a)
med hensyn til, hvordan markedsføringspasset fungerer for EU-FAIF'er, der i Unionen markedsfører ikke-EU-AIF'er, samt for ikke-EU-FAIF'er, der i Unionen forvalter og/eller markedsfører AIF'er
i)
i hvilken udstrækning markedsføringspasset har været anvendt
ii)
de problemer, der har været med hensyn til:
-
effektivt samarbejde mellem kompetente myndigheder
-
om anmeldelsesordningen har fungeret effektivt
-
angivelse af referencemedlemsstaten
-
hvorvidt de kompetente myndigheders effektive udøvelse af deres tilsynsfunktioner har været hindret af et tredjelands love eller administrative bestemmelser, som FAIF'er er underlagt, eller af begrænsninger i tilsyns- og undersøgelsesbeføjelserne hos tredjelandets tilsynsmyndigheder
-
investorbeskyttelse
-
investoradgang i Unionen
-
indvirkningen på udviklingslande
-
mægling foretaget af ESMA, herunder antallet af sager og mæglingens effektivitet
iii)
forhandlingen, indgåelsen, eksistensen og effektiviteten af de krævede samarbejdsaftaler
iv)
effektiviteten af indsamlingen og udvekslingen af oplysninger vedrørende overvågning af systemiske risici foretaget af nationale kompetente myndigheder, ESMA og ESRB
v)
resultaterne af peer reviews som omhandlet i artikel 38
b)
med hensyn til, hvorvidt EU-FAIF'ers markedsføring af ikke-EU-AIF'er i medlemsstaterne og ikke-EU-FAIF'ers forvaltning og/eller markedsføring af AIF'er i medlemsstaterne i henhold til de gældende nationale ordninger har fungeret:
i)
EU-FAIF'ers overholdelse af alle kravene i dette direktiv undtagen artikel 21
ii)
ikke-EU-FAIF'ers overholdelse af artikel 22, 23 og 24 for hver AIF markedsført af den pågældende FAIF og, hvor det er relevant, med artikel 26-30
iii)
eksistensen og effektiviteten af samarbejdsaftaler med henblik på overvågning af systemiske risici og i overensstemmelse med internationale standarder mellem de kompetente myndigheder i den medlemsstat, hvor AIF'er markedsføres, for så vidt som det er relevant, de kompetente myndigheder i den pågældende EU-AIF's hjemland og tilsynsmyndighederne i det tredjeland, hvor ikke-EU-FAIF'en er etableret, og for så vidt som det er relevant, tilsynsmyndighederne i det tredjeland, hvor ikke-EU-AIF'en er etableret
iv)
eventuelle spørgsmål vedrørende investorbeskyttelse, som måtte være opstået
v)
eventuelle forhold vedrørende et tredjelands ramme for regulering og tilsyn, som kunne hindre Unionens kompetente myndigheder i effektivt at udøve deres tilsynsfunktioner i henhold til dette direktiv
c)
med hensyn til, hvorvidt begge ordninger fungerer, de potentielle markedsforstyrrelser og konkurrenceforvridninger (lige konkurrencevilkår) samt eventuelle negative indvirkninger på investoradgang eller investeringer i eller til fordel for udviklingslande
d)
en kvantitativ vurdering af antallet af jurisdiktioner i tredjelande, hvori der er etableret en FAIF, som markedsfører en AIF i en medlemsstat, enten ved anvendelse af ordningen med markedsføringspas, som omhandlet i artikel 40, eller i henhold til en national ordning, som omhandlet i artikel 42.
3. Med dette for øje forsyner de kompetente myndigheder, fra ikrafttrædelsen af den delegerede retsakt, der er omhandlet i artikel 67, stk. 6, og til afgivelsen af ESMA's udtalelse som omhandlet i stk. 1, litra a), kvartalsvis ESMA med oplysninger om de FAIF'er, der forvalter og/eller markedsfører AIF'er under deres tilsyn, enten ved anvendelse af ordningen med markedsføringspas, som er fastsat i dette direktiv, eller i henhold til deres nationale ordninger.
4. Hvis ESMA mener, at der ikke er væsentlige hindringer vedrørende investorbeskyttelse, markedsforstyrrelser, konkurrence og overvågning af systemiske risici, der hæmmer afviklingen af de nationale ordninger i henhold til artikel 36 og 42 og indfører markedsføringspasset for EU-FAIF'ers markedsføring i Unionen af ikke-EU-AIF'er og til ikke-EU-FAIF'ers forvaltning og/eller markedsføring i Unionen af AIF'er i henhold til bestemmelserne i artikel 35 og artikel 37-41, som den eneste mulige ordning for sådanne aktiviteter, afgiver den et positivt råd i denne henseende.
5. Kommissionen vedtager ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser foranstaltninger til præcisering af indholdet af de oplysninger, der skal leveres i henhold til stk. 2.
6. Kommissionen vedtager senest tre måneder efter modtagelsen af ESMA's positive rådgivning og udtalelse, under hensyntagen til kriterierne i stk. 2 og dette direktivs målsætninger, herunder målsætningerne vedrørende det indre marked, investorbeskyttelse og effektiv overvågning af systemiske risici, samt i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser, en delegeret retsakt, der præciserer den dato, hvor de nationale ordninger omhandlet i artikel 36 og 42 skal bringes til ophør, og hvor ordningen med markedsføringspasset, som er fastsat i artikel 35 og artikel 37-41 bliver den eneste eksisterende og obligatoriske ordning i alle medlemsstater.
Hvis der gøres indsigelse mod den i første afsnit omhandlede delegerede retsakt i henhold til artikel 58, vedtager Kommissionen på ny den delegerede retsakt, i henhold til hvilken de nationale ordninger omhandlet i artikel 36 og 42 skal bringes til ophør, og hvor ordningen med markedsføringspasset, som er fastsat i artikel 35 og artikel 37-41 bliver den eneste eksisterende og obligatoriske ordning i alle medlemsstater, i overensstemmelse med artikel 56 og på de i artikel 57 og 58 anførte betingelser, på et senere tidspunkt, som forekommer hensigtsmæssigt, under hensyntagen til kriterierne i stk. 2 og dette direktivs målsætninger, herunder målsætningerne vedrørende det indre marked, investorbeskyttelse og effektiv overvågning af systemiske risici.
7. Hvis ESMA ikke har afgivet sit råd inden udløbet af fristen i stk. 1, sætter Kommissionen en ny frist for afgivelsen af rådet.
Artikel 69
Revision
1. Senest den 22. juli 2017 påbegynder Kommissionen efter en offentlig høring og på baggrund af drøftelser med de kompetente myndigheder en revision af dette direktivs anvendelse og anvendelsesområde. Revisionen analyserer de indhentede erfaringer med anvendelse af direktivet, dets konsekvenser for investorer, AIF'er og FAIF'er, både i Unionen og i tredjelande, samt i hvilken udstrækning direktivets målsætninger er blevet opfyldt. Kommissionen foreslår om nødvendigt passende ændringer. Revisionen skal indbefatte en generel undersøgelse af, hvordan reglerne i dette direktiv fungerer, og de erfaringer der er gjort med at anvende dem, herunder:
a)
EU-FAIF'ers markedsføring af ikke-EU-AIF'er i medlemsstaterne, som foretages i henhold til nationale ordninger
b)
ikke-EU-FAIF'ers markedsføring af AIF'er i medlemsstaterne, som foretages i henhold til nationale ordninger
c)
FAIF'ers forvaltning og markedsføring af AIF'er i Unionen, tilladt i henhold til dette direktiv, som foretages i henhold til ordningen med markedsføringspas, der er fastsat i dette direktiv
d)
markedsføring af AIF'er i Unionen foretaget af eller på vegne af andre personer eller enheder end FAIF'er
e)
investering i AIF'er foretaget af eller på vegne af europæiske professionelle investorer
f)
betydningen af depositarreglerne i artikel 21 for depositarmarkedet i Unionen
g)
betydningen af gennemsigtigheds- og rapporteringskravene i artikel 22-24, 28 og 29 for vurderingen af systemiske risici
h)
den potentielt negative virkning på detailinvestorer
i)
direktivets virkning på private equity-fondes og venturekapitalfondes drift og overlevelsesevne.
j)
direktivets virkning på investoradgangen i Unionen
k)
direktivets virkning på investeringerne i eller til fordel for udviklingslande
l)
direktivets virkning på beskyttelsen af unoterede selskaber eller udstedere i henhold til artikel 26-30 i dette direktiv og på de lige konkurrencevilkår mellem AIF'er og andre investorer efter erhvervelsen af større besiddelser i eller kontrol over sådanne unoterede selskaber eller udstedere.
I forbindelse med vurderingen af markedsføring og/eller forvaltning af de AIF'er, der er omhandlet i første afsnit, litra a), b) og c), analyserer Kommissionen hensigtsmæssigheden af at overlade ESMA yderligere tilsynsansvar inden for dette område.
2. Med den i stk. 1 omhandlede revision for øje forsyner medlemsstaterne årligt Kommissionen med oplysninger om de FAIF'er, der forvalter og/eller markedsfører AIF'er under deres tilsyn, enten ved anvendelse af ordningen med markedsføringspas, som fastsat i dette direktiv, eller i henhold til deres nationale ordninger, med angivelse af den dato, hvor ordningen med markedsføringspasset er gennemført og i givet fald er anvendt i deres jurisdiktion.
ESMA forsyner Kommissionen med oplysninger om alle ikke-EU-FAIF'er, som har erhvervet tilladelse eller anmodet om tilladelse i henhold til artikel 37.
De i første og andet afsnit omhandlede oplysninger, omfatter:
a)
oplysninger om, hvor de pågældende FAIF'er er etableret
b)
hvis relevant, en angivelse af de EU-AIF'er, som de forvalter og/eller markedsfører
c)
hvis relevant, en angivelse af de ikke-EU-AIF'er, der forvaltes af EU-FAIF'er, men som ikke markedsføres i Unionen
d)
hvis relevant, en angivelse af de ikke-EU-AIF'er, der markedsføres i Unionen
e)
oplysninger om den gældende ordning, hvad enten denne er en national ordning eller en EU-ordning, i henhold til hvilken de pågældende FAIF'er udøver deres aktiviteter, og
f)
eventuelle andre oplysninger, der er relevante for at forstå, hvordan FAIF'ernes forvaltning og markedsføring af AIF'er i Unionen fungerer i praksis.
3. Ved revisionen som omhandlet i stk. 1, tages der også behørigt hensyn til den internationale udvikling og drøftelser med tredjelande og internationale organisationer.
4. Kommissionen forelægger efter afslutningen af sin revision uden unødig forsinkelse en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet. Hvis det er hensigtsmæssigt, forelægger Kommissionen forslag, herunder om ændringer til dette direktiv, under hensyntagen til direktivets målsætninger og dets virkninger for så vidt angår investorbeskyttelse, markedsforstyrrelser, konkurrence og overvågning af systemiske risici samt de potentielle virkninger for investorer, AIF'er eller FAIF'er både i Unionen og i tredjelande.
Artikel 70
Ikrafttræden
Dette direktiv træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 71
Adressater
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 8. juni 2011.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2011/61/EU,
annettu 8 päivänä kesäkuuta 2011,
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja direktiivin 2003/41/EY ja 2009/65/EY sekä asetuksen (EY) N:o 1060/2009 ja (EU) N:o 1095/2010 muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 53 artiklan 1 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat hoitavat unionissa huomattavia määriä sijoitettuja varoja, edustavat merkittävää osuutta kaupankäynnistä rahoitusväline-markkinoilla ja saattavat käyttää merkittävää vaikutusvaltaa markkinoilla ja sijoitusten kohteina olevissa yhteisöissä.
(2)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien vaikutus markkinoihin, joilla ne toimivat, on pääosin myönteinen, mutta viimeaikaiset rahoitusvaikeudet ovat korostaneet sitä, miten mainitut hoitajat voivat toiminnallaan myös levittää tai kasvattaa riskejä koko rahoitusjärjestelmässä. Koordinoimattomat kansalliset reaktiot tekevät niiden tehokkaan hallinnan vaikeaksi. Tällä direktiivillä pyritään siksi luomaan yhteiset vaatimukset, jotka koskevat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimiluvan myöntämistä ja valvontaa, jotta niihin liittyviä riskejä ja niiden vaikutuksia sijoittajiin ja markkinoihin käsiteltäisiin unionissa yhdenmukaisesti.
(3)
Viimeaikaiset vaikeudet rahoitusmarkkinoilla ovat osoittaneet, että monet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien strategiat ovat alttiita joillekin tai useille merkittäville riskeille, jotka liittyvät sijoittajiin, muihin markkinatoimijoihin ja markkinoihin. Jotta valvontaa varten saataisiin aikaan kattavat yhteiset järjestelyt, on tarpeen luoda järjestelmä, joka pystyy puuttumaan kyseisiin riskeihin niin, että otetaan huomioon vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien käyttämät monenlaiset sijoitusstrategiat ja -tekniikat. Näin ollen tätä direktiiviä olisi sovellettava kaikentyyppisiä varoja hoitaviin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka eivät kuulu siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/65/EY (4) soveltamisalaan, riippumatta siitä, millä oikeudellisella tai sopimusperusteisella tavalla varat on annettu mainittujen hoitajien vastuulle. Tämän direktiivin nojalla toimiluvan saaneilla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajilla ei saisi olla oikeutta hoitaa direktiivissä 2009/65/EY tarkoitettuja yhteissijoitusyrityksiä.
(4)
Tällä direktiivillä pyritään luomaan sisämarkkinat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille sekä yhdenmukaistetut ja tiukat puitteet kaikkien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toiminnan sääntelylle ja valvonnalle unionissa sekä niiden hoitajien osalta, joiden sääntömääräinen kotipaikkaa sijaitsee jäsenvaltiossa, jäljempänä ’unioniin sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat’, että niiden hoitajien osalta, joiden sääntömääräinen kotipaikkaa sijaitsee kolmannessa maassa, jäljempänä ’unionin ulkopuolelle sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat’. Koska käytännön seuraukset ja mahdolliset vaikeudet, joita yhdenmukaistetuista sääntelypuitteista ja sisämarkkinoista aiheutuu unionin ulkopuolelle sijoittautuneille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille, jotka hoitavat ja/tai markkinoivat rahastoja unionissa, ja unioniin sijoittautuneille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille, jotka hoitavat unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, ovat epävarmoja ja vaikeita ennustaa aiempien kokemusten puuttuessa, käyttöön olisi otettava uudelleentarkastelumekanismi. Tarkoituksena on, että kahden vuoden siirtymäkauden jälkeen ja komission tästä asiasta antaman delegoidun säädöksen tultua voimaan otetaan käyttöön yhdenmukaistettu passijärjestelmä, jota aletaan soveltaa unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka hoitavat ja/tai markkinoivat rahastoja unionissa, ja unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka hoitavat unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja. Tarkoituksena on, että tätä yhdenmukaistettua järjestelmää sovelletaan edellisen lisäksi tulevan kolmen vuoden siirtymäkauden ajan jäsenvaltioiden kansallisten järjestelmien rinnalla tiettyjen vähimmäistason yhdenmukaistettujen edellytysten mukaisesti. Kansalliset järjestelmät on mainitun kolmivuotisen rinnakkain soveltamisen kauden jälkeen tarkoitus lakkauttaa komission tästä asiasta antaman delegoidun säädöksen tultua voimaan.
(5)
Komission olisi neljän vuoden kuluttua siitä, kun määräaika tämän direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä on päättynyt, tarkasteltava uudelleen tämän direktiivin soveltamista ja soveltamisalaa ottaen huomioon sen tavoitteet ja arvioitava, onko unionin yhdenmukaistettu lähestymistapa aiheuttanut jatkuvia merkittäviä markkinahäiriöitä ja toimiiko tämä direktiivi tehokkaasti sisämarkkinoiden ja tasapuolisten toimintaedellytysten periaatteiden kannalta.
(6)
Tämän direktiivin soveltamisala olisi rajattava koskemaan yhteisöjä, jotka hoitavat vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja säännöllisenä liiketoimintana (vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia), riippumatta siitä, onko rahasto tyypiltään avoin vai suljettu, mikä on sen oikeudellinen muoto tai onko se listattu vai ei, ja jotka hankkivat pääomaa useilta sijoittajilta sijoittaakseen ne määritellyn sijoituspolitiikan mukaisesti kyseisten sijoittajien eduksi.
(7)
Sukujen omaisuudenhoitoyhteisöjen kaltaisia sijoitusyrityksiä, jotka sijoittavat sijoittajien yksityisomaisuutta ulkopuolista pääomaa hankkimatta, ei olisi pidettävä tässä direktiivissä tarkoitettuina vaihtoehtoisina sijoitusrahastoina.
(8)
Yhteisöt, joita ei pidetä tässä direktiivissä tarkoitettuina vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajina, eivät kuulu sen soveltamisalaan. Tätä direktiiviä ei sen vuoksi olisi sovellettava siinä määriteltyihin holdingyhtiöihin. Sen soveltamisalan ulkopuolelle ei kuitenkaan olisi jätettävä pääomarahastojen eikä sellaisten vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja hoitavia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia, joiden osakkeet otetaan kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla. Tätä direktiiviä ei lisäksi olisi sovellettava eläkerahastojen eikä henkilöstöedustus- tai henkilöstön talletusjärjestelmien hoitoon, ylikansallisiin laitoksiin, kansallisiin keskuspankkeihin tai kansallisiin, alueellisiin ja paikallisiin julkisyhteisöihin eikä elimiin tai laitoksiin, jotka hoitavat sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmiä tukevia rahastoja, eikä arvopaperistamiserillisyhtiöihin. Sitä ei olisi sovellettava myöskään vakuutussopimuksiin eikä yhteisyrityksiin.
(9)
Rahoitusvälineiden markkinoista 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY (5) nojalla toimiluvan saaneilta sijoituspalveluyrityksiltä ja luottolaitosten liiketoiminnan aloittamisesta ja harjoittamisesta (uudelleenlaadittu toisinto) 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/48/EY (6) nojalla toimiluvan saaneilta luottolaitoksilta ei olisi vaadittava tämän direktiivin mukaista toimilupaa vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin liittyvien sijoituspalvelujen, kuten yksilöllisen salkunhoidon, tarjoamiseen. Sijoituspalveluyritysten olisi voitava kuitenkin suoraan tai välillisesti tarjota vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita tai kohdentaa tällaisia osuuksia tai osakkeita sijoittajille unionissa vain, jos osuuksia tai osakkeita voidaan markkinoida tämän direktiivin mukaisesti. Jäsenvaltioiden olisi saattaessaan tätä direktiiviä osaksi kansallista lainsäädäntöä otettava huomioon tämän vaatimuksen sääntelytarkoitus ja varmistettava, että tämän vaatimuksen soveltamisalaan otetaan myös kolmanteen maahan sijoittautuneet sijoituspalveluyritykset, jotka asiaa koskevan kansallisen lainsäädännön mukaan voivat tarjota vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin liittyviä sijoituspalveluja. Näiden yhteisöjen tarjoamat vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin liittyvät sijoituspalvelut eivät missään tapauksessa saisi johtaa tämän direktiivin tosiasialliseen kiertämiseen muuttamalla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja postilaatikkoyhteisöksi riippumatta siitä, onko kyseinen hoitaja sijoittautunut unioniin vai kolmanteen maahan.
(10)
Tällä direktiivillä ei säännellä vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja. Vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja olisi siis voitava edelleen säännellä ja valvoa kansallisella tasolla. Olisi suhteetonta säännellä unionin tasolla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen rakennetta tai koostumusta, ja näin mittava yhdenmukaistaminen olisi vaikeaa, koska kyseiset hoitajat hoitavat hyvin monentyyppisiä vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja. Direktiivi ei näin ollen estä jäsenvaltioita asettamasta kansallisia vaatimuksia tai jatkamasta niiden soveltamista alueelleen sijoittautuneisiin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin. Sen, että jäsenvaltio voi asettaa alueelleen sijoittautuneille vaihtoehtoisille sijoitusrahastoille muissa jäsenvaltioissa sovellettavien vaatimusten lisäksi muita vaatimuksia, ei pitäisi estää toisessa jäsenvaltiossa tämän direktiivin mukaisesti toimiluvan saaneita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia käyttämästä oikeuksiaan markkinoida ammattimaisille sijoittajille unionissa tiettyjä vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, jotka ovat sijoittautuneet muuhun kuin siihen jäsenvaltioon, joka on asettanut lisävaatimuksia, ja joihin ei tästä syystä sovelleta ja joiden ei tarvitse täyttää mainittuja lisävaatimuksia.
(11)
Useilla tämän direktiivin säännöksillä asetetaan vaatimukseksi, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat varmistavat sellaisten vaatimusten täyttämisen, joista nämä eivät joissakin rahastorakenteissa ole vastuussa. Esimerkkinä mainittakoon rahastorakenteet, joissa vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva toinen yhteisö vastaa säilytysyhteisön nimeämisestä. Näissä tapauksissa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla ei ole lopullista määräysvaltaa siihen, nimetäänkö säilytysyhteisö todella, paitsi jos rahastoa hoidetaan sisäisesti. Koska tällä direktiivillä ei säännellä vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, sillä ei voida asettaa vaatimukseksi, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston on nimettävä säilytysyhteisö. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei pysty varmistamaan, että vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva toinen yhteisö noudattaa sovellettavia vaatimuksia, toimivaltaisten viranomaisten olisi vaadittava kyseistä hoitajaa toteuttamaan tarvittavat toimet tilanteen korjaamiseksi. Jos vaatimuksia ei näistä toimista huolimatta täytetä ja siltä osin kuin on kyse unioniin sijoittautuneesta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajasta tai unionin ulkopuolelle sijoittautuneesta toimiluvan saaneesta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajasta, joka hoitaa unioniin sijoittautunutta vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, mainitun hoitajan olisi erottava asianomaisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tehtävistä. Jos kyseinen hoitaja ei eroa hoitajan tehtävistä, sen kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten olisi vaadittava sitä eroamaan, eikä kyseisen rahaston markkinointia unionissa olisi enää sallittava. Samaa kieltoa olisi sovellettava unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin toimiluvan saaneisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka markkinoivat unionin ulkopuolelle sijoittautunutta vaihtoehtoista sijoitusrahastoa unionissa.
(12)
Ellei nimenomaisesti toisin säädetä, jos tässä direktiivissä viitataan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittajien etuun, tarkoituksena on viitata sijoittajien etuun näiden toimiessa kyseisen rahaston sijoittajina eikä sijoittajien yksittäisiin etuihin.
(13)
Tätä direktiiviä olisi sovellettava kaikkiin unioniin sijoittautuneisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka hoitavat unioniin tai sen ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, riippumatta siitä, markkinoidaanko niitä unionissa vai ei, unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka hoitavat unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, riippumatta siitä, markkinoidaanko niitä unionissa vai ei, ja unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka markkinoivat unioniin tai sen ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa, jollei säädetyistä poikkeuksista ja rajoituksista muuta johdu.
(14)
Tässä direktiivissä asetetaan vaatimuksia sille, miten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi hoidettava vastuullaan olevia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja. Unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien osalta tämä koskee vain sellaisten unioniin sijoittautuneiden ja muiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitoa, joiden osuuksia tai osakkeita markkinoidaan myös ammattimaisille sijoittajille unionissa.
(15)
Tämän direktiivin mukainen unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimilupa kattaa niiden kotijäsenvaltioon sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoidon. Tähän sisältyy myös unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitajan hoitamien, unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinointi ammattimaisille sijoittajille unionissa ja muuhun jäsenvaltioon kuin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitajan kotijäsenvaltioon sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoito, jollei ilmoittamista koskevista lisävaatimuksista muuta johdu. Tässä direktiivissä vahvistetaan myös edellytykset, joita noudattaen toimiluvan saaneilla unioniin sijoittautuneilla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajilla on oikeus markkinoida unionin ulkopuolelle sijoittautuneita rahastoja ammattimaisille sijoittajille unionissa, ja edellytykset, joita noudattaen unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja voi saada toimiluvan hoitaa unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja ja/tai markkinoida sellaisia rahastoja ammattimaisille sijoittajille unionissa passin nojalla. Jäsenvaltioiden olisi voitava myös tietyn siirtymäkaudeksi tarkoitetun ajan antaa unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien markkinoida unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja vain alueellaan ja/tai antaa unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitaa unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja ja/tai markkinoida vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja ammattimaisille sijoittajille vain alueellaan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, jos tietyt tämän direktiivin mukaiset vähimmäistason edellytykset täyttyvät.
(16)
Tätä direktiiviä ei olisi sovellettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, kun ne hoitavat vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, joiden ainoita sijoittajia ovat kyseiset hoitajat itse tai hoitajien emoyritykset tai tytäryritykset taikka näiden emoyritysten muut tytäryritykset, ja mikään näistä sijoittajista ei ole vaihtoehtoinen sijoitusrahasto.
(17)
Tässä direktiivissä säädetään kevennetystä järjestelmästä, jota sovelletaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, joiden hoitamien rahastojen varojen yhteismäärä on alle 100 miljoonaa euroa, ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka hoitavat yksinomaan vivuttamattomia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, joissa sijoittajilla ei ole oikeutta vaatia lunastusta viiteen vuoteen, ja joiden hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen varojen yhteismäärä on alle 500 miljoonaa euroa. Vaikka kyseisten hoitajien toimilla ei yksinään todennäköisesti ole merkittävää vaikutusta rahoitusvakauteen, on mahdollista, että niiden toimet aiheuttavat kasautuessaan järjestelmäriskejä. Näin ollen kyseiset hoitajat eivät tarvitsisi täydellistä toimilupaa, mutta ne olisi rekisteröitävä kotijäsenvaltiossaan ja niiden olisi muun muassa toimitettava toimivaltaisille viranomaisille asiaankuuluvat tiedot tärkeimmistä välineistä, joilla ne käyvät kauppaa, sekä hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tärkeimmistä sijoituskohteista ja merkittävimmistä riskikeskittymistä. Tällaisia pienempiä hoitajia olisi kuitenkin oltava mahdollista kohdella tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvina vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajina tässä direktiivissä säädettyä menettelyä, joka koskee direktiivin mukaisen kohtelun hakemista, noudattaen, jotta ne saisivat tällä direktiivillä säädetyt oikeudet. Tällä poikkeuksella ei olisi rajoitettava jäsenvaltioiden mahdollisuuksia asettaa tiukempia vaatimuksia niille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille, jotka eivät ole hakeneet direktiivin mukaista kohtelua.
(18)
Unioniin sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat eivät voisi hoitaa ja/tai markkinoida unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja ammattimaisille sijoittajille unionissa, elleivät ne ole saaneet tämän direktiivin mukaista toimilupaa. Tämän direktiivin mukaisesti toimiluvan saaneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi kaiken aikaa täytettävä tässä direktiivissä säädetyt toimiluvan myöntämisen edellytykset.
(19)
Niin pian kuin se on tämän direktiivin mukaisesti sallittua, unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitajan, joka aikoo hoitaa unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja ja/tai markkinoida vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa passin nojalla, tai unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitajan, joka aikoo markkinoida unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa passin nojalla, olisi myös saatava tämän direktiivin mukainen toimilupa. Jäsenvaltion olisi ainakin siirtymäkauden ajan voitava myös sallia unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitajan markkinoida vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja kyseisessä jäsenvaltiossa, jos tässä direktiivissä säädetyt vähimmäisedellytykset täyttyvät.
(20)
Oikeudellisesta muodosta riippuen vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja olisi oltava mahdollista hoitaa joko ulkopuolelta tai sisäisesti. Vaihtoehtoista sijoitusrahastoa olisi katsottava hoidettavan sisäisesti, kun sen hallintoelin tai muu sisäinen elin vastaa hoitotehtävistä. Kun vaihtoehtoisen sijoitusrahaston oikeudellinen muoto mahdollistaa sisäisen hoitamisen ja kun rahaston hallintoelin päättää olla nimeämättä ulkopuolista hoitajaa, mainittu rahasto on myös vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja, joten sen olisi täytettävä kaikki vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille tässä direktiivissä asetetut vaatimukset ja saatava toimilupa hoitajana toimimiseen. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, joka on sisäisesti hoidettu rahasto, ei kuitenkaan olisi saatava toimilupaa muiden rahastojen ulkopuolisena hoitajana toimimiseen. Vaihtoehtoista sijoitusrahastoa olisi katsottava hoidettavan ulkopuolelta, kun se on nimennyt hoitajaksi ulkopuolisen oikeushenkilön tai sen lukuun on nimetty hoitajaksi ulkopuolinen oikeushenkilö, joka on nimeämisensä nojalla vastuussa mainitun rahaston hoitamisesta. Kun ulkopuolinen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja on nimetty hoitamaan tiettyä vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, tämän hoitajan ei olisi katsottava tarjoavan salkunhoidon sijoituspalvelua sellaisena kuin se määritellään direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 9 alakohdassa, vaan hoitavan tämän direktiivin mukaista yhteistä salkunhoitoa.
(21)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoidolla olisi tarkoitettava ainakin sijoitustenhoitopalvelujen tarjoamista. Tämän direktiivin nojalla nimettävä yksittäinen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja ei voisi koskaan saada toimilupaa salkunhoitopalvelujen tarjoamiseen, ellei se tarjoa myös riskinhallintapalveluja, ja päinvastoin. Toimiluvan saanutta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa ei kuitenkaan saisi estää osallistumasta myös sellaisen rahaston hallinto- ja markkinointitehtäviin tai osallistumasta sen varoihin liittyviin tehtäviin, jollei tässä direktiivissä säädetyistä edellytyksistä muuta johdu. Ulkopuolista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa ei olisi estettävä tarjoamasta myös sijoitussalkun hoitopalveluja sijoittajien antaman valtuutuksen mukaan harkinnanvaraisesti ja asiakaskohtaisesti, mukaan luettuina ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten toiminnasta ja valvonnasta 3 päivänä kesäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/41/EY (7) soveltamisalaan kuuluvien eläkerahastojen ja ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten omistamat arvopaperisalkut, tai tarjoamasta liitännäispalveluja, joita ovat sijoitusneuvonta, yhteissijoitusyrityksen osuuksiin liittyvä säilytys ja hallinto sekä toimeksiantojen vastaanotto ja välitys. Direktiivin 2009/65/EY mukaisesti toimiluvan saaneella ulkopuolisella vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla olisi oltava oikeus hoitaa yhteissijoitusyrityksiä.
(22)
On tarpeen varmistaa, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat toimivat niiden hallintoon kohdistuvan asianmukaisen valvonnan alaisina. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien johdossa ja organisaatiossa olisi minimoitava eturistiriidat. Tämän direktiivin mukaisesti käyttöön otettujen toiminnan järjestämistä koskevien vaatimusten soveltaminen ei rajoittaisi kansallisen lainsäädännön mukaan käyttöön otettuja järjestelmiä ja tarkastuksia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan palveluksessa tai sen lukuun työskentelevien henkilöiden rekisteröimiseksi.
(23)
Jotta voidaan varmistaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tarjoaman vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoidon jatkuvuus ja sääntöjenmukaisuus, on säädettävä tietyistä vähimmäispääomavaatimuksista ja katettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien kaiken toiminnan ammatilliset vastuut, myös siirretyn toimeksiannon perusteella tarjottuun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitoon liittyvät vastuut. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi voitava vapaasti valita, kattavatko ne ammatillisiin vastuihin liittyvät mahdolliset riskit omilla lisävaroilla vai asianmukaisella ammatillisella vastuuvakuutuksella.
(24)
Sen estämiseksi, että huonosti suunnitellut palkka- ja palkkiorakenteet vaikuttavat haitallisesti moitteettomaan riskienhallintaan ja yksittäisten henkilöiden riskinoton valvontaan, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille olisi asetettava nimenomainen velvoite laatia sellaisia henkilöstöryhmiä varten, joiden ammatillisella toiminnalla on olennainen vaikutus niiden hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen riskiprofiileihin, palkka- ja palkkiopolitiikka ja -käytännöt, jotka ovat sopusoinnussa moitteettoman ja tehokkaan riskienhallinnan kanssa, sekä pitää näitä yllä. Ainakin ylimmän johdon, riskinottoa edellyttävissä tehtävissä toimivien, valvontatehtävissä toimivien sekä työntekijöiden, joiden saama kokonaispalkka tai -palkkio sijoittuu samaan palkka- ja palkkiohaarukkaan ylimmän johdon ja riskinottoa edellyttävissä tehtävissä toimivien kanssa, olisi kuuluttava näihin henkilöstöryhmiin.
(25)
Palkka- ja palkkiopolitiikkaan sovellettavissa periaatteissa olisi otettava huomioon, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat voivat soveltaa näitä politiikkoja eri tavoin riippuen niiden koosta ja niiden hoitamien rahastojen koosta, niiden sisäisestä organisaatiosta sekä niiden toiminnan luonteesta, laajuudesta ja monitahoisuudesta.
(26)
Rahoituspalvelualan palkka- ja palkkiopolitiikasta 30 päivänä huhtikuuta 2009 annetussa komission suosituksessa (8) esitetyt moitteetonta palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevat periaatteet ovat yhdenmukaisia tässä direktiivissä esitettyjen periaatteiden kanssa ja täydentävät niitä.
(27)
Jotta edistettäisiin valvontatoiminnan lähentymistä palkka- ja palkkiopolitiikan ja -käytäntöjen arvioinnissa, Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen), joka on perustettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 (9), jäljempänä ’arvopaperimarkkinaviranomainen’, olisi varmistettava, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien perustellusta palkka- ja palkkiopolitiikasta on olemassa suuntaviivoja. Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkivalvontaviranomainen), joka on perustettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1093/2010 (10), olisi osallistuttava tällaisten suuntaviivojen laatimiseen.
(28)
Palkkaa ja palkkioita koskevien säännösten soveltamisen ei olisi rajoitettava perussopimuksissa, erityisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 153 artiklan 5 kohdassa, taattujen perusoikeuksien täysimääräistä käyttöä, kansallisen sopimus- ja työoikeuden yleisiä periaatteita, osakkeenomistajien oikeuksia ja osallistumista koskevaa sovellettavaa lainsäädäntöä eikä kyseisen laitoksen hallinto- ja valvontaelinten yleisiä tehtäviä eikä soveltuvin osin myöskään työmarkkinaosapuolten oikeutta tehdä ja panna täytäntöön työehtosopimuksia kansallisten lakien ja perinteiden mukaisesti.
(29)
Varojen arvon luotettava ja puolueeton määrittäminen on olennaisen tärkeää sijoittajien etujen turvaamisen kannalta. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat käyttävät varojen arvonmääritykseen erilaisia menetelmiä ja järjestelmiä riippuen niiden pääasiallisista omaisuuslajeista ja sijoituskohdemarkkinoista. On aiheellista tunnustaa nämä erot mutta edellyttää kuitenkin kaikissa tapauksissa, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat ottavat käyttöön arvonmääritysmenettelyjä, joiden perusteella voidaan tehdä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen varojen asianmukainen arvonmääritys. Varojen arvonmääritystä ja nettoarvon laskentaa koskevan prosessin olisi oltava toiminnallisesti riippumaton vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitajan salkunhoidosta ja palkka- ja palkkiopolitiikasta, ja muilla toimenpiteillä olisi varmistettava, että eturistiriitoja ehkäistään ja että epäasianmukainen vaikutus työntekijöihin estetään. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi voitava tietyin edellytyksin nimetä ulkopuolinen arvonmäärittäjä huolehtimaan arvonmääritystoiminnosta.
(30)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi voitava siirtää toiselle joidenkin toimintojensa suorittaminen sen omasta puolesta tehostaakseen liiketoimintansa harjoittamista, jollei tiukoista rajoituksista ja vaatimuksista, objektiivisen perusteen olemassaolo mukaan luettuna, muuta johdu. Myös tehtävien edelleen siirtämisen olisi oltava samoin edellytyksin sallittua. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi kuitenkin tällöinkin oltava edelleen kaiken aikaa vastuussa siirrettyjen toimintojen asianmukaisesta suorittamisesta sekä tämän direktiivin noudattamisesta.
(31)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tehtävien siirtämistä koskevia tiukkoja rajoituksia ja vaatimuksia olisi sovellettava liitteessä I tarkoitettujen hoitotoimintojen siirtämiseen. Tukitehtävien, kuten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitotehtäviensä osana suorittamien hallinnollisten tai teknisten toimintojen, siirtämiseen ei olisi sovellettava tässä direktiivissä säädettyjä erityisiä rajoituksia ja vaatimuksia.
(32)
Viimeaikaiset tapahtumat ovat korostaneet tarvetta erottaa toisistaan varojen säilytystoiminnot ja hoitotoiminnot sekä pitää sijoittajien varat erillään hoitajan varoista. Vaikka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat hoitavat vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, joilla on erilaisia liiketoimintamalleja ja muun muassa varojen säilytystä koskevia järjestelyjä, on ensiarvoisen tärkeää, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajasta erillinen säilytysyhteisö nimetään hoitamaan mainittujen rahastojen säilytystoimintoja.
(33)
Säilytysyhteisön nimeämiseen ja tehtäviin liittyviä tämän direktiivin säännöksiä olisi sovellettava kaikkiin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin, joita hoitaa tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja, ja näin ollen kaikkiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen liiketoimintamalleihin. Niitä olisi kuitenkin mukautettava eri liiketoimintamallien erityispiirteisiin. Joissakin liiketoimintamalleissa tietyt säilytystehtävät ovat muita olennaisempia sen mukaan, minkä tyyppisiin varoihin vaihtoehtoiset sijoitusrahastot sijoittavat ja mitä tehtäviä kyseisiin varoihin liittyy.
(34)
Jäsenvaltioiden olisi voitava sallia sellaisten tiettyjen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osalta, joissa oikeutta vaatia lunastusta ei voi käyttää viiteen vuoteen alkusijoituksesta lukien ja jotka eivät sijoituspolitiikkansa perusperiaatteiden mukaisesti yleensä sijoita varoihin, jotka on säilytettävä tämän direktiivin mukaisesti, tai jotka yleensä sijoittavat liikkeeseenlaskijoihin tai listaamattomiin yhtiöihin, kuten pääomasijoitus-, riskipääoma- ja kiinteistörahastoihin, hankkiakseen mahdollisesti määräysvallan tällaisissa yhtiöissä tämän direktiivin säännösten mukaisesti, että notaari, lakimies tai kirjaaja taikka toinen yhteisö nimetään hoitamaan säilytystoimintoja. Sellaisissa tapauksissa säilytystoimintojen olisi oltava osa ammatillista tai liiketoimintaa, jonka osalta nimetty yhteisö kuuluu pakollisen lakisääteisen rekisteröinnin piiriin tai kuuluu lakien tai muiden säädösten tai ammattisääntöjen piiriin ja voi antaa riittävät taloudelliset ja ammatilliset takeet siitä, että se voi tehokkaasti hoitaa asiaankuuluvat säilytystoiminnot ja vastata näihin toimintoihin liittyvistä velvoitteista. Tässä otetaan huomioon tietyntyyppisten suljettujen rahastojen nykyiset käytännöt. Kaikkien muiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tapauksessa säilytysyhteisön olisi kuitenkin säilytystoiminnon merkityksen vuoksi oltava luottolaitos, sijoituspalveluyritys tai muu direktiivin 2009/65/EY nojalla sallittu yhteisö. Säilytysyhteisön olisi voitava unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osalta olla myös luottolaitos tai muu tässä perustelukappaleessa mainittujen yhteisöjen kaltainen yhteisö, kunhan yhteisö on sellaisen tehokkaan toiminnan vakautta koskevan sääntelyn ja valvonnan alainen, jotka vastaavat unionin lainsäädäntöä ja joiden täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti.
(35)
Säilytysyhteisöllä olisi oltava sääntömääräinen kotipaikka tai sivuliike samassa maassa kuin vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla. Unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen säilytysyhteisön olisi voitava olla sijoittautunut kyseessä olevaan kolmanteen maahan vain, jos tietyt lisäedellytykset täyttyvät. Komissiolle olisi annettava delegoiduissa säädöksissä vahvistettujen perusteiden mukaisesti toimivalta hyväksyä täytäntöönpanotoimenpiteitä, joissa todetaan, että kolmannen maan toiminnan vakautta koskeva säätely ja valvonta vastaavat Euroopan unionin lainsäädäntöä ja että niiden täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti. Lisäksi olisi sovellettava asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklassa säädettyä sovittelumenettelyä, jos toimivaltaisten viranomaisten välillä vallitsee erimielisyys muiden lisäedellytysten asianmukaisesta soveltamisesta. Säilytysyhteisön olisi voitava vaihtoehtoisesti unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osalta olla sijoittautunut myös rahastoa hoitavan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltioon tai viitejäsenvaltioon.
(36)
Komissiota kehotetaan selvittämään mahdollisuuksia tehdä asianmukainen horisontaalinen lainsäädäntöehdotus, jolla täsmennetään säilytysyhteisön tehtäviä ja vastuita ja joka koskee jäsenvaltioon sijoittautuneen säilytysyhteisön oikeutta tarjota palvelujaan toisessa jäsenvaltiossa.
(37)
Säilytysyhteisön olisi vastattava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kassavirran asianmukaisesta seurannasta ja sen varmistamisesta, että vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tai sen lukuun toimivalle hoitajalle kuuluvat sijoittajien rahat kirjataan oikein kyseisen rahaston tai sen lukuun toimivan hoitajan taikka kyseisen rahaston lukuun toimivan säilytysyhteisön nimissä avatulle tilille. Säilytysyhteisön olisi myös vastattava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen säilytyksestä, mukaan luettuina sellaisten rahoitusvälineiden säilytys, jotka voidaan kirjata säilytysyhteisön kirjanpitoon avatulle rahoitusvälinetilille, ja kaikkien sellaisten rahoitusvälineiden säilytys, jotka voidaan fyysisesti toimittaa säilytysyhteisölle, ja sen todentamisesta, että kyseinen rahasto tai sen lukuun toimiva hoitaja omistaa kaikki muut varat. Säilytysyhteisön olisi otettava huomioon Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY täytäntöönpanosta sijoituspalveluyritysten toiminnan järjestämistä koskevien vaatimusten, toiminnan harjoittamisen edellytysten ja kyseisessä direktiivissä määriteltyjen käsitteiden osalta 10 päivänä elokuuta 2006 annetun komission direktiivin 2006/73/EY (11) 16 artiklassa vahvistetut periaatteet varmistaessaan, että sijoittajien rahat kirjataan käteistilille.
(38)
Säilytysyhteisön olisi toimittava rehellisesti, oikeudenmukaisesti, ammattimaisesti, riippumattomasti ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai kyseisen rahaston sijoittajien edun mukaisesti.
(39)
Säilytysyhteisön olisi voitava siirtää varojen säilyttäminen kolmannelle osapuolelle, jonka olisi voitava puolestaan siirtää tämä toiminto edelleen. Toiminnon siirtämisen ja edelleen siirtämisen olisi kuitenkin oltava objektiivisesti perusteltua, ja siihen olisi sovellettava tiukkoja vaatimuksia, jotka koskevat sen kolmannen osapuolen soveltuvuutta, jonka vastuulle siirretty toiminto annetaan, sekä sitä asianmukaista pätevyyttä, varovaisuutta ja huolellisuutta, jota säilytysyhteisön olisi noudatettava kyseistä kolmatta osapuolta valitessaan, nimetessään ja valvoessaan.
(40)
Kolmas osapuoli, jolle varojen säilytys siirretään, olisi voitava ylläpitää yhteistä erillistä tiliä useille vaihtoehtoisille sijoitusrahastoille, niin sanottua yhteistiliä.
(41)
Varojen säilytyksen antamista selvityksen lopullisuudesta maksujärjestelmissä ja arvopaperien selvitysjärjestelmissä 19 päivänä toukokuuta 1998 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 98/26/EY (12) tarkoitetulle arvopaperien selvitysjärjestelmän toimijalle tai vastaavien palvelujen tarjoamisen antamista unionin ulkopuolisten arvopaperien selvitysjärjestelmien hoidettavaksi ei olisi katsottava säilytystoimintojen siirtämiseksi.
(42)
Säilytysyhteisön tehtävien siirtämiseen sovellettavia tiukkoja rajoituksia ja vaatimuksia olisi sovellettava sillä säilytysyhteisönä olevien erityistoimintojen eli kassavirran valvonnan, varojen säilytyksen ja valvontatehtävien siirtämiseen. Säilytysyhteisön säilytystehtäviin liittyvien tukitehtävien, kuten säilytysyhteisön osana säilytystehtäviänsä suorittamien hallinnollisten tai teknisten tehtävien, siirtämiseen ei sovelleta tässä direktiivissä säädettyjä erityisiä rajoituksia ja vaatimuksia.
(43)
Direktiivissä otetaan myös huomioon, että monet vaihtoehtoiset sijoitusrahastot ja erityisesti hedgerahastot käyttävät nykyisin päävälittäjää. Tällä direktiivillä varmistetaan, että vaihtoehtoiset sijoitusrahastot voivat edelleen käyttää päävälittäjää. Päävälittäjää ei kuitenkaan pitäisi nimetä säilytysyhteisöksi, paitsi jos se on toiminnallisesti ja hierarkkisesti erottanut säilytystehtäviensä hoitamisen tehtävistään päävälittäjänä ja mahdolliset eturistiriidat selvitetään, hoidetaan ja ilmoitetaan asianmukaisesti vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajille, sillä päävälittäjät toimivat tällaisen rahaston vastapuolena eivätkä ne sen vuoksi voi samanaikaisesti toimia sen parhaan edun mukaisesti, kuten säilytysyhteisöltä edellytetään. Säilytysyhteisöjen olisi voitava siirtää säilytystehtäviä yhdelle tai useammalle päävälittäjälle tai muille kolmansille osapuolille. Päävälittäjien olisi niille siirrettyjen säilytystehtävien lisäksi annettava tarjota vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle päävälittäjän palveluja. Tällaiset päävälittäjän palvelut eivät ole osa tehtävien siirtämistä koskevaa järjestelyä.
(44)
Säilytysyhteisön olisi oltava vastuussa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle, vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle ja sijoittajille aiheutuvasta omaisuuden katoamisesta. Direktiivissä erotetaan toisistaan säilytettävänä olevien rahoitusvälineiden katoaminen ja muu omaisuuden katoaminen. Säilytysyhteisön olisi oltava vastuussa muun omaisuuden kuin säilytettävien rahoitusvälineiden katoamisesta, kun kyse on tahallisesta tai huolimattomuudesta aiheutuneesta katoamisesta. Jos säilytysyhteisö säilyttää varoja ja kyseiset varat katoavat, säilytysyhteisön olisi oltava vastuussa siitä, paitsi jos se pystyy osoittamaan, että katoaminen on seurausta ulkopuolisesta tapahtumasta, johon se ei ole kohtuudella voinut vaikuttaa ja jonka seurauksia ei olisi voitu välttää kaikista kohtuullisiksi katsottavista toimista huolimatta. Säilytysyhteisön ei esimerkiksi tässä yhteydessä olisi voitava vedota tiettyihin sisäisiin tilanteisiin, kuten työntekijän petolliseen toimintaan, vapautuakseen vastuusta.
(45)
Jos säilytysyhteisö siirtää säilytystehtäviä ja kolmannen osapuolen säilytettävänä olevat rahoitusvälineet katoavat, säilytysyhteisön olisi oltava vastuussa siitä. Edellyttäen, että säilytysyhteisön nimenomaisesti annetaan vapauttaa itsensä vastuusta sillä perusteella, että tällainen vastuu on siirretty sopimusperusteisesti kyseiselle kolmannelle osapuolelle, säilytysyhteisön ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai tällaisen rahaston lukuun toimivan hoitajan välisen sellaisen kirjallisen sopimuksen nojalla, jossa vastuusta vapautuminen on objektiivisesti perusteltu, ja että kolmannen osapuolen voidaan katsoa olevan vastuussa katoamisesta säilytysyhteisön ja kolmannen osapuolen välisen sopimuksen perusteella, säilytysyhteisön olisi kuitenkin voitava vapautua vastuusta, jos se pystyy osoittamaan, että se on täyttänyt pätevää, varovaista ja huolellista toimintaa koskevat velvoitteensa ja että tehtävien siirtämistä koskevat erityisvaatimukset täyttyvät. Direktiivillä pyritään vastuun sopimusperusteista siirtoa kolmannelle osapuolelle koskevan vaatimuksen asettamisen kautta luomaan tällaiselle sopimukselle ulkoisia vaikutuksia, jolloin kolmas osapuoli on suoraan vastuussa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa tai sen sijoittajia kohtaan säilytettävänä olevien rahoitusvälineiden katoamisesta.
(46)
Edelleen, jos kolmannen maan lainsäädännössä edellytetään, että paikallinen yhteisö säilyttää tiettyjä rahoitusvälineitä, eikä kaikki tehtävien siirtämistä säilytysyhteisölle koskevat vaatimukset täyttäviä paikallisia yhteisöjä ole olemassa, säilytysyhteisön olisi voitava vapautua vastuustaan edellyttäen, että kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säännöissä tai perustamisasiakirjoissa nimenomaisesti sallitaan tällainen vastuusta vapautuminen, sijoittajille on ennen sijoituksen tekemistä asianmukaisesti ilmoitettu tällaisesta vastuusta vapautumisesta ja tilanteista, joissa se on perusteltua, vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva hoitaja on määrännyt säilytysyhteisön siirtämään tällaisten rahoitusvälineiden säilytyksen paikalliselle yhteisölle, säilytysyhteisön ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan hoitajan välillä on tehty kirjallinen sopimus, jossa nimenomaisesti sallitaan tällainen vastuusta vapautuminen; ja säilytysyhteisön ja kolmannen osapuolen välillä on tehty kirjallinen sopimus, jolla nimenomaisesti siirretään säilytysyhteisön vastuu kyseiselle kolmannelle osapuolelle ja jonka nojalla vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva hoitaja voi esittää vaateen kolmatta osapuolta vastaan rahoitusvälineistä aiheutuvista tappioista tai säilytysyhteisö voi esittää tällaisen vaateen sen lukuun.
(47)
Tämän direktiivin soveltamisen ei olisi rajoitettava säilytysyhteisöön sovellettavia direktiiviä 2009/65/EY koskevia tulevia lainsäädäntötoimenpiteitä, koska yhteissijoitusyritykset ja vaihtoehtoiset sijoitusrahastot poikkeavat toisistaan sekä noudattamiensa sijoitusstrategioiden että niiden sijoittajien osalta, joille ne on suunnattu.
(48)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan olisi asetettava kustakin hoitamastaan unioniin sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta ja kustakin sellaisesta unionissa markkinoimastaan rahastosta vuosikertomus saataville kultakin tilikaudelta viimeistään kuuden kuukauden kuluttua tilikauden päättymisestä tämän direktiivin mukaisesti. Kuuden kuukauden määräajan soveltamisen ei olisi rajoitettava jäsenvaltioiden oikeutta asettaa lyhyempää määräaikaa.
(49)
Koska vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on mahdollista hyödyntää vivutusta ja tietyissä olosuhteissa myötävaikuttaa järjestelmäriskien tai markkinahäiriöiden syntymiseen, olisi asetettava erityisvaatimuksia sellaisille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille, jotka hyödyntävät vivutusta. Unionissa ei ole johdonmukaisesti kerätty tarvittavaa tietoa, jotta kyseiset riskit voitaisiin huomata, niiden kehittymistä voitaisiin seurata ja niihin voitaisiin reagoida; tätä tietoa ei myöskään ole jaettu jäsenvaltioiden kesken, jotta unionin rahoitusmarkkinoiden vakautta mahdollisesti uhkaavat riskit huomattaisiin ajoissa. Tilanteen korjaamiseksi olisi asetettava erityisvaatimuksia sellaisille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille, jotka hyödyntävät vivutusta merkittävässä määrin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tasolla. Tällaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi edellytettävä antavan tietoja vivutuksen kokonaismäärästä, rahan tai arvopaperien lainaamiseen perustuvasta vivutuksesta sekä johdannaisissa oleviin positioihin perustuvasta vivutuksesta, varojen uudelleenkäytöstä ja tärkeimmistä vivutuksen lähteistä niiden hoitamissa vaihtoehtoisissa sijoitusrahastoissa. Toimivaltaisten viranomaisten keräämät tiedot olisi jaettava muiden unionin viranomaisten, arvopaperimarkkinaviranomaisen ja finanssijärjestelmän makrotason vakauden valvonnasta unionissa ja Euroopan järjestelmäriskikomitean perustamisesta 24 päivänä marraskuuta 2010 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1092/2010 (13) perustetun Euroopan järjestelmäriskikomitean (jäljempänä ’järjestelmäriskikomitea’) kanssa, jotta voitaisiin helpommin laatia yhteisiä analyysejä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamien sellaisten rahastojen käyttämän vivutuksen vaikutuksista unionin rahoitusjärjestelmään, sekä sopia yhteisistä toimenpiteistä. Jos yksi tai useampi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitama vaihtoehtoinen sijoitusrahasto saattaa toimia merkittävänä vastapuoliriskin lähteenä luottolaitokselle tai muille järjestelmän kannalta merkityksellisille laitoksille muissa jäsenvaltioissa, nämä tiedot olisi jaettava myös asiaankuuluvien viranomaisten kanssa.
(50)
Jotta voidaan asianmukaisesti arvioida riskit, joita aiheutuu siitä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja käyttää vivutusta hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta, kyseisen hoitajan olisi osoitettava, että vivutuksen rajat kunkin sen hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta ovat kohtuullisia ja että se noudattaa kaiken aikaa kyseisiä rajoja. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille olisi annettava lupa asettaa rajoja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vaihtoehtoisissa sijoitusrahastoissa hyödyntämälle vivutukselle, jos rahoitusjärjestelmän vakaus ja eheys saattavat olla uhattuina. Arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja järjestelmäriskikomitealle olisi ilmoitettava asiassa toteutetuista toimista.
(51)
On myös tarpeen antaa arvopaperimarkkinaviranomaisen päättää järjestelmäriskikomitean lausunnon huomioon otettuaan, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tai vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien ryhmän käyttämä vivutus aiheuttaa merkittävän riskin rahoitusjärjestelmän vakaudelle ja eheydelle, ja antaa toimivaltaisille viranomaisille lausunto, jossa täsmennetään toteutettavat korjaustoimet.
(52)
On tarpeen varmistaa, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, yhtiöt, joissa niiden hoitamilla vaihtoehtoisilla sijoitusrahastoilla on määräysvalta, ja tällaisten yhtiöiden työntekijät saavat tietyt tarvittavat tiedot, jotta yhtiöt voivat arvioida, miten määräysvalta vaikuttaa niiden asemaan.
(53)
Kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat hoitavat vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, joilla on määräysvalta liikkeeseenlaskijassa, jonka osakkeet otetaan kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla, tiedot olisi yleensä annettava julkisista ostotarjouksista 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/25/EY (14) sekä säännellyillä markkinoilla kaupankäynnin kohteeksi otettavien arvopaperien liikkeeseenlaskijoita koskeviin tietoihin liittyvien avoimuusvaatimusten yhdenmukaistamisesta 15 päivänä joulukuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY (15) mukaisesti. Olisi asetettava erityisiä vaatimuksia sellaisille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille, jotka hoitavat vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, joilla on määräysvalta listaamattomassa yhtiössä. Jotta toiminta määräysvallan alaisen yhtiön suhteen olisi avointa, olisi sovellettava myös tiukempia avoimuutta, tietojen antamista ja raportointia koskevia vaatimuksia. Asianomaisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen vuosikertomusta olisi lisäksi täydennettävä määräysvallan alaisen yhtiön osalta, tai tällaiset lisätiedot olisi sisällytettävä määräysvallan alaisen yhtiön vuosikertomukseen. Tällaiset tiedot olisi sen jälkeen asetettava yhtiön työntekijöiden edustajien tai, jos edustajia ei ole, työntekijöiden, ja asianomaisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittajien saataville.
(54)
Tiettyjen yhtiöiden työntekijöitä koskevia erityisiä tiedotusvaatimuksia sovelletaan siinä tapauksessa, että vaihtoehtoiset sijoitusrahastot hankkivat määräysvallan tällaisissa yhtiöissä tämän direktiivin mukaisesti. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla ei kuitenkaan useimmissa tapauksissa ole määräysvaltaa vaihtoehtoisessa sijoitusrahastossa, paitsi jos se on sisäisesti hoidettu rahasto. Lisäksi osakkeenomistajien ja työntekijöiden edustajien tai, jos heitä ei ole, työntekijöiden välillä ei yhtiöoikeuden yleisten periaatteiden mukaisesti ole suoraa yhteyttä. Siksi osakkeenomistajalle tai osakeomistuksen hoitajalle, eli vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle, ei voida tämän direktiivin nojalla asettaa vaatimuksia, jotka koskevat suoraa tiedottamista yhtiön työntekijöiden edustajille tai, jos heitä ei ole, työntekijöille. Tässä direktiivissä olisi vahvistettava työntekijöiden edustajia tai, jos heitä ei ole, työntekijöitä koskevien tiedotusvaatimusten osalta asianomaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle velvoite tehdä parhaansa varmistaakseen, että asianomaisen yhtiön hallitus antaa tässä direktiivissä vaadittavat tiedot työntekijöiden edustajille tai, jos heitä ei ole, työntekijöille.
(55)
Komission olisi yleisellä tasolla sijoittajatyypistä riippumatta selvitettävä tarvetta ja mahdollisuuksia muuttaa tiedotus- ja tiedonantovaatimuksia, joita sovelletaan, kun kyseessä on tässä direktiivissä tarkoitettu määräysvalta listaamattomissa yhtiöissä tai liikkeeseenlaskijoissa.
(56)
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja hoitaa yhtä tai useampaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, joka hankkii määräysvaltaa listaamattomassa yhtiössä, kyseisen hoitajan olisi myös annettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille tiedot määräysvallan hankkimisen rahoituksesta. Tätä velvoitetta antaa tietoja rahoituksesta olisi sovellettava myös silloin, kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja hoitaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, joka hankkii määräysvaltaa liikkeeseenlaskijassa, jonka osakkeet otetaan kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla.
(57)
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja hoitaa yhtä tai useampaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, joka hankkii määräysvaltaa listaamattomassa yhtiössä tai liikkeeseenlaskijassa, kyseisellä hoitajalla ei 24 kuukauden jakson kuluessa siitä, kun kyseinen rahasto on hankkinut määräysvallan yhtiössä, ensinnäkään olisi oltava lupaa helpottaa, tukea tai määrätä yhtiön varojen jakamista, osakepääoman alentamista, osakkeiden lunastusta ja/tai omien osakkeiden hankintaa tämän direktiivin säännösten mukaisesti; toiseksi hoitajalla ei olisi oltava lupaa äänestää, siltä osin kuin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on lupa äänestää vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun yhtiön hallintoelimien kokouksissa, yhtiön varojen jakamisen, osakepääoman alentamisen, osakkeiden lunastuksen ja/tai omien osakkeiden hankinnan puolesta tämän direktiivin mukaisesti; ja kolmanneksi hoitajan olisi joka tapauksessa parhaansa mukaan estettävä yhtiön varojen jakaminen, osakepääoman alentaminen, osakkeiden lunastus ja/tai omien osakkeiden hankinta tämän direktiivin mukaisesti. Jäsenvaltioiden olisi tämän direktiivin säännöksiä osaksi kansallista lainsäädäntöä saattaessaan otettava huomioon tämän direktiivin V luvun 2 jakson säännösten sääntelytarkoitus ja otettava tässä yhteydessä asiaankuuluvasti huomioon unioniin ja unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tasapuolisten toimintaedellytysten tarve hankittaessa määräysvalta unioniin sijoittautuneissa yhtiöissä.
(58)
Ilmoitus- ja tiedonantovaatimuksiin sekä erityisiin suojatoimiin yhtiöiden varoista tyhjentämisen varalta, kun kyseessä on määräysvalta listaamattomassa yhtiössä tai liikkeeseenlaskijassa, olisi sovellettava yleistä poikkeusta, joka koskee määräysvaltaa pienissä ja keskisuurissa yrityksissä sekä erillisyhtiöissä, joiden tarkoituksena on kiinteistöjen hankinta, hallinta tai hallinnointi. Näiden vaatimusten tarkoituksena ei myöskään ole julkistaa omistusoikeuden suojaamia tietoja, jotka asettaisivat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan epäedulliseen asemaan suhteessa mahdollisiin kilpailijoihin, kuten valtio-omisteisiin rahastoihin tai kilpailijoihin, jotka saattavat haluta estää kohdeyhtiötä jatkamasta liiketoimintaansa käyttämällä tietoja omaksi edukseen. Ilmoitus- ja tiedonantovelvollisuuksien soveltamisen ei sen vuoksi olisi rajoitettava työntekijöille tiedottamista ja heidän kuulemistaan koskevista yleisistä puitteista Euroopan yhteisössä 11 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/14/EY (16) säädettyjen luottamuksellisia tietoja koskevien edellytysten ja rajoitusten soveltamista eikä direktiivien 2004/25/EY ja 2004/109/EY soveltamista. Tämä tarkoittaa, että jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, että työntekijöiden edustajat ja mahdolliset näitä avustavat henkilöt eivät kansallisessa lainsäädännössä asetettujen rajoitusten ja ehtojen mukaisesti saa paljastaa työntekijöille ja kolmansille osapuolille tietoja, joilla on vaikutusta yhtiön perusteltuihin etuihin ja jotka on nimenomaisesti annettu heille luottamuksellisesti. Jäsenvaltioiden olisi kuitenkin voitava antaa työntekijöiden edustajien ja näitä avustavien henkilöiden luovuttaa luottamuksellisia tietoja työntekijöille ja kolmansille osapuolille, joita sitoo salassapitovelvollisuus. Jäsenvaltioiden olisi huolehdittava siitä, etteivät asianomaiset vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat saa vaatia hallitusta ilmoittamaan tietoja työntekijöiden edustajille tai, jos edustajia ei ole, työntekijöille, kun kyseisten tietojen luonne on sellainen, että objektiivisten perusteiden mukaan ne vahingoittaisivat vakavasti asianomaisen yhtiön toimintaa tai olisivat sille haitallisia. Ilmoitus- ja tiedonantovaatimusten ja varoista tyhjentämistä ehkäisevien erityisten turvatoimenpiteiden soveltamisen ei myöskään olisi rajoitettava jäsenvaltioiden hyväksymien tiukempien sääntöjen soveltamista.
(59)
Tässä direktiivissä vahvistetaan myös edellytykset, joita noudattaen unioniin sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat voivat markkinoida unioniin sijoittautuneiden rahastojen osuuksia tai osakkeita ammattimaisille sijoittajille unionissa. Tällaisen unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien suorittaman vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnin olisi oltava sallittua vain siltä osin kuin hoitaja noudattaa tätä direktiiviä ja markkinointi tapahtuu passin nojalla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta edellä mainittujen rajojen alapuolelle jäävien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien markkinointia. Jäsenvaltioiden olisi voitava edelleen sallia, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat markkinoivat rajojen alapuolelle jääviä vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja kansallisten säännösten mukaisesti.
(60)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksia tai osakkeita olisi voitava listata unionin säännellyillä markkinoilla tai vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan lukuun toimivien kolmansien osapuolten olisi voitava tarjota tai kohdentaa niitä tietyssä jäsenvaltiossa vain, jos kyseistä rahastoa hoitava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja saa itse markkinoida rahaston osuuksia tai osakkeita kyseisessä jäsenvaltiossa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osakkeiden jakamista sijoittajille unionissa voidaan lisäksi säännellä muilla kansallisilla ja unionin säädöksillä, kuten arvopapereiden yleisölle tarjoamisen tai kaupankäynnin kohteeksi ottamisen yhteydessä julkistettavasta esitteestä 4 päivänä marraskuuta 2003 annetulla direktiivillä 2003/71/EY (17) ja direktiivillä 2004/39/EY.
(61)
Monet unioniin sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat hoitavat nykyisin unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja. On aiheellista antaa toimiluvan saaneiden unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitaa unionin ulkopuolelle sijoittautuneita rahastoja markkinoimatta niitä unionissa ilman, että niille asetetaan tässä direktiivissä säädettyjä säilytysyhteisöä koskevia tiukkoja vaatimuksia ja vuosikertomusta koskevia vaatimuksia, sillä kyseiset vaatimukset on lisätty direktiiviin unionin sijoittajien suojelemiseksi.
(62)
Toimiluvan saaneiden, unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien, jotka aikovat markkinoida unionin ulkopuolelle sijoittautunutta rahastoa ammattimaisille sijoittajille kotijäsenvaltiossaan ja/tai muissa jäsenvaltioissa, olisi komission tästä asiasta, arvopaperimarkkinaviranomaisen tästä asiasta antaman lausunnon huomioon ottaen, antaman delegoidun säädöksen tultua voimaan lähtökohtaisesti kahden vuoden kuluttua siitä, kun määräaika direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä on päättynyt, voitava tehdä niin passin nojalla, jos se noudattaa tätä direktiiviä. Kyseisen oikeuden ehtona olisi oltava ilmoitusmenettelyt ja se, että unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoinen sijoitusrahasto täyttää kolmatta maata koskevat edellytykset.
(63)
Siirtymäkaudella, joka arvopaperimarkkinaviranomaisen antaman lausunnon mukaan lähtökohtaisesti lopetetaan delegoidulla säädöksellä kolmen vuoden kuluttua siitä, kun unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskeva passi on otettu käyttöön, asiaankuuluvien jäsenvaltioiden olisi voitava antaa unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien, jotka aikovat markkinoida unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja Euroopan unionin tietyissä jäsenvaltioissa ilman passia, tehdä niin mutta vain jos hoitajat noudattavat tätä direktiiviä säilytysyhteisöä koskevia vaatimuksia lukuun ottamatta. Tällaisten unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi kuitenkin varmistettava, että yksi tai useampi yhteisö nimetään hoitamaan säilytysyhteisön tehtäviä. Lisäksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja unionin ulkopuolisen rahaston sijoittautumismaana olevan kolmannen maan valvontaviranomaisten välillä olisi oltava otettu käyttöön kansainvälisten standardien mukaisia asianmukaisia yhteistyöjärjestelyjä järjestelmäriskin valvomiseksi, jotta voidaan varmistaa tehokas tietojenvaihto, jonka avulla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat hoitaa tämän direktiivin mukaiset tehtävänsä. Yhteistyöjärjestelyjä ei saisi käyttää esteenä unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden rahastojen markkinoinnille jäsenvaltiossa. Unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumismaana oleva kolmas maa ei myöskään saisi olla rahanpesun ja terrorismin rahoituksen vastaisen toimintaryhmän yhteistyöhaluttomiksi määrittelemien maiden ja alueiden luettelossa.
(64)
Komission tästä asiasta antaman delegoidun säädöksen tultua voimaan eli arvopaperimarkkinaviranomaisen tästä asiasta antaman lausunnon huomioon ottaen lähtökohtaisesti kahden vuoden kuluttua siitä, kun määräaika direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä on päättynyt, tämän direktiivin perusperiaatteena olisi oltava, että unionin ulkopuolelle sijoittautuneella vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla olisi oltava tässä direktiivissä annetut oikeudet, kuten oikeus markkinoida vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksia tai osakkeita kaikkialla unionissa passin nojalla edellyttäen, että se noudattaa tätä direktiiviä. Näin olisi varmistettava unioniin ja sen ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tasapuoliset toimintaedellytykset. Tässä direktiivissä säädetään sen vuoksi toimiluvasta, joka koskee unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia ja jota aletaan soveltaa komission tästä asiasta antaman delegoidun säädöksen tultua voimaan. Jotta tällainen noudattaminen varmistetaan, jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten olisi valvottava tämän direktiivin noudattamista. Tällaisten unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien osalta tässä direktiivissä määriteltyjen viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten olisi oltava toimivaltaisia valvontaviranomaisia.
(65)
Jos unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo hoitaa unioniin sijoittautuneita rahastoja ja/tai markkinoida rahastoja unionissa passin nojalla, se olisi myös velvoitettava noudattamaan tätä direktiiviä, jotta siihen sovelletaan samoja velvoitteita kuin unioniin sijoittautuneisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin. Erittäin poikkeuksellisissa tilanteissa, jos tämän direktiivin säännöksen noudattaminen on yhteensopimaton sen lainsäädännön noudattamisen kanssa, jota unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan tai unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen, unionissa markkinoitavaan vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon sovelletaan, unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja olisi voitava vapauttaa direktiivin kyseisen säännöksen noudattamisesta, jos se pystyy osoittamaan, että on mahdotonta sovittaa yhteen tämän direktiivin säännöksen ja sellaisen lainsäädännön pakollisen säännöksen noudattamista, jota sovelletaan unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan tai unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen, unionissa markkinoitavaan vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon, että unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan ja/tai unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon sovellettavassa lainsäädännössä on vastaava sääntö, jolla on sama sääntelytarkoitus ja joka tarjoaa asianomaisen rahaston sijoittajille samantasoisen suojan, ja että unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja tai unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoinen sijoitusrahasto noudattavat kyseistä vastaavaa sääntöä.
(66)
Tällaisen unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, joka aikoo hoitaa unioniin sijoittautuneita rahastoja ja/tai markkinoida rahastoja unionissa passin nojalla, olisi lisäksi noudatettava erityistä toimiluvan myöntämistä koskevaa menettelyä ja täytettävä tietyt nimenomaiset vaatimukset, jotka koskevat unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sijoittautumismaana olevaa kolmatta maata ja tarpeen mukaan unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumismaana olevaa kolmatta maata.
(67)
Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi annettava lausunto viitejäsenvaltion määrittämisestä ja tarvittaessa poikkeuksesta tilanteissa, joissa säännös on yhteensopimaton vastaavan säännön kanssa. Tällöin olisi sovellettava erityisvaatimuksia, jotka koskevat tietojen vaihtamista viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä. Asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklassa säädettyä sovittelumenettelyä olisi sovellettava, jos jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä vallitsee erimielisyys viitejäsenvaltion määrittämisestä, poikkeuksen soveltamisesta tilanteissa, joissa säännös on yhteensopimaton tämän direktiivin noudattamisen ja kolmannen maan vastaavien sääntöjen kanssa, ja arviosta siitä, täyttyvätkö nimenomaiset vaatimukset, jotka koskevat unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sijoittautumismaana olevaa kolmatta maata ja tarpeen mukaan unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittautumismaana olevaa kolmatta maata.
(68)
Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi vuosittain tehtävä vertaisarviointi toimivaltaisten viranomaisten valvontatoiminnasta, joka koskee unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimilupien myöntämistä ja valvontaa, lisätäkseen edelleen valvonnan tulosten johdonmukaisuutta asetuksen (EU) N:o 1095/2010 30 artiklan mukaisesti.
(69)
Siirtymäkaudella, joka arvopaperimarkkinaviranomaisen antaman lausunnon mukaan lähtökohtaisesti lopetetaan delegoidulla säädöksellä kolmen vuoden kuluttua siitä, kun unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskeva passi on otettu käyttöön, asiaankuuluvien jäsenvaltioiden olisi voitava antaa unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, joka aikoo markkinoida unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja Euroopan unionin tietyissä jäsenvaltioissa ilman passia, tehdä niin mutta vain jos tietyt vähimmäistason edellytykset täyttyvät. Sijoittajille annettavien tietojen osalta näihin unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin olisi sovellettava vähintään vastaavia sääntöjä kuin unioniin sijoittautuneisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka hoitavat unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja. Järjestelmäriskien valvonnan helpottamiseksi näihin unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin olisi sovellettava raportointivelvollisuuksia myös sen jäsenvaltion toimivaltaisiin viranomaisiin nähden, jonka alueella vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoidaan. Sen vuoksi tällaisten hoitajien olisi noudatettava tässä direktiivissä säädettyjä avoimuusvaatimukset ja vaatimuksia, jotka koskevat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia, jotka hoitavat vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, jotka hankkivat määräysvallan listaamattomassa yhtiössä tai liikkeeseenlaskijassa. Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, joissa rahastoa markkinoidaan, tai soveltuvin osin unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimivaltaisten viranomaisten ja unionin ulkopuolisen hoitajan sijoittautumismaana olevan kolmannen maan valvontaviranomaisten välillä olisi lisäksi otettava käyttöön asianmukaisia kansainvälisten standardien mukaisia yhteistyöjärjestelyjä järjestelmäriskin valvomiseksi, jotta voidaan varmistaa tehokas tietojenvaihto, jonka avulla asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat hoitaa tehtävänsä tämän direktiivin mukaisesti. Yhteistyöjärjestelyjä ei saisi käyttää esteenä kolmansien maiden rahastojen markkinoinnille jäsenvaltiossa. Unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tai tapauksen mukaan unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumismaana oleva kolmas maa ei myöskään saisi olla rahanpesun ja terrorismin rahoituksen vastaisen toimintaryhmän yhteistyöhaluttomiksi määrittelemien maiden ja alueiden luettelossa.
(70)
Tämän direktiivin ei olisi vaikutettava nykytilanteeseen, jossa unioniin sijoittautunut ammattimainen sijoittaja voi sijoittaa vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin omasta aloitteestaan riippumatta siitä, minne hoitaja ja/tai rahasto on sijoittautunut.
(71)
Jäsenvaltioiden olisi voitava sallia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamien kaiken- tai tietyntyyppisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinointi vähittäissijoittajille alueellaan. Jos jäsenvaltio sallii tietyntyyppisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnin, sen olisi arvioitava tapauskohtaisesti, olisiko tiettyä rahastoa pidettävä sentyyppisenä vaihtoehtoisena sijoitusrahastona, jota voidaan markkinoida vähittäissijoittajille sen alueella. Jäsenvaltioiden olisi voitava näissä tapauksissa asettaa vaihtoehtoisille sijoitusrahastoille ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille vähittäissijoittajille markkinoinnin ehdoksi tiukempia vaatimuksia kuin ne vaatimukset, joita sovelletaan niiden alueella tapahtuvaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinointiin ammattimaisille sijoittajille, riippumatta siitä, markkinoidaanko rahastoa kansallisella vai rajatylittävällä tasolla, sanotun kuitenkaan rajoittamatta unionin oikeuden muiden säädösten soveltamista. Jos jäsenvaltio sallii vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnin vähittäissijoittajille alueellaan, tämän mahdollisuuden olisi oltava olemassa riippumatta siitä, mihin jäsenvaltioon vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on sijoittautunut, eivätkä jäsenvaltiot saisi asettaa unioniin sijoittautuneille ja rajatylittävällä tasolla markkinoitaville vaihtoehtoisille sijoitusrahastoille tiukempia tai muita vaatimuksia kuin kansallisella tasolla markkinoitaville toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille unioniin sijoittautuneille vaihtoehtoisille sijoitusrahastoille. Tämän lisäksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien, direktiivin 2004/39/EY nojalla toimiluvan saaneiden sijoituspalveluyritysten ja direktiivin 2006/48/EY nojalla toimiluvan saaneiden luottolaitosten, jotka tarjoavat sijoituspalveluja yksityisasiakkaille, olisi otettava huomioon kaikki lisävaatimukset arvioidessaan, soveltuuko tietty vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tietylle yksityisasiakkaalle tai onko se monimutkainen vai yksinkertainen rahoitusväline.
(72)
On tarpeen selkeyttää tämän direktiivin täytäntöönpanosta vastaavien toimivaltaisten viranomaisten toimivaltuuksia ja tehtäviä sekä vahvistaa mekanismeja, joilla varmistetaan tehokas rajatylittävä valvontayhteistyö. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi tietyissä tilanteissa oltava mahdollista toteuttaa suoria toimia niiden säännösten noudattamisen valvomiseksi, joista ne vastaavat. Muiden säännösten osalta vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten olisi tietyissä tilanteissa sallittava pyytää toimia kotijäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta ja puuttua asiaan, jos tällaisia toimia ei toteuteta.
(73)
Tässä direktiivissä säädetään myös arvopaperimarkkinaviranomaisen yleisestä koordinointitehtävästä ja mahdollisuudesta sitoviin sovittelumenettelyihin, joiden puheenjohtajana se toimii ja joissa ratkaistaan toimivaltaisten viranomaisten välisiä kiistoja.
(74)
Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi laadittava teknisten sääntelystandardien luonnoksia sellaisten yhteistyöjärjestelyjen sisällöstä, joita on tehtävä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion tai viitejäsenvaltion sekä kolmansien maiden asianomaisten valvontaviranomaisten välillä, sekä tietojenvaihtoa koskevista menettelyistä. Teknisten sääntelystandardien luonnoksilla olisi varmistettava, että kyseisten yhteistyöjärjestelyjen avulla olisi toimitettava kaikki tarvittavat tiedot, jotta sekä kotijäsenvaltion että vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat käyttää tämän direktiivin mukaisia valvonta- ja tutkintavaltuuksiaan. Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi myös helpotettava yhteistyöjärjestelyjä koskevia neuvotteluja ja niiden tekemistä. Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi esimerkiksi voitava helpottaa tällaisia yhteistyöjärjestelyjä laatimalla niitä varten vakiomallin.
(75)
Jäsenvaltioiden olisi säädettävä seuraamuksista, joita sovelletaan tämän direktiivin säännösten rikkomiseen, ja varmistettava näiden seuraamusten täytäntöönpano. Seuraamusten olisi oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
(76)
Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan erityisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa (perusoikeuskirja) tunnustettuja periaatteita, erityisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 16 artiklassa ja perusoikeuskirjan 8 artiklassa tunnustettua oikeutta henkilötietojen suojaan. Toimivaltaisten viranomaisten toteuttaman tietojen vaihdon tai toimittamisen olisi tapahduttava yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 95/46/EY (18) säädettyjen, henkilötietojen toimittamista koskevien sääntöjen mukaisesti. Arvopaperimarkkinaviranomaisen toteuttaman tietojen vaihdon tai toimittamisen olisi tapahduttava yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 45/2001 (19) säädettyjen, henkilötietojen toimittamista koskevien sääntöjen mukaisesti, ja näitä sääntöjä olisi sovellettava täysimääräisesti tässä direktiivissä tarkoitettuun henkilötietojen käsittelyyn.
(77)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (20) mukaisesti.
(78)
Komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jos tässä direktiivissä nimenomaisesti niin säädetään. Komissiolle olisi erityisesti siirrettävä valta hyväksyä delegoituja säädöksiä tässä direktiivissä määritellyistä vivutusmenetelmistä, mukaan luettuina asianomaisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston määräysvallassa olevat rahoitusrakenteet ja/tai oikeudelliset rakenteet, joissa on mukana kolmansia osapuolia, jos tällaiset rakenteet on nimenomaisesti perustettu suoraan tai välillisesti luomaan vivutusta rahaston tasolla. Etenkään venture capital -rahastojen ja private equity -rahastojen osalta kohdeyhtiön tasolla olevaa vivutusta ei ole tarkoitus ottaa mukaan viitattaessa tällaisiin rahoitusrakenteisiin tai oikeudellisiin rakenteisiin.
(79)
Olisi myös annettava delegoituja säädöksiä, joilla täsmennetään kevennetyn järjestelmän rajojen laskentatapa ja sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien kohtelu, joiden hoitamat varat, vivutuksella hankitut varat mukaan luettuina, tilapäisesti ylittävät ja/tai alittavat kyseisen rajan saman kalenterivuoden aikana, määritellä rajat alittavien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien velvoitteet rekisteröityä ja toimittaa tietoja, jotta järjestelmäriskejä voidaan valvoa tehokkaasti ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien velvoitteet ilmoittaa asiasta asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille, jos ne eivät enää täytä kevennetyn menettelyn soveltamisen edellytyksiä.
(80)
Delegoiduilla säädöksillä olisi myös selvennettävä vivutusmenetelmät, mukaan luettuina mahdolliset vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen määräysvallassa olevat rahoitukselliset ja/tai oikeudelliset rakenteet, joissa on mukana kolmansia osapuolia, sekä vivutuksen laskentatapa, täsmennettävä riskit, jotka omien lisävarojen tai ammatillisen vastuuvakuutuksen on katettava, edellytykset omien lisävarojen asianmukaisuuden tai ammatillisen vastuuvakuutuksen kattavuuden määrittämiseksi sekä omien lisävarojen tai ammatillisen vastuuvakuutuksen kattavuuden jatkuvien mukautusten määritystapa. Delegoiduilla säädöksillä olisi myös täsmennettävä perusteet, joilla toimivaltaiset viranomaiset arvioivat, täyttävätkö vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat velvoitteensa, jotka liittyvät liiketoiminnan harjoittamiseen, sekä velvoitteensa toimia hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai niiden sijoittajien etu ja markkinoiden häiriöttömyys huomioiden, ottaa käyttöön liiketoimintansa asianmukaiseen harjoittamiseen tarvittavat resurssit ja menettelyt ja käyttää niitä tehokkaasti, toteuttaa kaikki kohtuullisiksi katsottavat toimenpiteet eturistiriitojen välttämiseksi ja, silloin kun ne eivät ole vältettävissä, kyseisten eturistiriitojen tunnistamiseksi, hallitsemiseksi ja valvomiseksi ja soveltuvin osin ilmoittamiseksi, jotta voidaan estää niiden haitallinen vaikutus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ja sen sijoittajien etuihin ja varmistaa, että niiden hoitamia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja kohdellaan tasapuolisesti, täyttää kaikki liiketoimintansa harjoittamiseen sovellettavat sääntelyvaatimukset edistääkseen hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai niiden sijoittajien etua ja markkinoiden häiriöttömyyttä sekä kohdella kaikkia sellaisten rahastojen sijoittajia tasapuolisesti.
(81)
Delegoiduilla säädöksillä olisi myös täsmennettävä ne eturistiriitojen muodot, jotka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on tunnistettava, sekä ne kohtuullisiksi katsottavat toimenpiteet, jotka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan odotetaan toteuttavan osana rakenteita ja organisaatiota ja hallintoa koskevia menettelyjä eturistiriitojen tunnistamiseksi, ehkäisemiseksi, hallitsemiseksi, valvomiseksi ja ilmoittamiseksi. Delegoiduilla säädöksillä olisi lisäksi täsmennettävä toteutettavat riskienhallintatehtävät, riskienhallintajärjestelmän asianmukainen tarkasteluväli, se, miten riskienhallintatehtävät olisi erotettava toiminnallisesti ja hierarkkisesti toimintayksiköistä, mukaan luettuina salkunhoitotehtävät; erityiset suojatoimet eturistiriitojen varalta ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien soveltamat riskienhallintavaatimukset. Delegoiduilla säädöksillä olisi myös täsmennettävä maksuvalmiudenhallintajärjestelmät ja -menettelyt, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien olisi käytettävä, sekä sijoitusstrategian, maksuvalmiusprofiilin ja lunastuspolitiikan yhdenmukaisuus. Delegoiduilla säädöksillä olisi myös täsmennettävä vaatimukset, joita arvopaperistamisvälineiden alullepanijoiden, järjestäjien tai alkuperäisten luotonantajien on noudatettava, jotta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat voivat sijoittaa kyseisiin välineisiin, jotka on laskettu liikkeeseen 1 päivän tammikuuta 2011 jälkeen.
(82)
Delegoiduilla säädöksillä olisi myös täsmennettävä vaatimukset, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on noudatettava sijoittaessaan tällaisiin arvopaperistamisvälineisiin, täsmennettävä hallinto- ja tilinpitomenettelyt, automaattisen tietojenkäsittelyn valvonta- ja suojajärjestelyt sekä riittävät sisäiset valvontajärjestelmät. Delegoiduilla säädöksillä olisi myös täsmennettävä menettelyt vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen varojen asianmukaista arvonmääritystä ja osuus- tai osakekohtaisen nettoarvon laskentaa varten, ammatilliset takeet, jotka ulkopuolisen arvonmäärittäjän on voitava antaa, ja avointen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen kannalta soveltuva arvonmääritysväli.
(83)
Delegoiduilla säädöksillä olisi myös täsmennettävä ehdot, joita noudattaen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimintojen siirtäminen toisen hoidettavaksi olisi hyväksyttävä, ja edellytykset, joita noudattaen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on siirtänyt toimintojaan niin laajasti, että siitä tulee postilaatikkoyhteisö eikä sen enää voida katsoa olevan kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja, säilytysyhteisöjen osalta olisi myös täsmennettävä perusteet sen arvioimiseksi, että säilytysyhteisöjen sijoittautumismaina olevien kolmansien maiden toiminnan vakautta koskeva säätely ja valvonta vastaavat vaikutuksiltaan unionin lainsäädännössä vahvistettuja säännöksiä ja että niiden täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti, vakiosopimukseen sisällytettävät tiedot, säilytystehtävien hoitamista koskevat edellytykset, mukaan luettuna säilytysyhteisön säilytystehtävien piiriin sisältyvien rahoitusvälineiden tyyppi, edellytykset, joita noudattaen säilytysyhteisö voi hoitaa säilytystehtäviään keskussäilytysyhteisöön kirjattujen rahoitusvälineiden osalta, ja edellytykset, joita noudattaen säilytysyhteisön olisi säilytettävä nimellisessä muodossa liikkeeseen lasketut ja liikkeeseenlaskijalle tai kirjaajalle rekisteröidyt rahoitusvälineet, säilytysyhteisöjen asianmukaista huolellisuutta koskevat tehtävät, erittelemistä koskeva velvoite, edellytykset, joita noudattaen, ja olosuhteet, joissa olisi katsottava, että säilytettävänä olevista rahoitusvälineistä on aiheutunut tappioita, sellaisten ulkopuolisten tapahtumien käsite, joihin ei ole kohtuudella voitu vaikuttaa ja joiden seuraukset eivät olisi olleet vältettävissä kaikista kohtuullisiksi katsottavista toimista huolimatta, sekä edellytykset, joita noudattaen, ja olosuhteet, joissa vastuusta vapautumiseen on objektiivinen peruste. Delegoiduilla säädöksillä olisi myös täsmennettävä sisältö ja muoto vuosikertomukselle, joka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on asetettava saataville kustakin hoitamastaan vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, sekä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tiedonantovelvollisuudet sijoittajia kohtaan, raportointivaatimukset toimivaltaisia viranomaisia kohtaan ja kyseisten tietojen antamisen aikaväli.
(84)
Delegoiduilla säädöksillä olisi lisäksi täsmennettävä, milloin katsotaan, että vivutusta hyödynnetään merkittävässä määrin, ja periaatteet, joita toimivaltaisten viranomaisten olisi noudatettava harkitessaan rajoitusten käyttöönottoa vivutuksen määrälle, jota vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi käyttää. Delegoiduilla säädöksillä olisi myös täsmennettävä yhteistyöjärjestelyt unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien ja/tai unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osalta, jotta voidaan laatia yhteiset puitteet tällaisten yhteistyöjärjestelyjen käyttöönoton helpottamiseksi kolmansien maiden kanssa. Delegoiduilla säädöksillä olisi myös täsmennettävä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa koskevan tietojenvaihdon sisältö toimivaltaisten viranomaisten välillä ja tiettyjen tietojen toimittaminen arvopaperimarkkinaviranomaiselle.
(85)
Arvopaperimarkkinaviranomaisen tästä asiasta antaman lausunnon ja tässä direktiivissä säädettyjen perusteiden mukaan olisi myös annettava delegoitu säädös passin ulottamiseksi koskemaan unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia, jotka markkinoivat unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa, sekä unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia, jotka hoitavat ja/tai markkinoivat vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa, ja toinen delegoitu säädös olisi annettava suunnattua antia koskevien kansallisten järjestelmien soveltamisen lopettamiseksi tältä osin.
(86)
Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi voitava vastustaa delegoitua säädöstä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa olisi voitava pidentää kolmella kuukaudella aloilla, joihin liittyy merkittäviä ongelmia. Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi voitava myös ilmoittaa muille toimielimille, etteivät ne aio vastustaa delegoitua säädöstä. Tällainen delegoitujen säädösten hyväksyminen varhaisessa vaiheessa on erityisen tärkeää silloin, kun on noudatettava määräaikoja, jotta esimerkiksi jäsenvaltiot voivat tarvittaessa saattaa delegoidut säädökset osaksi kansallista lainsäädäntöä tässä direktiivissä säädetyssä määräajassa.
(87)
Lissabonin sopimuksen hyväksyneen hallitustenvälisen konferenssin päätösasiakirjaan liitetyn, Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklaa koskevan julistuksen mukaisesti konferenssi pani merkille, että komissio aikoi vakiintuneen käytäntönsä mukaisesti jatkaa jäsenvaltioiden nimeämien asiantuntijoiden kuulemista valmistellessaan sellaisia rahoituspalvelualaa koskevia säädöksiä, jotka annetaan säädösvallan siirron nojalla.
(88)
Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi kahden vuoden kuluttua siitä, kun määräaika direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä on päättynyt, annettava lausunto tuolloin voimassa olevan passin toiminnasta ja suunnattua antia koskevien kansallisten järjestelmien toiminnasta. Sen olisi annettava lausunto myös passin ulottamisesta koskemaan unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia, jotka markkinoivat unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa, sekä unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia, jotka hoitavat ja/tai markkinoivat vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa. Komission olisi kolmen kuukauden kuluessa arvopaperimarkkinaviranomaisen lausuntojen saamisesta ja ottaen huomioon tässä direktiivissä luetellut perusteet ja sen tavoitteet, muun muassa sisämarkkinat, sijoittajansuoja ja järjestelmäriskien tehokas valvonta, annettava delegoitu säädös, jolla täsmennetään, minä päivänä tässä direktiivissä vahvistettuja passin jatkamista koskevia sääntöjä olisi alettava soveltaa kaikissa jäsenvaltioissa.
(89)
Lontoossa huhtikuussa 2009 pitämässään huippukokouksessa G20-maiden johtajat sopivat, että hedgerahastot tai niiden hoitajat olisi rekisteröitävä ja että ne olisi velvoitettava jatkuvasti antamaan asianmukaisia tietoja valvonta- tai sääntelyviranomaisille. Niitä olisi valvottava sen varmistamiseksi, että niiden riskienhallinta on riittävää. G20-maiden johtajat vahvistivat sitoumuksensa Torontossa kesäkuussa 2010 ja sitoutuivat myös vauhdittamaan sellaisten tehokkaiden toimenpiteiden toteuttamista, joilla parannetaan hedgerahastojen avoimuutta ja lakisääteistä valvontaa kansainvälisesti yhdenmukaisella ja syrjimättömällä tavalla. Kansainvälinen arvopaperimarkkinavalvojien yhteisö antoi G20-ryhmän tavoitteiden tukemiseksi kesäkuussa 2009 hedgerahastojen valvontaa koskevia korkean tason periaatteita, joiden pohjalta tällä alalla voidaan kehittää kansainvälisesti johdonmukaista sääntelyä. Syyskuun 16 päivänä 2010 kokoontunut Eurooppa-neuvosto katsoi, että Euroopan on ajettava etujaan ja edistettävä arvojaan entistä vakuuttavammin ja vastavuoroisuuden hengessä ja kaikkia osapuolia hyödyttäen unionin ulkosuhteissa ja toteutettava toimia muun muassa parantaakseen eurooppalaisten yritysten pääsyä markkinoille ja syventääkseen sääntely-yhteistyötä merkittävien kauppakumppanien kanssa. Komissio pyrkii varmistamaan, että unionin kansainväliset kumppanit panevat nämä sitoumukset yhdenmukaisesti täytäntöön.
(90)
Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi kolmen vuoden kuluttua sellaisen delegoidun säädöksen voimaantulosta, jonka nojalla passia on alettu soveltaa kaikkiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, annettava lausunto tuolloin voimassa olevan passin toiminnasta ja suunnattua antia koskevien kansallisten järjestelmien toiminnasta. Sen olisi annettava lausunto myös tällaisten kansallisten järjestelmien lakkauttamisesta. Komission olisi kolmen kuukauden kuluessa arvopaperimarkkinaviranomaisen lausuntojen saamisesta ja ottaen huomioon tässä direktiivissä luetellut perusteet ja sen tavoitteet, muun muassa sisämarkkinat, sijoittajansuoja ja järjestelmäriskien tehokas valvonta, annettava delegoitu säädös, jolla täsmennetään, minä päivänä tässä direktiivissä tarkoitetut kansalliset järjestelmät on lakkautettava kaikissa jäsenvaltioissa.
(91)
Komission olisi neljän vuoden kuluttua siitä, kun määräaika direktiivin saattamiseksi osaksi kansallista lainsäädäntöä on päättynyt, aloitettava julkisen kuulemisen ja toimivaltaisten viranomaisten kanssa käytyjen keskustelujen pohjalta tämän direktiivin soveltamisen ja soveltamisalan uudelleentarkastelu. Uudelleentarkastelussa olisi analysoitava direktiivin soveltamisesta saatuja kokemuksia, sen vaikutusta sijoittajiin, vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin niin unionissa kuin kolmansissa maissakin sekä sitä, missä määrin direktiivin tavoitteet on saavutettu, ja siinä olisi tarvittaessa ehdotettava aiheellisia muutoksia. Tarkasteluun olisi sisällyttävä yleinen selvitys tämän direktiivin sääntöjen toiminnasta ja niiden soveltamisesta saaduista kokemuksista. Komission olisi uudelleentarkastelussaan tutkittava arvopaperimarkkinaviranomaisen ja unionin toimivaltaisten viranomaisten tehtäviä, joilla varmistetaan kaikkien unionin markkinoilla toimivien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tehokas valvonta tämän direktiivin puitteissa, ja muun muassa asetuksen (EU) N:o 1095/2010 mukaisesti myös sitä, olisiko arvopaperimarkkinaviranomaiselle annettava unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimilupiin ja valvontaan liittyviä uusia valvontatehtäviä. Komission olisi tässä yhteydessä arvioitava tällaisten tehtävien antamiseen arvopaperimarkkinaviranomaiselle liittyvät kustannukset ja hyödyt.
(92)
Tällä direktiivillä pyritään luomaan puitteet, joissa voidaan puuttua vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toiminnasta aiheutuviin mahdollisiin riskeihin ja varmistamaan, että toimivaltaiset viranomaiset voivat tehokkaasti valvoa kyseisiä riskejä unionissa. On tarpeen luoda sääntelylle ja valvonnalle tiukat puitteet, jotta rahoitusalan sääntelyyn ei jää aukkoja. Tältä osin viitataan olemassa oleviin asianmukaista huolellisuutta koskeviin vaatimuksiin, joita sovelletaan ammattimaisiin sijoittajiin tällaisia sijoittajia koskevan asiaankuuluvan sääntelyn nojalla. Komissiota kehotetaan tarkastelemaan uudelleen ammattimaisia sijoittajia koskevaa lainsäädäntöä arvioidakseen, onko tarpeellista asettaa tiukempia vaatimuksia, jotka koskevat sellaisten eurooppalaisten ammattimaisten sijoittajien asianmukaista huolellisuutta koskevaa prosessia, jotka sijoittavat omasta aloitteestaan unionin ulkopuolisiin rahoitustuotteisiin, kuten unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin.
(93)
Komission olisi uudelleentarkastelun päätteeksi esitettävä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomus ja tarvittaessa ehdotettava muutoksia ottaen huomioon direktiivin tavoitteet ja mahdolliset vaikutukset sijoittajiin, vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin unionissa ja kolmansissa maissa.
(94)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän direktiivin tavoitetta eli korkeatasoisen sijoittajansuojan varmistamista luomalla yhteiset puitteet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimiluville ja valvonnalle, mikä näkyy näiden toimijoiden nykyisen kansallisen tason sääntelyn ja valvonnan puutteina, vaan se voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä direktiivissä ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen tämän tavoitteen saavuttamiseksi.
(95)
Direktiivejä 2003/41/EY ja 2009/65/EY, luottoluokituslaitoksista 16 päivänä syyskuuta 2009 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1060/2009 (21) ja asetusta (EU) N:o 1095/2010 olisi siksi muutettava vastaavasti,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Tällä direktiivillä vahvistetaan säännöt, jotka koskevat sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimilupia, toimintaa ja avoimuutta, jotka hoitavat ja/tai markkinoivat vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä direktiiviä sovelletaan, jollei tämän artiklan 3 kohdasta ja 3 artiklasta muuta johdu,
a)
unioniin sijoittautuneisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka hoitavat yhtä tai useampaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, riippumatta siitä, ovatko nämä rahastot sijoittautuneet unioniin vai eivät;
b)
unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka hoitavat yhtä tai useampaa unioniin sijoittautunutta vaihtoehtoista sijoitusrahastoa; ja
c)
unionin ulkopuolelle sijoittautuneisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka markkinoivat yhtä tai useampaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa unionissa, riippumatta siitä, onko rahasto sijoittautunut unioniin vai ei.
2. Tämän artiklan 1 kohdan soveltamisen kannalta merkitystä ei ole seuraavalla:
a)
onko vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tyypiltään avoin vai suljettu;
b)
onko vaihtoehtoinen sijoitusrahasto perustettu sopimusoikeudellisten säännösten, trusteja koskevien säännösten tai yhtiöjärjestyksen nojalla vai onko sillä jokin muu oikeudellinen muoto;
c)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan oikeudellisella muodolla.
3. Direktiiviä ei sovelleta seuraaviin yhteisöihin:
a)
holdingyhtiöt;
b)
ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavat laitokset, jotka kuuluvat direktiivin 2003/41/EY soveltamisalaan, mukaan luettuina soveltuvin osin tuon direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut mainittujen laitosten hallinnoinnista vastaavat ja niiden puolesta toimivat hyväksytyt yhteisöt tai mainitun direktiivin 19 artiklan 1 kohdan nojalla nimetyt omaisuudenhoitajat, jos ne eivät hoida vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja;
c)
ylikansalliset laitokset, kuten Euroopan keskuspankki, Euroopan investointipankki, Euroopan kehitysrahoituslaitokset, kahdenväliset kehityspankit, Maailmanpankki, Kansainvälinen valuuttarahasto ja Euroopan investointirahasto sekä muut ylikansalliset laitokset ja niiden kaltaiset kansainväliset järjestöt, jotka hoitavat yhtä tai useampaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, ja sikäli kuin kyseiset vaihtoehtoiset sijoitusrahastot toimivat yleisen edun mukaisesti;
d)
kansalliset keskuspankit;
e)
kansalliset, alueelliset ja paikalliset hallitukset ja elimet tai muut laitokset, jotka hoitavat sosiaaliturva- ja eläkejärjestelmiä tukevia rahastoja;
f)
henkilöstöedustus- tai henkilöstön talletusjärjestelmät;
g)
arvopaperistamiserillisyhtiöt.
4. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimet varmistaakseen, että 1 kohdassa tarkoitetut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat noudattavat kaiken aikaa tätä direktiiviä.
3 artikla
Poikkeukset
1. Tätä direktiiviä ei sovelleta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jos ne hoitavat yhtä tai useampaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, jonka ainoita sijoittajia ovat hoitajat itse tai hoitajien emoyritykset tai tytäryritykset taikka näiden emoyritysten muut tytäryritykset, edellyttäen, että mikään näistä sijoittajista ei itse ole vaihtoehtoinen sijoitusrahasto.
2. Seuraaviin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastojen hoitajiin sovelletaan ainoastaan tämän artiklan 3 ja 4 kohtaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 46 artiklan soveltamista:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat, jotka joko suoraan tai välillisesti sellaisen yhtiön kautta, johon mainittu hoitaja on sidoksissa yhteisen liikkeenjohdon tai määräysvallan taikka merkittävän suoran tai välillisen omistuksen perusteella, hoitavat sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkuja, joiden hoidetut varat, vivutuksella hankitut varat mukaan luettuina, eivät yhteensä ylitä 100 miljoonan euron rajaa; tai
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat, jotka joko suoraan tai välillisesti sellaisen yhtiön kautta, johon mainittu hoitaja on sidoksissa yhteisen liikkeenjohdon tai määräysvallan taikka merkittävän suoran tai välillisen omistuksen perusteella, hoitavat sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkuja, joiden hoidetut varat eivät yhteensä ylitä 500 miljoonan euron rajaa, kun rahastojen salkut muodostuvat vaihtoehtoisista sijoitusrahastoista, jotka ovat vivuttamattomia ja joissa oikeutta vaatia lunastusta ei voi käyttää viiteen vuoteen kuhunkin rahastoon tehdystä alkusijoituksesta lukien.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 kohdassa tarkoitettujen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on ainakin
a)
rekisteröidyttävä kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille;
b)
annettava rekisteröinnin yhteydessä tunnistetiedot itsestään ja hoitamistaan vaihtoehtoisista sijoitusrahastoista kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille;
c)
annettava rekisteröinnin yhteydessä tiedot hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoitusstrategioista kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille;
d)
toimitettava säännöllisesti kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille tiedot tärkeimmistä välineistä, joilla ne käyvät kauppaa, sekä hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tärkeimmistä sijoituskohteista ja merkittävimmistä riskikeskittymistä, jotta toimivaltaiset viranomaiset voivat tehokkaasti valvoa järjestelmäriskejä, ja
e)
ilmoitettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille, jos ne eivät enää täytä 2 kohdassa tarkoitettuja edellytyksiä.
Tämän kohdan ja tämän artiklan 2 kohdan soveltaminen ei rajoita jäsenvaltioiden hyväksymien tiukempien sääntöjen soveltamista 2 kohdassa tarkoitettuihin hoitajiin.
Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimet varmistaakseen, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja hakee toimilupaa 30 kalenteripäivän kuluessa tässä direktiivissä säädettyjä menettelyjä noudattaen, jos 2 kohdassa tarkoitetut edellytykset eivät enää täyty.
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitetuilla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajilla ei ole tämän direktiivin mukaisesti myönnettyjä oikeuksia, paitsi jos hoitaja päättää hakea tämän direktiivin mukaista kohtelua. Jos hoitaja hakee direktiivin mukaista kohtelua, sovelletaan koko direktiiviä, jollei siinä säädetyistä poikkeuksista muuta johdu.
5. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä täsmentääkseen menettelyt niitä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia varten, jotka päättävät hakea tämän direktiivin mukaista kohtelua 4 kohdan nojalla. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 59 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
6. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään
a)
edellä 2 kohdassa tarkoitettujen rajojen laskentatapa ja sellaisten vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja hoitavien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien kohtelu, joiden hoitamat varat, vivutuksella hankitut varat mukaan luettuina, tilapäisesti ylittävät ja/tai alittavat kyseisen rajan saman kalenterivuoden aikana;
b)
edellä 2 kohdassa tarkoitettujen yhteisöjen velvoitteet rekisteröityä ja toimittaa tietoja, jotta järjestelmäriskejä voidaan valvoa tehokkaasti 3 kohdan mukaisesti; ja
c)
velvoitteet ilmoittaa asiasta toimivaltaisille viranomaisille 3 kohdan mukaisesti.
4 artikla
Määritelmät
1. Tässä direktiivissä käytetään seuraavia määritelmiä:
a)
’vaihtoehtoisilla sijoitusrahastoilla’ tarkoitetaan sellaisia yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä, niiden alarahastot mukaan luettuina,
i)
jotka hankkivat pääomaa useilta sijoittajilta sijoittaakseen ne määritellyn sijoituspolitiikan mukaisesti kyseisten sijoittajien eduksi ja
ii)
joilta ei edellytetä 2009/65/EY 5 artiklan mukaista toimilupaa;
b)
’vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajilla’ tarkoitetaan oikeushenkilöitä, joiden säännöllistä liiketoimintaa on vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoito;
c)
’sivuliikkeellä’ tarkoitetaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ollessa kyseessä liiketoimipaikkaa, joka on osa hoitajaa, joka ei ole oikeushenkilö ja joka tarjoaa palveluja, joiden tarjoamiseen kyseinen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on saanut toimiluvan; kaikkia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan samaan jäsenvaltioon perustamia liiketoimipaikkoja pidetään yhtenä sivuliikkeenä silloin, kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sääntömääräinen kotipaikka on toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa;
d)
’voitonjako-osuudella’ tarkoitetaan sellaista osuutta vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tuotosta, joka on kertynyt vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle korvauksena rahaston hoidosta, lukuun ottamatta mitään sellaista osuutta rahaston tuotoista, joka on kertynyt hoitajalle tuottona hoitajan rahastoon tekemistä sijoituksista;
e)
’läheisillä sidoksilla’ tarkoitetaan tilannetta, jossa kahden tai useamman luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön välillä on sidoksena
i)
omistusyhteys eli suora tai määräysvallan kautta välillinen vähintään 20 prosentin omistusosuus yrityksen äänioikeuksista tai pääomasta;
ii)
13 päivänä kesäkuuta 1983 annetun seitsemännen neuvoston direktiivin 83/349/ETY (22) 1 artiklassa tarkoitettu määräysvalta eli emoyrityksen ja tytäryrityksen välinen sidos, tai samankaltainen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön ja yrityksen välinen sidos; tätä alakohtaa sovellettaessa myös mahdollinen tytäryrityksen tytäryritys katsotaan näiden tytäryritysten emoyrityksen tytäryritykseksi.
Kun vähintään kaksi luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä on määräysvallan kautta pysyvästi sidoksissa samaan henkilöön, näiden henkilöiden välillä katsotaan niin ikään olevan läheinen sidos;
f)
’toimivaltaisilla viranomaisilla’ tarkoitetaan jäsenvaltioiden kansallisia viranomaisia, joilla on toimivalta lain tai muun säädöksen perusteella valvoa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia;
g)
’toimivaltaisilla viranomaisilla’ tarkoitetaan säilytysyhteisöjen ollessa kyseessä
i)
direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 4 kohdassa määriteltyjä toimivaltaisia viranomaisia, jos säilytysyhteisö on tuon direktiivin mukaisen toimiluvan saanut luottolaitos;
ii)
direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 22 alakohdassa määriteltyjä toimivaltaisia viranomaisia, jos säilytysyhteisö on tuon direktiivin mukaisen toimiluvan saanut sijoituspalveluyritys;
iii)
säilytysyhteisön kotijäsenvaltion kansallisia viranomaisia, joilla on toimivalta lain tai muun säädöksen perusteella valvoa tämän direktiivin 21 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan c alakohdassa tarkoitettuja laitosten ryhmiä, jos säilytysyhteisö kuuluu tällaiseen laitosten ryhmään;
iv)
sen jäsenvaltion, jossa tämän direktiivin 21 artiklan 3 kohdan kolmannessa alakohdassa tarkoitetulla yhteisöllä on sääntömääräinen kotipaikka, kansallisia viranomaisia, joilla on toimivalta lain tai muun säädöksen perusteella valvoa tällaisia yhteisöjä, tai virallista elintä, jolla on toimivalta rekisteröidä tällainen yhteisö tai valvoa sitä siihen sovellettavien ammattisääntöjen nojalla, jos säilytysyhteisö on tällainen yhteisö;
v)
sen kolmannen maan asianomaisia kansallisia viranomaisia, jossa säilytysyhteisöllä on sääntömääräinen kotipaikka, jos säilytysyhteisö nimetään unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säilytysyhteisöksi tämän direktiivin 21 artiklan 5 kohdan b alakohdan mukaisesti eikä se kuulu tämän alakohdan i-iv alakohdan soveltamisalaan;
h)
’unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimivaltaisilla viranomaisilla’ tarkoitetaan jäsenvaltion kansallisia viranomaisia, joilla on toimivalta lain tai muun säädöksen perusteella valvoa vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja;
i)
’määräysvallalla’ tarkoitetaan direktiivin 83/349/ETY 1 artiklassa määriteltyä määräysvaltaa;
j)
’sijoittautuneella’ tarkoitetaan
i)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien ollessa kyseessä sitä, että niillä on sääntömääräinen kotipaikka sijoittautumispaikassa;
ii)
vaihtoehtoisen sijoitusrahastojen ollessa kyseessä sitä, että se on saanut toimiluvan tai on rekisteröity sijoittautumispaikassa, tai jos rahasto ei ole saanut toimilupaa tai sitä ei ole rekisteröity, sitä, että sillä on sääntömääräinen kotipaikka sijoittautumispaikassa;
iii)
säilytysyhteisön ollessa kyseessä sitä, että sillä on sääntömääräinen kotipaikka tai sivuliike sijoittautumispaikassa;
iv)
laillisten edustajien, jotka ovat oikeushenkilöitä, ollessa kyseessä sitä, että näillä on sääntömääräinen kotipaikka tai sivuliike sijoittautumispaikassa, ja
v)
laillisten edustajien, jotka ovat luonnollisia henkilöitä, ollessa kyseessä sitä, että näillä on kotipaikka sijoittautumispaikassa;
k)
’unioniin sijoittautuneella vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla’ tarkoitetaan
i)
vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, joka on saanut toimiluvan tai on rekisteröity jäsenvaltiossa sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, tai
ii)
vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, joka ei ole saanut toimilupaa tai jota ei ole rekisteröity jäsenvaltiossa mutta jolla on sääntömääräinen kotipaikka ja/tai keskustoimipaikka jäsenvaltiossa;
l)
’unioniin sijoittautuneella vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla’ tarkoitetaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa, jolla on sääntömääräinen kotipaikka jäsenvaltiossa;
m)
’syöttörahastona toimivalla vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla’ tarkoitetaan vaihtoehtoista sijoitusrahastoa,
i)
joka sijoittaa vähintään 85 prosenttia varoistaan toisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston (kohderahastona toimivan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston) osuuksiin tai osakkeisiin;
ii)
joka sijoittaa vähintään 85 prosenttia varoistaan useampaan kuin yhteen kohderahastona toimivaan vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon, jos kyseisillä rahastoilla on samanlaiset sijoitusstrategiat; tai
iii)
jolla muuten on tällaisessa kohderahastona toimivassa vaihtoehtoisessa sijoitusrahastossa positio, joka muodostaa vähintään 85 prosenttia sen varoista;
n)
’rahoitusvälineellä’ tarkoitetaan direktiivin 2004/39/EY liitteessä I olevassa C osassa olevan määritelmän mukaista välinettä;
o)
’holdingyhtiöllä’ tarkoitetaan yhtiötä, jolla on osakkeenomistuksia yhdessä tai useammassa muussa yhtiössä, jonka kaupallisena tarkoituksena on harjoittaa liiketoimintastrategiaa tai -strategioita tytäryritystensä, osakkuusyritystensä tai omistusyhteyksiensä kautta vaikuttaakseen niiden pitkän aikavälin arvoon, ja joka on yhtiö,
i)
joka toimii omaan lukuunsa ja jonka osakkeet on otettu kaupankäynnin kohteeksi säännellyillä markkinoilla unionissa; tai
ii)
jota ei ole perustettu pääasiassa tuottamaan tytäryritystensä tai osakkuusyritystensä myynnin avulla voittoa sijoittajilleen, mikä ilmenee sen vuosikertomuksesta tai muista virallisista asiakirjoista;
p)
’vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kotijäsenvaltiolla’ tarkoitetaan
i)
jäsenvaltiota, jossa vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on saanut toimiluvan tai on rekisteröity sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti, tai jos toimilupia tai rekisteröintejä on useita, jäsenvaltiota, jossa vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on saanut toimiluvan tai on rekisteröity ensimmäisen kerran; tai
ii)
jäsenvaltiota, jossa vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla on sääntömääräinen kotipaikka ja/tai keskustoimipaikka, jos se ei ole saanut toimilupaa eikä sitä ole rekisteröity jossakin jäsenvaltiossa;
q)
’vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltiolla’ tarkoitetaan jäsenvaltiota, jossa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on sääntömääräinen kotipaikka; unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien osalta kaikkia tämän direktiivin viittauksia ”vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltioon” pidetään viittauksina ”viitejäsenvaltioon” VII luvussa säädetyn mukaisesti;
r)
’vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavalla jäsenvaltiolla’ tarkoitetaan
i)
jäsenvaltiota, joka ei ole kotijäsenvaltio ja jossa unioniin sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja hoitaa unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja;
ii)
jäsenvaltiota, joka ei ole kotijäsenvaltio ja jossa unioniin sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja markkinoi unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita;
iii)
jäsenvaltiota, joka ei ole kotijäsenvaltio ja jossa unioniin sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja markkinoi unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita;
iv)
jäsenvaltiota, joka ei ole viitejäsenvaltio ja jossa unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja hoitaa unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja;
v)
jäsenvaltiota, joka ei ole viitejäsenvaltio ja jossa unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja markkinoi unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita; tai
vi)
jäsenvaltiota, joka ei ole viitejäsenvaltio ja jossa unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja markkinoi unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita;
s)
’perustamispääomalla’ tarkoitetaan direktiivin 2006/48/EY 57 artiklan ensimmäisen kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuja varoja;
t)
’liikkeeseenlaskijalla’ tarkoitetaan direktiivin 2004/109/EY 2 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettua liikkeeseenlaskijaa, jolla on sääntömääräinen kotipaikka unionissa ja jonka osakkeet on otettu kaupankäynnin kohteeksi direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitetuilla säännellyillä markkinoilla;
u)
’laillisella edustajalla’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä, jolla on kotipaikka, tai oikeushenkilöä, jolla on sääntömääräinen kotipaikka unionissa ja joka unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan nimenomaisesti nimeämänä toimii sen lukuun edustaen sitä unionissa viranomaisiin, asiakkaisiin, elimiin ja tällaisen hoitajan vastapuoliin nähden hoitajalla tämän direktiivin mukaisesti olevien velvoitteiden osalta;
v)
’vivutuksella’ tarkoitetaan menetelmää, jolla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja lisää hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston positiota joko rahaa tai arvopapereita lainaamalla, rahoitusjohdannaispositioihin sisältyvää vivutusta käyttämällä tai muulla tavalla;
w)
’vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoidolla’ tarkoitetaan vähintään liitteessä I olevassa 1 kohdan a tai b alakohdassa tarkoitettujen sijoitustenhoitotoimintojen suorittamista yhdelle tai useammalle vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle;
x)
’markkinoinnilla’ tarkoitetaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan aloitteesta tai lukuun tapahtuvaa sen hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksien tai osakkeiden suoraa tai välillistä tarjoamista tai kohdentamista sijoittajille, joiden kotipaikka tai sääntömääräinen kotipaikka on unionissa;
y)
’kohderahastona toimivalla vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla’ tarkoitetaan vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, johon toinen vaihtoehtoinen sijoitusrahasto sijoittaa tai jossa sillä on positio edellä olevan m alakohdan mukaisesti;
z)
’viitejäsenvaltiolla’ tarkoitetaan 37 artiklan 4 kohdan mukaisesti määriteltyä jäsenvaltiota;
aa)
’unionin ulkopuolelle sijoittautuneella vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla’ tarkoitetaan vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, joka ei ole unioniin sijoittautunut vaihtoehtoinen sijoitusrahasto;
ab)
’unionin ulkopuolelle sijoittautuneella vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla’ tarkoitetaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa, joka ei ole unioniin sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja;
ac)
’listaamattomalla yhtiöllä’ tarkoitetaan yhtiötä, jolla on sääntömääräinen kotipaikka unionissa ja jonka osakkeita ei ole otettu kaupankäynnin kohteeksi direktiivin 2004/39/EY 4 artiklan 1 kohdan 14 alakohdassa tarkoitetuilla säännellyillä markkinoilla;
ad)
’omilla varoilla’ tarkoitetaan direktiivin 2006/48/EY 56-67 artiklassa tarkoitettuja omia varoja;
ae)
’emoyrityksellä’ tarkoitetaan direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklassa määriteltyä emoyritystä;
af)
’päävälittäjällä’ tarkoitetaan luottolaitosta, säänneltyä sijoituspalveluyritystä tai toiminnan vakautta koskevan säätelyn ja jatkuvan valvonnan alaista muuta yhteisöä, joka tarjoaa palveluja ammattimaisille sijoittajille ensisijaisesti rahoitusvälineillä toteutettavien liiketoimien rahoittamiseksi tai toteuttamiseksi vastapuolena ja joka voi myös tarjota muita palveluja, kuten kauppojen selvitys- ja toimituspalveluja, säilytyspalveluja, arvopapereiden lainaksiantamista koskevia palveluja, räätälöityjä tekniikkapalveluja ja operatiivisia tukipalveluja;
ag)
’ammattimaisella sijoittajalla’ tarkoitetaan sijoittajaa, joka katsotaan ammattimaiseksi asiakkaaksi tai jota voidaan pyynnöstä kohdella ammattimaisena asiakkaana direktiivin 2004/39/EY liitteessä II tarkoitetulla tavalla;
ah)
’määräosuudella’ tarkoitetaan suoraa tai välillistä omistusosuutta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajassa, kun tämä osuus on vähintään 10 prosenttia pääomasta tai äänioikeuksista direktiivin 2004/109/EY 9 ja 10 artiklan mukaisesti ottaen huomioon osuuden yhteen laskemista koskevat, mainitun direktiivin 12 artiklan 4 ja 5 kohdassa säädetyt ehdot tai kun sen nojalla on mahdollista vaikuttaa huomattavasti sen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan johtamiseen, jossa omistusosuus on;
ai)
’työntekijöiden edustajilla’ tarkoitetaan työntekijöiden edustajia sellaisina kuin ne tai heidät määritellään direktiivin 2002/14/EY 2 artiklan e alakohdassa;
aj)
’vähittäissijoittajalla’ tarkoitetaan sijoittajaa, joka ei ole ammattimainen sijoittaja;
ak)
’tytäryrityksellä’ tarkoitetaan direktiivin 83/349/ETY 1 ja 2 artiklassa määriteltyä tytäryritystä;
al)
’valvontaviranomaisilla’ tarkoitetaan unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen ollessa kyseessä kolmannen maan kansallisia viranomaisia, joilla on toimivalta lain tai muun säädöksen perusteella valvoa vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja;
am)
’valvontaviranomaisilla’ tarkoitetaan unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien ollessa kyseessä kolmannen maan kansallisia viranomaisia, joilla on toimivalta lain tai muun säädöksen perusteella valvoa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia;
an)
’arvopaperistamiserillisyhtiöllä’ tarkoitetaan yhteisöä, jonka ainoana tarkoituksena on harjoittaa arvopaperistamisiin osallistuvien erityisyhteisöjen saamisia ja velkoja koskevista tilastoista 19 päivänä joulukuuta 2008 annetun Euroopan keskuspankin asetuksen (EY) N:o 24/2009 (23) 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua arvopaperistamista ja toteuttaa muita aiheellisia toimia sen suorittamiseksi;
ao)
’yhteissijoitusyrityksellä’ tarkoitetaan direktiivin 2009/65/EY 5 artiklan mukaisen toimiluvan saanutta siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavaa yritystä.
2. Tämän artiklan 1 kohdan ad alakohdan soveltamiseksi sijoituspalveluyritysten ja luottolaitosten omien varojen riittävyydestä 14 päivänä kesäkuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/49/EY (24) 13-16 artiklaa sovelletaan soveltuvin osin.
3. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään
a)
edellä 1 kohdan v alakohdassa määritellyt vivutusmenetelmät, mukaan luettuina mahdolliset vaihtoehtoisen sijoitusrahaston määräysvallassa olevat rahoitukselliset ja/tai oikeudelliset rakenteet, joissa on mukana kolmansia osapuolia; ja
b)
vivutuksen laskentatapa.
4. Euroopan valvontaviranomainen (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen), jäljempänä ’arvopaperimarkkinaviranomainen’, laatii teknisten sääntelystandardien luonnoksia määrittääkseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tyypit, kun se on tarpeen tämän direktiivin soveltamiseksi ja sen yhdenmukaisten soveltamisedellytysten varmistamiseksi.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklan mukaisesti.
5 artikla
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan määrittäminen
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kullakin tämän direktiivin soveltamisalan puitteissa hoidetulla vaihtoehtoisella sijoitusrahastolla on yksi ainoa hoitaja, joka vastaa sen varmistamisesta, että tätä direktiiviä noudatetaan. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi olla
a)
ulkopuolinen hoitaja, joka on vaihtoehtoisen sijoitusrahaston nimeämä tai sen lukuun nimetty oikeushenkilö ja joka tämän nimeämisen kautta vastaa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoidosta, jäljempänä ’ulkopuolinen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja’; tai
b)
vaihtoehtoinen sijoitusrahasto itse, jolla on tällöin oltava toimilupa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajana toimimiseen, jos rahaston oikeudellinen muoto mahdollistaa sisäisen hoitamisen ja jos sen hallintoelin päättää olla nimeämättä ulkopuolista hoitajaa.
2. Jos ulkopuolinen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei pysty varmistamaan niiden tämän direktiivin vaatimusten täyttämistä, joista rahasto tai sen lukuun toimiva toinen yhteisö on vastuussa, sen on ilmoitettava asiasta välittömästi kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille ja soveltuvin osin asianomaisen unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimivaltaisille viranomaisille. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava kyseistä hoitajaa toteuttamaan tarvittavat toimet tilanteen korjaamiseksi.
3. Jos vaatimuksia ei täytetä tällaisista 2 kohdassa tarkoitetuista toimista huolimatta ja kun kyseessä on unioniin sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja tai unioniin sijoittautunut vaihtoehtoinen sijoitusrahasto, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava tätä eroamaan kyseisen rahaston hoitajan tehtävistä. Tässä tapauksessa kyseistä rahastoa ei saa enää markkinoida unionissa. Jos kyse on unionin ulkopuolelle sijoittautunutta vaihtoehtoista sijoitusrahastoa hoitavasta, unionin ulkopuolelle sijoittautuneesta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajasta, kyseistä rahastoa ei saa enää markkinoida unionissa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava asiasta välittömästi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
II LUKU
TOIMILUVAN MYÖNTÄMINEN VAIHTOEHTOISTEN SIJOITUSRAHASTOJEN HOITAJILLE
6 artikla
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toiminnan aloittamista koskevat edellytykset
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, etteivät vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat hoida vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, ellei niillä ole tämän direktiivin mukaista toimilupaa.
Tämän direktiivin mukaisesti toimiluvan saaneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on kaiken aikaa täytettävä siinä säädetyt toimiluvan myöntämisen edellytykset.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, ettei ulkopuolinen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja harjoita muuta kuin tämän direktiivin liitteessä I tarkoitettua toimintaa ja yhteissijoitusyritysten hoitoa direktiivin 2009/65/EY mukaisesti myönnetyn toimiluvan nojalla.
3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, ettei sisäisesti hoidettu vaihtoehtoinen sijoitusrahasto harjoita muuta toimintaa kuin kyseisen rahaston sisäistä hoitoa liitteen I mukaisesti.
4. Poiketen siitä, mitä 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltiot voivat antaa ulkopuoliselle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle toimiluvan seuraavien palvelujen tarjoamiseen:
a)
sijoitussalkkujen hoito, eläkerahastojen ja ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavien laitosten direktiivin 2003/41/EY 19 artiklan 1 kohdan mukaisesti omistamien sijoitussalkkujen hoito mukaan luettuna, sijoittajien antamien valtuutusten mukaisesti, harkinnanvaraisesti ja asiakaskohtaisesti;
b)
liitännäispalveluina
i)
sijoitusneuvontaa;
ii)
yhteissijoitusyritysten osakkeiden tai osuuksien säilytystä ja hallinnointia;
iii)
rahoitusvälinettä koskevien toimeksiantojen vastaanottamista ja välittämistä.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille ei saa myöntää tämän direktiivin mukaista toimilupaa
a)
tarjota ainoastaan 4 kohdassa tarkoitettuja palveluja;
b)
tarjota 4 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja liitännäispalveluja ilman toimilupaa tarjota myös 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja palveluja;
c)
harjoittaa ainoastaan liitteessä I olevassa 2 kohdassa tarkoitettua toimintaa tai
d)
tarjota liitteessä I olevan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja palveluja tarjoamatta myös liitteessä I olevan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuja palveluja, tai päinvastoin.
6. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen palvelujen tarjoamiseen sovelletaan direktiivin 2004/39/EY 2 artiklan 2 kohtaa sekä 12, 13 ja 19 artiklaa.
7. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat toimittavat kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille tiedot, joita ne tarvitsevat valvoakseen kaiken aikaa tässä direktiivissä tarkoitettujen edellytysten täyttymistä.
8. Direktiivin 2004/39/EY nojalla toimiluvan saaneilta sijoituspalveluyrityksiltä ja direktiivin 2006/48/EY nojalla toimiluvan saaneilta luottolaitoksilta ei vaadita tämän direktiivin mukaista toimilupaa vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin liittyvien sijoituspalvelujen, kuten yksilöllisen salkunhoidon, tarjoamiseen. Sijoituspalveluyritykset voivat kuitenkin suoraan tai välillisesti tarjota tai kohdentaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksia tai osakkeita vain unionissa oleville sijoittajille ainoastaan siinä laajuudessa kuin osuuksia tai osakkeita voidaan markkinoida tämän direktiivin mukaisesti.
7 artikla
Toimilupahakemus
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat hakevat toimilupaa kotijäsenvaltionsa toimivaltaisilta viranomaisilta.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että toimilupaa hakeva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja toimittaa kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille seuraavat itseään koskevat tiedot:
a)
tiedot henkilöistä, jotka tosiasiallisesti harjoittavat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan liiketoimintaa;
b)
tiedot sen osakkeenomistajina tai jäseninä suoraan tai välillisesti olevista luonnollista henkilöistä tai oikeushenkilöistä, joilla on määräosuus, sekä näiden määräosuuksien määrät;
c)
toimintaohjelma, jossa esitetään vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan organisaatiorakenne sekä tiedot siitä, miten se aikoo täyttää II, III, IV luvun ja soveltuvin osin V, VI, VII ja VIII luvun mukaiset velvoitteensa;
d)
tiedot palkka- ja palkkiopolitiikasta ja -käytännöistä 13 artiklan mukaisesti;
e)
tiedot järjestelyistä, joilla toimintoja on siirretty ja siirretty edelleen kolmansien osapuolten hoidettaviksi 20 artiklassa tarkoitetulla tavalla.
3. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että toimilupaa hakeva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja toimittaa kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille myös seuraavat tiedot vaihtoehtoisista sijoitusrahastoista, joita se aikoo hoitaa:
a)
tiedot sijoitusstrategioista, mukaan luettuina kohderahastojen tyypit, jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on rahastojen rahasto, ja vivutuksen käyttöä koskevasta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan politiikasta sekä niiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen riskiprofiileista ja muista ominaispiirteistä, joita se hoitaa tai aikoo hoitaa, mukaan luettuina tiedot jäsenvaltioista tai kolmansista maista, joihin tällaiset rahastot ovat sijoittautuneet tai joihin niiden on määrä sijoittautua;
b)
tiedot siitä, minne kohderahastona toimiva vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on sijoittautunut, jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto toimii syöttörahastona;
c)
rahaston säännöt tai perustamisasiakirjat kustakin vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, jota se aikoo hoitaa;
d)
tiedot järjestelyistä, joita on tehty säilytysyhteisön nimeämiseksi 21 artiklan mukaisesti kustakin vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, jota se aikoo hoitaa;
e)
mahdolliset 23 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut lisätiedot kustakin vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, jota se hoitaa tai aikoo hoitaa.
4. Kun rahastoyhtiö on saanut toimiluvan direktiivin 2009/65/EY nojalla, jäljempänä ’yhteissijoitusyrityksiä koskevan direktiivin mukainen rahastoyhtiö’, ja se hakee toimilupaa toimia tämän direktiivin mukaisena vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajana, toimivaltaiset viranomaiset eivät saa edellyttää yhteissijoitusyrityksiä koskevan direktiivin mukaisen rahastoyhtiön toimittavan tietoja tai asiakirjoja, jotka yhteissijoitusyrityksiä koskevan direktiivin mukainen rahastoyhtiö on jo toimittanut hakiessaan direktiivin 2009/65/EY mukaista toimilupaa, edellyttäen, että tällaiset tiedot tai asiakirjat ovat edelleen ajantasaisia.
5. Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava neljännesvuosittain arvopaperimarkkinaviranomaiselle tämän luvun mukaisesti myönnetyistä tai peruutetuista toimiluvista.
Arvopaperimarkkinaviranomainen pitää julkista keskusrekisteriä, joka sisältää tiedot kustakin tämän direktiivin mukaisesti toimiluvan saaneesta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajasta, luettelon tällaisten hoitajien hoitamista ja/tai markkinoimista vaihtoehtoisista sijoitusrahastoista unionissa ja tiedot kunkin tällaisen hoitajan toimivaltaisesta viranomaisesta. Rekisteri on asetettava saataville sähköisessä muodossa.
6. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan johdonmukaisen harmonisoinnin varmistamiseksi laatia teknisten sääntelystandardien luonnoksia täsmentääkseen toimivaltaisille viranomaisille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimilupahakemuksessa toimitettavat tiedot, mukaan luettuna toimintaohjelma.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten sääntelystandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklan mukaisesti.
7. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan yhdenmukaisten soveltamisedellytysten varmistamiseksi laatia teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksia määrittääkseen vakiolomakkeet, -mallit ja -menettelyt 6 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettujen tietojen toimittamista varten.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 15 artiklan mukaisesti.
8 artikla
Toimiluvan myöntämisen edellytykset
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät myönnä toimilupaa:
a)
elleivät ne katso, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja pystyy täyttämään tässä direktiivissä asetetut ehdot;
b)
ellei vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on riittävästi perustamispääomaa ja omia varoja 9 artiklan mukaisesti;
c)
elleivät vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan liiketoimintaa tosiasiallisesti harjoittavat henkilöt ovat riittävän hyvämaineisia ja riittävän kokeneita myös sen hoitamien rahastojen sijoitusstrategioiden osalta, kyseisten henkilöiden ja heidän seuraajiensa nimet on viipymättä ilmoitettava hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, ja vähintään kahden edellä mainitut edellytykset täyttävän henkilön on tehtävä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan liiketoiminnan harjoittamista koskevat päätökset;
d)
elleivät vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan osakkeenomistajat tai jäsenet, joilla on määräosuuksia, ovat soveltuvia ottaen huomioon tarpeen varmistaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan moitteeton ja huolellinen hoito; ja
e)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan keskustoimipaikka ja sääntömääräinen kotipaikka sijaitsevat samassa jäsenvaltiossa.
Toimilupa on voimassa kaikissa jäsenvaltioissa.
2. Muiden asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia on kuultava ennen toimiluvan myöntämistä seuraaville vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille:
a)
toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen toisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, yhteissijoitusyrityksiä koskevan direktiivin mukaisen rahastoyhtiön, sijoituspalveluyrityksen, luottolaitoksen tai vakuutusyrityksen tytäryritys;
b)
toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneen toisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, yhteissijoitusyrityksiä koskevan direktiivin mukaisen rahastoyhtiön, sijoituspalveluyrityksen, luottolaitoksen tai vakuutusyrityksen emoyrityksen tytäryritys; ja
c)
yhtiö, jossa määräysvaltaa käyttävät samat luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt, jotka käyttävät määräysvaltaa toisessa jäsenvaltiossa toimiluvan saaneessa toisessa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajassa, yhteissijoitusyrityksiä koskevan direktiivin mukaisessa rahastoyhtiössä, sijoituspalveluyrityksessä, luottolaitoksessa tai vakuutusyrityksessä.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on evättävä toimilupa, jos ne eivät käytännössä pysty hoitamaan valvontatehtäväänsä jostain seuraavista syistä:
a)
läheiset sidokset vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja muiden luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden välillä;
b)
kolmannen maan lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset, joita sovelletaan luonnolliseen henkilöön tai oikeushenkilöön, johon vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on läheiset sidokset;
c)
kyseisten lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten täytäntöönpanoon liittyvät vaikeudet.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat rajoittaa toimilupaa, erityisesti kun kyse on niiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoitusstrategioista, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja saa hoitaa.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava hakijalle kirjallisesti kolmen kuukauden kuluessa täydellisen hakemuksen jättämisestä, onko toimilupa myönnetty. Toimivaltaiset viranomaiset voivat pidentää määräaikaa enintään kolmella kuukaudella, jos ne katsovat sen tarpeelliseksi tapauksen erityisolosuhteiden vuoksi, ja ilmoitettuaan siitä asiaankuuluvasti vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle.
Tämän kohdan soveltamiseksi hakemus katsotaan täydelliseksi, jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on toimittanut vähintään 7 artiklan 2 kohdan a-d alakohdassa ja 7 artiklan 3 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitetut tiedot.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat voivat aloittaa sellaisten rahastojen hoitamisen, joilla on 7 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisessa hakemuksessa kuvattuja sijoitusstrategioita, kotijäsenvaltiossaan heti, kun toimilupa on myönnetty, mutta aikaisintaan kuukauden kuluttua siitä, kun ne ovat toimittaneet 7 artiklan 2 kohdan e alakohdassa ja 7 artiklan 3 kohdan c, d ja e alakohdassa tarkoitetut mahdollisesti puuttuvat tiedot.
6. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan johdonmukaisen harmonisoinnin varmistamiseksi laatia teknisten sääntelystandardien luonnoksia täsmentääkseen
a)
vaihtoehtoisiin sijoitusrahaston hoitajiin 3 kohdan nojalla sovellettavat vaatimukset;
b)
osakkeenomistajiin ja jäseniin, joilla on 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettuja määräosuuksia, sovellettavat vaatimukset;
c)
syyt, jotka voivat estää toimivaltaisten viranomaisten valvontatehtävien tehokkaan hoitamisen.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten sääntelystandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklan mukaisesti.
9 artikla
Perustamispääoma ja omat varat
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla, joka on sisäisesti hoidettu rahasto, on vähintään 300 000 euron perustamispääoma.
2. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja nimetään rahastojen ulkopuoliseksi hoitajaksi, sillä on oltava vähintään 125 000 euron perustamispääoma.
3. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen salkkujen arvo ylittää 250 miljoonaa euroa, kyseisen hoitajan on lisättävä omien varojensa määrää. Omien lisävarojen määrän on oltava 0,02 prosenttia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan salkkujen arvon siitä määrästä, joka ylittää 250 miljoonaa euroa, mutta perustamispääoman ja lisävarojen vaadittava kokonaismäärä ei kuitenkaan saa ylittää 10:tä miljoonaa euroa.
4. Edellä olevan 3 kohdan soveltamiseksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien vaihtoehtoiset sijoitusrahastot, myös ne rahastot, joiden osalta se on 20 artiklan mukaisesti siirtänyt toiminnon toisen hoidettavaksi, mutta lukuun ottamatta niiden rahastojen salkkuja, joiden hoito on sille siirretty, katsotaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan salkuiksi.
5. Edellä olevasta 3 kohdasta riippumatta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan omien varojen määrä ei koskaan saa alittaa määrää, jota edellytetään direktiivin 2006/49/EY 21 artiklan nojalla.
6. Jäsenvaltiot voivat antaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille luvan alittaa 3 kohdassa tarkoitetun omien lisävarojen määrä enintään 50 prosentilla, jos niillä on sellaisen luottolaitoksen tai vakuutusyrityksen antama takaus vastaavalle määrälle, jonka sääntömääräinen kotipaikka on jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa, jossa kyseiseen luottolaitokseen tai vakuutusyritykseen sovelletaan toiminnan vakautta koskevia sääntöjä, joiden toimivaltaiset viranomaiset katsovat vastaavan unionin lainsäädännössä asetettuja vaatimuksia.
7. Ammatillisiin vastuihin liittyvien sellaisten mahdollisten riskien kattamiseksi, joita aiheutuu vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tämän direktiivin nojalla harjoittamasta toiminnasta, sekä sisäisesti hoidetulla vaihtoehtoisilla sijoitusrahastoilla että ulkopuolisilla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajilla
a)
on oltava omia lisävaroja määrä, joka on asianmukainen ammattitoimintaan liittyvästä huolimattomuudesta aiheutuvien vastuihin liittyvien mahdollisten riskien kattamiseksi; tai
b)
on oltava sellainen ammatillinen vastuuvakuutus ammattitoimintaan liittyvästä huolimattomuudesta aiheutuvien vastuiden varalta, joka on asianmukainen katettavien riskien osalta.
8. Omat varat, mukaan luettuina 7 kohdan a alakohdassa tarkoitetut omat lisävarat, on sijoitettava rahavaroihin tai lyhyellä aikavälillä helposti rahaksi muunnettaviin varoihin, eivätkä ne saa sisältää spekulatiivisia omaisuuseriä.
9. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään tämän artiklan 7 kohtaan liittyen
a)
riskit, jotka omien lisävarojen tai ammatillisen vastuuvakuutuksen on katettava;
b)
edellytykset omien lisävarojen asianmukaisuuden tai ammatillisen vastuuvakuutuksen kattavuuden määrittämiseksi; ja
c)
edellä omien lisävarojen tai ammatillisen vastuuvakuutuksen kattavuuden jatkuvien mukautusten määritystapa.
10. Edellä olevia 7 ja 8 kohtaa sekä 9 kohdan nojalla hyväksyttyjä delegoituja säädöksiä lukuun ottamatta tätä artiklaa ei sovelleta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka ovat myös yhteissijoitusyritystä hoitavia rahastoyhtiöitä.
10 artikla
Muutokset toimiluvan soveltamisalaan
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat ilmoittavat kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille ennen muutosten täytäntöönpanoa kaikista olennaisista muutoksista alkuperäisen toimiluvan edellytyksiin, erityisesti olennaisista muutoksista 7 artiklassa tarkoitettuihin tietoihin.
2. Jos kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset päättävät rajoittaa muutoksia tai hylätä ne, niiden on ilmoitettava siitä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle yhden kuukauden kuluessa ilmoituksen vastaanottamisesta. Toimivaltaiset viranomaiset voivat pidentää määräaikaa enintään yhdellä kuukaudella, jos ne katsovat sen tarpeelliseksi tapauksen erityisolosuhteiden vuoksi, ja ilmoitettuaan siitä asiaankuuluvasti vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle. Muutokset toteutetaan, jos asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset eivät vastusta muutoksia kyseisen arviointijakson aikana.
11 artikla
Toimiluvan peruuttaminen
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat peruuttaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle myönnetyn toimiluvan, jos kyseinen hoitaja:
a)
ei harjoita toimiluvan mukaista toimintaa 12 kuukauden kuluessa, luopuu nimenomaisesti toimiluvasta tai ei ole harjoittanut tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvaa toimintaa kuuden edeltäneen kuukauden aikana, paitsi jos kyseinen jäsenvaltio on säätänyt, että näissä tapauksissa toimilupa raukeaa;
b)
on saanut toimiluvan valheellisen ilmoituksen perusteella tai muilla epärehellisillä keinoilla;
c)
ei enää täytä toimiluvan myöntämisen edellytyksiä;
d)
ei enää täytä direktiivin 2006/49/EY mukaisia vaatimuksia silloin, kun sen toimilupa kattaa myös tämän direktiivin 6 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetut harkinnanvaraiset salkunhoitopalvelut;
e)
on vakavasti ja järjestelmällisesti rikkonut tämän direktiivin nojalla annettuja säännöksiä; tai
f)
kuuluu niihin tapauksiin, joissa kansallisessa lainsäädännössä säädetään toimiluvan peruuttamisesta tämän direktiivin soveltamisalaan kuulumattomien seikkojen osalta.
III LUKU
VAIHTOEHTOISTEN SIJOITUSRAHASTOJEN HOITAJIEN TOIMINTAEDELLYTYKSET
1 JAKSO
Yleiset vaatimukset
12 artikla
Yleiset periaatteet
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat kaiken aikaa täyttävät seuraavat edellytykset:
a)
toimittava rehellisesti, pätevästi, varovasti, huolellisesti ja oikeudenmukaisesti;
b)
toimittava hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai niiden sijoittajien etu ja markkinoiden häiriöttömyys huomioiden;
c)
otettava käyttöön liiketoimintansa asianmukaiseen harjoittamiseen tarvittavat resurssit ja menettelyt ja käytettävä niitä tehokkaasti;
d)
toteutettava kaikki kohtuullisiksi katsottavat toimenpiteet eturistiriitojen välttämiseksi ja, silloin kun ne eivät ole vältettävissä, kyseisten eturistiriitojen tunnistamiseksi, hallitsemiseksi ja valvomiseksi ja soveltuvin osin ilmoittamiseksi, jotta voidaan estää niitä vaikuttamasta haitallisesti rahastojen ja niiden sijoittajien etuihin ja varmistaa, että niiden hoitamia rahastoja kohdellaan tasapuolisesti;
e)
täytettävä kaikki niiden liiketoiminnan harjoittamiseen sovellettavat sääntelyvaatimukset edistääkseen hoitamiensa rahastojen tai niiden sijoittajien etua ja markkinoiden häiriöttömyyttä;
f)
kohdeltava kaikkia vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajia tasapuolisesti.
Yhdellekään vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittajalle ei saa antaa erityiskohtelua, jollei tällainen erityiskohtelu käy ilmi asianomaisen rahaston säännöistä tai perustamisasiakirjoista.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja, jonka toimilupa kattaa myös tämän direktiivin 6 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitetut harkinnanvaraiset salkunhoitopalvelut,
a)
ei saa sijoittaa asiakkaan koko salkkua tai sen osaa hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksiin tai osakkeisiin, jollei se saa tähän asiakkaalta etukäteen yleistä hyväksyntää;
b)
kuuluu 6 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen palvelujen osalta sijoittajien korvausjärjestelmistä 3 päivänä maaliskuuta 1997 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 97/9/EY (25) soveltamisalaan.
3. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään perusteet, joilla asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset arvioivat, täyttävätkö vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat 1 kohdan mukaiset velvoitteensa.
13 artikla
Palkat ja palkkiot
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajilla on niitä henkilöstöryhmiä varten, mukaan luettuina ylin johto, riskinottoa edellyttävissä tehtävissä toimivat, valvontatehtävissä toimivat sekä työntekijät, joiden saama kokonaispalkka tai -palkkio sijoittuu samaan palkka- ja palkkiohaarukkaan ylimmän johdon ja riskinottoa edellyttävissä tehtävissä toimivien kanssa, joiden ammatillisella toiminnalla on olennainen vaikutus niiden riskiprofiileihin tai niiden hoitamien rahastojen riskiprofiileihin, palkka- ja palkkiopolitiikka ja -käytännöt, jotka ovat sopusoinnussa moitteettoman ja tehokkaan riskienhallinnan kanssa ja edistävät sitä eivätkä kannusta riskinottoon, joka on ristiriidassa niiden hoitamien rahastojen riskiprofiilien tai rahastojen sääntöjen tai perustamisasiakirjojen kanssa.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on määritettävä palkka- ja palkkiopolitiikka ja -käytännöt liitteen II mukaisesti.
2. Arvopaperimarkkinaviranomainen varmistaa, että perustellusta palkka- ja palkkiopolitiikasta on olemassa suuntaviivoja, jotka ovat liitteen II mukaiset. Suuntaviivoissa on otettava huomioon rahoituspalvelualan palkka- ja palkkiopolitiikasta suosituksessa 2009/384/EY esitetyt moitteetonta palkka- ja palkkiopolitiikkaa koskevat periaatteet, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien koko ja niiden hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen koko, niiden sisäinen organisaatio sekä niiden toiminnan luonne, laajuus ja monitahoisuus. Arvopaperimarkkinaviranomainen tekee tiivistä yhteistyötä Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan pankkivalvontaviranomainen), jäljempänä ’pankkiviranomainen’, kanssa.
14 artikla
Eturistiriidat
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajilta kaikkia kohtuullisiksi katsottavia toimenpiteitä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoidon yhteydessä esiintyvien eturistiriitojen toteamiseksi seuraavien välillä:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja, mukaan luettuina sen johto, työntekijät ja kaikki siihen määräysvallan kautta suoraan tai välillisesti sidoksissa olevat henkilöt, ja sen hoitama vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai kyseisen rahaston sijoittajat;
b)
vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai kyseisen rahaston sijoittajat ja toinen vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai kyseisen rahaston sijoittajat;
c)
vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai kyseisen rahaston sijoittajat ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toinen asiakas;
d)
vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai kyseisen rahaston sijoittajat ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitama yhteissijoitusyritys tai kyseisen yhteissijoitusyrityksen sijoittajat; tai
e)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kaksi asiakasta.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on pidettävä yllä ja käytettävä tehokkaita organisaatio- ja hallintojärjestelyjä, joiden avulla ne voivat toteuttaa kaikki kohtuulliset toimenpiteet eturistiriitojen tunnistamiseksi, ehkäisemiseksi, hallitsemiseksi ja valvomiseksi, jotta eturistiriidat eivät vaikuttaisi haitallisesti vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen ja niiden sijoittajien etuihin.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on omassa toimintaympäristössään erotettava toisistaan tehtävät ja vastuut, joiden voidaan katsoa olevan keskenään yhteensopimattomia tai jotka voivat mahdollisesti aiheuttaa järjestelmällisiä eturistiriitoja. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on arvioitava, voiko niiden toimintaolosuhteisiin liittyä muita olennaisia eturistiriitoja, ja niiden on ilmoitettava niistä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittajille.
2. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan soveltamilla organisaatiojärjestelyillä, joiden tavoitteena on eturistiriitojen tunnistaminen, ehkäiseminen, hallinta ja valvominen, ei pystytä riittävällä tavalla varmistamaan, että sijoittajien etuihin kohdistuvat riskit vältetään, kyseisen hoitajan on selvästi ilmoitettava sijoittajille eturistiriitojen yleinen luonne tai lähteet ennen kuin se alkaa suorittaa liiketoimia niiden lukuun, sekä kehitettävä asianmukaiset periaatteet ja menettelyt.
3. Jos vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun toimiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja käyttää päävälittäjän palveluja, ehdot on vahvistettava kirjallisessa sopimuksessa. Sopimuksessa on määrättävä erityisesti mahdollisuudesta vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen siirtoon ja uudelleenkäyttöön, ja siinä on noudatettava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sääntöjä tai perustamisasiakirjoja. Sopimuksessa on määrättävä, että säilytysyhteisölle ilmoitetaan sopimuksesta.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on noudatettava asianmukaista pätevyyttä, varovaisuutta ja huolellisuutta niiden päävälittäjien valinnassa ja nimeämisessä, joiden kanssa sopimus on määrä tehdä.
4. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään
a)
1 kohdassa tarkoitettujen eturistiriitojen tyypit;
b)
kohtuullisiksi katsottavat toimenpiteet, jotka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien odotetaan toteuttavan rakenteita ja organisaatiota ja hallintoa koskevien menettelyjen osalta eturistiriitojen tunnistamiseksi, ehkäisemiseksi, hallitsemiseksi, valvomiseksi ja/tai ilmoittamiseksi.
15 artikla
Riskienhallinta
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on toiminnallisesti ja hierarkkisesti erotettava riskienhallintatoiminnot toimintayksiköistä, myös salkunhoitotoiminnoista.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tarkasteltava ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua riskienhallintatehtävien toiminnallista ja hierarkkista erottamista suhteellisuusperiaatteen mukaisesti, kuitenkin niin, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on joka tapauksessa pystyttävä osoittamaan, että erityiset suojatoimet eturistiriitojen varalta mahdollistavat riskienhallintatehtävien riippumattoman hoitamisen ja että riskienhallintaprosessi täyttää tämän artiklan vaatimukset ja on kauttaaltaan tehokas.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on sovellettava riittävää riskienhallintajärjestelmää, jotta ne voivat asianmukaisesti tunnistaa, mitata, hallita ja valvoa kaikkia olennaisia riskejä, jotka liittyvät kunkin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusstrategiaan ja joille kukin mainittu rahasto altistuu tai voi altistua.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on tarkasteltava riskienhallintajärjestelmiä asianmukaisin väliajoin, vähintään kerran vuodessa, ja mukautettava niitä tarvittaessa.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on vähintään
a)
toteutettava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun sijoittaessaan riittävä, dokumentoitu ja säännöllisesti päivitetty asianmukaisen huolellisuuden prosessi (due diligence -prosessi), jossa otetaan huomioon vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusstrategia, tavoitteet ja riskiprofiili;
b)
varmistettava, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kuhunkin sijoituspositioon liittyvät riskit ja niiden kokonaisvaikutus mainitun rahaston salkkuun voidaan jatkuvasti tunnistaa ja mitata ja niitä voidaan hallita ja valvoa asianmukaisesti, myös käyttämällä asianmukaisia stressitestimenetelmiä;
c)
varmistettava, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston riskiprofiili vastaa kyseisen rahaston säännöissä tai perustamisasiakirjoissa, esitteessä ja tarjousasiakirjoissa määriteltyä kokoa, salkkurakennetta ja sijoitusstrategiaa.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on vahvistettava vivutuksen enimmäistaso, jota ne voivat käyttää kunkin hoitamansa rahaston lukuun, sekä vivutusjärjestelyissä mahdollisesti annettavat oikeudet vakuuksien tai takausten uudelleenkäyttöön ottaen huomioon muiden muassa seuraavat seikat:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahaston tyyppi;
b)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston investointistrategia;
c)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston vivutuksen lähteet;
d)
sellaiset muut keskinäiset sidokset tai merkitykselliset suhteet muihin rahoituspalveluja tarjoaviin laitoksiin, jotka voivat aiheuttaa järjestelmäriskin;
e)
tarve rajoittaa positiota yksittäisessä vastapuolessa;
f)
se, missä määrin vivutus perustuu vakuuksiin;
g)
varojen ja vastuiden suhde;
h)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toiminnan laajuus, luonne ja määrä asianomaisilla markkinoilla.
5. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään
a)
riskienhallintajärjestelmät, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on käytettävä suhteessa riskeihin, joita ne ottavat hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen lukuun;
b)
riskienhallintajärjestelmän asianmukainen tarkasteluväli;
c)
se, miten riskienhallintatoiminto erotetaan toiminnallisesti ja hierarkkisesti toimintayksiköistä, myös salkunhoitotoiminnosta;
d)
erityiset suojatoimet 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettujen eturistiriitojen varalta;
e)
edellä 3 kohdassa tarkoitetut vaatimukset.
16 artikla
Maksuvalmiuden hoito
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on kunkin sellaisen hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta, joka ei ole vivuttamaton suljettu vaihtoehtoinen sijoitusrahasto, otettava käyttöön asianmukainen maksuvalmiudenhoitojärjestelmä ja tarvittavat menettelyt, jotta ne voivat valvoa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksuvalmiusriskiä ja jotta voidaan varmistaa, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusten maksuvalmiusprofiili vastaa sen velvoitteita.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on säännöllisesti suoritettava sellaisia stressitestejä tavanomaisissa ja poikkeuksellisissa maksuvalmiusolosuhteissa, joiden perusteella ne voivat arvioida ja valvoa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen maksuvalmiusriskiä.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on varmistettava, että kunkin niiden hoitaman rahaston sijoitusstrategia, maksuvalmiusprofiili ja lunastuspolitiikka ovat johdonmukaisia.
3. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään
a)
maksuvalmiuden hoitoa koskevat järjestelmät ja menettelyt; ja
b)
edellä 2 kohdassa tarkoitettu sijoitusstrategian, maksuvalmiusprofiilin ja lunastuspolitiikan yhdenmukaisuus.
17 artikla
Sijoittaminen arvopaperistamispositioihin
Jotta voidaan varmistaa yhdenmukaisuus eri aloilla ja poistaa ristiriidat sellaisten yhteisöjen, jotka uudelleenpaketoivat lainoja kaupattaviksi arvopapereiksi, ja direktiivin 2006/48/EY 4 artiklan 41 alakohdassa tarkoitettujen alullepanijoiden ja sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien, jotka sijoittavat näihin arvopapereihin tai muihin rahoitusvälineisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen lukuun, etujen välillä, komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joissa vahvistetaan vaatimukset seuraavilla aloilla:
a)
vaatimukset, jotka alullepanijan, järjestäjän tai alkuperäisen luotonantajan on täytettävä, jotta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi sijoittaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen lukuun kyseisentyyppisiin arvopapereihin tai muihin rahoitusvälineisiin, jotka on laskettu liikkeeseen 1 päivän tammikuuta 2011 jälkeen, mukaan luettuina vaatimukset, joilla varmistetaan, että alullepanijan, järjestäjän tai alkuperäisen luotonantajan itsellään pitämä nettomääräinen taloudellinen osuus on vähintään viisi prosenttia;
b)
laadulliset vaatimukset, jotka näihin arvopapereihin tai muihin rahoitusvälineisiin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen lukuun sijoittavan yhden tai useamman vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on täytettävä.
2 JAKSO
Toiminnan järjestämistä koskevat vaatimukset
18 artikla
Yleiset periaatteet
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja hyödyntää kaiken aikaa riittäviä ja tarkoituksenmukaisia henkilöresursseja ja teknisiä resursseja, jotka tarvitaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen asianmukaiseen hoitamiseen.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on erityisesti myös hoitajan hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston luonteen huomioon ottaen edellytettävä, että hoitajalla on moitteettomat hallinto- ja tilinpitomenettelyt, automaattisen tietojenkäsittelyn valvonta- ja suojajärjestelyt sekä riittävät sisäiset valvontajärjestelmät, mukaan luettuina erityisesti sen työntekijöiden henkilökohtaisia liiketoimia koskevat säännöt tai sen omaan lukuun sijoittamiseksi tehtyjen sijoitusten omistusta tai hoitoa koskevat säännöt, joiden avulla voidaan vähintään varmistaa, että jokaisesta liiketoimesta, jossa vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja on ollut osallisena, voidaan jälkikäteen todentaa sen alkuperä, osapuolet, luonne sekä toteuttamisaika ja -paikka ja että hoitajan hoitamien rahastojen varat sijoitetaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sääntöjen tai perustamisasiakirjojen ja voimassa olevan lainsäädännön mukaisesti.
2. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään 1 kohdassa tarkoitetut menettelyt ja järjestelyt.
19 artikla
Arvonmääritys
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on varmistettava, että kutakin niiden hoitamaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa varten otetaan käyttöön asianmukaisia ja yhdenmukaisia menettelyjä, jotta voidaan toteuttaa rahaston varojen asianmukainen ja riippumaton arvonmääritys tämän artiklan, sovellettavan kansallisen lainsäädännön sekä mainitun rahaston sääntöjen tai perustamisasiakirjojen mukaisesti.
2. Säännöt, joita sovelletaan varojen arvonmääritykseen ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuus- tai osakekohtaisen nettoarvon laskemiseen, on vahvistettava sen maan lainsäädännössä, johon mainittu rahasto on sijoittautunut, ja/tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säännöissä tai perustamisasiakirjoissa.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on myös varmistettava, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuus- tai osakekohtainen nettoarvo lasketaan ja ilmoitetaan sijoittajille tämän artiklan, sovellettavan kansallisen lainsäädännön sekä mainitun rahaston sääntöjen tai perustamisasiakirjojen mukaisesti.
Käytettävillä arvonmääritysmenettelyillä on varmistettava, että varojen arvo sekä osuus- tai osakekohtainen nettoarvo lasketaan vähintään kerran vuodessa.
Jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on tyypiltään avoin, kyseiset arvonmääritykset ja laskelmat on tehtävä sellaisin väliajoin, jotka ovat asianmukaisia vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hallussa olevien varojen ja sen liikkeeseenlasku- ja lunastusvälin kannalta.
Jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on tyypiltään suljettu, kyseiset arvonmääritykset ja laskelmat on tehtävä myös silloin, kun rahaston pääoma kasvaa tai vähenee.
Sijoittajille ilmoitetaan arvonmäärityksistä ja laskelmista rahaston säännöissä tai perustamisasiakirjoissa kuvatulla tavalla.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on varmistettava, että arvonmääritystoiminnosta huolehtii joko
a)
ulkopuolinen arvonmäärittäjä, joka on vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajasta ja muista henkilöistä, joilla on läheisiä sidoksia rahastoon tai hoitajaan, riippumaton oikeushenkilö tai luonnollinen henkilö; tai
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja itse edellyttäen, että arvonmääritystehtävät ovat toiminnallisesti riippumattomia salkunhoidosta ja palkka- ja palkkiopolitiikasta ja että muilla toimenpiteillä varmistetaan, että eturistiriitoja lievennetään ja että epäasianmukainen vaikutus työntekijöihin estetään.
Vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle nimettyä säilytysyhteisöä ei saa nimetä mainitun rahaston ulkopuoliseksi arvonmäärittäjäksi, paitsi jos se on toiminnallisesti ja hierarkkisesti erottanut säilytystehtäviensä hoitamisen tehtävistään ulkopuolisena arvonmäärittäjänä ja mahdolliset eturistiriidat selvitetään ja hoidetaan, niitä valvotaan ja ne ilmoitetaan asianmukaisesti vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajille.
5. Jos ulkopuolinen arvonmäärittäjä huolehtii arvonmääritystoiminnosta, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on osoitettava, että
a)
ulkopuolinen arvonmäärittäjä on lakisääteisessä pakollisessa ammatinharjoittajien rekisterissä tai kuuluu lakien tai muiden säädösten tai ammattisääntöjen piiriin;
b)
ulkopuolinen arvonmäärittäjä voi tarjota riittävät ammatilliset takeet siitä, että se voi tehokkaasti huolehtia arvonmääritystoiminnosta 1, 2 ja 3 kohdan mukaisesti; ja
c)
ulkopuolisen arvonmäärittäjän nimeäminen on 20 artiklan 1 ja 2 kohdan vaatimusten ja 20 artiklan 7 kohdan nojalla hyväksyttyjen delegoitujen säädösten mukaista.
6. Nimetty ulkopuolinen arvonmäärittäjä ei saa siirtää arvonmääritystoimintoa kolmannelle osapuolelle.
7. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on ilmoitettava ulkopuolisen arvonmäärittäjän nimeämisestä kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille, jotka voivat edellyttää toisen ulkopuolisen arvonmäärittäjän nimeämistä tämän tilalle, jos 5 kohdassa asetetut edellytykset eivät täyty.
8. Arvonmääritys on suoritettava puolueettomasti sekä kaikkea asianmukaista pätevyyttä, varovaisuutta ja huolellisuutta noudattaen.
9. Jos arvonmääritystoiminnosta ei huolehdi riippumaton ulkopuolinen arvonmäärittäjä, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat edellyttää, että hoitaja antaa arvonmääritysmenettelynsä ja/tai arvonmäärityksensä ulkopuolisen arvonmäärittäjän tai tarvittaessa tilintarkastajan tarkastettavaksi.
10. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat ovat vastuussa rahaston varojen asianmukaisesta arvonmäärityksestä, varojen nettoarvon laskennasta ja kyseisen nettoarvon julkaisemisesta. Näin ollen se, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on nimennyt ulkopuolisen arvonmäärittäjän, ei vaikuta kyseisen hoitajan vastuuseen vaihtoehtoista sijoitusrahastoa ja sen sijoittajia kohtaan.
Sen estämättä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, ja muunsisältöisistä sopimusperusteisista järjestelyistä riippumatta ulkopuolinen arvonmäärittäjä on kuitenkin vastuussa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle tappioista, joita mainitulle hoitajalle aiheutuu ulkopuolisen arvonmäärittäjän huolimattomuudesta tai sen tehtävien tahallisesta laiminlyönnistä.
11. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään
a)
perusteet, jotka koskevat menettelyjä varojen asianmukaista arvonmääritystä ja osuus- tai osakekohtaisen nettoarvon laskentaa varten;
b)
ammatilliset takeet, jotka ulkopuolisen arvonmäärittäjän on voitava antaa siitä, että se voi tehokkaasti huolehtia arvonmääritystoiminnosta;
c)
avointen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen arvonmääritysväli, joka on asianmukainen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hallussa olevien varojen ja sen liikkeeseenlasku- ja lunastuspolitiikan kannalta.
3 JAKSO
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimintojen siirtäminen
20 artikla
Tehtävien siirtäminen
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, joka aikoo siirtää kolmansille osapuolille tehtävänsä, on ilmoitettava asiasta kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille, ennen kuin tehtävien siirtämistä koskevat järjestelyt tulevat voimaan. Seuraavien ehtojen on täytyttävä:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on voitava esittää objektiiviset perusteet kaikille tehtävien siirtämistä koskeville järjestelyille;
b)
sillä, jolle tehtävät siirretään, on oltava riittävät resurssit tehtävien hoitamiseen, ja liiketoiminnasta käytännössä vastaavien henkilöiden on oltava riittävän hyvämaineisia ja riittävän kokeneita;
c)
jos siirto koskee salkunhoitoa tai riskienhallintaa, sen saa antaa ainoastaan yrityksille, joilla on toimilupa tai jotka on rekisteröity varainhoitoa varten ja jotka kuuluvat valvonnan piiriin, tai, jos tämä ehto ei täyty, ainoastaan siinä tapauksessa, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisilta viranomaisilta on saatu etukäteen hyväksyntä;
d)
jos siirto koskee salkunhoitoa tai riskienhallintaa ja tehtävät siirretään kolmanteen maahan sijoittautuneelle yritykselle, c alakohdan mukaisten vaatimusten lisäksi on varmistettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja yrityksen valvontaviranomaisen välinen yhteistyö;
e)
siirto ei saa estää vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tehokasta valvontaa eikä varsinkaan estää sitä toimimasta eikä hoitamasta vaihtoehtoista sijoitusrahastoa sijoittajien parhaan edun mukaisesti;
f)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on pystyttävä osoittamaan, että se, jolle tehtävät siirretään, on pätevä ja kykenevä suoriutumaan kyseisistä toiminnoista, että sen valinnassa on noudatettu kaikkea asianmukaista huolellisuutta ja että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on jatkuvasti tosiasiallisesti mahdollisuus valvoa siirretyn tehtävän hoitamista, antaa sille, jolle tehtävät siirretään, milloin tahansa lisäohjeita ja peruuttaa siirto välittömästi, jos se on sijoittajien edun mukaista.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on jatkuvasti arvioitava kunkin sellaisen yhteisön tarjoamia palveluja, jolle se on siirtänyt tehtäviä.
2. Salkunhoitoa tai riskienhallintaa ei saa siirtää
a)
säilytysyhteisölle tai sille, jolle säilytysyhteisö on siirtänyt tehtävän; tai
b)
muulle yhteisölle, jonka edut saattavat olla ristiriidassa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajien etujen kanssa, paitsi jos tällainen yhteisö on toiminnallisesti ja hierarkkisesti erottanut salkunhoito- tai riskienhallintatehtäviensä hoitamisen muista mahdollisesti eturistiriitoja aiheuttavista tehtävistään ja mahdolliset eturistiriidat tunnistetaan ja hoidetaan, niitä valvotaan ja ne ilmoitetaan asianmukaisesti vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajille.
3. Se, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on siirtänyt tehtäviä kolmannelle osapuolelle, tai mahdollinen toimintojen edelleen siirtäminen ei missään tapauksessa vaikuta kyseisen hoitajan vastuuseen vaihtoehtoista sijoitusrahastoa ja sen sijoittajia kohtaan, eikä kyseinen hoitaja saa siirtää toimintojaan niin laajasti, että sen ei enää käytännössä katsottaisi olevan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja ja että siitä tulee postilaatikkoyhteisö.
4. Kolmas osapuoli saa siirtää edelleen sille siirrettyjä toimintoja, jos seuraavat ehdot täyttyvät:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on etukäteen suostunut tehtävien edelleen siirtämiseen;
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on ilmoittanut asiasta kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille, ennen kuin tehtävien edelleen siirtämistä koskevat järjestelyt tulevat voimaan;
c)
1 kohdassa säädetyt edellytykset täyttyvät, kuitenkin niin, että kaikkia viittauksia ”siihen, jolle tehtävät siirretään” pidetään viittauksina ”siihen, jolle tehtävät siirretään edelleen”.
5. Salkunhoitoa tai riskienhallintaa ei saa siirtää edelleen
a)
säilytysyhteisölle tai sille, jolle säilytysyhteisö on siirtänyt tehtävän; tai
b)
muulle yhteisölle, jonka edut saattavat olla ristiriidassa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajien etujen kanssa, paitsi jos tällainen yhteisö on toiminnallisesti ja hierarkkisesti erottanut salkunhoito- tai riskienhallintatehtäviensä hoitamisen muista mahdollisesti eturistiriitoja aiheuttavista tehtävistään ja mahdolliset eturistiriidat selvitetään ja hoidetaan, niitä valvotaan ja ne ilmoitetaan asianmukaisesti vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajille.
Sen, jolle tehtäviä on siirretty, on jatkuvasti tarkasteltava kunkin sellaisen yhteisön tarjoamia palveluja, jolle se on siirtänyt edelleen tehtäviä.
6. Kun se, jolle tehtäviä on siirretty edelleen, siirtää edelleen jonkin sille siirretyistä toiminnoista, 4 kohdassa säädettyjä edellytyksiä sovelletaan soveltuvin osin.
7. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään
a)
edellytykset 1, 2, 4 ja 5 kohdassa asetettujen vaatimusten täyttämiseksi;
b)
edellytykset, joiden täyttyessä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan katsotaan siirtäneen toimintojaan niin laajasti, että siitä tulee postilaatikkoyhteisö, eikä sen siksi enää voida katsoa olevan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja 3 kohdassa esitetyllä tavalla.
4 JAKSO
Säilytysyhteisö
21 artikla
Säilytysyhteisö
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on varmistettava kunkin hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta, että sille nimetään yksi säilytysyhteisö tämän artiklan mukaisesti.
2. Säilytysyhteisön nimeämisestä on oltava todisteena kirjallinen sopimus. Sopimuksessa on muun muassa määritettävä se tietojen vaihto, joka katsotaan tarpeelliseksi, jotta säilytysyhteisö voi hoitaa sen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta, jolle se on nimetty säilytysyhteisöksi, sille tässä direktiivissä ja muissa asiaankuuluvissa laeissa, asetuksissa tai hallinnollisissa määräyksissä annetut tehtävät.
3. Säilytysyhteisön on oltava joko
a)
luottolaitos, jolla on sääntömääräinen kotipaikka unionissa ja joka on saanut toimiluvan direktiivin 2006/48/EY mukaisesti; tai
b)
sijoituspalveluyritys, jolla on sääntömääräinen kotipaikka unionissa ja johon sovelletaan direktiivin 2006/49/EY 20 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja omien varojen riittävyyttä koskevia vaatimuksia, mukaan luettuna operatiivisten riskien pääomavaatimuksia, ja joka on saanut toimiluvan direktiivin 2004/39/EY mukaisesti ja joka tarjoaa myös direktiivin 2004/39/EY liitteessä I olevan B osan 1 kohdan mukaisia rahoitusvälineiden säilyttämistä ja hoitoa asiakkaiden lukuun koskevia oheispalveluja; tällaisten sijoituspalveluyritysten omien varojen määrän on aina oltava vähintään direktiivin 2006/49/EY 9 artiklassa tarkoitettu perustamispääoman määrä; tai
c)
muu laitosten ryhmä, joka on toiminnan vakautta koskevan säätelyn ja jatkuvan valvonnan alaisia ja joka kuuluu 21 päivänä heinäkuuta 2011 jäsenvaltioiden päättämiin laitosten ryhmiin, joihin kuuluvat voivat toimia säilytysyhteisöinä direktiivin 2009/65/EY 23 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Säilytysyhteisö voi unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osalta olla myös luottolaitos tai muu tämän kohdan ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdassa mainittujen yhteisöjen kaltainen yhteisö, kunhan 6 kohdan b alakohdan ehdot täyttyvät, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 kohdan b alakohdan soveltamista.
Jäsenvaltiot voivat sallia sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osalta, joissa oikeutta vaatia lunastusta ei voi käyttää viiteen vuoteen alkusijoituksesta lukien ja jotka eivät keskeisen sijoituspolitiikkansa mukaisesti yleensä sijoita varoihin, jotka on säilytettävä 8 kohdan a alakohdan mukaisesti, tai jotka yleensä sijoittavat liikkeeseenlaskijoihin tai listaamattomiin yhtiöihin hankkiakseen mahdollisesti määräysvallan tällaisissa yhtiöissä 26 artiklan mukaisesti, että säilytysyhteisö voi olla yhteisö, joka hoitaa säilytystehtäviä osana ammatillista tai liiketoimintaa, jonka osalta tällaisen yhteisön on oltava lakisääteisessä pakollisessa ammatinharjoittajien rekisterissä tai kuuluttava lakien tai muiden säädösten tai ammattisääntöjen piiriin, jotka voivat antaa riittävät taloudelliset ja ammatilliset takeet ja jotka mahdollistavat sen, että se voi tehokkaasti hoitaa asiaankuuluvat säilytystehtävät sekä vastata näihin tehtäviin liittyvistä velvoitteista.
4. Eturistiriitojen välttämiseksi säilytysyhteisön, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja/tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ja/tai sen sijoittajien välillä
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei saa toimia säilytysyhteisönä;
b)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston vastapuolena toimiva päävälittäjä ei saa toimia mainitun rahaston säilytysyhteisönä, paitsi jos se on toiminnallisesti ja hierarkkisesti erottanut säilytystehtäviensä hoitamisen tehtävistään päävälittäjänä ja mahdolliset eturistiriidat tunnistetaan ja hoidetaan, niitä valvotaan ja ne ilmoitetaan asianmukaisesti vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajille. Säilytysyhteisö saa siirtää säilytystehtäviään tällaiselle päävälittäjälle 11 kohdan mukaisesti, jos asiaankuuluvat edellytykset täyttyvät.
5. Säilytysyhteisön on oltava sijoittautunut johonkin seuraavista paikoista:
a)
unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osalta mainitun rahaston kotijäsenvaltioon;
b)
unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osalta mainitun rahaston sijoittautumismaana olevaan kolmanteen maahan tai kyseistä rahastoa hoitavan hoitajan kotijäsenvaltioon tai kyseistä rahastoa hoitavan hoitajan viitejäsenvaltioon.
6. Kolmanteen maahan sijoittautuneen säilytysyhteisön nimeämiseen on jatkuvasti sovellettava seuraavia edellytyksiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 3 kohdassa säädettyjen vaatimusten soveltamista:
a)
niiden jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset, joissa unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita aiotaan markkinoida, ja siltä osin kuin kyse on eri viranomaisista, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet yhteistyö- ja tietojenvaihtojärjestelyjä säilytysyhteisön toimivaltaisten viranomaisten kanssa;
b)
säilytysyhteisöt ovat sellaisen tehokkaan toiminnan vakautta koskevan säätelyn, vähimmäispääomavaatimukset mukaan luettuina, ja valvonnan alaisia, jotka vastaavat vaikutuksiltaan unionin lainsäädäntöä ja joiden täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti;
c)
säilytysyhteisön sijoittautumismaana oleva kolmas maa ei saa olla rahanpesun ja terrorismin rahoituksen vastaisen toimintaryhmän yhteistyöhaluttomiksi määrittelemien maiden ja alueiden luettelossa;
d)
jäsenvaltiot, joissa unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita aiotaan markkinoida, ja siltä osin kuin kyse on eri jäsenvaltiosta, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltio ovat tehneet säilytysyhteisön sijoittautumismaana olevan kolmannen maan kanssa sopimuksen, joka vastaa täysin Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) tuloa ja varallisuutta koskevan malliverosopimuksen 26 artiklassa vahvistettuja vaatimuksia ja jolla varmistetaan tehokas tietojenvaihto veroasioissa, mahdolliset monenväliset verosopimukset mukaan luettuina;
e)
säilytysyhteisön on oltava sopimuksen perusteella vastuussa vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tai kyseisen rahaston sijoittajille 12 ja 13 kohdan mukaisesti ja nimenomaisesti sitouduttava noudattamaan 11 kohtaa.
Kun toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on eri mieltä arviosta, jonka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet ensimmäisen alakohdan a, c tai e alakohdan soveltamisesta, asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
Komissio hyväksyy 17 kohdan b alakohdassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti täytäntöönpanotoimenpiteitä, joissa todetaan, että kolmannen maan toiminnan vakautta koskeva säätely ja valvonta vastaavat vaikutuksiltaan unionin lainsäädäntöä ja että niiden täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 59 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
7. Säilytysyhteisön on yleisesti varmistettava, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kassavirtaa seurataan asianmukaisesti, ja sen on erityisesti varmistettava, että kaikki vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksien tai osakkeiden merkitsemisen yhteydessä sijoittajien suorittamat tai näiden lukuun suoritetut maksut on vastaanotettu ja että kaikki mainitun rahaston rahat on käteistileille, joka on avattu rahaston tai sen lukuun toimivan hoitajan taikka rahaston lukuun toimivan säilytysyhteisön nimissä direktiivin 2006/73/EY 18 artiklan 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitetussa yhteisössä tai muussa mainittujen yhteisöjen kaltaisessa yhteisössä asiaankuuluvilla markkinoilla, joilla edellytetään käteistilejä, kunhan tällainen yhteisö on sellaisen tehokkaan toiminnan vakautta koskevan säätelyn ja valvonnan alainen, jotka vastaavat vaikutuksiltaan unionin lainsäädäntöä ja joiden täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti, sekä direktiivin 2006/73/EY 16 artiklassa säädettyjen periaatteiden mukaisesti.
Jos käteistilit avataan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun toimivan säilytysyhteisön nimissä, ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun yhteisön rahoja ja säilytysyhteisön omia rahoja ei saa kirjata tällaisille tileille.
8. Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai mainitun rahaston lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan varat on annettava säilytysyhteisön säilytettäväksi seuraavasti:
a)
niiden rahoitusvälineiden osalta, joita voidaan säilyttää
i)
säilytysyhteisön on säilytettävä kaikkia rahoitusvälineitä, jotka voidaan kirjata säilytysyhteisön kirjanpitoon avatulle rahoitusvälinetilille, ja kaikkia rahoitusvälineitä, jotka voidaan fyysisesti toimittaa säilytysyhteisölle;
ii)
säilytysyhteisön on tätä varten varmistettava, että kaikki rahoitusvälineet, jotka voidaan kirjata säilytysyhteisön kirjanpitoon avatulle rahoitusvälinetilille, kirjataan säilytysyhteisön kirjanpitoon rahaston tai tapauksen mukaan sen lukuun toimivan hoitajan nimissä avatuille erillisille tileille direktiivin 2006/73/EY 16 artiklassa vahvistettujen periaatteiden mukaisesti, jotta niiden voidaan milloin tahansa todeta selkeästi kuuluvan mainitulle rahastolle sovellettavan lainsäädännön mukaisesti;
b)
muiden varojen osalta
i)
säilytysyhteisön on todennettava, että mainittu rahasto tai sen lukuun toimiva hoitaja omistaa varat, ja sen on pidettävä kirjaa niistä varoista, joiden osalta se katsoo, että mainittu rahasto tai sen lukuun toimiva hoitaja omistaa tällaiset varat;
ii)
arvion siitä, omistaako mainittu rahasto tai sen lukuun toimiva hoitaja tällaiset varat, on perustuttava rahaston tai hoitajan toimittamiin tietoihin tai asiakirjoihin ja ulkopuoliseen näyttöön, jos sellaista on saatavilla;
iii)
säilytysyhteisön on pidettävä kirjanpitonsa ajan tasalla.
9. Säilytysyhteisön on 7 ja 8 kohdassa tarkoitettujen tehtävien lisäksi
a)
huolehdittava, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksien tai osakkeiden myynneissä, liikkeeseenlaskuissa, takaisinostoissa, lunastuksissa ja peruutuksissa noudatetaan sovellettavaa kansallista lainsäädäntöä ja rahaston sääntöjä tai perustamisasiakirjoja;
b)
huolehdittava, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksien tai osakkeiden arvo lasketaan sovellettavan kansallisen lainsäädännön, rahaston sääntöjen tai perustamisasiakirjojen mukaisesti ja 19 artiklassa tarkoitettuja menettelyjä noudattaen;
c)
noudatettava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston antamia määräyksiä, jolleivät ne ole sovellettavan kansallisen lainsäädännön tai rahaston sääntöjen tai perustamisasiakirjojen vastaisia;
d)
huolehdittava, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoja koskeviin toimiin liittyvät maksut suoritetaan rahastolle yleensä käytössä olevissa määräajoissa;
e)
huolehdittava, että vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tulot käytetään sovellettavan kansallisen lainsäädännön ja rahaston sääntöjen tai perustamisasiakirjojen mukaisesti.
10. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja säilytysyhteisön on toimittava tehtävissään rehellisesti, oikeudenmukaisesti, ammattimaisesti, riippumattomasti ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen sijoittajien edun mukaisesti.
Säilytysyhteisö ei voi harjoittaa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan hoitajan osalta toimintaa, joka voi aiheuttaa eturistiriitoja rahaston, sen sijoittajien, sen hoitajan ja itsensä välillä, paitsi jos säilytysyhteisö on toiminnallisesti ja hierarkkisesti erottanut säilytystehtäviensä hoitamisen muista mahdollisesti ristiriitaisista tehtävistään ja mahdolliset eturistiriidat tunnistetaan ja hoidetaan, niitä valvotaan ja ne ilmoitetaan asianmukaisesti vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajille.
Säilytysyhteisö ei voi käyttää uudelleen 8 kohdassa tarkoitettuja varoja ilman vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai sen lukuun toimivan hoitajan etukäteen antamaa suostumusta.
11. Lukuun ottamatta 8 kohdassa tarkoitettuja tehtäviä, säilytysyhteisö ei saa siirtää kolmansille osapuolille tässä artiklassa kuvattuja toimintojaan.
Säilytysyhteisö voi siirtää 8 kohdassa tarkoitetut toiminnot kolmansille osapuolille seuraavia ehtoja noudattaen:
a)
tehtäviä ei siirretä tämän direktiivin vaatimusten välttämiseksi;
b)
säilytysyhteisö voi osoittaa, että siirrolle on objektiivinen peruste;
c)
säilytysyhteisö on noudattanut kaikkea asianmukaista pätevyyttä, varovaisuutta ja huolellisuutta valitessaan ja nimetessään kolmannen osapuolen, jolle se haluaa siirtää osan tehtävistään, ja se noudattaa edelleen kaikkea asianmukaista pätevyyttä, varovaisuutta ja huolellisuutta arvioidessaan säännöllisesti ja valvoessaan jatkuvasti kolmatta osapuolta, jolle se on siirtänyt osan tehtävistään, ja kolmannen osapuolen järjestelyjä sille siirrettyjen asioiden osalta; ja
d)
säilytysyhteisö varmistaa, että kolmas osapuoli täyttää seuraavat edellytykset kaiken aikaa sille siirrettyjen tehtävien hoitamisen aikana:
i)
kolmannella osapuolella on rakenteet ja asiantuntemus, jotka ovat riittävät ja oikeasuhteiset sille uskottujen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan hoitajan varojen luonteeseen ja monitahoisuuteen nähden;
ii)
edellä 8 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen säilytystehtävien osalta kolmas osapuoli on tehokkaan toiminnan vakautta koskevan säätelyn, vähimmäispääomavaatimukset mukaan luettuina, ja valvonnan alainen asianomaisella oikeudenkäyttöalueella ja sille tehdään määräajoin ulkopuolinen tarkastus sen varmistamiseksi, että rahoitusvälineet ovat sen hallussa;
iii)
kolmas osapuoli erottelee säilytysyhteisön asiakkaiden varat omista varoistaan ja säilytysyhteisön varoista siten, että niiden voidaan milloin tahansa todeta selkeästi kuuluvan tietyn säilytysyhteisön asiakkaille;
iv)
kolmas osapuoli ei käytä varoja ilman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan etukäteen antamaa suostumusta eikä ilmoittamatta tästä etukäteen säilytysyhteisölle; ja
vi)
kolmas osapuoli noudattaa 8 ja 10 kohdassa tarkoitettuja yleisiä velvoitteita ja kieltoja.
Sen estämättä mitä toisen alakohdan d alakohdan ii alakohdassa säädetään, jos kolmannen maan lainsäädännössä edellytetään, että paikallinen yhteisö säilyttää tiettyjä rahoitusvälineitä, eikä mainitussa alakohdassa tarkoitetut toimintojen siirtämistä koskevat vaatimukset täyttäviä paikallisia yhteisöjä ole olemassa, säilytysyhteisö voi siirtää tehtäviään tällaiselle paikalliselle yhteisölle, vain siinä laajuudessa kuin kolmannen maan lainsäädäntö sitä edellyttää ja vain niin kauan kuin siirron edellytykset täyttäviä paikallisia yhteisöjä ei ole olemassa seuraavia vaatimuksia noudattaen:
a)
asianomaisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajille on ennen sijoituksen tekemistä asianmukaisesti ilmoitettu tehtävien siirtämisestä, joka on tarpeen kolmannen maan lainsäädännön lakisääteisten rajoitusten vuoksi, ja tilanteista, joissa se on perusteltua; ja
b)
vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on määrännyt säilytysyhteisön siirtämään tällaisten rahoitusvälineiden säilytyksen tällaiselle paikalliselle yhteisölle.
Kolmas osapuoli voi puolestaan siirtää edelleen nämä toiminnot, jos samoja vaatimuksia noudatetaan. Tällaisessa tapauksessa 13 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin asianomaisiin osapuoliin.
Tämän kohdan soveltamiseksi direktiivissä 98/26/EY tarkoitettujen palvelujen tarjoamista tai vastaavien palvelujen tarjoamista kolmansien maiden arvopaperien selvitysjärjestelmissä ei katsota säilytystoimintojen siirtämiseksi.
12. Säilytysyhteisö on vastuussa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa tai sen sijoittajia kohtaan säilytysyhteisön tai kolmannen osapuolen, jolle säilytys on siirretty, säilytettävänä 8 kohdan a alakohdan mukaisesti olevien rahoitusvälineiden tappioista.
Jos säilytettävänä olevasta rahoitusvälineestä aiheutuu tällaisia tappioita, säilytysyhteisön on viipymättä palautettava samantyyppinen rahoitusväline tai vastaava määrä vaihtoehtoiselle sijoitusrahastolle tai sen lukuun toimivalle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle. Säilytysyhteisö ei ole vastuussa, jos se pystyy osoittamaan, että tappiot ovat seurausta ulkopuolisesta tapahtumasta, johon se ei ole kohtuudella voinut vaikuttaa ja jonka seuraukset eivät olisi olleet vältettävissä kaikista kohtuullisiksi katsottavista toimista huolimatta.
Säilytysyhteisö on vastuussa myös vaihtoehtoista sijoitusrahastoa tai sen sijoittajia kohtaan kaikista muista tappioista, joita niille aiheutuu säilytysyhteisön huolimattomuudesta tai sen tämän direktiivin mukaisten velvoitteiden tahallisesta laiminlyönnistä.
13. Edellä 11 kohdassa tarkoitettu tehtävien siirto ei vaikuta säilytysyhteisön vastuuseen.
Sen estämättä mitä tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, jos kolmannen osapuolen säilytettävänä 11 kohdan nojalla olevista rahoitusvälineistä aiheutuu tappioita, säilytysyhteisö voi vapautua vastuustaan, jos se pystyy osoittamaan, että
a)
kaikki 11 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetut sen säilytystehtävien siirtämistä koskevat vaatimukset täyttyvät;
b)
säilytysyhteisön ja kolmannen osapuolen välillä on tehty kirjallinen sopimus, jolla nimenomaisesti siirretään säilytysyhteisön vastuu kyseiselle kolmannelle osapuolelle ja jonka nojalla vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai tapauksen mukaan sen lukuun toimiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi esittää vaateen kolmatta osapuolta vastaan rahoitusvälineistä aiheutuvista tappioista tai säilytysyhteisö voi esittää tällaisen vaateen sen lukuun; ja
c)
säilytysyhteisön ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan välillä on tehty kirjallinen sopimus, jossa nimenomaisesti sallitaan säilytysyhteisön vapautuminen vastuusta ja jossa mainitaan objektiivinen peruste tällaiseen vastuusta vapautumiseen.
14. Lisäksi jos kolmannen maan lainsäädännössä edellytetään, että paikallinen yhteisö säilyttää tiettyjä rahoitusvälineitä, eikä 11 kohdan d alakohdan ii alakohdassa tarkoitetut tehtävien siirtämistä koskevat vaatimukset täyttäviä paikallisia yhteisöjä ole olemassa, säilytysyhteisö voi vapautua vastuustaan, jos seuraavat ehdot täyttyvät:
a)
kyseisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston säännöissä tai perustamisasiakirjoissa nimenomaisesti sallitaan tällainen vastuusta vapautuminen tässä kohdassa vahvistetuin edellytyksin;
b)
asianomaisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajille on ennen sijoituksen tekemistä asianmukaisesti ilmoitettu tästä vastuusta vapautumisesta ja tilanteista, joissa se on perusteltua;
c)
vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on määrännyt säilytysyhteisön siirtämään tällaisten rahoitusvälineiden säilytys paikalliselle yhteisölle;
d)
säilytysyhteisön ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tai sen lukuun toimivan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan välillä on tehty kirjallinen sopimus, jossa nimenomaisesti sallitaan tällainen vastuusta vapautuminen; ja
e)
säilytysyhteisön ja kolmannen osapuolen välillä on tehty kirjallinen sopimus, jolla nimenomaisesti siirretään säilytysyhteisön vastuu kyseiselle paikalliselle yhteisölle ja jonka nojalla vaihtoehtoinen sijoitusrahasto tai sen lukuun toimiva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi esittää vaateen paikallista yhteisöä vastaan rahoitusvälineistä aiheutuvista tappioista tai säilytysyhteisö voi esittää tällaisen vaateen sen lukuun.
15. Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajia kohtaan olevaan vastuuseen voidaan säilytysyhteisön, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja sijoittajien välisen oikeussuhteen luonteen mukaan vedota suoraan tai hoitajan välityksellä.
16. Säilytysyhteisön on pyynnöstä asetettava toimivaltaisten viranomaistensa saataville kaikki tiedot, jotka se on saanut tehtäviään hoitaessaan ja jotka voivat olla tarpeen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimivaltaisille viranomaisille. Jos vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimivaltaiset viranomaiset ovat eri viranomaisia kuin säilytysyhteisön toimivaltaiset viranomaiset, säilytysyhteisön toimivaltaisten viranomaisten on annettava saadut tiedot viipymättä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimivaltaisille viranomaisille.
17. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään
a)
edellä 2 kohdassa tarkoitettuun kirjalliseen sopimukseen sisällytettävät tiedot;
b)
yleiset perusteet sen arvioimiseksi, että 6 kohdan b alakohdassa tarkoitettu kolmansien maiden toiminnan vakautta koskeva säätely ja valvonta vastaavat vaikutuksiltaan unionin lainsäädäntöä ja että niiden täytäntöönpanoa valvotaan tehokkaasti;
c)
säilytystehtävien hoitamista 7, 8 ja 9 kohdan mukaisesti koskevat edellytykset, mukaan luettuina
i)
säilytysyhteisön 8 kohdan a alakohdan mukaisten säilytystehtävien piiriin sisältyvien rahoitusvälineiden tyyppi;
ii)
edellytykset, joita noudattaen säilytysyhteisö voi hoitaa säilytystehtäviään keskussäilytysyhteisöön kirjattujen rahoitusvälineiden osalta; ja
iii)
edellytykset, joita noudattaen säilytysyhteisön on 8 kohdan b alakohdan mukaisesti säilytettävä nimellisessä muodossa liikkeeseen lasketut ja liikkeeseenlaskijalle tai kirjaajalle rekisteröidyt rahoitusvälineet;
d)
edellä 11 kohdan c alakohdassa tarkoitetut säilytysyhteisöjen asianmukaista huolellisuutta koskevat tehtävät;
e)
edellä 11 kohdan d alakohdan iii alakohdassa tarkoitettu tilien erottamista koskeva velvoite;
f)
edellytykset ja olosuhteet, joita noudattaen katsotaan, että säilytettävänä olevista rahoitusvälineistä on aiheutunut tappioita;
g)
sellaisten ulkopuolisten tapahtumien käsite, joihin ei ole kohtuudella voitu vaikuttaa ja joiden seuraukset eivät olisi olleet vältettävissä kaikista 12 kohdassa tarkoitetuista kohtuullisiksi katsottavista toimista huolimatta;
h)
edellytykset ja olosuhteet, joita noudattaen vastuusta vapautumiseen on 13 kohdassa tarkoitettu objektiivinen peruste.
IV LUKU
AVOIMUUTTA KOSKEVAT VAATIMUKSET
22 artikla
Vuosikertomus
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on asetettava kustakin hoitamastaan unioniin sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta ja kustakin unionissa markkinoimastaan sellaisesta rahastosta vuosikertomus saataville kultakin tilikaudelta kuuden kuukauden kuluessa tilikauden päättymisestä. Vuosikertomus on pyynnöstä annettava sijoittajille. Se on asetettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion ja soveltuvin osin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten saataville.
Kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen on julkistettava vuositilinpäätöksensä direktiivin 2004/109/EY mukaisesti, vain 2 kohdassa tarkoitetut lisätiedot on pyynnöstä annettava sijoittajille, joko erikseen tai vuositilinpäätöksen lisäosana. Jälkimmäisessä tapauksessa vuositilinpäätös on julkistettava neljän kuukauden kuluessa tilikauden päättymisestä.
2. Vuosikertomuksessa on oltava vähintään seuraavat tiedot:
a)
tase tai varoja ja velkoja koskeva selvitys;
b)
tilikauden tuloslaskelma;
c)
tilikauden toimintakertomus;
d)
olennaiset muutokset 23 artiklassa lueteltuihin tietoihin kertomuksen kattaman tilikauden aikana;
e)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan henkilöstölleen maksamien palkkojen ja palkkioiden kokonaismäärä tilikauden aikana eriteltynä kiinteään ja muuttuvaan palkanosaan sekä edunsaajien määrä ja soveltuvin osin vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksamien voitonjako-osuuksien määrä;
f)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan palkkojen ja palkkioiden kokonaismäärä jaoteltuna ylimpään johtoon ja henkilöstöön, jonka toiminnalla on olennainen vaikutus rahaston riskiprofiiliin.
3. Vuosikertomuksen tilinpäätöstiedot on laadittava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kotijäsenvaltion tilinpäätösstandardien mukaisesti tai sen kolmannen maan tilinpäätösstandardien mukaisesti, johon rahasto on sijoittautunut, sekä rahaston säännöissä tai perustamisasiakirjoissa vahvistettujen tilinpäätössääntöjen mukaisesti.
Yhden tai useamman henkilön, jolla on lain nojalla kelpoisuus suorittaa tilintarkastusta tilinpäätösten ja konsolidoitujen tilinpäätösten lakisääteisestä tilintarkastuksesta 17 päivänä toukokuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2006/43/EY (26) mukaisesti, on tarkastettava vuosikertomuksen tilinpäätöstiedot. Tilintarkastuskertomus mahdollisine varaumineen on toistettava täydellisenä vuosikertomuksessa.
Jäsenvaltiot voivat toisesta alakohdasta poiketen sallia, että unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoivat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat antavat kyseisten rahastojen vuosikertomusten tilintarkastuksen tehtäväksi siinä maassa voimassa olevien kansainvälisten tilinpäätösstandardien mukaisesti, jossa rahastolla on sääntömääräinen kotipaikka.
4. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään vuosikertomuksen sisältö ja muoto. Nämä toimenpiteet mukautetaan asianomaisen toimenpiteen kohteena olevaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tyyppiä vastaaviksi.
23 artikla
Tiedonantovelvollisuus sijoittajia kohtaan
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on asetettava kustakin hoitamastaan unioniin sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta ja kustakin unionissa markkinoimastaan sellaisesta rahastosta rahaston sijoittajien saataville rahaston sääntöjen tai perustamisasiakirjojen mukaisesti ennen kyseiseen rahastoon sijoittamista seuraavat tiedot ja niiden mahdolliset olennaiset muutokset:
a)
kuvaus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoitusstrategiasta ja tavoitteista, tiedot siitä, minne kohderahastona toimiva vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on sijoittautunut ja minne kohderahastot ovat sijoittautuneet, jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on rahastojen rahasto, kuvaus niiden varojen tyypeistä, joihin kyseinen rahasto voi sijoittaa, sen käyttämistä tekniikoista ja kaikista niihin liittyvistä riskeistä, mahdollisista sovellettavista sijoitusrajoituksista, olosuhteista, joissa kyseinen rahasto voi hyödyntää vivutusta, sallituista vivutuksen tyypeistä ja lähteistä ja niihin liittyvistä riskeistä, vivutuksen käytön mahdollisista rajoituksista ja vakuuksia ja varojen uudelleenkäyttöä koskevista järjestelyistä sekä vivutuksen enimmäismäärästä, jota kyseisellä hoitajalla on oikeus käyttää rahaston lukuun;
b)
kuvaus menettelyistä, joilla vaihtoehtoinen sijoitusrahasto voi muuttaa sijoitusstrategiaansa tai -politiikkaansa tai molempia;
c)
kuvaus sijoitussopimuksen tärkeimmistä oikeudellisista vaikutuksista, mukaan luettuina tiedot oikeudenkäyttöalueesta, sovellettavasta laista ja siitä, onko olemassa säädöksiä, joissa säädetään tuomioiden tunnustamisesta ja täytäntöönpanosta sillä alueella, jolle vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on sijoittautunut;
d)
tiedot vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajasta, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen säilytysyhteisöstä, tilintarkastajasta ja muista palveluntarjoajista sekä kuvaus niiden tehtävistä ja sijoittajien oikeuksista;
e)
kuvaus siitä, miten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja täyttää 9 artiklan 7 kohdan vaatimukset;
f)
kuvaus vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan liitteessä I tarkoitetuista siirretyistä hoitotoiminnoista ja säilytysyhteisön siirtämistä säilytystoiminnoista, siitä, jolle toiminnot on siirretty, ja eturistiriidoista, joita tällaisesta toimintojen siirtämisestä saattaa aiheutua;
g)
kuvaus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston arvonmääritysmenettelystä ja hinnanmuodostusmenetelmistä, joita arvonmäärityksessä käytetään, mukaan luettuina menetelmät, joita käytetään vaikeasti arvostettavissa olevien varojen arvonmääritykseen 19 artiklan mukaisesti;
h)
kuvaus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksuvalmiusriskien hallinnasta, myös oikeudesta vaatia lunastusta sekä normaali- että poikkeustilanteissa ja olemassa olevista sijoittajia koskevista lunastusjärjestelyistä;
i)
kuvaus kaikista sellaisista maksuista ja kuluista sekä niiden enimmäismääristä, jotka koituvat suoraan tai välillisesti sijoittajien maksettaviksi;
j)
kuvaus siitä, miten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja varmistaa sijoittajien tasapuolisen kohtelun, ja mikäli tietty sijoittaja saa erityiskohtelua tai oikeuden saada erityiskohtelua, kuvaus erityiskohtelusta, tällaista erityiskohtelua saavien sijoittajien tyypistä ja tarvittaessa näiden oikeudellisista tai taloudellisista sidoksista vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon tai vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan;
k)
viimeisin 22 artiklassa tarkoitettu vuosikertomus;
l)
osuuksien tai osakkeiden liikkeeseenlaskua ja myyntiä koskeva menettely ja edellytykset;
m)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen viimeisin nettoarvo tai sen osuuden tai osakkeen viimeisin markkinahinta 19 artiklan mukaisesti;
n)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston aikaisemman toiminnan tulokset, jos ne ovat saatavilla;
o)
tiedot päävälittäjästä ja kuvaus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston olennaisista järjestelyistä sen päävälittäjien kanssa sekä siitä, miten niihin liittyviä eturistiriitoja hallitaan, ja säilytysyhteisön kanssa tehdyn sopimuksen lausekkeesta, joka koskee mahdollisuutta vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varojen siirtoon ja uudelleenkäyttöön, ja tiedot mahdollisesta vastuun siirrosta päävälittäjälle;
p)
kuvaus siitä, miten ja milloin 4 ja 5 kohdassa edellytetyt tiedot ilmoitetaan.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava sijoittajille ennen kyseiseen rahastoon sijoittamista järjestelyistä, joita säilytysyhteisö on tehnyt vapautuakseen sopimusperusteisesti vastuusta 21 artiklan 13 kohdan mukaisesti. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava sijoittajille viipymättä myös säilytysyhteisön vastuussa tapahtuneista muutoksista.
3. Kun vaihtoehtoisen sijoitusrahaston on julkistettava esite direktiivin 2003/71/EY tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti, vain sellaiset 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tiedot, joita ei ole esitteessä, on ilmoitettava erikseen tai lisätietoina esitteessä.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on annettava sijoittajille kustakin hoitamastaan unioniin sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta ja kustakin unionissa markkinoimastaan sellaisesta rahastosta säännöllisesti seuraavat tiedot:
a)
niiden varojen prosenttiosuus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoista, joihin sovelletaan niille ominaisen heikon maksuvalmiuden vuoksi erityisjärjestelyjä;
b)
tiedot uusista järjestelyistä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksuvalmiuden hallitsemiseksi;
c)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen senhetkinen riskiprofiili ja tiedot riskienhallintajärjestelmistä, joita kyseisen rahaston hoitaja käyttää näiden riskien hallintaan.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien, joka hoitaa unioniin sijoittautuneita, vivutusta hyödyntäviä rahastoja ja jotka markkinoivat unionissa vivutusta hyödyntäviä rahastoja, on annettava kustakin tällaisesta rahastosta säännöllisesti seuraavat tiedot:
a)
muutokset vivutuksen enimmäistasoon, jota kyseinen hoitaja voi käyttää rahaston lukuun, sekä vivutusjärjestelyissä mahdollisesti annettavat oikeudet vakuuksien tai takausten uudelleenkäyttöön;
b)
kyseisen rahaston hyödyntämän vivutuksen kokonaismäärä.
6. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään 4 ja 5 kohdassa tarkoitetut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tiedonantovelvollisuudet, mukaan luettuna 5 kohdassa tarkoitettujen tietojen antamisen aikaväli. Nämä toimenpiteet mukautetaan asianomaisen toimenpiteen kohteena olevaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tyyppiä vastaaviksi.
24 artikla
Raportointivelvollisuudet toimivaltaisiin viranomaisiin nähden
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on säännöllisesti raportoitava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille tärkeimmistä markkinoista ja välineistä, joilla se käy kauppaa hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston lukuun.
Sen on toimitettava tiedot tärkeimmistä välineistä, joilla se käy kauppaa, markkinoista, joiden jäsen se on tai joilla se käy aktiivisesti kauppaa, sekä kunkin hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tärkeimmistä sijoituskohteista ja merkittävimmistä riskikeskittymistä.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on toimitettava kustakin hoitamastaan unioniin sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta ja kustakin unionissa markkinoimastaan sellaisesta rahastosta kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille seuraavat tiedot:
a)
niiden varojen prosenttiosuus vaihtoehtoisen sijoitusrahaston varoista, joihin sovelletaan niille ominaisen heikon maksuvalmiuden vuoksi erityisjärjestelyjä;
b)
tiedot uusista järjestelyistä vaihtoehtoisen sijoitusrahaston maksuvalmiuden hallitsemiseksi;
c)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston senhetkinen riskiprofiili ja tiedot riskienhallintajärjestelmistä, joita kyseisen rahaston hoitaja käyttää markkinariskien, maksuvalmiusriskien, vastapuoliriskien ja muiden riskien, myös operatiivisten riskien, hallintaan;
d)
tärkeimmät varojen luokat, joihin vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on sijoittanut;
e)
edellä 15 artiklan 3 kohdan b alakohdan ja 16 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan mukaisesti suoritettujen stressitestien tulokset.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on toimitettava pyynnöstä kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille seuraavat asiakirjat:
a)
kunkin sen hoitaman unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen ja tapauksen mukaan kunkin sen unionissa markkinoiman vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen vuosikertomus kultakin tilikaudelta 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
b)
yksityiskohtainen luettelo kaikista vaihtoehtoisista sijoitusrahastoista, joita kyseinen hoitaja hoitaa kunkin vuosineljänneksen lopulla.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, joka hoitaa sellaista yhtä tai useampaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, joka käyttää merkittävässä määrin vivutusta, on asetettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisten viranomaisten saataville tieto kunkin hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston vivutuksen kokonaismäärästä, tieto siitä, miten vivutus jakautuu rahan tai arvopaperien lainaamiseen perustuvan vivutuksen ja rahoitusjohdannaisiin sisältyvän vivutuksen kesken, sekä tieto siitä, missä määrin rahastojen varoja on käytetty uudelleen vivutusjärjestelyissä.
Näissä tiedoissa on ilmoitettava kunkin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta viisi suurinta lainarahan tai lainattujen arvopaperien lähdettä sekä kustakin tällaisesta lähteestä saadun vivutuksen määrät kunkin rahaston osalta.
Unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien osalta tässä kohdassa tarkoitetut raportointivelvollisuudet rajoittuvat koskemaan niiden hoitamia unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisesta sijoitusrahastoja ja niiden unionissa markkinoimia unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja.
5. Kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia säännöllisesti ja satunnaisesti tässä artiklassa mainittujen tietojen lisäksi muita tietoja, jos se on tarpeen järjestelmäriskien tehokkaan valvonnan kannalta. Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava lisätietovaatimuksista arvopaperimarkkinaviranomaiselle.
Arvopaperimarkkinaviranomainen voi poikkeustilanteissa tai silloin, kun se on tarpeen rahoitusjärjestelmän vakauden ja eheyden varmistamiseksi tai pitkän aikavälin kestävän kasvun edistämiseksi, pyytää kotijäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia asettamaan lisäraportointivaatimuksia.
6. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään
a)
olosuhteet, joissa katsotaan 4 kohdan soveltamiseksi, että vivutusta hyödynnetään merkittävässä määrin; ja
b)
tässä artiklassa tarkoitetut raportointi- ja tiedonantovelvollisuudet.
Toimenpiteissä on otettava huomioon, ettei toimivaltaisille viranomaisille saa aiheutua liiallisia hallinnollisia rasitteita.
V LUKU
TIETYNTYYPPISIÄ VAIHTOEHTOISIA SIJOITUSRAHASTOJA HOITAVA VAIHTOEHTOISTEN SIJOITUSRAHASTOJEN HOITAJA
1 JAKSO
Vivutettuja vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja hoitavat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat
25 artikla
Tietojen käyttö toimivaltaisten viranomaisten toimesta, valvontayhteistyö ja vivutuksen rajat
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset käyttävät 24 artiklan nojalla kerättyjä tietoja määrittääkseen, missä määrin vivutuksen käyttö lisää rahoitusjärjestelmän järjestelmäriskiä, markkinahäiriöiden riskiä tai talouden pitkän aikavälin kasvulle aiheutuvia riskejä.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien kotijäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että kaikki 24 artiklan nojalla kerätyt tiedot kaikista niiden valvomista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista ja 7 artiklan nojalla kerätyt tiedot asetetaan asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, arvopaperimarkkinaviranomaisen ja järjestelmäriskikomitean saataville valvontayhteistyötä koskevassa 50 artiklassa säädettyjä menettelyjä noudattaen. Niiden on myös viipymättä tiedotettava näitä menettelyjä käyttäen ja kahdenvälisesti suoraan asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, jos niiden vastuualueeseen kuuluva vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja tai tämän hoitama vaihtoehtoinen sijoitusrahasto saattaa muodostaa merkittävän vastapuoliriskin lähteen toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevalle luottolaitokselle tai muulle järjestelmän kannalta olennaiselle laitokselle.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on osoitettava, että sen asettamat vivutuksen rajat kunkin sen hoitaman rahaston osalta ovat kohtuullisia ja että se noudattaa kaiken aikaa kyseisiä rajoja. Toimivaltaisten viranomaisten on arvioitava riskit, joita saattaa aiheutua, kun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja käyttää vivutusta hoitamansa rahaston osalta, ja jos sen katsotaan olevan tarpeen rahoitusmarkkinoiden vakauden ja eheyden varmistamiseksi, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettuaan siitä ensin Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle, järjestelmäriskikomitealle ja asianomaisen rahaston toimivaltaisille viranomaisille asetettava rajat vivutuksen määrälle, jota hoitajalla on oikeus käyttää, tai muita rajoituksia sen hoitaman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoidolle, jotta voidaan rajoittaa vivutuksen käytön vaikutusta rahoitusjärjestelmän järjestelmäriskin tai markkinahäiriöiden riskin lisääntymiseen. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on asianmukaisesti ilmoitettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja järjestelmäriskikomitealle sekä tapauksen mukaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimivaltaisille viranomaisille tähän liittyvistä toteutetuista toimista 50 artiklassa säädettyjä menettelyjä noudattaen.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettu ilmoitus on tehtävä viimeistään kymmenen työpäivää ennen kuin ehdotetun toimen on määrä tulla voimaan tai se on määrä uusia. Ilmoituksen on sisällettävä tiedot ehdotetusta toimesta, toimen perustelut ja tieto siitä, milloin toimen on määrä tulla voimaan. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat poikkeustilanteissa päättää, että ehdotettu toimi tulee voimaan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitetun määräajan kuluessa.
5. Arvopaperimarkkinaviranomaisella on välitys- ja koordinointitehtävä, ja se pyrkii erityisesti varmistamaan, että toimivaltaiset viranomaiset menettelevät johdonmukaisesti toimivaltaisten viranomaisten 3 kohdan nojalla ehdottamien toimien osalta.
6. Arvopaperimarkkinaviranomainen antaa 3 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen saatuaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille lausunnon ehdotetusta tai toteutetusta toimesta. Lausunnossa voidaan erityisesti käsitellä sitä, näyttävätkö toimen toteuttamisen edellytykset täyttyvän ja ovatko toimet aiheellisia, sekä toimien kestoa.
7. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi 2 kohdan mukaisesti saatujen tietojen perusteella ja järjestelmäriskikomitean lausunnon huomioon otettuaan päättää, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tai sellaisten muodostaman ryhmän käyttämä vivutus aiheuttaa merkittävän riskin rahoitusjärjestelmän vakaudelle ja eheydelle, ja antaa toimivaltaisille viranomaisille lausunnon, jossa täsmennetään toteutettavat korjaustoimet, mukaan luettuina rajat vivutuksen määrään, jota kyseisellä hoitajalla tai niiden muodostamalla ryhmällä on oikeus käyttää. Arvopaperimarkkinaviranomainen ilmoittaa asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille, järjestelmäriskikomitealle ja komissiolle välittömästi tällaisesta päätöksestä.
8. Jos toimivaltainen viranomainen ehdottaa 6 tai 7 kohdassa tarkoitetun arvopaperimarkkinaviranomaisen lausunnon vastaisen toimen toteuttamista, sen on ilmoitettava asiasta arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja perusteltava päätöksensä. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi julkistaa tiedon siitä, ettei toimivaltainen viranomainen noudata tai aio noudattaa sen lausuntoa. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi myös tapauskohtaisesti päättää julkaista toimivaltaisen viranomaisen perustelut sille, ettei se noudata lausuntoa. Asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettava etukäteen perustelujen julkaisemisesta.
9. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla vahvistetaan periaatteet niiden olosuhteiden määrittelemiseksi, joissa toimivaltaiset viranomaiset soveltavat 3 kohdan säännöksiä, ottaen huomioon vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen erilaiset strategiat, erilaiset markkinaolosuhteet, joissa ne toimivat, ja säännösten soveltamisesta seuraavat mahdolliset myötäsykliset vaikutukset.
2 JAKSO
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan velvollisuudet listaamattomissa yhtiöissä ja liikkeeseenlaskijoissa määräysvallan hankkivien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoidon osalta
26 artikla
Soveltamisala
1. Tätä jaksoa sovelletaan seuraaviin:
a)
yhtä tai useampaa vaihtoehtoista sijoitusrahasatoa hoitavat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat, jotka erikseen tai yhdessä määräysvallan hankkimista koskevan sopimuksen perusteella hankkivat määräysvallan listaamattomassa yhtiössä 5 kohdan mukaisesti;
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat, jotka tekevät yhteistyötä yhden tai useamman muun vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kanssa sellaisen sopimuksen perusteella, jonka nojalla näiden hoitajien yhdessä hoitamat vaihtoehtoiset sijoitusrahastot hankkivat määräysvallan listaamattomassa yhtiössä 5 kohdan mukaisesti.
2. Tätä jaksoa ei sovelleta, jos asianomaiset listaamattomat yhtiöt ovat
a)
pieniä ja keskisuuria yrityksiä, sellaisina kuin ne määritellään mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6 päivänä toukokuuta 1993 annetun komission suosituksen 2003/361/EY (27) liitteessä olevassa 2 artiklan 1 kohdassa; tai
b)
erillisyhtiöitä, joiden tarkoituksena on kiinteistöjen hankinta, hallinta tai hallinnointi.
3. Jäljempänä olevaa 27 artiklan 1 kohtaa sovelletaan myös vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka hoitavat vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, jotka hankkivat muun kuin määräävän omistusosuuden listaamattomassa yhtiössä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän artiklan 1 ja 2 kohdan soveltamista.
4. Jäljempänä olevaa 28 artiklan 1, 2 ja 3 kohtaa ja 30 artiklaa sovelletaan myös vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, jotka hankkivat määräysvallan liikkeeseenlaskijoissa. Kyseisten artiklojen soveltamiseksi tämän artiklan 1 ja 2 kohtaa sovelletaan soveltuvin osin.
5. Tässä jaksossa määräysvallalla listaamattomissa yhtiöissä tarkoitetaan yli 50:tä prosenttia yhtiöiden äänioikeuksista.
Asianomaisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hallussa olevien äänioikeuksien prosenttiosuutta laskettaessa on otettava huomioon sen hallussa suoraan olevien äänioikeuksien lisäksi myös seuraavien tahojen äänioikeudet, sillä edellytyksellä, että ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu määräysvalta on vakiintunut:
a)
sen määräysvallassa olevien yritysten äänioikeudet ja
b)
omassa nimissään mutta vaihtoehtoisen sijoitusrahaston tai sen määräysvallassa olevan yrityksen lukuun toimivan luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön äänioikeudet.
Prosentuaalinen ääniosuus on laskettava kaikkien niiden osakkeiden perusteella, joihin liittyy äänioikeuksia, vaikka niiden käyttäminen olisi keskeytetty.
Sen estämättä, mitä 4 artiklan 1 kohdan i alakohdassa säädetään, 28 artiklan 1, 2 ja 3 kohdan sekä 30 artiklan soveltamiseksi määräysvalta liikkeeseenlaskijassa määritellään direktiivin 2004/25/EY 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
6. Tätä jaksoa sovelletaan direktiivin 2002/14/EY 6 artiklassa säädettyjen edellytysten ja rajoitusten mukaisesti.
7. Tämän jakson soveltaminen ei rajoita jäsenvaltioiden hyväksymien tiukempien sääntöjen soveltamista osuuksien hankkimiseen liikkeeseenlaskijoissa ja listaamattomissa yhtiöissä niiden alueella.
27 artikla
Ilmoitus huomattavan omistusosuuden tai määräysvallan hankkimisesta listaamattomassa yhtiössä
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että kun vaihtoehtoinen sijoitusrahasto hankkii listaamattoman yhtiön osakkeita, luopuu niistä tai pitää niitä hallussaan, sitä hoitava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ilmoittaa kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille rahaston hallussa olevan osuuden listaamattoman yhtiön äänioikeuksista aina kun kyseinen osuus saavuttaa, ylittää tai alittaa 10 prosentin, 20 prosentin, 30 prosentin, 50 prosentin ja 75 prosentin rajan.
2. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että kun vaihtoehtoinen sijoitusrahasto hankkii erikseen tai yhdessä määräysvallan listaamattomassa yhtiössä 26 artiklan 1 kohdan mukaisesti luettuna yhdessä mainitun artiklan 5 kohdan kanssa, sitä hoitava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ilmoittaa siitä, että vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on hankkinut tällaisen määräysvallan
a)
listaamattomalle yhtiölle;
b)
niille osakkeenomistajille, joiden tiedot ja osoitteet ovat kyseisen hoitajan saatavilla tai jotka tämä voi saada listaamattomalta yhtiöltä tai rekisteristä, johon hoitajalla on pääsy tai johon tämä voi saada pääsyn; ja
c)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
3. Edellä 2 kohdassa edellytetyssä ilmoituksessa on oltava seuraavat lisätiedot:
a)
hankinnan tai luovutuksen jälkeinen osuus äänioikeuksista;
b)
ehdot, joiden nojalla määräysvalta on hankittu, mukaan luettuina tiedot asiaan liittyvistä osakkeenomistajista, luonnollisista henkilöistä tai oikeushenkilöistä, joilla on oikeus käyttää äänioikeutta näiden lukuun, ja soveltuvin osin yritysketjusta, jonka kautta äänioikeuksia tosiasiallisesti hallitaan;
c)
päivä, jona määräysvalta on hankittu.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoituksessaan listaamattomalle yhtiölle pyydettävä sen hallitusta ilmoittamaan työntekijöiden edustajille tai, jos heitä ei ole, itse työntekijöille viipymättä siitä, että sen hoitama vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on hankkinut määräysvallan, ja antamaan 3 kohdassa tarkoitetut tiedot. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on parhaansa mukaan varmistettava, että hallitus ilmoittaa asiasta työntekijöiden edustajille tai, kun heitä ei ole, itse työntekijöille asiaankuuluvasti tämän artiklan mukaisesti.
5. Edellä 1, 2 ja 3 kohdassa tarkoitetut ilmoitukset on tehtävä mahdollisimman pian mutta viimeistään kymmenen työpäivän kuluttua päivästä, jona vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on saavuttanut, ylittänyt tai alittanut asianomaisen rajan tai saanut määräysvallan listaamattomassa yhtiössä.
28 artikla
Tiedonantovelvollisuus hankittaessa määräysvalta
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että kun vaihtoehtoinen sijoitusrahasto hankkii erikseen tai yhdessä määräysvallan listaamattomassa yhtiössä tai liikkeeseenlaskijassa 26 artiklan 1 kohdan mukaisesti luettuna yhdessä mainitun artiklan 5 kohdan kanssa, sitä hoitava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja asettaa tämän artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot seuraavien saataville:
a)
asianomainen yhtiö;
b)
yhtiön osakkeenomistajat, joiden tiedot ja osoitteet ovat kyseisen hoitajan saatavilla tai jotka tämä voi saada yhtiöltä tai rekisteristä, johon hoitajalla on pääsy tai johon tämä voi saada pääsyn; ja
c)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset.
Jäsenvaltiot voivat edellyttää, että 2 alakohdassa säädetyt tiedot asetetaan myös listaamattoman yhtiön sellaisten kansallisten toimivaltaisten viranomaisten saataville, joita jäsenvaltiot voivat nimetä tätä varten.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on asetettava saataville seuraavat tiedot:
a)
tieto vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista, jotka joko yksin tai yhteistyössä toisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien kanssa hoitavat vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, jotka ovat saaneet määräysvallan;
b)
periaatteet, joita noudatetaan eturistiriitojen ehkäisemiseksi ja hallitsemiseksi erityisesti vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ja yhtiön välillä, myös tiedot erityisistä suojatoimista, joiden avulla varmistetaan, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ja/tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ja yhtiön välinen sopimus on tehty tavanomaisin markkinaehdoin; ja
c)
periaatteet, joita noudatetaan yhtiön ulkoisessa ja sisäisessä tiedottamisessa erityisesti koskien työntekijöitä.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on 1 kohdan a alakohdan mukaisessa ilmoituksessaan yhtiölle pyydettävä sen hallitusta antamaan työntekijöiden edustajille tai, kun tällaisia edustajia ei ole, itse työntekijöille viipymättä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on parhaansa mukaan varmistettava, että hallitus ilmoittaa asiasta työntekijöiden edustajille tai, kun tällaisia edustajia ei ole, itse työntekijöille asiaankuuluvasti tämän artiklan mukaisesti.
4. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että kun vaihtoehtoinen sijoitusrahasto hankkii erikseen tai yhdessä määräysvallan listaamattomassa yhtiössä 26 artiklan 1 kohdan mukaisesti luettuna yhdessä mainitun artiklan 5 kohdan kanssa, sitä hoitava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ilmoittaa itse tai varmistaa, että vaihtoehtoinen sijoitusrahasto ilmoittaa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston aikomuksista listaamattoman yhtiön tulevan liiketoiminnan osalta ja mahdollisista vaikutuksista työntekijöihin, mukaan luettuina olennaiset muutokset työehtoihin,
a)
listaamattomalle yhtiölle ja
b)
niille listaamattoman yhtiön osakkeenomistajille, joiden tiedot ja osoitteet ovat kyseisen hoitajan saatavilla tai jotka tämä voi saada listaamattomalta yhtiöltä tai rekisteristä, johon hoitajalla on pääsy tai johon tämä voi saada pääsyn.
Kyseistä rahastoa hoitavan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on lisäksi pyydettävä ja parhaansa mukaan varmistettava, että listaamattoman yhtiön hallitus antaa työntekijöiden edustajille tai, jos heitä ei ole, itse työntekijöille ensimmäisessä alakohdassa säädetyt tiedot.
5. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että kun vaihtoehtoinen sijoitusrahasto hankkii määräysvallan listaamattomassa yhtiössä 26 artiklan 1 kohdan mukaisesti luettuna yhdessä mainitun artiklan 5 kohdan kanssa, sitä hoitava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja antaa kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille ja vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajille tiedot määräysvallan hankkimisen rahoituksesta.
29 artikla
Määräysvaltaa listaamattomassa yhtiössä käyttävän vaihtoehtoisen sijoitusrahaston vuosikertomusta koskevat erityissäännökset
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että kun vaihtoehtoinen sijoitusrahasto hankkii erikseen tai yhdessä määräysvallan listaamattomassa yhtiössä 26 artiklan 1 kohdan mukaisesti luettuna yhdessä mainitun artiklan 5 kohdan kanssa, sitä hoitava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja
a)
pyytää ja parhaansa mukaan varmistaa, että yhtiön hallitus asettaa listaamattoman yhtiön vuosikertomuksen, joka on laadittu 2 kohdan mukaisesti, kaikkien työntekijöiden edustajien tai, jos heitä ei ole, itse työntekijöiden saataville sen määräajan kuluessa, jossa tällainen vuosikertomus on laadittava sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti; tai
b)
kunkin tällaisen rahaston osalta sisällyttää 22 artiklassa säädettyyn vuosikertomukseen 2 kohdassa tarkoitetut asianomaista listaamatonta yhtiötä koskevat tiedot.
2. Yhtiön tai tapauksen mukaan vaihtoehtoisen sijoitusrahaston vuosikertomukseen 1 kohdan mukaisesti sisällytettäviin lisätietoihin on kuuluttava ainakin oikeudenmukainen kuvaus yhtiön liiketoiminnan kehityksestä vuosikertomuksen kattaman ajanjakson päättyessä vallinneen tilanteen mukaan. Vuosikertomuksessa on käsiteltävä myös
a)
tilikauden päättymisen jälkeen sattuneita merkittäviä tapahtumia;
b)
yhtiön todennäköistä tulevaa kehitystä; ja
c)
tietoja, jotka koskevat neuvoston direktiivin 77/91/ETY (28) 22 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua omien osakkeiden hankintaa.
3. Asianomaista rahastoa hoitavan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on
a)
pyydettävä ja parhaansa mukaan varmistettava, että listaamattoman yhtiön hallitus asettaa 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetut asianomaista listaamatonta yhtiötä koskevat tiedot kyseisen yhtiön työntekijöiden edustajien tai, jos heitä ei ole, itse työntekijöiden saataville 22 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa;
b)
asetettava edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetut tiedot vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittajien saataville, siltä osin kuin niitä on jo saatavilla, 22 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa ja joka tapauksessa viimeistään päivänä, jona listaamattoman yhtiön vuosikertomus on laadittu sovellettavan kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
30 artikla
Yhtiöiden tyhjentäminen varoista
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että kun vaihtoehtoinen sijoitusrahasto hankkii erikseen tai yhdessä määräysvallan listaamattomassa yhtiössä tai liikkeeseenlaskijassa 26 artiklan 1 kohdan mukaisesti luettuna yhdessä mainitun artiklan 5 kohdan kanssa, sitä hoitava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja saa 24 kuukauden ajan siitä, kun rahasto on hankkinut määräysvallan yhtiössä,
a)
helpottaa, tukea tai määrätä yhtiön varojen jakamista, osakepääoman alentamista, osakkeiden lunastusta ja/tai omien osakkeiden hankintaa 2 kohdan mukaisesti;
b)
äänestää, siltä osin kuin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla on lupa äänestää rahaston lukuun yhtiön hallintoelinten kokouksissa, yhtiön varojen jakamisen, osakepääoman alentamisen, osakkeiden lunastuksen ja/tai omien osakkeiden hankinnan puolesta 2 kohdan mukaisesti; ja
c)
se joka tapauksessa parhaansa mukaan estää yhtiön varojen jakamisen, osakepääoman alentamisen, osakkeiden lunastuksen ja/tai omien osakkeiden hankinnan 2 kohdan mukaisesti.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille 1 kohdan nojalla asetetut velvoitteet liittyvät seuraaviin:
a)
yhtiön varojen jakaminen osakkeenomistajille, jos yhtiön tilinpäätöksestä ilmenevä nettovarallisuus viimeksi päättyneen tilikauden tilinpäätöspäivänä on tai jakamisen johdosta olisi pienempi kuin merkityn pääoman ja sellaisten rahastojen yhteismäärä, joita ei lain tai yhtiöjärjestyksen mukaan saa jakaa, kuitenkin niin, että jos merkityn osakepääoman maksamatonta osuutta ei ole merkitty taseen vastaaviin, tämä määrä vähennetään merkityn osakepääoman määrästä;
b)
yhtiön varojen jakaminen osakkeenomistajille siten, että määrä on suurempi kuin viimeksi päättyneen tilikauden voitto lisättynä siirtyvillä voitoilla ja varoilla rahastoista, joita saadaan käyttää tähän tarkoitukseen, sekä vähennettynä siirtyvillä tappioilla ja varoilla, jotka on lain tai yhtiöjärjestyksen perusteella siirretty rahastoihin;
c)
jos yhtiön omien osakkeiden hankinta sallitaan, yhtiön tekemät hankinnat, mukaan luettuina osakkeet, jotka yhtiö on hankkinut aikaisemmin ja jotka sillä edelleen on hallussaan, ja osakkeet, jotka omissa nimissään toiminut henkilö on hankkinut yhtiön lukuun, jotka alentaisivat nettovarallisuutta a alakohdassa tarkoitettua määrää pienemmäksi.
3. Sovellettaessa 2 kohtaa
a)
2 kohdan a ja b alakohdassa tarkoitettuun ilmaisuun ”jakaminen” sisältyy erityisesti tuoton sekä osakkeisiin liittyvien korkojen maksaminen;
b)
merkityn pääoman alentamista koskevia säännöksiä ei sovelleta merkityn pääoman alentamiseen, jonka tarkoituksena on toteutuneiden tappioiden kattaminen taikka varojen siirtäminen rahastoon, jota ei saa jakaa, jos tämän toimenpiteen jälkeen rahaston määrä on enintään 10 prosenttia alennetusta merkitystä pääomasta; ja
c)
2 kohdan c alakohdassa säädettyyn rajoitukseen sovelletaan direktiivin 77/91/ETY 20 artiklan 1 kohdan b-h alakohtaa.
VI LUKU
UNIONIIN SIJOITTAUTUNEEN VAIHTOEHTOISTEN SIJOITUSRAHASTOJEN HOITAJAN OIKEUDET MARKKINOIDA JA HOITAA UNIONIIN SIJOITTAUTUNEITA VAIHTOEHTOISIA SIJOITUSRAHASTOJA UNIONISSA
31 artikla
Unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksien tai osakkeiden markkinointi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltiossa
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimiluvan saanut, unioniin sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi markkinoida hoitamansa, unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita ammattimaisille sijoittajille kotijäsenvaltiossaan heti, kun tässä artiklassa säädetyt ehdot täyttyvät.
Jos unioniin sijoittautunut vaihtoehtoinen sijoitusrahasto toimii syöttörahastona, ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu oikeus markkinoida edellyttää, että kohderahastona toimiva vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on myös sijoittautunut unioniin ja sitä hoitaa toimiluvan saanut, unioniin sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on toimitettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus kustakin unioniin sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, jota se aikoo markkinoida.
Ilmoituksen on sisällettävä liitteessä III tarkoitetut asiakirjat ja tiedot.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on 20 työpäivän kuluessa 2 kohdan mukaisen täydellisen ilmoituksen sisältävien asiakirjojen vastaanottamisesta ilmoitettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle, voiko se alkaa markkinoida 2 kohdan mukaisessa ilmoituksessaan yksilöityä vaihtoehtoista sijoitusrahastoa. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat estää vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnin vain, jos hoitaja ei noudata tai aio noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa tai jos hoitaja ei muuten noudata tai aio noudattaa tätä direktiiviä. Jos päätös on myönteinen, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi alkaa markkinoida rahastoa kotijäsenvaltiossaan siitä päivästä, jona toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet päätöksen tiedoksi.
Jos kyseessä ovat eri viranomaiset, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on myös ilmoitettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen toimivaltaisille viranomaisille, että kyseinen hoitaja voi aloittaa rahaston osuuksien tai osakkeiden markkinoinnin.
4. Jos 2 kohdan mukaisesti toimitetut tiedot muuttuvat olennaisesti, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava muutoksesta kirjallisesti kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille viimeistään kuukautta ennen muutoksen toteutumista hoitajan suunnittelemien muutosten osalta tai välittömästi ennakoimattomien muutosten toteuduttua.
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei suunnitellun muutoksen perusteella enää noudattaisi tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa tai jos hoitaja ei muuten enää noudattaisi tätä direktiiviä, asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava hoitajalle, ettei se voi toteuttaa muutosta.
Jos suunniteltu muutos toteutetaan ensimmäisestä ja toisesta alakohdasta huolimatta tai jos on ilmennyt ennakoimaton muutos, jonka takia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen ei enää noudata tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa tai jos hoitaja ei muuten enää noudata tätä direktiiviä, hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava kaikki 46 artiklassa tarkoitetut asiaankuuluvat toimenpiteet, mukaan luettuna tarvittaessa rahaston markkinoinnin nimenomainen kielto.
5. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan yhdenmukaisten soveltamisedellytysten varmistamiseksi laatia teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksia määrittääkseen
a)
edellä 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen mallin muodon ja sisällön; ja
b)
edellä 4 kohdassa tarkoitetun kirjallisen ilmoituksen muodon.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset täytäntöönpanostandardit asetuksen (EU) N:o 1095/2010 15 artiklan mukaisesti.
6. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamia ja markkinoimia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoidaan ainoastaan ammattimaisille sijoittajille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 43 artiklan 1 kohdan soveltamista.
32 artikla
Unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksien tai osakkeiden markkinointi muissa jäsenvaltioissa kuin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltiossa
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimiluvan saanut, unioniin sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi markkinoida hoitamansa, unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita ammattimaisille sijoittajille muussa jäsenvaltiossa kuin kotijäsenvaltiossaan heti, kun tässä artiklassa säädetyt ehdot täyttyvät.
Jos unioniin sijoittautunut vaihtoehtoinen sijoitusrahasto toimii syöttörahastona, ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu oikeus markkinoida edellyttää, että kohderahastona toimiva vaihtoehtoinen sijoitusrahasto on myös sijoittautunut unioniin ja sitä hoitaa toimiluvan saanut, unioniin sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on toimitettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus kustakin unioniin sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, jota se aikoo markkinoida.
Ilmoituksen on sisällettävä liitteessä IV tarkoitetut asiakirjat ja tiedot.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viimeistään 20 työpäivän kuluttua 2 kohdassa tarkoitetun täydellisen ilmoituksen sisältävien asiakirjojen vastaanottamisesta toimitettava asiakirjat niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, joissa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa on tarkoitus markkinoida. Tällaiset asiakirjat on toimitettava vain, jos hoitaja noudattaa ja aikoo noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa ja jos hoitaja yleensä noudattaa tätä direktiiviä.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on samassa yhteydessä toimitettava lausunto siitä, että kyseisellä hoitajalla on toimilupa hoitaa rahastoa tietyn sijoitusstrategian mukaisesti.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on asiakirjojen toimittamisen jälkeen viipymättä ilmoitettava asiasta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi aloittaa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston markkinoinnin yhdessä tai useammassa vastaanottavassa jäsenvaltiossaan kyseisestä ilmoituspäivästä alkaen.
Jos kyseessä ovat eri viranomaiset, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on myös ilmoitettava vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, että hoitaja voi aloittaa rahaston osuuksien tai osakkeiden markkinoinnin yhdessä tai useammassa vastaanottavassa jäsenvaltiossaan.
5. Liitteessä IV olevassa h alakohdassa tarkoitettuihin järjestelyihin sovelletaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädäntöä ja valvontaa.
6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 kohdassa tarkoitettu vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ilmoitus ja 3 kohdassa tarkoitettu lausunto toimitetaan kansainvälisellä rahoitusalalla yleisesti käytetyllä kielellä.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät 3 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen sähköisen siirron ja arkistoinnin.
7. Jos 2 kohdan mukaisesti toimitetut tiedot muuttuvat olennaisesti, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava muutoksesta kirjallisesti kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille viimeistään kuukautta ennen muutoksen toteutumista suunniteltujen muutosten osalta tai välittömästi ennakoimattoman muutoksen toteuduttua.
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei suunnitellun muutoksen perusteella enää noudattaisi tätä direktiiviä hoitaessaan tai jos hoitaja ei muuten enää noudattaisi tätä direktiiviä, asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava hoitajalle, ettei se voi toteuttaa muutosta.
Jos suunniteltu muutos toteutetaan ensimmäisestä ja toisesta alakohdasta huolimatta tai jos on ilmennyt ennakoimaton muutos, jonka takia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei enää noudattaisi tätä direktiiviä hoitaessaan vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, tai jos hoitaja ei muuten enää noudattaisi tätä direktiiviä, hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava kaikki 46 artiklassa tarkoitetut asiaankuuluvat toimenpiteet, mukaan luettuna tarvittaessa rahaston markkinoinnin nimenomainen kielto.
Jos muutokset ovat hyväksyttäviä, koska ne eivät vaikuta siihen, että hoitaja noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa tai hoitaja muuten noudattaa tätä direktiiviä, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava näistä muutoksista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
8. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan yhdenmukaisten soveltamisedellytysten varmistamiseksi laatia teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksia määrittääkseen
a)
edellä 2 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen mallin muodon ja sisällön;
b)
edellä 3 kohdassa tarkoitetun lausunnon mallin muodon ja sisällön;
c)
edellä 3 kohdassa tarkoitetun toimittamisen muodon; ja
d)
edellä 7 kohdassa tarkoitetun kirjallisen ilmoituksen muodon.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 15 artiklan mukaisesti.
9. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamia ja markkinoimia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoidaan ainoastaan ammattimaisille sijoittajille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 43 artiklan 1 kohdan soveltamista.
33 artikla
Edellytykset, jotka koskevat niiden unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitoa, jotka ovat sijoittautuneet muihin jäsenvaltioihin
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimiluvan saanut, unioniin sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi hoitaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautunutta vaihtoehtoista sijoitusrahastoa joko suoraan tai sivuliikkeen välityksellä, kunhan sillä on toimilupa hoitaa kyseisentyyppisiä vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, joka aikoo ensimmäisen kerran hoitaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, on toimitettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille seuraavat tiedot:
a)
jäsenvaltio, jossa se aikoo hoitaa rahastoa suoraan tai sivuliikkeen välityksellä;
b)
toimintaohjelma, josta käyvät ilmi erityisesti palvelut, joita se aikoo tarjota, sekä vaihtoehtoiset sijoitusrahastot, joita se aikoo hoitaa.
3. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo perustaa sivuliikkeen, sen on toimitettava 2 kohdassa edellytettyjen tietojen lisäksi seuraavat tiedot:
a)
sivuliikkeen organisaatiorakenne;
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen kotijäsenvaltiossa sijaitseva osoite, josta asiaan liittyviä asiakirjoja on mahdollista saada;
c)
sivuliikkeen johtamisesta vastuussa olevien nimet ja yhteystiedot.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on kuukauden kuluessa 2 kohdassa tarkoitettujen kaikkien asiakirjojen vastaanottamisesta tai kahden kuukauden kuluessa 3 kohdassa tarkoitettujen kaikkien asiakirjojen vastaanottamisesta toimitettava kaikki asiakirjat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Tällaiset asiakirjat toimitetaan vain, jos hoitaja noudattaa ja aikoo noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa ja jos hoitaja muuten noudattaa tätä direktiiviä.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on samassa yhteydessä toimitettava lausunto siitä, että kyseisellä hoitajalla on niiden myöntämä toimilupa.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle näiden tietojen toimittamisesta.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi aloittaa palvelujensa tarjoamisen vastaanottavassa jäsenvaltiossaan saatuaan ilmoituksen tietojen toimittamisesta.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien vastaanottavat jäsenvaltiot eivät saa asettaa kyseisille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin asioihin liittyviä lisävaatimuksia.
6. Jos 2 kohdan ja tarvittaessa 3 kohdan mukaisesti toimitetut tiedot muuttuvat, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava muutoksesta kirjallisesti kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille viimeistään kuukautta ennen suunnitellun muutoksen toteutumista tai välittömästi ennakoimattoman muutoksen toteuduttua.
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei suunnitellun muutoksen perusteella enää noudattaisi tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa tai jos hoitaja ei muuten enää noudattaisi tätä direktiiviä, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava hoitajalle, ettei se voi toteuttaa muutosta.
Jos suunniteltu muutos toteutetaan ensimmäisestä ja toisesta alakohdasta huolimatta tai jos on ilmennyt ennakoimaton muutos, jonka takia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei enää noudattaisi tätä direktiiviä hoitaessaan vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, tai jos hoitaja ei muuten enää noudattaisi tätä direktiiviä, hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava kaikki 46 artiklassa tarkoitetut asiaankuuluvat toimenpiteet.
Jos muutokset ovat hyväksyttäviä, koska ne eivät vaikuta siihen, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan vaihtoehtoista sijoitusrahastoa tai hoitaja muuten noudattaa tätä direktiiviä, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava näistä muutoksista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan yhden tai useamman vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
7. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan johdonmukaisen harmonisoinnin varmistamiseksi laatia teknisten sääntelystandardien luonnoksia täsmentääkseen 2 ja 3 kohdan mukaisesti ilmoitettavat tiedot.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklan mukaisesti.
8. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan yhdenmukaisten soveltamisedellytysten varmistamiseksi laatia teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksia määrittääkseen vakiolomakkeet, -mallit ja -menettelyt tietojen toimittamiseksi 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 15 artiklan mukaisesti.
VII LUKU
KOLMANSIA MAITA KOSKEVAT ERITYISSÄÄNNÖT
34 artikla
Edellytykset unioniin sijoittautuneille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille, jotka hoitavat unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, joita ei markkinoida jäsenvaltioissa
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimiluvan saanut, unioniin sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi hoitaa unionin ulkopuolelle sijoittautuneita rahastoja, joita ei markkinoida unionissa, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja noudattaa kaikkia tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia 21 ja 22 artiklaa lukuun ottamatta kyseisten rahastojen osalta ja
b)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittautumismaana olevan kolmannen maan valvontaviranomaisten välillä on otettu käyttöön asianmukaisia yhteistyöjärjestelyjä, jotta voidaan varmistaa vähintään tehokas tietojenvaihto, jonka avulla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat hoitaa tämän direktiivin mukaiset tehtävänsä.
2. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, jotka koskevat 1 kohdassa tarkoitettuja yhteistyöjärjestelyjä, jotta voidaan laatia yhteiset puitteet tällaisten yhteistyöjärjestelyjen käyttöönoton helpottamiseksi kolmansien maiden kanssa.
3. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii tämän artiklan yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi suuntaviivoja määrittääkseen komission toteuttamien, 1 kohdassa tarkoitettuja yhteistyöjärjestelyjä koskevien toimenpiteiden soveltamisedellytykset.
35 artikla
Edellytykset unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien, unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnille unionissa passin nojalla
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimiluvan saanut, unioniin sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi markkinoida ammattimaisille sijoittajille unionissa hoitamiensa unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen ja sellaisten unioniin sijoittautuneiden, syöttörahastoina toimivien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksia tai osakkeita, jotka eivät täytä 31 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuja vaatimuksia, niin pian kuin tässä artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien on noudatettava kaikkia tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia VI lukua lukuun ottamatta. Lisäksi on noudatettava seuraavia ehtoja:
a)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittautumismaana olevan kolmannen maan valvontaviranomaisten välillä on otettu käyttöön asianmukaisia yhteistyöjärjestelyjä, jotta voidaan varmistaa vähintään 50 artiklan 4 kohdan mukainen tehokas tietojenvaihto, jonka avulla toimivaltaiset viranomaiset voivat hoitaa tämän direktiivin mukaiset tehtävänsä.
b)
Unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumismaana oleva kolmas maa ei saa olla rahanpesun ja terrorismin rahoituksen vastaisen toimintaryhmän yhteistyöhaluttomiksi määrittelemien maiden ja alueiden luettelossa.
c)
Unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumismaana oleva kolmas maa on tehnyt toimiluvan saaneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion ja kunkin muun sellaisen jäsenvaltion kanssa, jossa unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita on tarkoitus markkinoida, sopimuksen, joka vastaa täysin Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) tuloa ja varallisuutta koskevan malliverosopimuksen 26 artiklassa vahvistettuja vaatimuksia ja jolla varmistetaan tehokas tietojenvaihto veroasioissa, mahdolliset monenväliset verosopimukset mukaan luettuina.
Kun toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on eri mieltä arviosta, jonka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdan soveltamisesta, asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
3. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksia tai osakkeita kotijäsenvaltiossaan, kyseisen hoitajan on toimitettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus kustakin unionin ulkopuolelle sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, jota se aikoo markkinoida.
Ilmoituksen on sisällettävä liitteessä III tarkoitetut asiakirjat ja tiedot.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viimeistään 20 työpäivän kuluttua 3 kohdan mukaisen täydellisen ilmoituksen vastaanottamisesta ilmoitettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle, voiko se alkaa markkinoida 3 kohdan mukaisessa ilmoituksessaan yksilöityä vaihtoehtoista sijoitusrahastoa sen alueella. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat estää vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnin vain, jos hoitaja ei noudata tai aio noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa tai jos hoitaja ei yleensä noudata tai aio noudattaa tätä direktiiviä. Jos päätös on myönteinen, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi alkaa markkinoida rahastoa kotijäsenvaltiossaan siitä päivästä, jona toimivaltaiset viranomaiset ovat ilmoittaneet siitä.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on myös ilmoitettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle, että kyseinen hoitaja voi aloittaa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksien tai osakkeiden markkinoinnin kotijäsenvaltiossaan.
5. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita muussa jäsenvaltiossa kuin kotijäsenvaltiossaan, kyseisen hoitajan on toimitettava kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus kustakin unionin ulkopuolelle sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, jota se aikoo markkinoida.
Ilmoituksen on sisällettävä liitteessä IV tarkoitetut asiakirjat ja tiedot.
6. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viimeistään 20 työpäivän kuluttua 5 kohdan mukaisen täydellisen ilmoituksen sisältävien asiakirjojen vastaanottamisesta toimitettava asiakirjat sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa on tarkoitus markkinoida. Tällaiset asiakirjat toimitetaan vain, jos hoitaja noudattaa ja aikoo noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa ja jos hoitaja muuten noudattaa tätä direktiiviä.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on samassa yhteydessä toimitettava lausunto siitä, että kyseisellä hoitajalla on toimilupa hoitaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa tietyn sijoitusstrategian mukaisesti.
7. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on asiakirjojen toimittamisen jälkeen viipymättä ilmoitettava asiasta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi aloittaa asianomaisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston markkinoinnin yhdessä tai useammassa vastaanottavassa jäsenvaltiossaan kyseisestä ilmoituspäivästä alkaen.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on myös ilmoitettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle, että kyseinen hoitaja voi aloittaa asianomaisen rahaston osuuksien tai osakkeiden markkinoinnin yhdessä tai useammassa vastaanottavassa jäsenvaltiossaan.
8. Liitteessä IV olevassa h alakohdassa tarkoitettuihin järjestelyihin sovelletaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavien jäsenvaltioiden lainsäädäntöä ja valvontaa.
9. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 5 kohdassa tarkoitettu vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ilmoitus ja 6 kohdassa tarkoitettu lausunto toimitetaan kansainvälisellä rahoitusalalla yleisesti käytetyllä kielellä.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät 6 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen sähköisen siirron ja arkistoinnin.
10. Jos 3 tai 5 kohdan mukaisesti toimitetut tiedot muuttuvat olennaisesti, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava muutoksesta kirjallisesti kotijäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille viimeistään kuukautta ennen suunnitellun muutoksen toteutumista tai välittömästi ennakoimattoman muutoksen toteuduttua.
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei suunnitellun muutoksen perusteella enää noudattaisi tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa tai jos hoitaja ei muuten enää noudattaisi tätä direktiiviä, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava hoitajalle, ettei se voi toteuttaa muutosta.
Jos suunniteltu muutos toteutetaan ensimmäisestä ja toisesta alakohdasta huolimatta tai jos on ilmennyt ennakoimaton muutos, jonka takia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei enää noudattaisi tätä direktiiviä hoitaessaan vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, tai jos hoitaja ei muuten enää noudattaisi tätä direktiiviä, hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava kaikki 46 artiklassa tarkoitetut asiaankuuluvat toimenpiteet, mukaan luettuna tarvittaessa rahaston markkinoinnin nimenomainen kielto.
Jos muutokset ovat hyväksyttäviä, koska ne eivät vaikuta siihen, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa tai hoitaja muuten noudattaa tätä direktiiviä, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava näistä muutoksista arvopaperimarkkinaviranomaiselle, jos muutokset koskevat tiettyjen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnin päättämistä tai uusien rahastojen markkinointia, ja soveltuvin osin hoitajan yhden tai useamman vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
11. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, jotka koskevat 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja yhteistyöjärjestelyjä, jotta voidaan laatia yhteiset puitteet tällaisten yhteistyöjärjestelyjen käyttöönoton helpottamiseksi kolmansien maiden kanssa.
12. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi laatia tämän artiklan yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi suuntaviivoja määrittääkseen komission toteuttamien, 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja yhteistyöjärjestelyjä koskevien toimenpiteiden soveltamisedellytykset.
13. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii teknisten sääntelystandardien luonnoksia määrittääkseen 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen yhteistyöjärjestelyjen vähimmäissisällön, jotta voidaan varmistaa, että sekä kotijäsenvaltion että vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset saavat riittävät tiedot voidakseen käyttää tämän direktiivin mukaisia valvonta- ja tutkintavaltuuksiaan.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklan mukaisesti.
14. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii tämän artiklan johdonmukaisen harmonisoinnin varmistamiseksi teknisten sääntelystandardien luonnoksia täsmentääkseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ja vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten väliset koordinointi- ja tietojenvaihtomenettelyt.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten sääntelystandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklan mukaisesti.
15. Kun toimivaltainen viranomainen hylkää tietojenvaihtoa koskevan pyynnön 14 kohdassa tarkoitettujen teknisten sääntelystandardien mukaisesti, asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
16. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan yhdenmukaisten soveltamisedellytysten varmistamiseksi laatia teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksia määrittääkseen
a)
edellä 3 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen mallin muodon ja sisällön;
b)
edellä 5 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen mallin muodon ja sisällön;
c)
edellä 6 kohdassa tarkoitetun lausunnon mallin muodon ja sisällön;
d)
edellä 6 kohdassa tarkoitetun toimittamisen muodon;
e)
edellä 10 kohdassa tarkoitetun kirjallisen ilmoituksen muodon.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset täytäntöönpanostandardit asetuksen (EU) N:o 1095/201015 artiklan mukaisesti.
17. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamia ja markkinoimia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoidaan ainoastaan ammattimaisille sijoittajille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 43 artiklan 1 kohdan soveltamista.
36 artikla
Edellytykset unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien, unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnille jäsenvaltioissa ilman passia
1. Jäsenvaltiot voivat antaa toimiluvan saaneen, unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan markkinoida hoitamiensa unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen ja sellaisten unioniin sijoittautuneiden, syöttörahastoina toimivien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksia tai osakkeita, jotka eivät täytä 31 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitettuja vaatimuksia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 35 artiklan soveltamista, jos seuraavat edellytykset täyttyvät:
a)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja noudattaa kaikkia tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia 21 artiklaa lukuun ottamatta. Kyseisten hoitajien on kuitenkin varmistettava, että yksi tai useampi yhteisö nimetään hoitamaan 21 artiklan 7, 8 ja 9 kohdassa tarkoitettuja tehtäviä. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei saa hoitaa näitä tehtäviä. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on toimitettava valvontaviranomaisilleen tiedot 21 artiklan 7, 8 ja 9 kohdassa tarkoitettujen tehtävien hoitamisesta vastaavista yhteisöistä.
b)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumismaana olevan kolmannen maan valvontaviranomaisten välillä on otettu käyttöön kansainvälisten standardien mukaisia asianmukaisia yhteistyöjärjestelyjä järjestelmäriskin valvomiseksi, jotta voidaan varmistaa tehokas tietojenvaihto, jonka avulla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat hoitaa tämän direktiivin mukaiset tehtävänsä.
c)
Unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittautumismaana oleva kolmas maa ei saa olla rahanpesun ja terrorismin rahoituksen vastaisen toimintaryhmän yhteistyöhaluttomiksi määrittelemien maiden ja alueiden luettelossa.
2. Jäsenvaltiot voivat asettaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle tiukempia sääntöjä, jotka koskevat unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksien tai osakkeiden markkinointia sijoittajille niiden alueella tämän artiklan soveltamiseksi.
3. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, jotka koskevat 1 kohdassa tarkoitettuja yhteistyöjärjestelyjä, jotta voidaan laatia yhteiset puitteet tällaisten yhteistyöjärjestelyjen käyttöönoton helpottamiseksi kolmansien maiden kanssa.
4. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii tämän artiklan yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi suuntaviivoja määrittääkseen komission toteuttamien, 1 kohdassa tarkoitettuja yhteistyöjärjestelyjä koskevien toimenpiteiden soveltamisedellytykset.
37 artikla
Toimiluvan myöntäminen unionin ulkopuolelle sijoittautuneelle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle, joka aikoo hoitaa unioniin sijoittautunutta rahastoa ja/tai markkinoida hoitamaansa rahastoa unionissa 39 tai 40 artiklan mukaisesti
1. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja, joka aikoo hoitaa unioniin sijoittautunutta rahastoa ja/tai markkinoida hoitamaansa rahastoa unionissa 39 tai 40 artiklan mukaisesti, saa viitejäsenvaltionsa toimivaltaisilta viranomaisilta etukäteen luvan tämän artiklan mukaisesti.
2. Unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, joka aikoo hankkia 1 kohdassa tarkoitetun toimiluvan, on noudatettava tätä direktiiviä VI lukua lukuun ottamatta. Jos ja siltä osin kuin on mahdotonta sovittaa yhteen tämän direktiivin säännöksen ja sellaisen lainsäädännön noudattamista, jota sovelletaan unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan ja/tai unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen, unionissa markkinoitavaan vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla ei ole velvollisuutta noudattaa kyseistä tämän direktiivin säännöstä, jos se voi osoittaa, että
a)
on mahdotonta sovittaa yhteen tämän direktiivin säännöksen ja sellaisen lainsäädännön pakollisen säännöksen noudattamista, jota sovelletaan unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan ja/tai unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen, unionissa markkinoitavaan vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon;
b)
unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan ja/tai unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon sovellettavassa lainsäädännössä on vastaava sääntö, jolla on sama sääntelytarkoitus ja joka tarjoaa asianomaisen rahaston sijoittajille samantasoisen suojan; ja
c)
unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ja/tai unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoinen sijoitusrahasto noudattavat b alakohdassa tarkoitettua vastaavaa sääntöä.
3. Unionin ulkopuolelle sijoittautuneella vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalla, joka aikoo hankkia 1 kohdassa tarkoitetun toimiluvan, on oltava viitejäsenvaltioonsa sijoittautunut laillinen edustaja. Laillisen edustajan on oltava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan yhteyspiste unionissa, ja kaiken tässä direktiivissä tarkoitetun virallisen kirjeenvaihdon toimivaltaisten viranomaisten ja hoitajan sekä asiaankuuluvan rahaston unionissa olevien sijoittajien ja hoitajan välillä on tapahduttava laillisen edustajan välityksellä. Laillisen edustajan on yhdessä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kanssa hoidettava hoitajan tässä direktiivissä tarkoitettuihin hoito- ja markkinointitehtäviin liittyvät vaatimusten noudattamista koskevat tehtävät.
4. Unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien viitejäsenvaltio määritetään seuraavasti:
a)
Jos unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo hoitaa vain yhtä unioniin sijoittautunutta vaihtoehtoista sijoitusrahastoa tai useita samaan jäsenvaltioon sijoittautuneita sellaisia rahastoja eikä se aio markkinoida mitään rahastoa 39 tai 40 artiklan mukaisesti unionissa, kyseisen yhden tai useamman rahaston kotijäsenvaltio katsotaan viitejäsenvaltioksi ja kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on toimivalta soveltaa toimiluvan myöntämistä koskevaa menettelyä ja valvoa hoitajaa.
b)
Jos unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo hoitaa useita eri jäsenvaltioihin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja eikä se aio markkinoida mitään sellaista rahastoa 39 tai 40 artiklan mukaisesti unionissa, viitejäsenvaltio on
i)
jäsenvaltio, johon suurin osa vaihtoehtoisista sijoitusrahastoista on sijoittautunut; tai
ii)
jäsenvaltio, jossa hoidetaan suurinta osaa varoista.
c)
Jos unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida vain yhtä unioniin sijoittautunutta vaihtoehtoista sijoitusrahastoa vain yhdessä jäsenvaltiossa, viitejäsenvaltio määritetään seuraavasti:
i)
kyseisen rahaston kotijäsenvaltio tai jäsenvaltio, jossa hoitaja aikoo markkinoida vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, jos rahasto on saanut toimiluvan tai rekisteröity jäsenvaltiossa;
ii)
jäsenvaltio, jossa hoitaja aikoo markkinoida vaihtoehtoista sijoitusrahastoa, jos rahasto ei ole saanut toimilupaa tai sitä ei ole rekisteröity jäsenvaltiossa.
d)
Jos unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida vain yhtä unionin ulkopuolelle sijoittautunutta vaihtoehtoista sijoitusrahastoa vain yhdessä jäsenvaltiossa, viitejäsenvaltio on kyseinen jäsenvaltio.
e)
Jos unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida vain yhtä unioniin sijoittautunutta vaihtoehtoista sijoitusrahastoa mutta eri jäsenvaltioissa, viitejäsenvaltio määritetään seuraavasti:
i)
kyseisen rahaston kotijäsenvaltio tai jokin niistä jäsenvaltioista, joissa hoitaja aikoo tosiasiallisesti harjoittaa markkinointia, jos rahasto on saanut toimiluvan tai rekisteröity jäsenvaltiossa; tai
ii)
jokin niistä jäsenvaltioista, joissa hoitaja aikoo tosiasiallisesti harjoittaa markkinointia, jos kyseinen rahasto ei ole saanut toimilupaa tai sitä ei ole rekisteröity jäsenvaltiossa.
f)
Jos unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida vain yhtä unionin ulkopuolelle sijoittautunutta vaihtoehtoista sijoitusrahastoa mutta eri jäsenvaltioissa, viitejäsenvaltio on jokin kyseisistä jäsenvaltioista.
g)
Jos unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida useita unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa, viitejäsenvaltio määritetään seuraavasti:
i)
kyseisen rahaston kotijäsenvaltio tai jäsenvaltio, jossa hoitaja aikoo tosiasiallisesti harjoittaa markkinointia useimpien tällaisten rahastojen osalta, jos kaikki rahastot ovat saaneet toimiluvan tai ne on rekisteröity samassa jäsenvaltiossa;
ii)
jäsenvaltio, jossa hoitaja aikoo tosiasiallisesti harjoittaa markkinointia useimpien tällaisten rahastojen osalta, jos kaikki rahastot eivät ole saaneet toimilupaa tai niitä kaikkia ei ole rekisteröity samassa jäsenvaltiossa.
h)
Jos unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida useita unioniin ja sen ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja tai useita unionin ulkopuolelle sijoittautuneita sellaisia rahastoja unionissa, viitejäsenvaltio on jäsenvaltio, jossa hoitaja aikoo tosiasiallisesti harjoittaa markkinointia useimpien tällaisten rahastojen osalta.
Viitejäsenvaltioita voi ensimmäisen alakohdan b alakohdassa, c alakohdan i alakohdassa, e alakohdassa, f alakohdassa ja g alakohdan i alakohdassa säädettyjen perusteiden mukaisesti olla useita. Jäsenvaltioiden on tällaisessa tapauksessa edellytettävä, että unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja, joka aikoo hoitaa unioniin sijoittautunutta vaihtoehtoista sijoitusrahastoa markkinoimatta sitä ja/tai markkinoida hoitamaansa sellaista rahastoa unionissa 39 tai 40 artiklan mukaisesti, toimittaa pyynnön kaikkien niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, jotka voivat olla viitejäsenvaltioita mainituissa alakohdissa säädettyjen perusteiden mukaisesti, jotta ne määrittäisivät keskenään hoitajan viitejäsenvaltion. Kyseisten toimivaltaisten viranomaisten on yhdessä päätettävä kuukauden kuluessa tällaisen unionin ulkopuolelle sijoittautuneen hoitajan viitejäsenvaltio. Sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, joka nimetään viitejäsenvaltioksi, on viipymättä ilmoitettava asiasta unionin ulkopuolelle sijoittautuneelle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle. Jos unionin ulkopuolelle sijoittautuneelle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle ei asiaankuuluvasti ilmoiteta asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten tekemästä päätöksestä seitsemän päivän kuluessa päätöksestä tai jos asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset eivät tee päätöstä kuukauden kuluessa, se voi itse valita viitejäsenvaltionsa edellä säädettyjen perusteiden mukaisesti.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on voitava osoittaa, että se aikoo tosiasiallisesti harjoittaa markkinointia tietyssä jäsenvaltiossa, julkistamalla markkinointistrategiansa ilmoittamansa jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
5. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja, joka aikoo hoitaa unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoimatta niitä ja/tai markkinoida hoitamiansa sellaisia rahastoja unionissa 39 tai 40 artiklan mukaisesti, hakee toimilupaa viitejäsenvaltioltaan.
Toimivaltaisten viranomaisten on toimilupahakemuksen saatuaan arvioitava, onko mainittu hoitaja määrittänyt viitejäsenvaltionsa 4 kohdassa säädettyjen perusteiden mukaisesti. Jos toimivaltaiset viranomaiset katsovat, ettei näin ole, niiden on evättävä unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimilupahakemus ja perusteltava päätöksensä. Jos toimivaltaiset viranomaiset katsovat, että 4 kohdan perusteita on noudatettu, niiden on ilmoitettava tästä arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja pyydettävä lausunto tekemästään arviosta. Toimivaltaisten viranomaisten on arvopaperimarkkinaviranomaiselle tekemässään ilmoituksessa toimitettava sille perustelut, jotka mainittu hoitaja on esittänyt viitejäsenvaltiota koskevalle arviolleen, ja tiedot mainitun hoitajan markkinointistrategiasta.
Arvopaperimarkkinaviranomainen antaa kuukauden kuluessa toisessa alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisesta asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille lausunnon niiden viitejäsenvaltiota koskevasta arviosta 4 kohdassa säädettyjen perusteiden mukaisesti. Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen voi antaa kielteisen lausunnon vain, jos se katsoo, ettei 4 kohdan perusteita ole noudatettu.
Edellä 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun määräajan soveltaminen keskeytetään arvopaperimarkkinaviranomaisen tämän kohdan mukaisesti suorittaman harkinnan ajaksi.
Jos toimivaltaiset viranomaiset ehdottavat toimiluvan myöntämistä kolmannessa alakohdassa tarkoitetun arvopaperimarkkinaviranomaisen lausunnon vastaisesti, niiden on ilmoitettava asiasta arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja perusteltava päätöksensä. arvopaperimarkkinaviranomainen julkistaa tiedon siitä, etteivät toimivaltaiset viranomaiset noudata tai aio noudattaa sen lausuntoa. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi myös tapauskohtaisesti päättää julkaista toimivaltaisten viranomaisten perustelut sille, etteivät ne noudata lausuntoa. Toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettava etukäteen perustelujen julkaisemisesta.
Jos toimivaltaiset viranomaiset ehdottavat toimiluvan myöntämistä kolmannessa alakohdassa tarkoitetun arvopaperimarkkinaviranomaisen lausunnon vastaisesti ja mainittu hoitaja aikoo markkinoida hoitamansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita muissa jäsenvaltioissa kuin viitejäsenvaltiossa, viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava asiasta myös kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja perusteltava päätöksensä. Viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on soveltuvin osin ilmoitettava asiasta myös vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen kotijäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja perusteltava päätöksensä.
6. Kun jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on eri mieltä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan määrittämästä viitejäsenvaltiosta, asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
7. Toimilupaa ei myönnetä, elleivät seuraavat lisäedellytykset täyty, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 8 kohdan soveltamista:
a)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ilmoittaa viitejäsenvaltion 4 kohdassa säädettyjen perusteiden mukaisesti ja julkistaa markkinointistrategiansa, ja asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset ovat noudattaneet 5 kohdassa säädettyä menettelyä.
b)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja on nimennyt viitejäsenvaltioonsa sijoittautuneen laillisen edustajan.
c)
Laillisen edustajan on vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan itsensä ohella oltava unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien yhteyshenkilö asianomaisen rahaston sijoittajille, arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja toimivaltaisille viranomaisille sellaisen toiminnan osalta, johon hoitaja on saanut toimiluvan unionissa, ja laillisella edustajalla on oltava vähintään riittävät keinot tässä direktiivissä tarkoitettujen vaatimusten noudattamista koskevien tehtävien hoitamiseen.
d)
Viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sijoittautumismaana olevan kolmannen maan valvontaviranomaisten välillä on otettu käyttöön asianmukaisia yhteistyöjärjestelyjä, jotta voidaan varmistaa vähintään tehokas tietojenvaihto, jonka avulla toimivaltaiset viranomaiset voivat hoitaa tämän direktiivin mukaiset tehtävänsä.
e)
Unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sijoittautumismaana oleva kolmas maa ei saa olla rahanpesun ja terrorismin rahoituksen vastaisen toimintaryhmän yhteistyöhaluttomiksi määrittelemien maiden ja alueiden luettelossa.
f)
Unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sijoittautumismaana oleva kolmas maa on tehnyt viitejäsenvaltion sopimuksen, joka vastaa täysin Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) tuloa ja varallisuutta koskevan malliverosopimuksen 26 artiklassa vahvistettuja vaatimuksia ja jolla varmistetaan tehokas tietojenvaihto veroasioissa, mahdolliset monenväliset verosopimukset mukaan luettuina.
g)
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan sovellettavat kolmannen maan lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset ja kolmannen maan valvontaviranomaisten valvonta- ja tutkintavaltuuksien rajoitukset eivät estä toimivaltaisten viranomaisten tämän direktiivin mukaisten valvontatehtävien tehokasta hoitamista.
Kun toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on eri mieltä arviosta, jonka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet tämän kohdan a-e ja g alakohdan soveltamisesta, asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
Kun unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen toimivaltainen viranomainen ei kohtuullisessa ajassa tee ensimmäisen alakohdan d alakohdassa tarkoitettuja tarvittavia yhteistyöjärjestelyjä, viitejäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
8. Toimilupa on myönnettävä II luvun mukaisesti, jota sovelletaan soveltuvin osin, kuitenkin niin, että
a)
edellä 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja täydennetään seuraavilla tiedoilla:
i)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan perustelut viitejäsenvaltiota koskevalle 4 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaiselle arviolleen sekä tiedot markkinointistrategiasta;
ii)
luettelo niistä tämän direktiivin säännöksistä, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on mahdotonta noudattaa siksi, että näiden säännösten noudattamista ei 2 kohdan säännösten mukaisesti voida sovittaa yhteen sellaisen lainsäädännön säännöksen noudattamisen kanssa, jota sovelletaan unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan tai unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen, unionissa markkinoitavaan vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon;
iii)
arvopaperimarkkinaviranomaisen laatimiin teknisiin sääntelystandardeihin perustuva kirjallinen näyttö siitä, että kolmannen maan lainsäädännössä on niitä direktiivin säännöksiä, joita on mahdotonta noudattaa, vastaava sääntö, jolla on sama sääntelytarkoitus ja joka tarjoaa asianomaisten rahastojen sijoittajille samantasoisen suojan ja että asianomainen hoitaja noudattaa kyseistä vastaavaa sääntöä; tällaisen kirjallisen näytön tueksi on esitettävä oikeudellinen lausunto, joka koskee yhteensopimattoman pakottavan säännöksen olemassaoloa kolmannen maan lainsäädännössä ja johon sisältyy kuvaus sen sääntelytarkoituksesta ja sillä tavoitellun sijoittajansuojan luonteesta; ja
iv)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan laillisen edustajan nimi ja sijoittautumispaikka;
b)
edellä 7 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut tiedot voidaan rajata unioniin sijoittautuneisiin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo hoitaa, ja niihin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamiin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin, joita se aikoo markkinoida unionissa passin nojalla;
c)
edellä olevan 8 artiklan 1 kohdan a alakohdan soveltaminen ei rajoita tämän artiklan 2 kohdan soveltamista;
d)
edellä olevan 8 artiklan 1 kohdan e alakohtaa ei sovelleta;
e)
edellä olevan 8 artiklan 5 kohdan toisen alakohdan on katsottava sisältävän viittauksen ”37 artiklan 8 kohdan a alakohdassa tarkoitettuihin tietoihin”.
Kun toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on eri mieltä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten myöntämästä toimiluvasta, asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
9. Jos viitejäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset katsovat, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voidaan 2 kohdan nojalla vapauttaa tämän direktiivin tiettyjen säännösten noudattamista koskevasta vaatimuksesta, niiden on viipymättä ilmoitettava siitä arvopaperimarkkinaviranomaiselle. Niiden on esitettävä arvionsa tueksi vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan 8 kohdan a alakohdan ii ja iii alakohdan mukaisesti antamat tiedot.
Arvopaperimarkkinaviranomainen antaa kuukauden kuluessa ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisesta toimivaltaisille viranomaisille lausunnon direktiivin vaatimusten noudattamista koskevan yhteensopimattomuudesta johtuvan poikkeuksen soveltamisesta 2 kohdan säännösten mukaisesti. Lausunnossa voidaan erityisesti käsitellä sitä, näyttävätkö tällaisen poikkeuksen edellytykset täyttyvän vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan 8 kohdan a alakohdan ii ja iii alakohdan mukaisesti antamien tietojen ja vastaavuutta koskevien teknisten sääntelystandardien perusteella. Arvopaperimarkkinaviranomainen pyrkii luomaan yhteisen eurooppalaisen valvontakulttuurin ja johdonmukaisia valvontakäytäntöjä sekä varmistamaan, että toimivaltaiset viranomaiset soveltavat tätä kohtaa johdonmukaisesti.
Edellä 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun määräajan soveltaminen keskeytetään arvopaperimarkkinaviranomaisen tämän kohdan mukaisesti suorittaman tarkastelun ajaksi.
Jos viitejäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ehdottavat toimiluvan myöntämistä toisessa alakohdassa tarkoitetun arvopaperimarkkinaviranomaisen lausunnon vastaisesti, niiden on ilmoitettava asiasta arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja perusteltava päätöksensä. Arvopaperimarkkinaviranomainen julkistaa tiedon siitä, etteivät toimivaltaiset viranomaiset noudata tai aio noudattaa kyseistä lausuntoa. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi myös tapauskohtaisesti päättää julkaista toimivaltaisten viranomaisten perustelut sille, etteivät ne noudata lausuntoa. Asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettava etukäteen perustelujen julkaisemisesta.
Jos toimivaltaiset viranomaiset ehdottavat toimiluvan myöntämistä toisessa alakohdassa tarkoitetun arvopaperimarkkinaviranomaisen lausunnon vastaisesti ja mainittu hoitaja aikoo markkinoida hoitamansa rahaston osuuksia tai osakkeita muissa jäsenvaltioissa kuin viitejäsenvaltiossa, viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava asiasta myös kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja perusteltava päätöksensä.
Kun toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on eri mieltä arviosta, jonka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet tämän kohdan soveltamisesta, asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
10. Viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle alkuperäisen toimiluvan myöntämistä koskevan menettelyn tuloksesta, muutoksista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimiluvassa ja toimiluvan peruuttamisesta.
Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle hylkäämistään toimilupahakemuksista ja annettava tiedot toimilupaa hakeneista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista sekä perustelut hylkäämiseen. Arvopaperimarkkinaviranomainen pitää näistä tiedoista keskusrekisteriä, jonka on oltava pyynnöstä toimivaltaisten viranomaisten käytettävissä. Toimivaltaisten viranomaisten on kohdeltava näitä tietoja luottamuksellisina.
11. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan liiketoiminnan jatkokehittäminen unionissa ei vaikuta viitejäsenvaltion määrittämiseen. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja kuitenkin muuttaa markkinointistrategiaansa kahden vuoden kuluessa alkuperäisen toimiluvan myöntämisestä ja kyseinen muutos olisi vaikuttanut viitejäsenvaltion määrittämiseen, jos muutettu markkinointistrategia olisi ollut alkuperäinen markkinointistrategia, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava alkuperäisen viitejäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille kyseisestä muutoksesta ennen sen toteutumista ja ilmoitettava viitejäsenvaltionsa 4 kohdassa säädettyjen edellytysten mukaisesti ja uuden strategian perusteella. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja perustelee arvionsa julkistamalla uuden markkinointistrategiansa alkuperäiselle viitejäsenvaltiolleen. Samalla vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja antaa tiedot laillisesta edustajastaan, mukaan lukien sen nimi ja sijoittautumispaikka. Laillisen edustajan on oltava sijoittautunut uuteen viitejäsenvaltioon.
Alkuperäisen viitejäsenvaltion on arvioitava, onko vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ensimmäisen alakohdan mukaisesti tekemä määritys oikea, ja ilmoitettava arviostaan arvopaperimarkkinaviranomaiselle. Arvopaperimarkkinaviranomainen antaa lausunnon toimivaltaisten viranomaisten tekemästä arviosta. Toimivaltaisten viranomaisten on Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle tekemässään ilmoituksessa toimitettava perustelut, jotka hoitaja on esittänyt viitejäsenvaltiota koskevalle arviolleen, ja tiedot hoitajan uudesta markkinointistrategiasta.
Arvopaperimarkkinaviranomainen antaa kuukauden kuluessa toisessa alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisesta asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille lausunnon niiden arviosta. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi antaa kielteisen lausunnon vain, jos se katsoo, ettei 4 kohdan perusteita ole noudatettu.
Alkuperäisen viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on saatuaan arvopaperimarkkinaviranomaisen lausunnon kolmannen alakohdan mukaisesti ilmoitettava päätöksestään unionin ulkopuolelle sijoittautuneelle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle, sen alkuperäiselle lailliselle edustajalle ja Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaiselle.
Jos alkuperäisen viitejäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat samaa mieltä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tekemästä arviosta, niiden on ilmoitettava muutoksesta myös uuden viitejäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Alkuperäisen viitejäsenvaltion on viipymättä toimitettava uudelle viitejäsenvaltiolle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toimilupaa ja valvontaa koskevien asiakirjojen jäljennös. Uuden viitejäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on toimilupaa ja valvontaa koskevien asiakirjojen toimittamisesta alkaen toimivalta soveltaa toimiluvan myöntämistä koskevaa menettelyä ja valvoa hoitajaa.
Jos toimivaltaisten viranomaisten lopullinen arvio kolmannessa alakohdassa tarkoitetun arvopaperimarkkinaviranomaisen lausunnon vastainen,
a)
toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava asiasta arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja perusteltava päätöksensä. Arvopaperimarkkinaviranomainen julkistaa tiedon siitä, etteivät toimivaltaiset viranomaiset noudata tai aio noudattaa sen lausuntoa. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi myös tapauskohtaisesti päättää julkaista toimivaltaisen viranomaisen perustelut sille, ettei se noudata lausuntoa. Asianomaisille toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettava etukäteen perustelujen julkaisemisesta;
b)
jos vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitaja markkinoi hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksia tai osakkeita muissa jäsenvaltioissa kuin alkuperäisessä viitejäsenvaltiossa, alkuperäisen viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava asiasta myös kyseisten jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja perusteltava päätöksensä. Viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on soveltuvin osin ilmoitettava asiasta myös vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan hoitamien sellaisten rahastojen kotijäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille ja perusteltava päätöksensä.
12. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan liiketoiminnan tosiasiallisesta kehityksestä unionissa kahden vuoden kuluessa toimiluvan myöntämisestä ilmenee, että hoitajan toimilupaa myönnettäessä esittämä markkinointistrategiaa ei ole noudatettu tai että hoitaja on antanut siitä virheellisiä tietoja, tai jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei ole noudattanut 11 kohtaa muuttaessaan markkinointistrategiaansa, alkuperäisen viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on pyydettävä hoitajaa ilmoittamaan oikea viitejäsenvaltio tosiasiallisen markkinointistrategian perusteella. Edellä 11 kohdassa säädettyä menettelyä sovelletaan soveltuvin osin. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei noudata toimivaltaisten viranomaisten pyyntöä, niiden on peruutettava sen toimilupa.
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja muuttaa markkinointistrategiaansa 11 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluttua ja haluaa muuttaa viitejäsenvaltiotaan uuden markkinointistrategiansa perusteella, se voi esittää alkuperäisen viitejäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille viitejäsenvaltion muuttamista koskevan hakemuksen. Edellä 11 kohdassa säädettyä menettelyä sovelletaan soveltuvin osin.
Kun jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on eri mieltä 11 kohdan tai tämän kohdan perusteella tehdystä viitejäsenvaltion määrittämistä koskevasta arviosta, asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
13. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja hoitajan väliset kiistat on ratkaistava viitejäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti ja sen oikeudenkäyttöalueella.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston ja mainitun rahaston unioniin sijoittautuneiden sijoittajien väliset kiistat on ratkaistava jäsenvaltion lainsäädännön mukaisesti ja sen oikeudenkäyttöalueella.
14. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä määritelläkseen menettelyn, jota mahdollisten viitejäsenvaltioiden on sovellettava määrittäessään viitejäsenvaltiota näiden valtioiden joukosta 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 59 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
15. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, jotka koskevat 7 kohdan d alakohdassa tarkoitettuja yhteistyöjärjestelyjä, jotta voidaan laatia yhteiset puitteet tällaisten yhteistyöjärjestelyjen käyttöönoton helpottamiseksi kolmansien maiden kanssa.
16. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi laatia tämän artiklan yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi suuntaviivoja määrittääkseen komission toteuttamien, 7 kohdan d alakohdassa tarkoitettuja yhteistyöjärjestelyjä koskevien toimenpiteiden soveltamisedellytykset.
17. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii teknisten sääntelystandardien luonnoksia määrittääkseen 7 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen yhteistyöjärjestelyjen vähimmäissisällön, jotta voidaan varmistaa, että viitejäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ja vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset saavat riittävät tiedot voidakseen käyttää tämän direktiivin mukaisia valvonta- ja tutkintavaltuuksiaan.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten sääntelystandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklan mukaisesti.
18. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii tämän artiklan johdonmukaisen harmonisoinnin varmistamiseksi teknisten sääntelystandardien luonnoksia täsmentääkseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ja vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaiset väliset koordinointi- ja tietojenvaihtomenettelyt.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten sääntelystandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklan mukaisesti.
19. Kun toimivaltainen viranomainen hylkää tietojenvaihtoa koskevan pyynnön 17 kohdassa tarkoitettujen teknisten sääntelystandardien mukaisesti, asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
20. Arvopaperimarkkinaviranomainen edistää asetuksen (EU) N:o 1095/2010 29 artiklan mukaisesti tehokasta kahdenvälistä ja monenvälistä tietojenvaihtoa unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja asianomaisen hoitajan vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä noudattaen sovellettavia luottamuksellisuutta ja tietosuojaa koskevia säännöksiä, jotka on annettu asiaa koskevassa unionin lainsäädännössä.
21. Arvopaperimarkkinaviranomainen toimii asetuksen (EU) N:o 1095/2010 31 artiklan mukaisesti yleisenä koordinoijana unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien viitejäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ja asianomaisen hoitajan vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi erityisesti
a)
helpottaa tietojenvaihtoa asiaankuuluvien toimivaltaisten viranomaisten välillä;
b)
määrittää niiden tietojen laajuuden, jotka viitejäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on toimitettava vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille;
c)
toteuttaa kaikki aiheelliset toimet silloin, kun muutokset voivat vaarantaa rahoitusmarkkinoiden toiminnan, helpottaakseen viitejäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ja vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten toteuttamien, unionin ulkopuolelle sijoittautunutta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa koskevien toimien koordinointia.
22. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan yhdenmukaisten soveltamisedellytysten varmistamiseksi laatia teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksia määrittääkseen 12 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun hakemuksen muodon ja sisällön.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 15 artiklan mukaisesti.
23. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi laatia teknisten sääntelystandardien luonnoksia
a)
siitä, millä tavoin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on täytettävä tässä direktiivissä säädetyt vaatimukset, ottaen huomioon, että se on sijoittautunut kolmanteen maahan; erityisesti 22-24 artiklassa vaadittujen tietojen esittäminen;
b)
ehdoista, joiden nojalla katsotaan, että unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaan tai unionin ulkopuolelle sijoittautuneeseen vaihtoehtoiseen sijoitusrahastoon sovellettavassa lainsäädännössä on vastaava sääntö, jolla on sama sääntelytarkoitus ja joka tarjoaa asianomaisille sijoittajille samantasoisen suojan.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut tekniset sääntelystandardit asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklan mukaisesti.
38 artikla
Unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimilupien myöntämisen ja valvonnan vertaisarviointi
1. Arvopaperimarkkinaviranomainen tekee vuosittain vertaisarvioinnin toimivaltaisten viranomaisten valvontatoiminnasta, joka koskee unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimilupien myöntämistä ja valvontaa 37, 39, 40 ja 41 artiklan nojalla, lisätäkseen edelleen valvonnan tulosten johdonmukaisuutta asetuksen (EU) N:o 1095/2010 30 artiklan mukaisesti.
2. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii viimeistään 22 päivänä heinäkuuta 2013 menetelmiä vertaisarvioinnin kohteena olevien viranomaisten puolueetonta arviointia ja vertailua varten.
3. Vertaisarviointiin on sisällyttävä erityisesti seuraavien arviointi:
a)
unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimilupien myöntämisessä ja valvonnassa saavutettu valvontakäytäntöjen lähentyminen;
b)
se, missä määrin valvontakäytännöillä saavutetaan tässä direktiivissä vahvistetut tavoitteet;
c)
tämän direktiivin ja sen täytäntöönpanotoimenpiteiden sekä arvopaperimarkkinaviranomaisen tämän direktiivin nojalla laatimien teknisten sääntelystandardien ja teknisten täytäntöönpanostandardien, mukaan luettuina unionin ulkopuolelle sijoittautuneille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille määrätyt hallinnolliset toimenpiteet ja seuraamukset, jos tätä direktiiviä rikotaan, vaikuttavuus sekä niiden täytäntöönpanon valvonnassa saavutettu lähentyminen.
4. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi vertaisarvioinnin tulosten perusteella antaa suuntaviivoja ja suosituksia asetuksen (EU) N:o 1095/201016 artiklan nojalla, jotta voidaan ottaa käyttöön unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskevia johdonmukaisia, tehokkaita ja vaikuttavia valvontakäytäntöjä.
5. Toimivaltaisten viranomaisten on parhaansa mukaan noudatettava kyseisiä suuntaviivoja ja suosituksia.
6. Kunkin toimivaltaisen viranomaisen on kahden kuukauden kuluessa suuntaviivan tai suosituksen antamisesta vahvistettava, noudattaako se tai aikooko se noudattaa kyseistä suuntaviivaa tai suositusta. Jos toimivaltainen viranomainen ei noudata tai aio noudattaa sitä, sen on ilmoitettava asiasta arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja perusteltava päätöksensä.
7. Arvopaperimarkkinaviranomainen julkistaa tiedon siitä, ettei toimivaltainen viranomainen noudata tai aio noudattaa kyseistä suuntaviivaa ja suositusta. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi myös tapauskohtaisesti päättää julkaista toimivaltaisen viranomaisen perustelut sille, ettei se noudata kyseistä suuntaviivaa tai suositusta. Toimivaltaisille viranomaisille on ilmoitettava etukäteen perustelujen julkaisemisesta.
8. Arvopaperimarkkinaviranomainen ilmoittaa asetuksen (EU) N:o 1095/201043 artiklan 5 kohdassa tarkoitetussa kertomuksessa Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle tämän artiklan nojalla annetuista suuntaviivoista ja suosituksista ja ilmoittaa, mitkä toimivaltaiset viranomaiset eivät ole noudattaneet niitä, sekä kertoo, miten arvopaperimarkkinaviranomainen aikoo varmistaa, että nämä toimivaltaiset viranomaiset vastaisuudessa noudattavat sen suosituksia ja suuntaviivoja.
9. Komissio ottaa kyseiset kertomukset asiaankuuluvasti huomioon 69 artiklan mukaisessa tämän direktiivin tarkastelussa ja mahdollisissa myöhemmissä arvioinneissaan.
10. Arvopaperimarkkinaviranomainen julkistaa parhaat käytännöt, jotka voidaan määrittää vertaisarvioinneissa. Lisäksi voidaan vertaisarvioinnin kohteena olevan toimivaltaisen viranomaisen suostumuksella julkistaa vertaisarviointien kaikki muut tulokset.
39 artikla
Edellytykset unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamien, unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnille unionissa passin nojalla
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimiluvan saanut, unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi markkinoida hoitamansa, unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita ammattimaisille sijoittajille unionissa heti, kun tässä artiklassa säädetyt ehdot täyttyvät.
2. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita viitejäsenvaltiossaan, kyseisen hoitajan on toimitettava viitejäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus kustakin unioniin sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, jota se aikoo markkinoida.
Ilmoituksen on sisällettävä liitteessä III tarkoitetut asiakirjat ja tiedot.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viimeistään 20 työpäivän kuluttua 2 kohdan mukaisen täydellisen ilmoituksen vastaanottamisesta ilmoitettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle, voiko se alkaa markkinoida 2 kohdan mukaisessa ilmoituksessaan yksilöityä vaihtoehtoista sijoitusrahastoa viitejäsenvaltion alueella. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat estää vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnin vain, jos hoitaja ei noudata tai aio noudattaa tätä direktiiviä vaihtoehtoista sijoitusrahastoa hoitaessaan tai jos hoitaja ei muuten aio noudattaa tai noudata tätä direktiiviä. Jos päätös on myönteinen, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi alkaa markkinoida rahastoa viitejäsenvaltiossaan siitä päivästä, jona toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet päätöksen tiedoksi.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on myös ilmoitettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen toimivaltaisille viranomaisille, että hoitaja voi aloittaa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksien tai osakkeiden markkinoinnin viitejäsenvaltiossaan.
4. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita muissa jäsenvaltioissa kuin viitejäsenvaltiossaan, hoitajan on toimitettava viitejäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus kustakin unioniin sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, jota se aikoo markkinoida.
Ilmoituksen on sisällettävä liitteessä IV tarkoitetut asiakirjat ja tiedot.
5. Viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viimeistään 20 työpäivän kuluttua 4 kohdan mukaisen täydellisen ilmoituksen sisältävien asiakirjojen vastaanottamisesta toimitettava asiakirjat niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, joissa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksia tai osakkeita on tarkoitus markkinoida. Tällaiset asiakirjat toimitetaan vain, jos hoitaja noudattaa ja aikoo noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan kyseistä rahastoa ja jos hoitaja muuten noudattaa tämän direktiivin säännöksiä.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on samassa yhteydessä toimitettava lausunto siitä, että kyseisellä hoitajalla on toimilupa hoitaa vaihtoehtoista sijoitusrahastoa tietyn sijoitusstrategian mukaisesti.
6. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on asiakirjojen toimittamisen jälkeen viipymättä ilmoitettava asiasta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi alkaa markkinoida asianomaista rahastoa yhdessä tai useammassa vastaanottavassa jäsenvaltiossaan kyseisestä ilmoituspäivästä alkaen.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on myös ilmoitettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen toimivaltaisille viranomaisille, että kyseinen hoitaja voi aloittaa asianomaisen rahaston osuuksien tai osakkeiden markkinoinnin yhdessä tai useammassa vastaanottavassa jäsenvaltiossaan.
7. Liitteessä IV olevassa h alakohdassa tarkoitettuihin järjestelyihin sovelletaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan yhden tai useamman vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädäntöä ja valvontaa.
8. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 4 kohdassa tarkoitettu vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ilmoitus ja 5 kohdassa tarkoitettu lausunto toimitetaan kansainvälisellä rahoitusalalla yleisesti käytetyllä kielellä.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät 6 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen sähköisen siirron ja arkistoinnin.
9. Jos 2 ja/tai 4 kohdan mukaisesti toimitetut tiedot muuttuvat olennaisesti, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava muutoksesta kirjallisesti viitejäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille viimeistään kuukautta ennen suunnitellun muutoksen toteutumista tai välittömästi ennakoimattoman muutoksen toteuduttua.
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei suunnitellun muutoksen perusteella enää noudattaisi tätä direktiiviä hoitaessaan vaihtoehtoista sijoitusrahastoa tai hoitaja ei muuten enää noudattaisi tätä direktiiviä, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava hoitajalle, ettei se voi toteuttaa muutosta.
Jos suunniteltu muutos toteutetaan ensimmäisestä ja toisesta alakohdasta huolimatta tai jos on ilmennyt ennakoimaton muutos, jonka takia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei enää noudata tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa, tai hoitaja ei muuten enää noudata tätä direktiiviä, hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava kaikki 46 artiklassa tarkoitetut asiaankuuluvat toimenpiteet, mukaan luettuna tarvittaessa rahaston markkinoinnin nimenomainen kielto.
Jos muutokset ovat hyväksyttäviä, koska ne eivät vaikuta siihen, että kyseinen hoitaja noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan asianomaista rahastoa tai hoitaja muuten noudattaa tätä direktiiviä, viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava näistä muutoksista arvopaperimarkkinaviranomaiselle, jos muutokset koskevat tiettyjen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnin päättämistä tai uusia markkinoitavia sellaisia rahastoja, ja soveltuvin osin yhden tai useamman vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
10. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan yhdenmukaisten soveltamisedellytysten varmistamiseksi laatia teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksia määrittääkseen
a)
edellä 2 ja 4 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen mallin muodon ja sisällön;
b)
edellä 5 kohdassa tarkoitetun lausunnon mallin muodon ja sisällön;
c)
edellä 5 kohdassa tarkoitetun toimittamisen muodon; ja
d)
edellä 9 kohdassa tarkoitetun kirjallisen ilmoituksen muodon.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 15 artiklan mukaisesti.
11. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamia ja markkinoimia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoidaan ainoastaan ammattimaisille sijoittajille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 43 artiklan 1 kohdan soveltamista.
40 artikla
Edellytykset unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamien, unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnille unionissa passin nojalla
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimiluvan saanut, unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi markkinoida hoitamansa, unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita ammattimaisille sijoittajille unionissa passin nojalla heti, kun tässä artiklassa säädetyt ehdot täyttyvät.
2. Unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskevien tämän direktiivin vaatimusten lisäksi unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien osalta seuraavien ehtojen on täytyttävä:
a)
Viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumismaana olevan kolmannen maan valvontaviranomaisen välillä on otettu käyttöön asianmukaisia yhteistyöjärjestelyjä, jotta voidaan varmistaa vähintään tehokas tietojenvaihto, jonka avulla toimivaltaiset viranomaiset voivat hoitaa tämän direktiivin mukaiset tehtävänsä.
b)
Unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumismaana oleva kolmas maa ei saa olla rahanpesun ja terrorismin rahoituksen vastaisen toimintaryhmän yhteistyöhaluttomiksi määrittelemien maiden ja alueiden luettelossa.
c)
Unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumismaana oleva kolmas maa on tehnyt viitejäsenvaltion ja kunkin muun sellaisen jäsenvaltion kanssa, jossa unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osuuksia tai osakkeita on tarkoitus markkinoida, sopimuksen, joka vastaa täysin Taloudellisen yhteistyön ja kehityksen järjestön (OECD) tuloa ja varallisuutta koskevan malliverosopimuksen 26 artiklassa vahvistettuja vaatimuksia ja jolla varmistetaan tehokas tietojenvaihto veroasioissa, mahdolliset monenväliset verosopimukset mukaan luettuina.
Kun toisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen on eri mieltä arviosta, jonka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ovat tehneet ensimmäisen alakohdan a ja b alakohdan soveltamisesta, asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on toimitettava viitejäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus kustakin unionin ulkopuolelle sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, jota se aikoo markkinoida viitejäsenvaltiossaan.
Ilmoituksen on sisällettävä liitteessä III tarkoitetut asiakirjat ja tiedot.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viimeistään kahdenkymmenen työpäivän kuluttua 3 kohdan mukaisen täydellisen ilmoituksen vastaanottamisesta ilmoitettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle, voiko se alkaa markkinoida 3 kohdan mukaisessa ilmoituksessaan yksilöityä vaihtoehtoista sijoitusrahastoa viitejäsenvaltion alueella. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat estää vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnin vain, jos kyseinen hoitaja ei noudata tai aio noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan asianomaista rahastoa tai jos hoitaja ei muuten aio noudattaa tai noudata tätä direktiiviä. Jos päätös on myönteinen, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi alkaa markkinoida rahastoa viitejäsenvaltiossaan siitä päivästä, jona toimivaltaiset viranomaiset ovat antaneet päätöksen tiedoksi.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on myös ilmoitettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle, että hoitaja voi aloittaa kyseisen rahaston osuuksien tai osakkeiden markkinoinnin viitejäsenvaltiossaan.
5. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo markkinoida unionin ulkopuolelle sijoittautuneen rahaston osuuksia tai osakkeita myös muissa jäsenvaltioissa kuin viitejäsenvaltiossaan, hoitajan on toimitettava viitejäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille ilmoitus kustakin unionin ulkopuolelle sijoittautuneesta vaihtoehtoisesta sijoitusrahastosta, jota se aikoo markkinoida.
Ilmoituksen on sisällettävä liitteessä IV tarkoitetut asiakirjat ja tiedot.
6. Viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viimeistään 20 työpäivän kuluttua 5 kohdan mukaisen täydellisen ilmoituksen sisältävien asiakirjojen vastaanottamisesta toimitettava asiakirjat niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille, joissa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksia tai osakkeita on tarkoitus markkinoida. Tällaiset asiakirjat toimitetaan vain, jos hoitaja noudattaa ja aikoo noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa ja jos hoitaja muuten noudattaa tämän direktiivin säännöksiä.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on samassa yhteydessä toimitettava lausunto siitä, että kyseisellä hoitajalla on toimilupa hoitaa vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja tietyn sijoitusstrategian mukaisesti.
7. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on asiakirjojen toimittamisen jälkeen viipymättä ilmoitettava asiasta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi alkaa markkinoida asianomaista rahastoa yhdessä tai useammassa vastaanottavassa jäsenvaltiossaan kyseisestä ilmoituspäivästä alkaen.
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on myös ilmoitettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle, että kyseinen hoitaja voi aloittaa asianomaisen rahaston osuuksien tai osakkeiden markkinoinnin yhdessä tai useammassa vastaanottavassa jäsenvaltiossaan.
8. Liitteessä IV olevassa h alakohdassa tarkoitettuihin järjestelyihin sovelletaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan yhden tai useamman vastaanottavan jäsenvaltion lainsäädäntöä ja valvontaa, siltä osin kuin kyse on eri jäsenvaltioista kuin viitejäsenvaltiosta.
9. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 5 kohdassa tarkoitettu vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan ilmoitus ja 6 kohdassa tarkoitettu lausunto toimitetaan kansainvälisellä rahoitusalalla yleisesti käytetyllä kielellä.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden toimivaltaiset viranomaiset hyväksyvät 6 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen sähköisen siirron ja arkistoinnin.
10. Jos 3 tai 5 kohdan mukaisesti toimitetut tiedot muuttuvat olennaisesti, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava muutoksesta kirjallisesti viitejäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille viimeistään kuukautta ennen suunnitellun muutoksen toteutumista tai välittömästi ennakoimattoman muutoksen toteuduttua.
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei suunnitellun muutoksen perusteella enää noudattaisi tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa tai hoitaja ei muuten enää noudattaisi tätä direktiiviä, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava hoitajalle, ettei se voi toteuttaa muutosta.
Jos suunniteltu muutos toteutetaan ensimmäisestä ja toisesta alakohdasta huolimatta tai jos on ilmennyt ennakoimaton muutos, jonka takia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei enää noudata tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa, tai hoitaja ei muuten enää noudata tätä direktiiviä, hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava kaikki 46 artiklassa tarkoitetut asiaankuuluvat toimenpiteet, mukaan luettuna tarvittaessa rahaston markkinoinnin nimenomainen kielto.
Jos muutokset ovat hyväksyttäviä, koska ne eivät vaikuta siihen, että kyseinen hoitaja noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan asianomaista rahastoa tai hoitaja muuten noudattaa tätä direktiiviä, viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava näistä muutoksista arvopaperimarkkinaviranomaiselle, jos muutokset koskevat tiettyjen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnin päättämistä tai uusia markkinoitavia sellaisia rahastoja, ja soveltuvin osin hoitajan yhden tai useamman vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
11. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, jotka koskevat 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja yhteistyöjärjestelyjä, jotta voidaan laatia yhteiset puitteet tällaisten yhteistyöjärjestelyjen käyttöönoton helpottamiseksi kolmansien maiden kanssa.
12. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi laatia tämän artiklan yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi suuntaviivoja määrittääkseen komission toteuttamien, 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja yhteistyöjärjestelyjä koskevien toimenpiteiden soveltamisedellytykset.
13. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii teknisten sääntelystandardien luonnoksia määrittääkseen 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettujen yhteistyöjärjestelyjen vähimmäissisällön, jotta voidaan varmistaa, että viitejäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ja vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset saavat riittävät tiedot voidakseen käyttää tämän direktiivin mukaisia valvonta- ja tutkintavaltuuksiaan.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten sääntelystandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklan mukaisesti.
14. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii tämän artiklan johdonmukaisen harmonisoinnin varmistamiseksi teknisten sääntelystandardien luonnoksia täsmentääkseen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan viitejäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen ja vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten väliset koordinointi- ja tietojenvaihtomenettelyt.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten sääntelystandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10-14 artiklan mukaisesti.
15. Kun toimivaltainen viranomainen hylkää tietojenvaihtoa koskevan pyynnön 14 kohdassa tarkoitettujen teknisten sääntelystandardien mukaisesti, asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
16. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan yhdenmukaisten soveltamisedellytysten varmistamiseksi laatia teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksia määrittääkseen
a)
edellä 3 ja 5 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen mallin muodon ja sisällön;
b)
edellä 6 kohdassa tarkoitetun lausunnon mallin muodon ja sisällön;
c)
edellä 6 kohdassa tarkoitetun toimittamisen muodon; ja
d)
edellä 10 kohdassa tarkoitetun kirjallisen ilmoituksen muodon.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 15 artiklan mukaisesti.
17. Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamia ja markkinoimia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoidaan ainoastaan ammattimaisille sijoittajille, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 43 artiklan 1 kohdan soveltamista.
41 artikla
Edellytykset unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien suorittamalle muihin jäsenvaltioihin kuin viitejäsenvaltioon sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoidolle
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimiluvan saanut, unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi hoitaa muuhun jäsenvaltioon kuin viitejäsenvaltioonsa sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja joko suoraan tai sivuliikkeen välityksellä, kunhan sillä on toimilupa hoitaa kyseisentyyppisiä vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja.
2. Unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan, joka aikoo ensimmäisen kerran hoitaa muuhun jäsenvaltioon kuin viitejäsenvaltioonsa sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, on toimitettava viitejäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille seuraavat tiedot:
a)
jäsenvaltio, jossa se aikoo hoitaa sellaisia rahastoja suoraan tai sivuliikkeen välityksellä;
b)
toimintaohjelma, josta käyvät ilmi erityisesti palvelut, joita se aikoo tarjota, sekä vaihtoehtoiset sijoitusrahastot, joita se aikoo hoitaa.
3. Jos unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja aikoo perustaa sivuliikkeen, sen on toimitettava 2 kohdassa edellytettyjen tietojen lisäksi seuraavat tiedot:
a)
sivuliikkeen organisaatiorakenne;
b)
vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kotijäsenvaltiossa sijaitseva osoite, josta asiaan liittyviä asiakirjoja on mahdollista saada;
c)
sivuliikkeen johtamisesta vastuussa olevien nimet ja yhteystiedot.
4. Viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on yhden kuukauden kuluessa 2 kohdassa tarkoitettujen kaikkien asiakirjojen vastaanottamisesta tai kahden kuukauden kuluessa 3 kohdassa tarkoitettujen kaikkien asiakirjojen vastaanottamisesta toimitettava nämä kaikki asiakirjat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Tällaiset asiakirjat toimitetaan vain, jos kyseinen hoitaja noudattaa ja aikoo noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan asianomaista rahastoa ja jos kyseinen hoitaja muuten noudattaa tätä direktiiviä.
Viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on samassa yhteydessä toimitettava lausunto siitä, että kyseisellä hoitajalla on niiden antama toimilupa.
Viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle näiden tietojen toimittamisesta. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja voi aloittaa palvelujensa tarjoamisen vastaanottavassa jäsenvaltiossaan saatuaan ilmoituksen tietojen toimittamisesta.
Viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on myös ilmoitettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle, että kyseinen hoitaja voi aloittaa asianomaisen rahaston hoidon yhdessä tai useammassa vastaanottavassa jäsenvaltiossaan.
5. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien vastaanottavat jäsenvaltiot eivät saa asettaa kyseisille hoitajille tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluviin asioihin liittyviä lisävaatimuksia.
6. Jos 2 kohdan ja tarvittaessa 3 kohdan mukaisesti toimitetut tiedot muuttuvat, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan on ilmoitettava muutoksesta kirjallisesti viitejäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille viimeistään kuukautta ennen suunnitellun muutoksen toteutumista tai välittömästi ennakoimattoman muutoksen toteuduttua.
Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei suunnitellun muutoksen perusteella enää noudattaisi tätä direktiiviä hoitaessaan asianomaista rahastoa tai kyseinen hoitaja ei muuten enää noudattaisi tätä direktiiviä, viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava kyseiselle hoitajalle, ettei se voi toteuttaa muutosta.
Jos suunniteltu muutos toteutetaan ensimmäisestä ja toisesta alakohdasta huolimatta tai jos on ilmennyt ennakoimaton muutos, jonka takia vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ei enää noudata tätä direktiiviä hoitaessaan rahastoa, tai hoitaja ei muuten enää noudata tätä direktiiviä, viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava kaikki 46 artiklassa tarkoitetut asiaankuuluvat toimenpiteet sekä tarvittaessa rahaston markkinoinnin nimenomainen kielto.
Jos muutokset ovat hyväksyttäviä, koska ne eivät vaikuta siihen, että kyseinen hoitaja noudattaa tätä direktiiviä hoitaessaan asianomaista rahastoa tai kyseinen hoitaja muuten noudattaa tätä direktiiviä, viitejäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava näistä muutoksista hoitajan yhden tai useamman vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
7. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan johdonmukaisen harmonisoinnin varmistamiseksi laatia teknisten sääntelystandardien luonnoksia täsmentääkseen 2 ja 3 kohdan mukaisesti ilmoitettavat tiedot.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten sääntelystandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/201010-14 artiklan mukaisesti.
8. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan yhdenmukaisten soveltamisedellytysten varmistamiseksi laatia teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksia määrittääkseen vakiolomakkeet, -mallit ja -menettelyt 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen tietojen toimittamista varten.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/201015 artiklan mukaisesti.
42 artikla
Edellytykset unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnille jäsenvaltioissa ilman passia
1. Jäsenvaltiot voivat antaa unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien markkinoida hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksia tai osakkeita ammattimaisille sijoittajille vain alueellaan, jos noudatetaan vähintään seuraavia edellytyksiä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 37, 39 ja 40 artiklan soveltamista:
a)
Unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja noudattaa 22, 23 ja 24 artiklaa kunkin tämän artiklan mukaisesti markkinoimansa vaihtoehtoisen sijoitusrahaston osalta ja 26-30 artiklaa, kun kyseisen hoitajan tämän artiklan mukaisesti markkinoima vaihtoehtoinen sijoitusrahasto kuuluu 26 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan. Näissä artikloissa tarkoitettuina toimivaltaisina viranomaisina ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittajina pidetään niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia ja sijoittajia, joissa vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoidaan.
b)
Niiden jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, jossa vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoidaan, soveltuvin osin asianomaisten unioniin sijoittautuneiden rahastojen toimivaltaisten viranomaisten ja unionin ulkopuolelle sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sijoittautumismaana olevan kolmannen maan valvontaviranomaisten ja soveltuvin osin unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumismaana olevan kolmannen maan välillä on otettu käyttöön kansainvälisten standardien mukaisia asianmukaisia yhteistyöjärjestelyjä järjestelmäriskin valvomiseksi, jotta voidaan varmistaa tehokas tietojenvaihto, jonka avulla asianomaisten jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat hoitaa tämän direktiivin mukaiset tehtävänsä.
c)
Unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tai unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumismaana oleva kolmas maa ei saa olla rahanpesun ja terrorismin rahoituksen vastaisen toimintaryhmän yhteistyöhaluttomiksi määrittelemien maiden ja alueiden luettelossa.
Kun unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimivaltainen viranomainen ei kohtuullisessa ajassa tee ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettuja tarvittavia yhteistyöjärjestelyjä, sen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset, jossa mainittua rahastoa aiotaan markkinoida, voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
2. Jäsenvaltiot voivat asettaa unionin ulkopuolelle sijoittautuneille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille tiukempia sääntöjä, jotka koskevat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksien tai osakkeiden markkinointia sijoittajille niiden alueella tämän artiklan soveltamiseksi.
3. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, jotka koskevat 1 kohdassa tarkoitettuja yhteistyöjärjestelyjä, jotta voidaan laatia yhteiset puitteet tällaisten yhteistyöjärjestelyjen käyttöönoton helpottamiseksi kolmansien maiden kanssa.
4. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii tämän artiklan yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi suuntaviivoja määrittääkseen komission toteuttamien, 1 kohdassa tarkoitettuja yhteistyöjärjestelyjä koskevien toimenpiteiden soveltamisedellytykset.
VIII LUKU
MARKKINOINTI VÄHITTÄISSIJOITTAJILLE
43 artikla
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien suorittama vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinointi vähittäissijoittajille
1. Jäsenvaltiot voivat antaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien markkinoida tämän direktiivin mukaisesti hoitamiensa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksia tai osakkeita vähittäissijoittajille alueellaan riippumatta siitä, markkinoidaanko sellaisia rahastoja kansallisella vai rajatylittävällä tasolla tai ovatko ne unioniin tai sen ulkopuolelle sijoittautuneita rahastoja, sanotun kuitenkaan rajoittamatta unionin oikeuden muiden säädösten soveltamista.
Jäsenvaltiot voivat kyseisissä tapauksissa asettaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille tai vaihtoehtoisille sijoitusrahastoille tiukempia vaatimuksia kuin ne, joita sovelletaan ammattimaisille sijoittajille niiden alueella tämän direktiivin mukaisesti markkinoitaviin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin. Jäsenvaltiot eivät kuitenkaan saa asettaa toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneille ja rajatylittävällä tasolla markkinoitaville vaihtoehtoisille sijoitusrahastoille tiukempia vaatimuksia tai lisävaatimuksia verrattuna kansallisella tasolla markkinoitaviin vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin.
2. Jäsenvaltioiden, jotka sallivat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnin vähittäissijoittajille alueellaan, on viimeistään 22 päivänä heinäkuuta 2014 ilmoitettava komissiolle ja arvopaperimarkkinaviranomaiselle
a)
niiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen tyypit, joita vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat voivat markkinoida vähittäissijoittajille niiden alueella;
b)
mahdolliset lisävaatimukset, joita jäsenvaltiot asettavat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnille vähittäissijoittajille alueellaan.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ja arvopaperimarkkinaviranomaiselle myös myöhemmistä ensimmäiseen alakohtaan liittyvistä muutoksista.
IX LUKU
TOIMIVALTAISET VIRANOMAISET
1 JAKSO
Nimeäminen, valtuudet ja oikeussuojamenettelyt
44 artikla
Toimivaltaisten viranomaisten nimeäminen
Jäsenvaltioiden on nimettävä toimivaltaiset viranomaiset, joiden tehtävänä on hoitaa tässä direktiivissä säädettyjä tehtäviä.
Niiden on ilmoitettava tästä ja mahdollisesta tehtävien jakautumisesta arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja komissiolle.
Toimivaltaisten viranomaisten on oltava julkisia viranomaisia.
Jäsenvaltioiden on edellytettävä, että niiden toimivaltaiset viranomaiset ottavat käyttöön asianmukaiset menetelmät sen valvomiseksi, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat täyttävät tämän direktiivin mukaiset velvoitteensa, tarvittaessa arvopaperimarkkinaviranomaisen laatimien suuntaviivojen perusteella.
45 artikla
Toimivaltaisten viranomaisten vastuu jäsenvaltioissa
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan toiminnan vakauden valvonta on hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten vastuulla riippumatta siitä, hoitaako ja/tai markkinoiko vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja toisessa jäsenvaltiossa vai ei, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän direktiivin niitä säännöksiä, joissa vastuu valvonnasta siirretään hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
2. Sen valvonta, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja noudattaa 12 ja 14 artiklaa, on vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten vastuulla, kun asianomainen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja hoitaa ja/tai markkinoi vaihtoehtoista sijoitusrahastoa sivuliikkeen välityksellä kyseisessä jäsenvaltiossa.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat vaatia hoitajaa, joka hoitaa tai markkinoi vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja sen alueella, riippumatta siitä, tapahtuuko tämä sivuliikkeen välityksellä vai ei, toimittamaan tarvittavat tiedot sen valvomiseksi, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja noudattaa mainittujen toimivaltaisten viranomaisten vastuulla olevia sovellettavia sääntöjä.
Kyseiset vaatimukset eivät saa olla tiukempia kuin ne, jotka vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottava jäsenvaltio asettaa niille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille, joiden osalta kyseinen jäsenvaltio on kotijäsenvaltio valvottaessa, että ne noudattavat samoja sääntöjä.
4. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset toteavat, että hoitaja, joka hoitaa ja/tai markkinoi vaihtoehtoisia sijoitusrahastoa sen alueella, riippumatta siitä, tapahtuuko tämä sivuliikkeen välityksellä vai ei, rikkoo jotakin niistä säännöistä, joiden noudattamisen valvonnasta ne vastaavat, kyseisten viranomaisten on vaadittava hoitajaa päättämään sääntöjenvastainen tilanne ja ilmoitettava asiasta hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
5. Jos kyseinen hoitaja kieltäytyy toimittamasta vastaanottavan jäsenvaltionsa toimivaltaisille viranomaisille niiden vastuulla olevia tietoja tai ei toteuta tarvittavia toimia 4 kohdassa tarkoitetun sääntöjenvastaisen tilanteen päättämiseksi, hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava asiasta hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on mahdollisimman pian
a)
toteutettava kaikki aiheelliset toimet varmistaakseen, että hoitaja toimittaa vastaanottavan jäsenvaltionsa toimivaltaisten viranomaisten 3 kohdan nojalla pyytämät tiedot tai päättää 4 kohdassa tarkoitetun sääntöjenvastaisen tilanteen;
b)
pyytää tarvittavat tiedot kolmansien maiden asianomaisilta valvontaviranomaisilta.
Edellä a kohdassa tarkoitettujen toimien luonteesta on ilmoitettava vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
6. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja edelleen kotijäsenvaltionsa toimivaltaisten viranomaisten 5 kohdan nojalla toteuttamista toimista huolimatta tai sen vuoksi, että nämä toimet osoittautuvat riittämättömiksi tai niitä ei voida toteuttaa kyseisessä jäsenvaltiossa, kieltäytyy toimittamasta vastaanottavan jäsenvaltionsa toimivaltaisten viranomaisten 3 kohdan mukaisesti pyytämiä tietoja tai edelleen rikkoo 4 kohdassa tarkoitettuja vastaanottavassa jäsenvaltiossaan voimassa olevia lakeja tai muita säädöksiä, kyseisen hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat tästä hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ilmoitettuaan toteuttaa asianmukaiset toimet, mukaan luettuina 46 ja 48 artiklassa säädetyt toimet, estääkseen uudet sääntöjenvastaiset tilanteet tai rangaistakseen niistä sekä tarpeen mukaan estääkseen hoitajaa aloittamasta uusia liiketoimia vastaanottavan jäsenvaltionsa alueella. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavassa jäsenvaltiossa hoidettu tehtävä on vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoito, vastaanottava jäsenvaltio voi vaatia hoitajaa lopettamaan kyseisten rahastojen hoidon.
7. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on selkeitä ja todistettavissa olevia syitä uskoa, että kyseinen hoitaja rikkoo sellaisiin sovellettaviin säännöksiin perustuvia velvoitteita, joiden noudattamisen valvonnasta ne eivät vastaa, niiden on ilmoitettava tällaisista seikoista hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, joiden on toteutettava asianmukaiset toimet, myös tarvittaessa pyydettävä lisätietoja kolmansien maiden asianomaisilta valvontaviranomaisilta.
8. Jos vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja edelleen kotijäsenvaltionsa toimivaltaisten viranomaisten toteuttamista toimista huolimatta tai sen vuoksi, että nämä toimet osoittautuvat riittämättömiksi tai että sen kotijäsenvaltio ei toimi kohtuullisen määräajan kuluessa, toimii tavalla, joka on selvästi haitallinen kyseisen rahaston sijoittajien edulle, rahoitusvakaudelle tai hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion markkinoiden eheydelle, hoitajan vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat tästä hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ilmoitettuaan toteuttaa kaikki asianmukaiset toimet, jotka ovat tarpeen kyseisen rahaston sijoittajien edun, rahoitusvakauden tai vastaanottavan jäsenvaltion markkinoiden eheyden suojelemiseksi, mukaan luettuna mahdollisuus estää mainittua hoitajaa enää markkinoimasta kyseisen rahaston osuuksia tai osakkeita vastaanottavassa jäsenvaltiossa.
9. Edellä 7 ja 8 kohdassa säädettyä menettelyä on sovellettava myös silloin, kun vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on selkeitä ja todistettavissa olevia syitä olla eri mieltä viitejäsenvaltion unionin ulkopuolelle sijoittautuneelle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle myöntämästä toimiluvasta.
10. Kun asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten välillä vallitsee erimielisyys jostakin toimesta, jonka toimivaltainen viranomainen on toteuttanut 4-9 kohdan mukaisesti, ne voivat ilmoittaa asiasta arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
11. Arvopaperimarkkinaviranomainen helpottaa soveltuvin osin tässä direktiivissä edellytettyjä yhteistyöjärjestelyjä koskevia neuvotteluja ja niiden tekemistä jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten ja kolmansien maiden valvontaviranomaisten välillä.
46 artikla
Toimivaltaisten viranomaisten valtuudet
1. Toimivaltaisille viranomaisille on annettava kaikki valvonta- ja tutkintavaltuudet, jotka ovat tarpeen kyseisten viranomaisten tehtävien hoitamiseksi. Valtuuksia on käytettävä jollakin seuraavista tavoista:
a)
suoraan;
b)
yhteistyössä muiden viranomaisten kanssa;
c)
kyseisten viranomaisten vastuulla antamalla valtuudet elimille, joille tehtävät on siirretty;
d)
saattamalla asia toimivaltaisten oikeusviranomaisten käsiteltäväksi.
2. Toimivaltaisilla viranomaisilla on oltava seuraavat valtuudet:
a)
oikeus saada tutustua kaikkiin asiakirjoihin niiden muodosta riippumatta ja saada jäljennös;
b)
oikeus vaatia tietoja kaikilta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan tai vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toimintaan liittyviltä henkilöiltä ja tarvittaessa kutsua henkilö kuultavaksi tietojen saamiseksi;
c)
oikeus tehdä paikalla toimitettavia tarkastuksia, joista ilmoitetaan tai ei ilmoiteta etukäteen;
d)
oikeus vaatia olemassa olevia puhelin- ja tietoliikennetietoja;
e)
oikeus vaatia lopettamaan käytäntö, joka on ristiriidassa tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen säännösten kanssa;
f)
oikeus pyytää varojen jäädyttämistä tai takavarikoimista;
g)
oikeus pyytää väliaikaista ammattitoimintakieltoa;
h)
oikeus vaatia toimiluvan saanutta vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajaa, säilytysyhteisöjä tai tilintarkastajia toimittamaan tietoja;
i)
oikeus toteuttaa kaikenlaisia toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat tai säilytysyhteisöt jatkossakin täyttävät niihin sovellettavat tämän direktiivin vaatimukset;
j)
oikeus vaatia osuuksien liikkeeseenlaskun, takaisinoston tai lunastuksen keskeyttämistä, jos osuuksien haltijoiden tai yleisön etu sitä edellyttää;
k)
oikeus peruuttaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle tai säilytysyhteisölle myönnetty toimilupa;
l)
oikeus viedä asioita tuomioistuimeen syytetoimia varten;
m)
oikeus pyytää tilintarkastajia tai asiantuntijoita suorittamaan tarkastukset tai tutkinnat.
3. Jos viitejäsenvaltion toimivaltainen viranomainen katsoo, että toimiluvan saanut, unionin ulkopuolelle sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja rikkoo tämän direktiivin mukaisia velvoitteitaan, sen on ilmoitettava siitä arvopaperimarkkinaviranomaiselle mahdollisimman pian ja esitettävä täydet perustelut.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että toimivaltaisilla viranomaisilla on tarvittavat valtuudet toteuttaa kaikki tarpeelliset toimenpiteet markkinoiden asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi tapauksissa, joissa yhden tai useamman vaihtoehtoisen sijoitusrahaston toiminta yksittäisen rahoitusvälineen markkinoilla voisi vaarantaa kyseisten markkinoiden asianmukaisen toiminnan.
47 artikla
Arvopaperimarkkinaviranomaisen valtuudet ja toimivalta
1. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi laatia ja tarkastella säännöllisesti uudelleen jäsenvaltioiden toimivaltaisia viranomaisia varten määriteltyjä suuntaviivoja, jotka koskevat toimilupien myöntämistä koskevien valtuuksien käyttämistä ja toimivaltaisten viranomaisten tämän direktiivin nojalla asettamia raportointivelvoitteita.
Arvopaperimarkkinaviranomaisella on lisäksi tarvittavat valtuudet, 48 artiklan 3 kohdassa luetellut valtuudet mukaan luettuina, hoitaa sille tämän direktiivin nojalla annetut tehtävät.
2. Salassapitovelvollisuutta sovelletaan kaikkiin, jotka työskentelevät tai ovat työskennelleet arvopaperimarkkinaviranomaisen, toimivaltaisen viranomaisen tai sellaisten henkilöiden palveluksessa, joille arvopaperimarkkinaviranomainen on siirtänyt tehtäviään, mukaan luettuina sellaiset tarkastajat ja asiantuntijat, joiden kanssa arvopaperimarkkinaviranomainen on tehnyt sopimuksen. Salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja ei saa ilmaista toiselle henkilölle eikä viranomaiselle, jollei niiden ilmaiseminen ole tarpeen oikeudenkäyntiä varten.
3. Kaikki arvopaperimarkkinaviranomaisen, toimivaltaisten viranomaisten, pankkiviranomaisen, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1094/2010 (29) perustetun Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen) ja järjestelmäriskikomitean välillä tämän direktiivin mukaisesti vaihdetut tiedot on katsottava salassa pidettäviksi, jollei arvopaperimarkkinaviranomainen tai toimivaltainen viranomainen tai muu asianomainen viranomainen tai elin ilmoita tietoja toimittaessaan, että kyseiset tiedot saa ilmaista, tai jollei niiden ilmaiseminen ole tarpeen oikeudenkäyntiä varten.
4. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi asetuksen (EU) N:o 1095/2010 9 artiklan mukaisesti, jos kaikki 5 kohdan edellytykset täyttyvät, pyytää toimivaltaista viranomaista tai toimivaltaisia viranomaisia toteuttamaan tarvittaessa seuraavat toimenpiteet:
a)
kieltämään unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamien rahastojen tai unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamien unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden rahastojen osuuksien tai osakkeiden markkinoinnin unionissa ilman 37 artiklassa vaadittua toimilupaa tai ilman 35, 39 ja 40 artiklassa vaadittua ilmoitusta tai ilman, että asianomaiset jäsenvaltiot sallivat tämän 42 artiklan mukaisesti;
b)
asettaa unionin ulkopuolelle sijoittautuneille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitoon liittyviä rajoituksia, kun kyseessä on liiallinen riskikeskittymä tietyillä markkinoilla rajatylittävällä tasolla;
c)
asettaa unionin ulkopuolelle sijoittautuneille vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille vaihtoehtoisen sijoitusrahaston hoitoon liittyviä rajoituksia, kun sen toiminta saattaa muodostaa merkittävän vastapuoliriskin lähteen luottolaitokselle tai muulle järjestelmän kannalta olennaiselle laitokselle.
5. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tehdä päätöksen 4 kohdan nojalla ja 6 kohdassa säädettyjen vaatimusten mukaisesti, jos molemmat seuraavat ehdot täyttyvät:
a)
on olemassa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toiminnasta aiheutunut tai sen kärjistämä merkittävä uhka rahoitusmarkkinoiden asianmukaiselle toiminnalle ja eheydelle tai koko rahoitusjärjestelmän tai sen osan vakaudelle unionissa, ja siitä on rajatylittäviä vaikutuksia; ja
b)
asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset eivät ole ryhtyneet toimiin puuttuakseen uhkaan, tai toteutetuilla toimilla ei ole riittävästi puututtu uhkaan.
6. Toimivaltaisten viranomaisten 4 kohdan nojalla toteuttamien toimien on täytettävä seuraavat vaatimukset:
a)
niillä on tehokkaasti puututtava uhkaan rahoitusmarkkinoiden asianmukaiselle toiminnalle ja eheydelle tai koko rahoitusjärjestelmän tai sen osan vakaudelle unionissa, tai niillä parannetaan merkittävästi toimivaltaisten viranomaisten kykyä valvoa uhkaa;
b)
niillä ei luoda sääntelyn katvealueiden hyväksikäytön riskiä;
c)
ne eivät vaikuta haitallisesti rahoitusmarkkinoiden tehokkuuteen, esimerkiksi vähentämällä likviditeettiä kyseisillä markkinoilla tai luomalla epävarmuutta markkinatoimijoille, tavalla, joka on suhteeton toimien hyötyihin nähden.
7. Arvopaperimarkkinaviranomainen kuulee tarvittaessa järjestelmäriskikomiteaa ja muita asianomaisia viranomaisia, ennen kuin se pyytää toimivaltaista viranomaista toteuttamaan tai uusimaan 4 kohdassa tarkoitetun toimen.
8. Arvopaperimarkkinaviranomainen ilmoittaa unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien viitejäsenvaltion ja vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille päätöksestä, jolla toimivaltaisia viranomaisia pyydetään toteuttamaan tai uusimaan 4 kohdassa tarkoitettu toimenpide. Ilmoituksessa on oltava vähintään seuraavat tiedot:
a)
vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja ja toiminta, joihin toimenpiteitä sovelletaan, ja niiden kesto;
b)
perustelut sille, että arvopaperimarkkinaviranomainen katsoo, että on tarpeen toteuttaa toimenpiteet tässä artiklassa säädettyjen edellytysten ja vaatimusten mukaisesti, mukaan luettuna perusteluja tukeva näyttö.
9. Arvopaperimarkkinaviranomainen tarkastelee uudelleen 4 kohdassa tarkoitettuja toimia asianmukaisin väliajoin mutta joka tapauksessa vähintään kolmen kuukauden välein. Jos toimea ei uusita kolmen kuukauden määräajan kuluttua, sen voimassaolo lakkaa ilman eri toimenpiteitä. Edellä olevia 5-8 kohtaa sovelletaan toimien uusimiseen.
10. Unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien viitejäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää arvopaperimarkkinaviranomaista harkitsemaan uudelleen päätöstään. Tällöin noudatetaan asetuksen (EU) N:o 1095/2010 44 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä menettelyä.
48 artikla
Hallinnolliset seuraamukset
1. Jäsenvaltioiden on annettava säännöt tämän direktiivin nojalla annettujen kansallisten säännösten rikkomiseen sovellettavista toimenpiteistä ja seuraamuksista ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että kyseisten sääntöjen täytäntöönpanoa valvotaan. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämän direktiivin nojalla annettujen säännösten noudattamisesta vastuussa oleville henkilöille voidaan jäsenvaltioiden kansallisen lainsäädännön mukaisesti määrätä aiheellisia hallinnollisia toimenpiteitä tai hallinnollisia seuraamuksia, jos kyseisiä säännöksiä rikotaan; tällä ei kuitenkaan rajoiteta toimiluvan peruuttamiseksi toteutettavia menettelyjä eikä jäsenvaltioiden oikeutta määrätä rikosoikeudellisia seuraamuksia. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kyseiset toimenpiteet ovat tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
2. Jäsenvaltioiden on säädettävä, että toimivaltaiset viranomaiset voivat julkistaa toimenpiteen tai seuraamuksen, joita tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettujen säännösten rikkominen aiheuttaa, jollei julkistaminen vakavasti vaaranna rahoitusmarkkinoita, vahingoita sijoittajien etua tai aiheuta suhteetonta vahinkoa osapuolille.
3. Arvopaperimarkkinaviranomainen laatii vuosikertomuksen hallinnollisten toimenpiteiden soveltamisesta ja seuraamusten määräämisestä tapauksissa, joissa tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annettuja säännöksiä on rikottu eri jäsenvaltioissa. Toimivaltaisten viranomaisten on annettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle tätä varten tarvittavat tiedot.
49 artikla
Valitusoikeus
1. Toimivaltaisten viranomaisten on esitettävä kirjalliset perustelut päätökselle evätä tai peruuttaa vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimilupa hoitaa ja/tai markkinoida vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja sekä kaikille kielteisille päätöksille, jotka tehdään pantaessa täytäntöön tämän direktiivin soveltamiseksi toteutettuja toimenpiteitä, sekä annettava perustelut tiedoksi hakijoille.
2. Jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että tämän direktiivin mukaisesti annettujen lakien, asetusten tai hallinnollisten määräysten nojalla tehdyt päätökset on asianmukaisesti perusteltu ja että niiden osalta voidaan hakea muutosta tuomioistuimissa.
Oikeus hakea muutosta tuomioistuimissa koskee myös tapauksia, joissa päätöstä kaikki vaadittavat tiedot sisältäneestä toimilupahakemuksesta ei ole tehty kuuden kuukauden kuluessa hakemuksen jättämisestä.
2 JAKSO
Toimivaltaisten viranomaisten yhteistyö
50 artikla
Yhteistyövelvollisuus
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on toimittava yhteistyössä keskenään sekä arvopaperimarkkinaviranomaisen ja järjestelmäriskikomitean kanssa, kun se on tarpeen näiden viranomaisten tämän direktiivin mukaisten tehtävien hoitamiseksi tai tämän direktiivin taikka kansallisen lainsäädännön mukaisten valtuuksien käyttämiseksi.
2. Jäsenvaltioiden on helpotettava tässä jaksossa säädettyä yhteistyötä.
3. Toimivaltaisten viranomaisten on käytettävä valtuuksiaan yhteistyön aikaansaamiseksi myös sellaisissa tapauksissa, joissa tutkinnan kohteena oleva toiminta ei riko mitään niiden omassa jäsenvaltiossa voimassa olevaa säännöstä.
4. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on välittömästi toimitettava toisilleen ja arvopaperimarkkinaviranomaiselle tiedot, jotka ovat tarpeen näiden viranomaisten tämän direktiivin mukaisten tehtävien hoitamiseksi.
Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava asianomaisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottaville jäsenvaltioille jäljennös niiden 35, 37 ja/tai 40 artiklan mukaisesti tekemistä asiaankuuluvista yhteistyöjärjestelyistä. Kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on 35 artiklan 14 kohdassa, 37 artiklan 17 kohdassa tai 40 artiklan 14 kohdassa tarkoitetuissa sovellettavissa teknisissä sääntelystandardeissa vahvistettuja menettelyjä noudattaen toimitettava asianomaisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tiedot, jotka ne ovat saaneet kolmansien maiden valvontaviranomaisilta tällaisten valvontaviranomaisten kanssa tehtyjen yhteistyöjärjestelyjen mukaisesti mainitun hoitajan osalta tai tapauksen mukaan 45 artiklan 6 tai 7 kohdan nojalla.
Kun vastaanottavan jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen katsoo, että asianomaisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion 35, 37 ja/tai 40 artiklan mukaisesti tekemien yhteistyöjärjestelyjen sisältö ei täytä sovellettavien teknisten sääntelystandardien mukaisia vaatimuksia, asianomaiset toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
5. Jos jäsenvaltion toimivaltaisilla viranomaisilla on selkeitä ja todistettavissa olevia syitä epäillä, että niiden valvonnan piiriin kuulumattomat vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat harjoittavat tai ovat harjoittaneet tämän direktiivin vastaista toimintaa, niiden on ilmoitettava tästä mahdollisimman seikkaperäisesti arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja mainitun hoitajan kotijäsenvaltion ja vastaanottavien jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille. Ilmoituksen vastaanottavien viranomaisten on toteutettava asianmukaiset toimet ja ilmoitettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja ilmoituksen antaneille toimivaltaisille viranomaisille näiden toimien tuloksesta ja mahdollisuuksien mukaan merkittävistä välivaiheista. Tämän kohdan soveltaminen ei rajoita ilmoituksen antaneen toimivaltaisen viranomaisen toimivaltaa.
6. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tietojenvaihtoa koskevien tämän direktiivin säännösten yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi laatia teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksia määrittääkseen soveltamisedellytykset, jotka koskevat tietojenvaihtomenettelyjä toimivaltaisten viranomaisten kesken sekä toimivaltaisten viranomaisten ja arvopaperimarkkinaviranomaisen välillä.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 15 artiklan mukaisesti.
51 artikla
Henkilötietojen siirto ja säilyttäminen
1. Toimivaltaisten viranomaisten on sovellettava direktiiviä 95/46/EY henkilötietojen siirtoon toimivaltaisten viranomaisten välillä. Kun arvopaperimarkkinaviranomainen siirtää henkilötietoja jäsenvaltion tai kolmannen maan toimivaltaisille viranomaisille, sen on noudatettava asetusta (EY) N:o 45/2001.
2. Tietoja säilytetään enintään viiden vuoden ajan.
52 artikla
Tietojen luovuttaminen kolmansille maille
1. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi siirtää kolmannelle maalle tietoja ja tiedoista laadittuja analyyseja tapauskohtaisesti, kun direktiivin 95/46/EY 25 tai 26 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät ja kun jäsenvaltion toimivaltaisella viranomaisella on varmuus siitä, että siirto on tarpeen tätä direktiiviä sovellettaessa. Kolmas maa ei saa siirtää tietoja toiselle kolmannelle maalle ilman jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisten nimenomaista kirjallista lupaa.
2. Jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen saa luovuttaa toisen jäsenvaltion toimivaltaiselta viranomaiselta tai kolmannen maan toimivaltaiselta viranomaiselta saamansa tiedot ainoastaan, jos se on saanut nimenomaisen suostumuksen tiedot toimittaneelta toimivaltaiselta viranomaiselta, ja tapauksen mukaan ainoastaan sellaisia tarkoituksia varten, jotka kyseinen toimivaltainen viranomainen on hyväksynyt.
53 artikla
Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toiminnasta järjestelmään mahdollisesti aiheutuvia vaikutuksia koskeva tietojenvaihto
1. Tämän direktiivin soveltamisalaan kuuluvien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimiluvista ja/tai valvonnasta vastaavien jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tietoja, joilla on merkitystä seurattaessa ja ehkäistäessä vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toiminnan mahdollisia vaikutuksia järjestelmän kannalta olennaisten rahoituslaitosten vakauteen ja markkinoiden asianmukaiseen toimintaan niillä markkinoilla, joilla kyseiset hoitajat toimivat. Tiedot on toimitettava myös arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja järjestelmäriskikomitealle, jotka toimittavat tiedot muiden jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille.
2. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava kootut tiedot vastuulleen kuuluvien vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien toiminnasta arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja järjestelmäriskikomitealle, jos asetuksen (EU) N:o 1095/2010 35 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät.
3. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään 1 kohdan nojalla vaihdettavien tietojen sisältö.
4. Komissio hyväksyy täytäntöönpanosäädöksiä, joilla täsmennetään 1 kohdan nojalla vaihdettavien tietojen laajuus ja toimittamisen aikaväli. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 59 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen.
54 artikla
Valvontaan liittyvä yhteistyö
1. Jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää toisen jäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia toimimaan yhteistyössä tutkinnan, valvontatoimien tai paikalla tehtävän tarkastuksen yhteydessä jälkimmäisen jäsenvaltion alueella näiden viranomaisten tämän direktiivin mukaisten valtuuksien rajoissa.
Kun toimivaltaiset viranomaiset saavat paikalla tehtävää tarkastusta tai tutkintaa koskevan pyynnön, niiden on toimittava jollakin seuraavista tavoista:
a)
suoritettava tarkastus tai tutkinta itse;
b)
annettava tarkastusta vaatineen viranomaisen suorittaa tarkastus tai tutkinta;
c)
annettava tilintarkastajien tai asiantuntijoiden suorittaa tarkastus tai tutkinta.
2. Edellä 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa yhteistyötä pyytäneen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen voi pyytää, että tarkastusta tai tutkintaa suorittavan henkilöstön mukana on sen omaa henkilöstöä. Tarkastus tai tutkinta tapahtuu kuitenkin sen jäsenvaltion kokonaisvalvonnassa, jonka alueella se suoritetaan.
Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetussa tapauksessa sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jonka alueella tarkastus tai tutkinta suoritetaan, voi pyytää, että tarkastusta tai tutkintaa suorittavan henkilöstön mukana on sen omaa henkilöstöä.
3. Toimivaltainen viranomainen voi kieltäytyä tietojenvaihdosta tai pyydetystä yhteistyöstä tutkimuksen tai paikalla tehtävän tarkastuksen yhteydessä ainoastaan silloin, kun
a)
tutkinta, paikalla tehtävä tarkastus tai tietojenvaihto voi vaikuttaa haitallisesti pyynnön saaneen valtion suvereniteettiin, turvallisuuteen tai yleiseen järjestykseen;
b)
samoja toimia ja henkilöitä koskeva oikeudenkäynti on jo pantu vireille pyynnön saaneessa jäsenvaltiossa;
c)
pyynnön saaneessa jäsenvaltiossa on jo annettu samoja henkilöitä ja tekoja koskeva lainvoimainen päätös.
Toimivaltaisten viranomaisten on ilmoitettava pyynnön esittäneelle toimivaltaiselle viranomaiselle ensimmäisen alakohdan nojalla tehdystä päätöksestä perusteluineen.
4. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän artiklan yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi laatia teknisten täytäntöönpanostandardien luonnoksia ottaakseen käyttöön yhteisiä menettelyjä, jotta toimivaltaiset viranomaiset voivat tehdä yhteistyötä paikalla tehtävissä tarkastuksissa tai tutkinnoissa.
Komissiolle siirretään valta hyväksyä ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut teknisten täytäntöönpanostandardien luonnokset asetuksen (EU) N:o 1095/2010 15 artiklan mukaisesti.
55 artikla
Riitojen ratkaiseminen
Jos jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten välillä vallitsee erimielisyys jonkin toimivaltaisen viranomaisen arvioinnista, toiminnasta tai laiminlyönnistä aloilla, joilla tässä direktiivissä edellytetään yhteistyötä tai koordinointia useamman kuin yhden jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten välillä, toimivaltaiset viranomaiset voivat siirtää asian käsittelyn arvopaperimarkkinaviranomaiselle, joka voi toimia sille asetuksen (EU) N:o 1095/2010 19 artiklan nojalla annettujen valtuuksien mukaisesti.
X LUKU
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
56 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle neljän vuoden ajaksi 21 päivästä heinäkuuta 2011 lukien valta antaa 3, 4, 9, 12, 14-25, 34-37, 40, 42, 53, 67 ja 68 artiklassa tarkoitettuja delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään 6 kuukautta ennen neljän vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto peruuta siirtoa 57 artiklan mukaisesti.
2. Heti kun komissio on hyväksynyt delegoidun säädöksen, se antaa säädöksen tiedoksi samanaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
3. Komissiolle siirrettyyn valtaan antaa delegoituja säädöksiä sovelletaan 57 ja 58 artiklassa asetettuja ehtoja.
57 artikla
Säädösvallan siirron peruuttaminen
1. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 3, 4, 9, 12, 14-25, 34-37, 40, 42, 53, 67 ja 68 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron.
2. Toimielin, joka on aloittanut sisäisen menettelyn päättääkseen, peruuttaako se säädösvallan siirron, pyrkii ilmoittamaan asiasta toiselle toimielimelle ja komissiolle kohtuullisessa ajassa ennen lopullisen päätöksen tekemistä sekä mainitsee samalla, mitä siirrettyä säädösvaltaa mahdollinen peruuttaminen koskee, ja mahdolliset peruuttamisen syyt.
3. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan joko välittömästi tai jonakin myöhempänä, siinä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta aiemmin annettujen delegoitujen säädösten voimassaoloon. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
58 artikla
Delegoitujen säädösten vastustaminen
1. Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat vastustaa delegoitua säädöstä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa pidennetään kolmella kuukaudella.
2. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole 1 kohdassa tarkoitetun määräajan umpeutuessa vastustanut delegoitua säädöstä, se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se tulee voimaan siinä mainittuna päivänä.
Delegoitu säädös voidaan julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se voi tulla voimaan ennen määräajan umpeutumista, jos Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat molemmat komission esittämästä perustellusta pyynnöstä ilmoittaneet komissiolle, etteivät ne aio vastustaa säädöstä.
3. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto vastustaa delegoitua säädöstä 1 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa, se ei tule voimaan. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 296 artiklan mukaisesti säädöstä vastustava toimielin esittää syyt, miksi se vastustaa delegoitua säädöstä.
59 artikla
Täytäntöönpanotoimenpiteet
1. Komissiota avustaa komission päätöksellä 2001/528/EY (30) perustettu Euroopan arvopaperikomitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
60 artikla
Poikkeusten julkistaminen
Kun jäsenvaltio käyttää 6, 9, 21, 22, 28, 43 artiklassa ja 61 artiklan 5 kohdassa tarkoitettua poikkeusta tai vaihtoehtoa, sen on ilmoitettava asiasta sekä mahdollisista myöhemmistä muutoksista komissiolle. Komissio julkistaa tiedot internetsivustolla tai muulla helppokäyttöisellä tavalla.
61 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien, jotka harjoittavat direktiivin mukaista toimintaa ennen 22 päivää heinäkuuta 2013, on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet tämän direktiivin täytäntöönpanemiseksi annetun kansallisen lainsäädännön noudattamiseksi ja jätettävä toimilupahakemus viimeistään vuoden kuluttua kyseisestä määräajasta.
2. Tämän direktiivin 31, 32 ja 33 artiklaa ei sovelleta sellaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen osuuksien tai osakkeiden markkinointiin, joita parhaillaan tarjotaan yleisölle direktiivin 2003/71/EY mukaisesti laaditun ja julkistetun esitteen perusteella ennen 22 päivää heinäkuuta 2013, niin kauan kuin esite on voimassa.
3. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat, jotka hoitavat tyypiltään suljettuja vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja ennen 22 päivää heinäkuuta 2013 ja jotka eivät tee lisäinvestointeja 22 päivän heinäkuuta 2013 jälkeen, voivat kuitenkin edelleen hoitaa tällaisia rahastoja ilman tämän direktiivin mukaista toimilupaa.
4. Vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat, jotka hoitavat tyypiltään suljettuja vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, joiden merkintäaika sijoittajille on päättynyt ennen direktiivin voimaantuloa ja jotka perustetaan määräajaksi, joka päättyy viimeistään kolmen vuoden kuluttua 22 päivänä heinäkuuta 2013, voivat kuitenkin edelleen hoitaa tällaisia rahastoja ilman tämän direktiivin mukaista toimilupaa ilman, että niiden tarvitsee noudattaa tätä direktiiviä 22 artiklaa ja soveltuvin osin 26-30 artiklaa lukuun ottamatta tai jättää tämän direktiivin mukaista toimilupahakemusta.
5. Vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tai, jos vaihtoehtoinen sijoitusrahasto ei kuulu sääntelyn piiriin, vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia, että 21 artiklan 3 kohdan a alakohdassa tarkoitettu ja toiseen jäsenvaltioon sijoittautunut laitos nimetään säilytysyhteisöksi vielä 22 päivään heinäkuuta 2017 saakka. Tämän säännöksen soveltaminen ei rajoita 21 artiklan täysimääräistä soveltamista lukuun ottamatta säilytysyhteisön sijoittautumispaikkaa koskevaa kyseisen artiklan 5 kohdan a alakohtaa.
62 artikla
Direktiivin 2003/41/EY muuttaminen
Muutetaan direktiivi 2003/41/EY seuraavasti:
1)
Korvataan 2 artiklan 2 kohdan b alakohta seuraavasti:
”b)
laitoksiin, jotka kuuluvat direktiivien 73/239/ETY (31), 85/611/ETY (32), 93/22/ETY (33), 2000/12/EY (34), 2002/83/EY (35) ja 2011/61/EU (36) soveltamisalaan;
2)
Korvataan 19 artiklan 1 kohta seuraavasti:
1. Jäsenvaltiot eivät saa estää laitoksia nimeämästä sijoitussalkun hoitajiksi toiseen jäsenvaltioon sijoittautuneita omaisuudenhoitajia, jotka on asianmukaisesti hyväksytty tämän toiminnan harjoittamiseen direktiivien 85/611/ETY, 93/22/ETY, 2000/12/EY, 2002/83/EY ja direktiivin 2011/61/EU mukaisesti tai joita tarkoitetaan tämän direktiivin 2 artiklan 1 kohdassa.”
63 artikla
Direktiivin 2009/65/EY muuttaminen
Muutetaan direktiivi 2009/65/EY seuraavasti:
1)
Lisätään artikla seuraavasti:
”50 a artikla
Jotta voidaan varmistaa yhdenmukaisuus eri aloilla ja poistaa ristiriidat sellaisten yhteisöjen, jotka arvopaperistavat lainoja kaupattaviksi arvopapereiksi ja muiksi rahoitusvälineiksi (alullepanijat), ja sellaisten yhteissijoitusyritysten, jotka sijoittavat näihin arvopapereihin tai muihin rahoitusvälineisiin, etujen välillä, komissio hyväksyy delegoiduilla säädöksillä 112 a artiklan mukaisesti ja 112 b ja 112 c artiklassa säädetyin edellytyksin toimenpiteitä, joissa vahvistetaan vaatimukset seuraavilla aloilla:
a)
vaatimukset, jotka alullepanijan on täytettävä, jotta yhteissijoitusyritys voi sijoittaa kyseisentyyppisiin arvopapereihin tai muihin rahoitusvälineisiin, jotka on laskettu liikkeeseen 1 päivän tammikuuta 2011 jälkeen, mukaan luettuina vaatimukset, joilla varmistetaan, että alullepanijan itsellään pitämä nettomääräinen taloudellinen osuus on vähintään viisi prosenttia;
b)
laadulliset vaatimukset, jotka tällaisiin arvopapereihin tai muihin rahoitusvälineisiin sijoittavan yhteissijoitusyrityksen on täytettävä.”
2)
Korvataan 112 artiklan 2 kohta seuraavasti:
2. Siirretään 12, 14, 23, 33, 43, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 ja 111 artiklassa tarkoitettu valta komissiolle neljäksi vuodeksi 4 päivästä tammikuuta 2011. Siirretään 50 a artiklassa tarkoitettu valta komissiolle neljäksi vuodeksi 21 päivästä heinäkuuta 2011. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen neljän vuoden pituisen kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.”
3)
Korvataan 112 a artiklan 1 kohta seuraavasti:
1. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 12, 14, 23, 33, 43, 50 a, 51, 60, 61, 62, 64, 75, 78, 81, 95 ja 111 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron.”
64 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1060/2009 muuttaminen
Korvataan asetuksen (EY) N:o 1060/2009 4 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:
1. Direktiivissä 2006/48/EY tarkoitetut luottolaitokset, direktiivissä 2004/39/EY tarkoitetut sijoituspalveluyritykset, vakuutusyhtiöt, joihin sovelletaan muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänä heinäkuuta 1973 annettua ensimmäistä neuvoston direktiiviä 73/239/ETY (37), henkivakuutuksesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/83/EY (38) tarkoitetut vakuutusyhtiöt, jälleenvakuutuksesta 16 päivänä marraskuuta 2005 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2005/68/EY (39), tarkoitetut jälleenvakuutusyhtiöt, siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/65/EY (40) tarkoitetut yhteissijoitusyritykset, direktiivissä 2003/41/EY tarkoitetut ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavat laitokset ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista 8 päivänä kesäkuuta 2011 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2011/61/EU (41) tarkoitetut vaihtoehtoiset sijoitusrahastot voivat käyttää luottoluokituksia sääntelytarkoituksiin ainoastaan, jos ne on antanut unioniin sijoittautunut ja tämän asetuksen mukaisesti rekisteröity luottoluokituslaitos.
65 artikla
Asetuksen (EU) N:o 1095/2010 muuttaminen
Korvataan asetuksen (EU) N:o 1095/2010 1 artiklan 2 kohdan ilmaus vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia koskeva tuleva lainsäädäntö ilmauksella ”vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista 8 päivänä kesäkuuta 2011 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2011/61/EU (42).
66 artikla
Saattaminen osaksi kansallista lainsäädäntöä
1. Jäsenvaltioiden on hyväksyttävä ja julkaistava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset viimeistään 22 päivänä heinäkuuta 2013. Niiden on viipymättä toimitettava komissiolle kirjallisina nämä säännökset sekä kyseisiä säännöksiä ja tätä direktiiviä koskeva vastaavuustaulukko.
2. Jäsenvaltioiden on sovellettava 1 kohdassa tarkoitettuja lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä 22 päivästä heinäkuuta 2013.
3. Sen estämättä, mitä 2 kohdassa säädetään, jäsenvaltioiden on sovellettava 35 ja 37-41 artiklan noudattamisen edellyttämiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä komission 67 artiklan 6 kohdan nojalla antaman delegoidun säädöksen mukaisesti ja siinä ilmoitetusta päivästä.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden 36 ja 42 artiklan noudattamiseksi hyväksymiä lakeja, asetuksia ja hallinnollisia määräyksiä on lakattava soveltamasta komission 68 artiklan 6 kohdan nojalla antaman delegoidun säädöksen mukaisesti ja siinä ilmoitetusta päivästä.
5. Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä, joita tarkoitetaan 1 kohdassa, on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan.
6. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
67 artikla
Direktiivin 35 ja 37-41 artiklan soveltamista koskeva delegoitu säädös
1. Arvopaperimarkkinaviranomainen antaa Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle viimeistään 22 päivänä heinäkuuta 2015
a)
lausunnon sen passin toiminnasta, joka myönnetään unioniin sijoittautuneille, unioniin sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja hoitaville ja/tai markkinoiville vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille 32 ja 33 artiklan nojalla, ja unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien jäsenvaltioissa suorittaman unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnin sekä unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahaston hoitajien jäsenvaltioissa suorittaman vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoidon ja/tai markkinoinnin toiminnasta 36 ja 42 artiklassa säädettyjen sovellettavien kansallisten järjestelmien nojalla; ja
b)
lausunnon passin soveltamisesta unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien jäsenvaltioissa suorittamaan unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinointiin sekä unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien jäsenvaltioissa suorittamaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitoon ja/tai markkinointiin 35 ja 37-41 artiklassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
2. Arvopaperimarkkinaviranomainen perustaa lausuntonsa eurooppalaisen passin soveltamisesta unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien jäsenvaltioissa suorittamaan unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden rahastojen markkinointiin sekä unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien jäsenvaltioissa suorittamaan vaihtoehtoisen sijoitusrahastojen hoitoon ja/tai markkinointiin muun muassa seuraaviin tietoihin:
a)
Kun kyseessä on sellaisen passin toiminta, joka myönnetään unioniin sijoittautuneelle, unioniin sijoittautunutta rahastoa hoitavalle ja/tai markkinoivalle vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajalle:
i)
passin käyttö;
ii)
seuraavissa havaitut ongelmat:
-
toimivaltaisten viranomaisten tehokas yhteistyö,
-
ilmoitusjärjestelmän tehokas toiminta,
-
sijoittajansuoja,
-
arvopaperimarkkinaviranomaisen sovittelutoiminta, mukaan luettuina tapausten lukumäärä ja sovittelun vaikuttavuus;
iii)
tietojen keruun ja vaihdon vaikuttavuus suhteessa kansallisten toimivaltaisten viranomaisten, arvopaperimarkkinaviranomaisen ja järjestelmäriskikomitean suorittamaan järjestelmäriskien valvontaan.
b)
Kun kyseessä on unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien jäsenvaltioissa suorittama unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden rahastojen markkinointi sekä unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien jäsenvaltioissa suorittama vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoito ja/tai markkinointi sovellettavien kansallisten järjestelmien mukaisesti:
i)
tieto siitä, noudattavatko unioniin sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat kaikkia tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia 21 artiklaa lukuun ottamatta;
ii)
tieto siitä, noudattavatko unionin ulkopuolelle sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat 22, 23 ja 24 artiklaa kunkin markkinoimansa rahaston osalta ja soveltuvin osin 26-30 artiklaa;
iii)
sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jossa vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoidaan, soveltuvin osin unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sijoittautumismaana olevan kolmannen maan valvontaviranomaisten ja soveltuvin osin unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen sijoittautumismaana olevan kolmannen maan välillä käyttöön otettujen kansainvälisten standardien mukaisten yhteistyöjärjestelyjen olemassaolo ja vaikuttavuus järjestelmäriskin valvomiseksi;
iv)
mahdolliset sijoittajansuojaan liittyvät kysymykset;
v)
kolmannen maan sääntely- ja valvontapuitteiden piirteet, jotka saattavat estää toimivaltaisten viranomaisten tämän direktiivin mukaisten valvontatehtävien tehokkaan hoitamisen.
c)
Kun kyseessä on kummankin järjestelmän toiminta, mahdolliset markkinahäiriöt ja kilpailuvääristymät (tasapuoliset toimintaedellytykset) tai yleiset tai erityiset vaikeudet, joita unioniin sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat kohtaavat sijoittautumisen tai hoitamiensa rahastojen markkinoinnin yhteydessä kolmansissa maissa.
3. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tätä varten tämän direktiivin noudattamisen edellyttämien kansallisten lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten voimaantulosta alkaen ja 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun arvopaperimarkkinaviranomaisen lausunnon antamiseen saakka annettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle neljännesvuosittain tiedot vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista, jotka hoitavat ja/tai markkinoivat niiden valvonnan piiriin kuuluvia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, joko tässä direktiivissä säädetyn passijärjestelmän tai niiden kansallisten järjestelmien mukaisesti, sekä 2 kohdassa tarkoitettujen seikkojen arvioimiseksi tarvittavat tiedot.
4. Jos arvopaperimarkkinaviranomainen katsoo, ettei ole olemassa sijoittajansuojaan, markkinahäiriöihin, kilpailuun ja järjestelmäriskien valvontaan liittyviä merkittäviä esteitä, jotka estäisivät passin soveltamisen unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan jäsenvaltioissa suorittamaan unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden rahastojen markkinointiin sekä unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien jäsenvaltioissa suorittamaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitoon ja/tai markkinointiin 35 ja 37-41 artiklassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti, se antaa asiasta myönteisen lausunnon.
5. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään 2 kohdan nojalla toimitettavien tietojen sisältö.
6. Komissio antaa kolmen kuukauden kuluessa arvopaperimarkkinaviranomaisen myönteisen lausunnon saamisesta ja ottaen huomioon 2 kohdassa luetellut perusteet sekä tämän direktiivin tavoitteet, kuten sisämarkkinat, sijoittajansuojan ja järjestelmäriskien tehokkaan valvonnan, 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoidun säädöksen, jolla täsmennetään, minä päivänä 35 ja 37-41 artiklassa vahvistettuja sääntöjä aletaan soveltaa kaikissa jäsenvaltioissa.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua delegoitua säädöstä vastustetaan 58 artiklan mukaisesti, komissio antaa asianmukaiseksi katsomassaan myöhemmässä vaiheessa uudelleen 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoidun säädöksen, jonka nojalla 35 ja 37-41 artiklassa vahvistettuja sääntöjä aletaan soveltaa kaikissa jäsenvaltioissa, otettuaan huomioon 2 kohdassa luetellut perusteet sekä tämän direktiivin tavoitteet, kuten sisämarkkinat, sijoittajansuojan ja järjestelmäriskien tehokkaan valvonnan.
7. Jos arvopaperimarkkinaviranomainen ei ole antanut lausuntoa 1 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa, komissio pyytää sitä antamaan lausunnon uuden määräajan kuluessa.
68 artikla
Direktiivin 36 ja 42 artiklan soveltamisen lopettamista koskeva delegoitu säädös
1. Arvopaperimarkkinaviranomainen antaa Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle kolmen vuoden kuluttua sellaisen 67 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun delegoidun säädöksen voimaantulosta, jonka nojalla 35 ja 37-41 artiklassa vahvistettuja sääntöjä aletaan soveltaa kaikissa jäsenvaltioissa,
a)
lausunnon sellaisen passin toiminnasta, joka myönnetään unioniin sijoittautuneille, unionin ulkopuolelle sijoittautuneita rahastoja unionissa markkinoiville vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille 35 artiklan nojalla ja unionin ulkopuolelle sijoittautuneille, vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa hoitaville ja/tai markkinoiville vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille 37-41 artiklan nojalla, ja unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien jäsenvaltioissa suorittaman unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinoinnin sekä unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien jäsenvaltioissa suorittaman vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoidon ja/tai markkinoinnin toiminnasta 36 ja 42 artiklassa säädettyjen sovellettavien kansallisten järjestelmien nojalla; ja
b)
lausunnon 36 ja 42 artiklassa säädettyjen, passin rinnalla sovellettavien kansallisten järjestelmien lakkauttamisesta 35 ja 37-41 artiklassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
2. Arvopaperimarkkinaviranomainen perustaa lausuntonsa passin toiminnasta ja 36 ja 42 artiklassa säädettyjen kansallisten järjestelmien lakkauttamisesta muun muassa seuraaviin tietoihin:
a)
Kun kyseessä on sellaisen passin toiminta, joka myönnetään unioniin sijoittautuneille, unionin ulkopuolelle sijoittautuneita vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa markkinoiville vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille ja unionin ulkopuolelle sijoittautuneille, vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja unionissa hoitaville ja/tai markkinoiville vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajille:
i)
passin käyttö;
ii)
seuraavissa havaitut ongelmat:
-
toimivaltaisten viranomaisten tehokas yhteistyö,
-
ilmoitusjärjestelmän tehokas toiminta,
-
viitejäsenvaltion ilmoittaminen,
-
tieto siitä, estävätkö kolmannen maan lait, asetukset tai hallinnolliset määräykset, joita sovelletaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin, ja kolmannen maan valvontaviranomaisten valvonta- ja tutkintavaltuuksien rajoitukset toimivaltaisten viranomaisten valvontatehtävien tehokkaan hoitamisen,
-
sijoittajansuoja,
-
sijoittajien pääsy unioniin,
-
vaikutus kehitysmaihin,
-
arvopaperimarkkinaviranomaisen sovittelutoiminta, mukaan luettuina tapausten lukumäärä ja sovittelun vaikuttavuus;
iii)
vaadittavia yhteistyöjärjestelyjä koskevat neuvottelut sekä niiden tekeminen, olemassaolo ja vaikuttavuus;
iv)
tietojen keruun ja vaihdon vaikuttavuus suhteessa kansallisten toimivaltaisten viranomaisten, arvopaperimarkkinaviranomaisen ja järjestelmäriskikomitean suorittamaan järjestelmäriskien valvontaan;
v)
edellä 38 artiklassa tarkoitetun vertaisarvioinnin tulokset.
b)
Kun kyseessä on unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien jäsenvaltioissa suorittama unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinointi sekä unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahaston hoitajien jäsenvaltioissa suorittama vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoito ja/tai markkinointi sovellettavien kansallisten järjestelmien mukaisesti:
i)
tieto siitä, noudattavatko unioniin sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat kaikkia tässä direktiivissä säädettyjä vaatimuksia 21 artiklaa lukuun ottamatta;
ii)
tieto siitä, noudattavatko unionin ulkopuolelle sijoittautuneet vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat 22, 23 ja 24 artiklaa kunkin markkinoimansa rahaston osalta ja soveltuvin 26-30 artiklaa;
iii)
sen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten, jossa vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja markkinoidaan, soveltuvin osin kyseessä olevan unioniin sijoittautuneen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston kotijäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten ja unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajan sijoittautumismaana olevan kolmannen maan valvontaviranomaisten ja soveltuvin osin unionin ulkopuolisen vaihtoehtoisen sijoitusrahaston sijoittautumismaana olevan kolmannen maan välillä käyttöön otettujen kansainvälisten standardien mukaisten yhteistyöjärjestelyjen olemassaolo ja vaikuttavuus järjestelmäriskin valvomiseksi;
iv)
mahdolliset sijoittajansuojaan liittyvät kysymykset;
v)
kolmannen maan sääntely- ja valvontapuitteiden piirteet, jotka saattavat estää unionin toimivaltaisten viranomaisten tämän direktiivin mukaisten valvontatehtävien tehokkaan hoitamisen.
c)
Kun kyseessä on kummankin järjestelmän toiminta, mahdolliset markkinahäiriöt ja kilpailuvääristymät (tasapuoliset toimintaedellytykset) sekä mahdolliset kielteiset vaikutukset sijoittajien pääsyyn tai sijoituksiin kehitysmaissa tai niiden hyväksi.
d)
Laadullinen arvio, jossa selvitetään niiden kolmansien maiden oikeudenkäyttöalueiden määrä, joille on sijoittautunut vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajia, jotka markkinoivat vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja jäsenvaltiossa joko 40 artiklassa säädetyn passijärjestelmän tai 42 artiklassa säädettyjen kansallisten järjestelmien mukaisesti.
3. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on tätä varten 67 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun delegoidun säädöksen voimaantulosta alkaen ja tämän artiklan 1 kohdan a alakohdassa tarkoitetun arvopaperimarkkinaviranomaisen lausunnon antamiseen saakka annettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle neljännesvuosittain tiedot vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista, jotka hoitavat ja/tai markkinoivat niiden valvonnan piiriin kuuluvia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, joko tässä direktiivissä säädetyn passijärjestelmän tai niiden kansallisten järjestelmien mukaisesti.
4. Jos arvopaperimarkkinaviranomainen katsoo, ettei ole olemassa sijoittajansuojaan, markkinahäiriöihin, kilpailuun tai järjestelmäriskien valvontaan liittyviä merkittäviä esteitä, jotka estäisivät 36 ja 42 artiklassa tarkoitettujen kansallisten järjestelmien lakkauttamisen ja passin soveltamisen unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien unionissa suorittamaan unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinointiin sekä unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien unionissa suorittamaan vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitoon ja/tai markkinointiin 35 ja 37-41 artiklassa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti ainoana mahdollisena järjestelmänä tällaisen asianomaisten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien unionissa harjoittaman toiminnan osalta, se antaa asiasta myönteisen lausunnon.
5. Komissio hyväksyy 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä, joilla täsmennetään 2 kohdan nojalla toimitettavien tietojen sisältö.
6. Komissio antaa kolmen kuukauden kuluessa arvopaperimarkkinaviranomaisen myönteisen lausunnon saamisesta ja ottaen huomioon 2 kohdassa luetellut perusteet sekä tämän direktiivin tavoitteet, kuten sisämarkkinoihin, sijoittajansuojaan ja järjestelmäriskien tehokkaaseen valvontaan liittyvät tavoitteet, 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoidun säädöksen, jolla täsmennetään, minä päivänä 36 ja 42 artiklassa tarkoitetut kansalliset järjestelmät on lakkautettava ja 35 ja 37-41 artiklassa tarkoitetusta passijärjestelmästä tulee kaikissa jäsenvaltioissa sovellettava ainoa ja pakollinen järjestelmä.
Jos ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua delegoitua säädöstä vastustetaan 58 artiklan mukaisesti, komissio antaa asianmukaiseksi katsomassaan myöhemmässä vaiheessa uudelleen 56 artiklan mukaisesti ja 57 ja 58 artiklan ehtoja noudattaen delegoidun säädöksen, jonka nojalla 36 ja 41 artiklassa tarkoitetut kansalliset järjestelmät lakkautetaan ja 35 ja 37-41 artiklassa tarkoitetusta eurooppalaisesta passijärjestelmästä tulee kaikissa jäsenvaltioissa sovellettava ainoa ja pakollinen järjestelmä, otettuaan huomioon 2 kohdassa luetellut perusteet sekä tämän direktiivin tavoitteet, kuten sisämarkkinoihin, sijoittajansuojaan ja järjestelmäriskien tehokkaaseen valvontaan liittyvät tavoitteet.
7. Jos arvopaperimarkkinaviranomainen ei ole antanut lausuntoa 1 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa, komissio pyytää sitä antamaan lausunnon uuden määräajan kuluessa.
69 artikla
Uudelleentarkastelu
1. Komissio aloittaa viimeistään 22 päivänä heinäkuuta 2017 julkisen kuulemisen ja toimivaltaisten viranomaisten kanssa käytyjen keskustelujen pohjalta tämän direktiivin soveltamisen ja soveltamisalan uudelleentarkastelun. Tässä uudelleentarkastelussa analysoidaan tämän direktiivin soveltamisesta saatuja kokemuksia, sen vaikutusta sijoittajiin, vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin unionissa ja kolmansissa maissa sekä sitä, missä määrin direktiivin tavoitteet on saavutettu. Komissio ehdottaa tarvittaessa aiheellisia muutoksia. Uudelleentarkasteluun sisältyy yleinen selvitys tämän direktiivin sääntöjen toiminnasta ja niiden soveltamisesta saaduista kokemuksista, mukaan luettuina
a)
unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien suorittama unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden rahastojen markkinointi jäsenvaltioissa kansallisten järjestelmien puitteissa;
b)
unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien suorittama vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinointi jäsenvaltioissa kansallisten järjestelmien puitteissa;
c)
tämän direktiivin mukaisesti toimiluvan saaneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien suorittama vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoito ja markkinointi unionissa tässä direktiivissä säädetyn passijärjestelmän puitteissa;
d)
muiden henkilöiden tai yhteisöjen kuin vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien suorittama tai näiden lukuun suoritettu vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinointi unionissa;
e)
eurooppalaisten ammattimaisten sijoittajien tekemät tai näiden lukuun tehdyt sijoitukset vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin;
f)
edellä 21 artiklassa säädettyjen säilytysyhteisöä koskevien sääntöjen vaikutus säilytysyhteisöjä koskeviin unioniin markkinoihin;
g)
edellä 22-24, 28 ja 29 artiklassa säädettyjen avoimuus- ja raportointivaatimusten vaikutus järjestelmäriskien arviointiin;
h)
mahdollinen haitallinen vaikutus vähittäissijoittajiin;
i)
tämän direktiivin vaikutus private equity -rahastojen ja venture capital -rahastojen toimintaan ja elinkelpoisuuteen;
j)
tämän direktiivin vaikutus sijoittajien pääsyyn unioniin;
k)
tämän direktiivin vaikutus sijoituksiin kehitysmaissa tai niiden hyväksi;
l)
tämän direktiivin vaikutus tämän direktiivin 26-30 artiklassa säädettyyn listaamattomien yhtiöiden tai liikkeeseenlaskijoiden suojaan ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen ja muiden sijoittajien tasapuolisiin toimintaedellytyksiin tällaisissa listaamattomissa yhtiöissä tai liikkeeseenlaskijoissa hankitun huomattavan omistusosuuden tai määräysvallan jälkeen.
Komissio analysoi ensimmäisen alakohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettua vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen markkinointia ja/tai hoitoa tarkastellessaan, onko asianmukaista antaa arvopaperimarkkinaviranomaiselle uusia valvontatehtäviä tällä alalla.
2. Jäsenvaltioiden on 1 kohdassa tarkoitettua uudelleentarkastelua varten annettava komissiolle vuosittain tiedot vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista, jotka hoitavat ja/tai markkinoivat niiden valvonnan piiriin kuuluvia vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja, joko tässä direktiivissä säädetyn passijärjestelmän tai niiden kansallisten järjestelmien mukaisesti, ja ilmoitettava päivä, jona passijärjestelmä on saatettu osaksi niiden kansallista lainsäädäntöä ja tapauksen mukaan sitä on alettu soveltaa niiden oikeudenkäyttöalueella.
Arvopaperimarkkinaviranomainen antaa komissiolle tiedot kaikista unionin ulkopuolelle sijoittautuneista vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajista, jotka ovat saaneet toimiluvan tai hakeneet toimilupaa 37 artiklan mukaisesti.
Ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa tarkoitettuihin tietoihin sisältyvät
a)
tiedot siitä, minne asianomainen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajat ovat sijoittautuneet;
b)
soveltuvin osin tiedot niiden hoitamista ja/tai markkinoimista unioniin sijoittautuneista vaihtoehtoisista sijoitusrahastoista;
c)
soveltuvin osin tiedot unioniin sijoittautuneiden vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien hoitamista unionin ulkopuolelle sijoittautuneista vaihtoehtoisista sijoitusrahastoista, joita ei markkinoida unionissa;
d)
soveltuvin osin tiedot unionin ulkopuolelle sijoittautuneista vaihtoehtoisista sijoitusrahastoista, joita markkinoidaan unionissa;
e)
tiedot sovellettavasta kansallisesta tai unionin järjestelmästä, jonka puitteissa asianomainen vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitaja harjoittaa toimintaansa; ja
f)
muut tiedot, joiden perusteella voidaan ymmärtää, miten vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajien suorittama vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoito ja markkinointi unionissa toimivat käytännössä.
3. Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettu uudelleentarkastelussa otetaan myös asiaankuuluvasti huomioon kansainvälisellä tasolla tapahtunut kehitys sekä kolmansien maiden ja kansainvälisten järjestöjen kanssa käydyt keskustelut.
4. Komissio antaa uudelleentarkastelun päätyttyä viipymättä kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Komissio tekee tarvittaessa ehdotuksia, mukaan lukien muutoksia direktiiviin, ottaen huomioon direktiivin tavoitteet ja sen vaikutukset sijoittajansuojaan, markkinahäiriöihin ja kilpailuun, järjestelmäriskien valvonnan ja mahdolliset vaikutukset sijoittajiin, vaihtoehtoisiin sijoitusrahastoihin ja vaihtoehtoisten sijoitusrahastojen hoitajiin niin unionissa kuin sen ulkopuolellakin.
70 artikla
Voimaantulo
Tämä direktiivi tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
71 artikla
Osoitus
Tämä direktiivi on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 8 päivänä kesäkuuta 2011.