KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 744/2010
af 18. august 2010
om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1005/2009 om stoffer, der nedbryder ozonlaget, for så vidt angår kritiske anvendelser af haloner
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1005/2009 af 16. september 2009 om stoffer, der nedbryder ozonlaget (1), særlig artikel 13, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Halon 1301, halon 1211 og halon 2402 (i det følgende benævnt »haloner«) er ozonnedbrydende stoffer, som er opført på listen over kontrollerede stoffer i gruppe III i bilag I til forordning (EF) nr. 1005/2009. Produktion af dem i medlemsstaterne har i overensstemmelse med Montrealprotokollen været forbudt siden 1994. Imidlertid er de fortsat tilladt til kritiske anvendelser som anført i bilag VI til forordning (EF) nr. 1005/2009.
(2)
Som krævet i artikel 4, stk. 4, nr. iv), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2037/2000 af 29. juni 2000 om stoffer, der nedbryder ozonlaget (2), har Kommissionen gennemgået forordningens bilag VII. Kommissionen har i den forbindelse vurderet de aktuelle anvendelser af haloner og set på, om der findes og indføres teknisk og økonomisk gennemførlige alternativer eller teknologier, der er acceptable ud fra et miljø- og sundhedssynspunkt (i det følgende benævnt »alternativer«). I mellemtiden er forordning (EF) nr. 2037/2000 blevet erstattet af forordning (EF) nr. 1005/2009, idet bilag VII til forordning (EF) nr. 2037/2000 uændret er blevet til bilag VI til forordning (EF) nr. 1005/2009.
(3)
Gennemgangen har afdækket nogle uoverensstemmelser mellem medlemsstaternes fortolkninger af, hvilke anvendelser af haloner der er kritiske som beskrevet i bilag VI til forordning (EF) nr. 1005/2009. De enkelte anvendelser af haloner bør derfor beskrives mere udførligt med nøje angivelse af udstyrets eller anlæggets kategori, formålet med anvendelsen, typen af halonbrandslukningsudstyr eller -anlæg og halontypen.
(4)
Gennemgangen har også vist, at haloner med få undtagelser ikke længere er nødvendige for at opfylde behovene for brandsikring i nye konstruktioner af udstyr og nye anlæg, og at der nu rutinemæssigt installeres alternativer. Der vil dog fortsat være behov for halonbrandslukkere og -brandslukningsanlæg i visse former for udstyr, som er eller vil blive produceret til eksisterende konstruktioner.
(5)
Gennemgangen har tillige vist, at haloner er under udskiftning eller med tiden vil kunne udskiftes med alternativer til rimelige omkostninger til de fleste brandsikringsformål, uanset om de er indbygget i eksisterende udstyr og anlæg eller i udstyr, der produceres til eksisterende konstruktioner.
(6)
På baggrund af den øgede disponibilitet og indførelse af alternativer er det derfor hensigtsmæssigt for hver anvendelse at fastsætte udløbsdatoer, hvorefter anvendelse af haloner i nyt udstyr og nye anlæg ikke længere udgør en kritisk anvendelse, og installationen af halonbrandslukkere og -brandslukningsanlæg derfor ikke længere er tilladt. I forbindelse med definitionen af »nyt udstyr« og »nye anlæg« bør der tages behørigt hensyn til, i hvilken fase af udstyrets og anlæggets livscyklus konstruktionen af det rum, hvor der er behov for brandbeskyttelse, reelt fastlægges.
(7)
For hver anvendelse er det også hensigtsmæssigt at fastsætte slutdatoer, hvorefter anvendelsen af haloner i brandslukkere og brandslukningsanlæg i alt udstyr og alle anlæg ikke længere udgør en kritisk anvendelse, uanset om de findes i eksisterende udstyr og eksisterende anlæg eller i udstyr, der produceres eller vil blive produceret til eksisterende konstruktioner. Anvendelse af haloner vil derefter ikke længere være tilladt, og alle halonbrandslukkere og -brandslukningsanlæg bør udskiftes, omstilles eller tages ud af brug inden slutdatoen, jf. artikel 13, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1005/2009.
(8)
Udløbsdatoerne bør afpasses efter, om alternativer står til rådighed for nyt udstyr og nye anlæg, og hindringerne for disses indførelse. Om fornødent bør der også afsættes tilstrækkelig tid til at udvikle alternativer, samtidig med at der tilskyndes til at udvikle disse. For luftfartøjer gælder det, at da civil luftfart reguleres på internationalt niveau, bør der tages behørigt hensyn til initiativerne i Organisationen for International Civil Luftfart (ICAO) vedrørende installation og anvendelse af haloner i brandslukkere om bord på luftfartøjer.
(9)
Slutdatoerne bør desuden give tilstrækkelig tid til, at aktiviteterne til erstatning eller omstilling af halonudstyr eller -anlæg kan afsluttes som led i rutinemæssige eller planlagte vedligeholdelses- eller opgraderingsprogrammer uden unødigt at påvirke driften af udstyret eller anlægget og uden at medføre uforholdsmæssigt høje omkostninger. Der bør desuden tages hensyn til det nødvendige tidsrum for at opnå en eventuel certificering, tilladelse eller godkendelse, som kan være påkrævet med henblik på at installere alternativer i det pågældende udstyr eller anlæg.
(10)
For de fleste anvendelser af nyt udstyr og nye anlæg, hvor halonbrandslukkere og -brandslukningsanlæg ikke længere er påkrævet eller ikke længere installeres, bør 2010 fastsættes som udløbsdato. 2011 bør dog fastsættes som udløbsdato for nogle anvendelser i militære køretøjer og luftfartøjer, hvor alternativer nu anses for at være til rådighed, men som ikke er indført i forbindelse med udviklingsprogrammer, der nærmer sig afslutningen, og for hvilke tilpasninger muligvis ikke længere er teknisk og økonomisk gennemførlige. 2014 bør fastsættes som udløbsdato for luftfartøjsmotornaceller og bærbare brandslukningsanvendelser i kabiner, hvilke vil være i overensstemmelse med tidsrammen for ICAO's forventede gennemførelse af en tilsvarende begrænsning. 2018 bør fastsættes som udløbsdato for anvendelser i luftfartøjers lastrum, hvor der endnu ikke er udpeget alternativer, men hvor det med rimelighed kan forventes, at den videre forskning og udvikling vil frembringe alternativer inden denne dato med henblik på installation i nye luftfartøjer, for hvilke der ansøges om typecertificering.
(11)
For mange anvendelser bør der fastsættes slutdatoer mellem 2013 og 2025 alt efter, hvor stor en teknisk og økonomisk udfordring det er at erstatte haloner eller omstille udstyr og anlæg. Disse slutdatoer bør give tilstrækkelig tid til at erstatte halon i forbindelse med rutinemæssige vedligeholdelsesprogrammer for hovedparten af udstyr og anlæg, hvor der nu står alternativer til rådighed. 2030 eller 2035 bør fastsættes som slutdato for nogle anvendelser i militære køretøjer og militære skibe, hvor erstatningen af halon sandsynligvis kun er teknisk og økonomisk gennemførlig som led i en planlagt opgradering af udstyr eller ombygningsprogrammer, og for hvilke yderligere forskning og udvikling kan være påkrævet i nogle medlemsstater med henblik på at verificere alternativernes egnethed.
(12)
For nogle anvendelser i eksisterende militære køretøjer, eksisterende militære overfladeskibe, eksisterende militære ubåde, eksisterende militære luftfartøjer og anvendelser, der er eller vil blive produceret til eksisterende konstruktioner, er der endnu ikke udpeget alternativer. Det kan dog med rimelighed forventes, at en stor del af det pågældende udstyr har nået afslutningen på dets levetid i 2040, eller at der ved yderligere forskning og udvikling er fundet alternativer på det tidspunkt. Derfor bør 2040 fastsættes som en rimelig slutdato for disse anvendelser.
(13)
For brandslukningsanlæg i lastrum, motornaceller og hjælpekraftaggregater om bord på eksisterende civile luftfartøjer eller på dem, der produceres i overensstemmelse med en eksisterende typecertificering, er der endnu heller ikke udpeget alternativer. Derudover vil et betydeligt antal civile luftfartøjer fortsat blive produceret med og være afhængige af haloner til disse anvendelser i en overskuelig fremtid. Selv om det accepteres, at betydelige tekniske, økonomiske og forskriftsmæssige bindinger har indflydelse på erstatningen af haloner til disse anvendelser, er det også hensigtsmæssigt - i lyset af usikkerheden vedrørende disponibiliteten på lang sigt af genvundne haloner og behovet for yderligere forskning og udvikling med henblik på at udpege og udvikle holdbare alternativer - at fastsætte 2040 som en rimelig slutdato.
(14)
Bilag VI, herunder tidsfristerne for udfasning af de kritiske anvendelser, vil blive taget op til overvejelse for at tage højde for den løbende forskning og udvikling af alternativer og nye oplysninger om deres disponibilitet. Endvidere kan der indrømmes fritagelser fra slutdatoer og udløbsdatoer i specifikke tilfælde, hvor det dokumenteres, at der ikke står alternativer til rådighed.
(15)
Forordning (EF) nr. 1005/2009 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(16)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra det udvalg, der er nedsat ved artikel 25, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1005/2009 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilag VI til forordning (EF) nr. 1005/2009 affattes som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. august 2010.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 744/2010,
annettu 18 päivänä elokuuta 2010,
otsonikerrosta heikentävistä aineista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1005/2009 muuttamisesta halonien kriittisten käyttötarkoitusten osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta annetun sopimuksen,
ottaa huomioon otsonikerrosta heikentävistä aineista 16 päivänä syyskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1005/2009 (1) ja erityisesti sen 13 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Haloni 1301, haloni 1211 ja haloni 2402, jäljempänä ’halonit’, ovat otsonikerrosta heikentäviä aineita, jotka on mainittu valvottavien aineiden luettelossa asetuksen EY N:o 1005/2009 liitteessä I olevassa III ryhmässä. Niiden valmistaminen on ollut jäsenvaltioissa kielletty Montrealin pöytäkirjan mukaisesti vuodesta 1994. Niiden käyttö on kuitenkin sallittua tietyissä kriittisissä käyttötarkoituksissa, jotka on vahvistettu asetuksen (EY) N:o 1005/2009 liitteessä VI.
(2)
Komissio on otsonikerrosta heikentävistä aineista 29 päivänä kesäkuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 2037/2000 (2) 4 artiklan 4 kohdan iv alakohdassa säädetyn mukaisesti tarkastellut uudelleen kyseisen asetuksen liitettä VII. Se on arvioinut halonien nykyiset käyttötarkoitukset sekä sellaisten teknisesti ja taloudellisesti käyttökelpoisten vaihtoehtojen ja teknologioiden saatavuuden ja käyttöönoton, jotka ovat ympäristön ja terveyden kannalta hyväksyttävissä, jäljempänä ’vaihtoehdot’. Tällä välin asetus (EY) N:o 2037/2000 on korvattu asetuksella (EY) N:o 1005/2009, ja tässä yhteydessä asetuksen (EY) N:o 2037/2000 liite VII on otettu sellaisenaan asetuksen (EY) N:o 1005/2009 liitteeksi VI.
(3)
Uudelleentarkastelussa kävi ilmi, että jäsenvaltiot tulkitsevat eri tavoin sitä, mitkä ovat asetuksen (EY) N:o 1005/2009 liitteessä VI kuvattuja halonien kriittisiä käyttötarkoituksia. Kukin halonisovellus olisi näin ollen kuvattava yksityiskohtaisemmin täsmentäen laitteiston tai toiminnon luokka, sovelluksen tarkoitus, halonisammuttimen tyyppi ja halonityyppi.
(4)
Uudelleentarkastelussa kävi ilmi myös, että harvoja poikkeuksia lukuun ottamatta halonit eivät ole enää välttämättömiä uusissa palontorjuntalaitteistoissa ja uusissa laitoksissa ja vaihtoehtoja asennetaan jo rutiininomaisesti. Halonisammuttimia ja -sammutusjärjestelmiä tarvitaan kuitenkin edelleen joissakin laitteistoissa, jotka valmistetaan vanhojen mallien mukaisesti.
(5)
Tarkastelu osoitti myös, että haloneja jo korvataan tai voitaisiin korvata muilla vaihtoehdoilla ajan mittaan ja kohtuullisin kustannuksin suurimmassa osassa sammutusjärjestelmäsovelluksia sisällyttämällä niitä sekä nykyisiin laitteistoihin ja toimintoihin että vanhojen mallien mukaisesti valmistettaviin laitteistoihin ja toimintoihin.
(6)
Vaihtoehtojen saatavuuden ja käyttöönoton parannuttua on näin ollen tarkoituksenmukaista asettaa kullekin sovellukselle käytön lopettamisen määräaika, jonka jälkeen halonien käyttö uusissa laitteistoissa ja toiminnoissa ei enää olisi kriittisen käyttötarkoituksen mukaista ja halonisammuttimien tai -sammutusjärjestelmien asentaminen olisi kielletty. ”Uusia laitteistoja” ja ”uusia toimintoja” määriteltäessä olisi otettava asianmukaisesti huomioon se vaihe laitteiston tai toiminnon elinkaaressa, jolloin sammutusjärjestelmää tarvitsevan tilan suunnittelusta päätetään.
(7)
On myös tarpeen asettaa kullekin sovellukselle sallitun käytön takaraja, jonka jälkeen halonien käyttö kaikkiin, sekä nykyisiin että vanhojen mallien mukaisesti valmistettaviin, laitteistoihin ja toimintoihin kuuluvissa sammuttimissa ja sammutusjärjestelmissä lakkaa olemasta kriittisen käyttötarkoituksen mukaista. Halonien käyttö olisi näin ollen kiellettävä ja kaikki halonisammuttimet ja -sammutusjärjestelmät olisi korvattava, muunnettava tai poistettava käytöstä asetuksen (EY) N:o 1005/2009 13 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuihin määräaikoihin mennessä.
(8)
Käytön lopettamisen määräajoissa olisi otettava huomioon vaihtoehtojen saatavuus uusiin laitteistoihin ja toimintoihin sekä tällaisten vaihtoehtojen käyttöönoton esteet. Niiden olisi tarvittaessa mahdollistettava riittävä aika kehittää vaihtoehtoja kuitenkin siten, että samalla kannustetaan ryhtymään tällaiseen kehitystyöhön. Siviili-ilmailun kansainvälisen sääntelyn vuoksi ilma-alusten osalta olisi otettava huomioon Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön ICAOn aloitteet, jotka koskevat halonisammuttimien asentamista ja käyttöä ilma-aluksissa.
(9)
Sallitun käytön takarajojen olisi lisäksi mahdollistettava riittävä aika halonien korvaamiseen tai muuntotoimien loppuunsaattamiseen rutiininomaisten tai suunniteltujen laitteisto- tai toimintohuoltojen tai parannustoimien yhteydessä siten, ettei tarpeettomasti vaikuteta laitteistojen tai toimintojen käyttöön eikä aiheuteta liiallisia kustannuksia. Niissä olisi myös otettava huomioon vaihtoehtojen asentamisesta kyseisiin laitteistoihin tai toimintoihin mahdollisesti aiheutuvien sertifiointi-, lupa- tai hyväksyntämenettelyjen vaatima aika.
(10)
Suurimmalle osalle uusien laitteistojen ja uusien toimintojen sovelluksia, joissa halonisammuttimia ja -sammutusjärjestelmiä ei enää tarvita tai joihin niitä ei enää asenneta, voidaan asettaa käytön lopettamisen määräajaksi vuosi 2010. On kuitenkin tarpeen asettaa käytön lopettamisen määräajaksi vuosi 2011 joillekin armeijan maakulkuneuvo- ja ilma-alussovelluksille, joille katsotaan jo olevan vaihtoehtoja olemassa mutta ei kuitenkaan pian päätökseen saatavien kehittämisohjelmien aikana käyttöön otettuina ja joiden muuttaminen ei enää ole teknisesti tai taloudellisesti toteutettavissa. Ilma-alusten moottorikotelojen ja matkustamoissa olevien kannettavien sammutinten sovelluksille käytön lopettamisen määräajaksi on tarkoituksenmukaista asettaa vuosi 2014, mikä olisi linjassa ICAOssa vastaavan rajoituksen täytäntöönpanolle suunnitellun aikataulun kanssa. On tarkoituksenmukaista asettaa käytön lopettamisen määräajaksi vuosi 2018 lentorahtikoneiden rahtitilan sovelluksille, joille ei vielä ole löydetty vaihtoehtoja mutta joille voidaan kohtuudella olettaa jatkotutkimuksen ja kehittämisen tuloksena mainittuun ajankohtaan mennessä löytyvän vaihtoehtoja asennettaviksi uusiin ilma-aluksiin, joille haetaan tyyppihyväksyntää.
(11)
Monille sovelluksille on tarkoituksenmukaista asettaa sallitun käytön takarajat vuosille 2013-2025 riippuen niistä teknisistä ja taloudellisista haasteista, joita tulee vastaan halonien korvaamisessa tai muuttamisessa. Tällaisten sallitun käytön takarajojen olisi mahdollistettava riittävä aika halonien korvaamiseen rutiininomaisissa huolto-ohjelmissa useimpien sellaisten laitteistojen ja toimintojen osalta, joille vaihtoehtoja on saatavilla. On tarkoituksenmukaista asettaa sallitun käytön takarajat vuosille 2030 tai 2035 sellaisille armeijan maakulkuneuvo- tai merialussovelluksille, joissa halonien korvaaminen on todennäköisesti teknisesti tai taloudellisesti toteutettavissa ainoastaan suunniteltujen laitteistoparannus- tai muokkausohjelmien mukaisesti ja joita varten joissakin jäsenvaltioissa on vielä suoritettava lisätutkimusta ja kehitystyötä vaihtoehtojen soveltuvuuden todentamiseksi.
(12)
Joillekin armeijan nykyisille kulkuneuvo-, merialus-, sukellusvene-, ilma-alussovelluksille sekä sovelluksille, jotka valmistetaan tai tullaan valmistamaan nykyisten mallien mukaisesti, ei vielä ole löydetty vaihtoehtoja. On kuitenkin kohtuullista olettaa, että vuoteen 2040 mennessä suuri osa kyseisestä laitteistosta on tullut käyttöikänsä päähän tai vaihtoehtoja on jatkotutkimuksen ja kehittämisen tuloksena tullut saataville. Näin ollen on tarkoituksenmukaista ja kohtuullista asettaa tällaisille sovelluksille sallitun käytön takarajaksi vuosi 2040.
(13)
Rahtitilojen, moottorikotelojen ja lisävoimanlähteiden sammutusjärjestelmiin nykyisissä tai nykyisen tyyppihyväksynnän mukaisesti rakennettavissa ilma-aluksissa ei vielä ole löydetty vaihtoehtoja. Lisäksi merkittävä määrä siviili-ilmailussa käytettävistä ilma-aluksista rakennetaan edelleen haloneja kyseisissä sovelluksissa käyttäen ja haloneihin tukeudutaan ennustettavissa olevassa jatkossakin. Vaikka hyväksytään se tosiasia, että halonien korvaamiselle tällaisissa sovelluksissa on merkittäviä teknisiä, taloudellisia ja sääntelyrajoitteita, on kuitenkin kierrätettyjen halonien pitkän aikavälin saatavuuteen liittyvän epävarmuuden ja soveltuvien vaihtoehtojen yksilöimiseen ja kehittämiseen tarvittavan lisätutkimuksen ja kehitystyön tarpeen vuoksi tarkoituksenmukaista asettaa sallitun käytön kohtuulliseksi takarajaksi vuosi 2040.
(14)
Liitettä VI, jossa muun muassa vahvistetaan kriittisten käyttötarkoitusten poistamisen aikataulu, tarkastellaan säännöllisesti uudelleen, jotta voitaisiin ottaa huomioon vaihtoehtojen jatkuva tutkimus- ja kehitystyö ja uusi tieto niiden saatavuudesta. Sallitun käytön takarajoista ja käytön lopettamisen määräajoista voidaan myöntää poikkeuksia erityistapauksissa, jos osoitetaan, ettei vaihtoehtoja ole olemassa.
(15)
Asetus (EY) N:o 1005/2009 olisi näin ollen muutettava vastaavasti.
(16)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asetuksen (EY) N:o 1005/2009 25 artiklan 1 kohdalla perustetun komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Korvataan asetuksen (EY) N:o 1005/2009 liite VI tämän asetuksen liitteellä.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 18 päivänä elokuuta 2010.