RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 803/2011
af 4. august 2011
om ophævelse af udligningstolden på importen af visse bredspektrede antibiotika med oprindelse i Indien og om afslutning af proceduren vedrørende denne import efter en fornyet undersøgelse foretaget i henhold til artikel 18, stk. 2, i Rådets forordning (EF) nr. 597/2009
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 18,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) efter høring af det rådgivende udvalg og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Gældende foranstaltninger
(1)
I maj 2005, efter en kombineret udløbs- og interimsundersøgelse, (»den kombinerede undersøgelse«) indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 713/2005 (2) en endelig udligningstold på importen af visse bredspektrede antibiotika, nærmere bestemt amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, ikke i doseret stand eller i former eller pakninger til detailsalg (»den pågældende vare«) i øjeblikket henhørende under KN-kode ex29411000 og ex29419000, med oprindelse i Indien. Foranstaltningerne indførtes i form af en værditold på mellem 17,3 % og 32 %. De oprindelige foranstaltninger var blevet indført ved forordning (EF) nr. 2164/98 (3).
(2)
Efter en delvis interimsundersøgelse ændrede Rådet ved forordning (EF) nr. 1176/2008 (4) den udligningstoldsats, der skal gælde for en indisk eksportør.
1.2. Anmodning om en udløbsundersøgelse
(3)
Efter offentliggørelsen af en meddelelse om det forestående udløb (5) af de gældende endelige foranstaltninger modtog Kommissionen en anmodning om indledning af en udløbsundersøgelse af forordning (EF) nr. 713/2005 i henhold til artikel 18, stk. 2, i grundforordningen, fra to EU-producenter: DSM og Sandoz (»ansøgerne«), som tegner sig for en betydelig del, nemlig over 50 %, af den samlede EU-produktion af visse bredspektrede antibiotika.
(4)
Anmodningen var begrundet med, at foranstaltningernes udløb sandsynligvis vil medføre fortsat eller fornyet subsidiering og skade for EU-erhvervsgrenen.
(5)
Før indledningen af udløbsundersøgelsen underrettede Kommissionen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10, stk. 9, og artikel 22, stk. 1, den indiske regering om, at den havde modtaget en behørigt dokumenteret anmodning om en fornyet undersøgelse. Den indiske regering blev indkaldt til konsultationer med henblik på at kaste lys over situationen med hensyn til indholdet af anmodningen og nå til en gensidigt acceptabel løsning. Den indiske regering har reageret meget sent på denne opfordring, og derfor har sådanne konsultationer ikke fundet sted.
1.3. Indledning af en udløbsundersøgelse
(6)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en udløbsundersøgelse og offentliggjorde den 12. maj 2010 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (6) (»indledningsmeddelelsen«) om indledning af en udløbsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 18.
1.4. Undersøgelse
1.4.1. Undersøgelsesperiode
(7)
Undersøgelsen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet subsidiering omfattede perioden fra 1. april 2009 til 31. marts 2010 (»den nuværende undersøgelsesperiode« eller »NUP«). Undersøgelsen af de tendenser, der er relevante for vurderingen af sandsynligheden for fortsat eller fornyet skade, omfattede perioden fra 1. januar 2007 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).
1.4.2. Parter, som er berørt af undersøgelsen
(8)
Kommissionen underrettede officielt ansøgerne, de øvrige kendte EU-producenter, de eksporterende producenter, importørerne, leverandørerne og de brugere, som den vidste var berørt af sagen, samt den indiske regering om indledningen af udløbsundersøgelsen. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(9)
Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
(10)
I betragtning af det åbenbare store antal eksporterende producenter af den pågældende vare i Indien, som var nævnt i anmodningen, blev det anset for hensigtsmæssigt i henhold til grundforordningens artikel 27 at undersøge, om der burde anvendes stikprøver. For at sætte Kommissionen i stand til at afgøre, om det var nødvendigt at anvende stikprøver, og i bekræftende fald at udtage en sådan, blev ovennævnte parter i henhold til grundforordningens artikel 27, anmodet om at give sig til kende senest 15 dage efter indledningen af undersøgelserne og meddele Kommissionen de oplysninger, der blev anmodet om i indledningsmeddelelsen. Kun tre eksporterende producenter gav sig til kende. Derfor blev der ikke foretaget stikprøver.
(11)
Kommissionen sendte spørgeskemaer til alle parter, som den vidste var berørt af sagen, og til de parter, der gav sig til kende inden for de frister, der var fastsat i indledningsmeddelelsen. Der blev modtaget besvarelser fra tre producenter i Unionen, fra de tre eksporterende producenter og fra den indiske regering. Ingen af de øvrige producenter besvarede spørgeskemaet eller leverede oplysninger. Ingen af importørerne henvendte sig under stikprøveudtagningen, og ingen andre importører afgav oplysninger til Kommissionen eller gav sig til kende i løbet af undersøgelsen.
(12)
En af producenterne påstod, at vurderingen af EU-erhvervsgrenens situation også bør omfatte data fra en anden påstået EU-producent. Da det blev konstateret, at dette selskab ikke producerede den pågældende vare, blev denne påstand imidlertid afvist.
(13)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at fastslå, om der var sandsynlighed for fortsat eller fornyet subsidiering med deraf følgende skade, og fastslå Unionens interesser. Der blev aflagt kontrolbesøg hos følgende interesserede parter:
a)
EU-producenter:
-
DSM Anti-Infectives B.V., Delft, Nederlandene, der også besvarede Kommissionens spørgeskema på vegne af DSM Anti-Infectives Chemferm S.A., Santa Perpetua de Mogoda, Spanien. Disse to selskaber er i det følgende samlet benævnt »DSM«
-
Deretil S.A. (tidligere DSM Anti-Infectives Deretil S.A.), Almeria, Spanien, benævnt »Deretil« og
-
Sandoz GmbH, Kundl, Østrig, som også besvarede Kommissionens spørgeskema på vegne af Sandoz Industrial Products S.A., Barcelona, Spanien. Disse to selskaber er i det følgende samlet benævnt »Sandoz«.
b)
Eksporterende producenter i Indien:
-
Lupin Limited, Mumbai
-
M/s Surya Pharmaceuticals Ltd., Chandigarh and Baddi og
-
Ranbaxy Laboratories Limited, Gurgaon.
c)
Den indiske regering
-
Handelsministeriet, New Delhi.
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
(14)
Den vare, der er omfattet af denne fornyede undersøgelse, er samme vare, som var omfattet af Rådets forordning (EF) nr. 713/2005, nærmere bestemt amoxicillin trihydrat, ampicillin trihydrat og cefalexin, ikke i doseret stand eller i former eller pakninger til detailsalg, med oprindelse i Indien og henhørende under KN-kode ex29411000 og ex29419000 (»den pågældende vare«).
(15)
Ved undersøgelsen blev det i lighed med den tidligere fornyede undersøgelse bekræftet, at den pågældende vare og de varer, der er fremstillet og solgt af den eksporterende producent på hjemmemarkedet i Indien, samt de varer, der er fremstillet og solgt i Unionen af EU-producenterne, havde de samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål som i den oprindelige undersøgelse og derfor var samme vare i henhold til grundforordningens artikel 2, litra c).
3. SANDSYNLIGHEDEN FOR FORTSAT ELLER FORNYET SUBSIDIERING
3.1. Indledning
(16)
Som nævnt ovenfor i betragtning 11 gav tre eksporterende producenter sig til kende og udfyldte spørgeskemaet. Men kun to af disse tre eksporterende producenter rapporterede, at de havde gennemført salg af den pågældende vare til Unionen i NUP.
(17)
På grundlag af de oplysninger, der var indeholdt i anmodningen om en fornyet undersøgelse, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen følgende ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier:
Landsdækkende ordninger:
a)
Advance Authorisation Scheme (»AAS«) (forhåndstilladelsesordning)
b)
Duty Entitlement Passbook Scheme (»DEPBS«) (toldgodtgørelsesordning)
c)
Export Promotion Capital Goods Scheme (»EPCGS«) (eksportfremmeordning for kapitalgoder)
d)
Focus Market Scheme (»FMS«)
e)
Duty Free Import Authorisation (»DFIA«) (ordning med toldfri import)
f)
Export Oriented Units (»EOU«)/Export Processing Zones (»EPZ«)/Special Economic Zones (»SEZ«)
g)
Export Credit Scheme (»ECS«) (eksportkreditordning) og
h)
Income Tax Exemption Scheme (»ITES«) (indkomstskattefritagelsesordning).
Regionale ordninger:
i)
Punjab Industrial Incentive Scheme (Punjabs industrifremmeordning) og
j)
Gujarat Industrial Incentive Scheme (Gujarats industrifremmeordning).
(18)
De nævnte ordninger a) til f) er baseret på Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (nr. 22 af 1992) (»loven om udenrigshandel«), der trådte i kraft den 7. august 1992. Ved loven om udenrigshandel bemyndiges den indiske regering til at udstede bekendtgørelser vedrørende eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser sammenfattes i »Foreign Trade Policy«-dokumenter (»FTP-dokumenter«), der udstedes af handelsministeriet hvert femte år og regelmæssigt ajourføres. To FTP-dokumenter er relevante for NUP i den foreliggende sag, nemlig FTP 04-09 og FTP 09-14. Sidstnævnte trådte i kraft i august 2009. Desuden fastsætter den indiske regering også procedurer for FTP 2004-2009 og FTP 2009-2014 i »Handbook of Procedures, volume I« (»Procedurehåndbogen«) (henholdsvis »HOP I 04-09« og »HOP I 09-14«). Procedurehåndbogen ajourføres også regelmæssigt.
(19)
Ordning g) er baseret på section 21 og 35A i Banking Regulation Act 1949 (»bankloven af 1949«), der tillader Reserve Bank of India (»RBI«) at vejlede forretningsbanker på eksportkreditområdet.
(20)
Ordning h) er baseret på Income Tax Act of 1961 (»indkomstskatteloven af 1961«), som ændres årligt ved Finance Act (»finansloven«).
(21)
Ordning i) forvaltes af delstaten Punjab og er baseret på Punjabs lov om industripolitik og incitamenter.
(22)
Ordning j) forvaltes af delstaten Gujarat og er baseret på Gujarats industrifremmepolitik.
3.2. Advance Authorisation Scheme (»AAS«) (forhåndstilladelsesordningen)
a) Retsgrundlag
(23)
Ordningen er nærmere beskrevet i punkt 4.1.1 til 4.1.14 i FTP 04-09 og FTP 09-14 og punkt 4.1 til 4.30A i HOP I 04-09 og i HOP I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(24)
AAS består af seks underordninger, der er beskrevet nærmere i betragtning 25. Disse underordninger er bl.a. forskellige med hensyn til støtteberettigelsen. Producent-eksportører og forhandler-eksportører, der er »forbundne« med støttende producenter, kan anvende AAS for fysisk eksport og årligt behov. Producent-eksportører, der leverer til den endelige eksportør, kan anvende AAS for mellemleverancer. Hovedleverandører, der leverer til kategorier »ligestillet med eksport«, jf. punkt 8.2 i FTP 04-09 og FTP 09-14, såsom leverandører til eksportorienterede virksomheder (»EOU«), er berettiget til AAS for transaktioner ligestillet med eksport. Endelig er mellemleverandører til producent-eksportører berettiget til fordele i forbindelse med transaktioner ligestillet med eksport i henhold til underordningerne for attester til forudgående frigivelse (»ARO« -»Advance Release Order«) og løbende indenlandsk remburs.
c) Praktisk gennemførelse
(25)
Forhåndstilladelser kan udstedes for:
i)
fysisk eksport: Dette er den vigtigste underordning. Den gør det muligt toldfrit at importere råmaterialer til fremstilling af en specifik færdig eksportvare. »Fysisk« betyder i denne forbindelse, at eksportvaren skal forlade indisk territorium. Importtilladelsen og eksportforpligtelsen, herunder eksportvarens type, er specificeret i forhåndstilladelsen
ii)
årligt behov: En sådan forhåndstilladelse er ikke knyttet til en bestemt eksportvare, men til en bredere varegruppe (f.eks. kemiske og dermed forbundne produkter). Indehaveren af forhåndstilladelsen kan - op til en bestemt værditærskel, som fastsættes efter tidligere eksportresultater - toldfrit importere ethvert råmateriale, der skal benyttes til fremstilling af enhver vare i den relevante varegruppe. Indehaveren af tilladelsen kan vælge at eksportere enhver færdig vare i varegruppen, hvor sådanne toldfrie materialer er anvendt
iii)
mellemleverancer: Denne underordning omfatter tilfælde, hvor to producenter har til hensigt at fremstille én enkelt eksportvare og stå for hver sin del af produktionsprocessen. Den producent-eksportør, der fremstiller mellemproduktet, kan toldfrit importere råmaterialer og i den forbindelse opnå AAS for mellemleverancer. Den endelige eksportør færdiggør produktionen og er forpligtet til at eksportere den færdige vare
iv)
transaktioner ligestillet med eksport: Denne underordning gør det muligt for en hovedleverandør toldfrit at importere råmaterialer, som er nødvendige for produktionen af varer, der skal sælges i »transaktioner ligestillet med eksport« til de kundekategorier, der er anført i punkt 8.2.b) til f), g), i) og j) i FTP 04-09 og FTP 09-14. Ifølge den indiske regering forstås der ved transaktioner ligestillet med eksport transaktioner, hvor de leverede varer ikke forlader landet. En række kategorier af leverancer anses for at være transaktioner ligestillet med eksport, forudsat at varerne er fremstillet i Indien, f.eks. leverancer af varer til eksportorienterede virksomheder eller til virksomheder i særlige økonomiske områder (SEZ)
v)
ARO (attester til forudgående frigivelse): En indehaver af en forhåndstilladelse, der ønsker at anskaffe råmaterialerne fra indenlandske kilder i stedet for at importere dem direkte, kan vælge at anskaffe dem ved at anvende ARO'er. I sådanne tilfælde godkendes forhåndstilladelserne som ARO'er og påtegnes til den indenlandske leverandør ved levering af de derpå anførte varer. Påtegnelsen af ARO'erne giver den indenlandske leverandør ret til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. punkt 8.3 i FTP 04-09 og FTP 09-14 (dvs. AAS for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige punktafgifter). Ved ARO-mekanismen ydes der refusion af skatter og afgifter til leverandøren, i stedet for at disse beløb tilbagebetales til den endelige eksportør i form af toldgodtgørelse eller -refusion. Skatter og afgifter kan refunderes for både lokale og importerede råmaterialer
vi)
løbende indenlandsk remburs: Denne underordning dækker også indenlandske leverancer til en indehaver af en forhåndstilladelse. Indehaveren af en forhåndstilladelse kan henvende sig til en bank for at åbne en indenlandsk remburs til fordel for en indenlandsk leverandør. Banken ugyldiggør forhåndstilladelsen til direkte import for den værdi og de varemængder, der købes i landet i stedet for at blive importeret. Den indenlandske leverandør vil være berettiget til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. punkt 8.3 i FTP 04-09 og FTP 09-14 (dvs. AAS for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, godtgørelse og tilbagebetaling af endelige forbrugsafgifter).
(26)
I NUP opnåede en af de to samarbejdsvillige eksportører indrømmelser under AAS. Den underordning, dette selskab anvendte, var i) fysisk eksport. Det er derfor ikke nødvendigt at undersøge, om de resterende uudnyttede underordninger er udligningsberettigede.
(27)
Importerede råmaterialer kan ikke afhændes og skal bruges til fremstilling af den færdige eksportvare. Eksportforpligtelsen skal opfyldes inden for en fastsat frist efter udstedelsen af forhåndstilladelsen. Efter den kombinerede undersøgelse er den blevet forlænget til 36 måneder (tidligere 24 måneder med mulighed for to forlængelser på hver seks måneder).
(28)
Af hensyn til de indiske myndigheders kontrol er indehaveren af en forhåndstilladelse retligt forpligtet til at føre et register over det faktiske forbrug (»korrekt og behørigt regnskab«) af toldfrit importerede varer eller varer købt på hjemmemarkedet for hver forhåndstilladelse, som pr. foreskrevet format (punkt 4.26 og 4.30 samt tillæg 23 i HOP I 04-09 og HOP I 09-14). Dette register skal revideres af en ekstern statsautoriseret revisor, som udsteder en attest om, at den foreskrevne fortegnelse og de relevante bogføringer er undersøgt, og at de oplysninger, der er afgivet i henhold til tillæg 23, er sande og korrekte i enhver henseende.
(29)
Med hensyn til anvendelse af AAS for fysisk eksport i NUP er både importtilladelsen og eksportforpligtelsen fastsat i mængde og værdi af den indiske regering og anført på forhåndstilladelsen. Desuden skal de tilsvarende transaktioner bekræftes på forhåndstilladelsen af statens embedsmænd på import- og eksporttidspunktet. Den mængde import, der er tilladt i henhold til denne ordning, fastsættes af den indiske regering på grundlag af såkaldte standard input/output-normer (»SION«). Der er fastsat SION'er for de fleste varer (herunder den pågældende vare), og de udstedes af den indiske regering. Efter den kombinerede undersøgelse er SION'erne blevet nedjusteret, og i NUP var salget for de vigtigste råmaterialer, afhængigt af produkt og rute, 2,3 % til 16,1 % lavere end i den kombinerede undersøgelse.
(30)
På trods af denne sænkning af SION'erne konstateredes det, at det faktiske forbrug for en af de pågældende produkttyper stadig var under SION'erne. Desuden blev det konstateret, at selskabet ikke førte register over forbruget, jf. betragtning 28 ovenfor (»tillæg 23«), kontrolleret af en ekstern revisor, selv om dette er obligatorisk. På trods af overtrædelsen af dette krav har virksomheden gjort brug af fordelene under AAS, der endvidere i lyset af den konstaterede overvurdering af SION'erne overskrider de retlige bestemmelser herfor.
d) Fremsatte bemærkninger
(31)
Den indiske regering og en eksporterende producent fremsatte bemærkninger om AAS.
(32)
Den indiske regering fremførte, at AAS fungerer som en tilladt godtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning med en kontrolordning, der er i overensstemmelse med bestemmelserne i bilag I, II og III til grundforordningen og er iværksat med henblik på at overvåge sammenhængen mellem toldfri råmaterialer og færdige eksportvarer. Den indiske regering fremførte yderligere, at kun eftergivelse eller godtgørelse af importafgifter ud over, hvad opkræves på indførte råmaterialer, der forbruges ved fremstillingen af eksporterede varer, ifølge grundforordningen kan udlignes. For så vidt angår en kontrolordning insisterede den på, at der forefandtes et fyldestgørende system. I denne forbindelse henviste den til en række kontrolelementer, der var tilgængelige for den indiske regering med henblik på denne kontrol, herunder SION, mængdeoplysninger i import- og eksportdokumenter og kontroller af indløsning efter indførsel og udførsel. Den indiske regering mindede også om, at ordningen foreskriver, at hvis der er uudnyttede materialer, skal der betales fuld told tillige med renter.
(33)
Den eksporterende producent, der havde benyttet AAS i forbindelse med sit EU-salg, havde ingen bemærkninger til resultaterne, hvad angår beskrivelse og praktisk gennemførelse som sammenfattet i punkt a) til c), men anfægtede dog en række tal i beregningen af subsidiebeløbet. Idet beregningen blev kontrolleret, og der ikke var behov for korrektioner, blev disse spørgsmål blev afklaret over for den pågældende virksomhed.
e) Konklusion
(34)
Fritagelsen for importtold er et subsidie, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, dvs. et finansielt bidrag fra den indiske regering, der har medført en fordel for den undersøgte eksportør.
(35)
Desuden er AAS for fysisk eksport retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a). Uden en eksportforpligtelse kan en virksomhed ikke opnå fordele i henhold til denne ordning.
(36)
Ved nærværende udløbsundersøgelse er det derfor blevet bekræftet, at den vigtigste underordning, der blev benyttet i den aktuelle sag, ikke kan betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke reglerne i bilag I, (punkt i)), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. Selv om der findes en kontrolordning eller -procedure til at bekræfte, hvorvidt der blev brugt råmaterialer ved fremstillingen af den eksporterede vare og i hvilke mængder (grundforordningens bilag II, del II, punkt 4), samt for substitutionsgodtgørelsesordningers vedkommende grundforordningens bilag III, del II, punkt 2), benyttede den indiske regering sig ikke konsekvent heraf. SION'erne kan ikke i sig selv anses for at være et system til kontrol af det faktiske forbrug, da de er blevet anset for at være for rundhåndede, og da det er fastslået, at for store indrømmede fordele ikke tilbagesøges af den indiske regering. Endvidere gennemførte den indiske regering ikke en effektiv kontrol på grundlag af korrekte registre over det faktiske forbrug. Den indiske regering foretog desuden heller ikke nogen yderligere undersøgelse på grundlag af de faktisk involverede råmaterialer, selv om det normalt er nødvendigt, når der ikke findes en effektiv kontrolordning (grundforordningens bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3). Endelig er det blevet bekræftet, at inddragelsen af statsautoriserede revisorer i kontrolprocessen i praksis ikke sikret, selv om dette er påkrævet ved lov.
(37)
AAS for fysisk eksport er derfor udligningsberettiget.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(38)
Da der ikke er tale om tilladte toldgodtgørelsesordninger eller substitutionsgodtgørelsesordninger, udgør den udligningsberettigede fordel eftergivelsen af den samlede importtold, der normalt betales ved import af råmaterialer. I denne henseende og hvad angår den indiske regerings påstand i betragtning 32 ovenfor, skal det bemærkes, at grundforordningen ikke kun indeholder bestemmelser om udligning af for store eftergivne afgiftsbeløb. Ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og dens bilag I, punkt i), kan der kun foretages udligning af for store eftergivne afgiftsbeløb, hvis betingelserne i bilag II og III til grundforordningen er opfyldt. Disse betingelser var imidlertid ikke opfyldt i dette tilfælde. Hvis det konstateres, at der ikke findes en passende overvågningsprocedure, finder ovennævnte undtagelse for godtgørelsesordninger således ikke anvendelse, og i stedet gælder derfor den normale regel om, at det er de ubetalte afgifter, der er givet afkald på, som skal udlignes, og ikke de beløb, som angiveligt er eftergivet for meget. Som det fremgår af grundforordningens bilag II, del II, og bilag III, del II, påhviler det ikke undersøgelsesmyndigheden at beregne sådanne eftergivelser af for store beløb. Tværtimod skal den ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), kun fastslå, at der foreligger tilstrækkelige beviser for, at en kontrolordning, der angiveligt anvendes, ikke er hensigtsmæssig.
(39)
Subsidiebeløbet for den eksportør, der benyttede AAS, blev beregnet på grundlag af de importafgifter, som der var givet afkald på (basistold og særlig tillægstold) for de varer, der var importeret i henhold til den underordning, som blev benyttet for den pågældende vare i NUP (tæller). I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a), blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket subsidiebeløbet, når der blev fremsat berettigede krav herom. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over eksportomsætningen fra den pågældende vare i NUP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(40)
Den subsidiesats, der blev konstateret under denne ordning i NUP for den eneste samarbejdsvillige producent, der anvendte den, er på 12,3 %.
3.3. Duty Entitlement Passbook Scheme (»DEPBS«) (toldgodtgørelsesordning)
a) Retsgrundlag
(41)
DEPBS er beskrevet detaljeret i punkt 4.3 i FTP 04-09, i FTP 09-14 samt i kapitel 4 i HOP I 04-09 og i HOP I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(42)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører kan benytte denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(43)
En støtteberettiget eksportør kan anmode om DEPBS-kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af de varer, der eksporteres i henhold til denne ordning. Den indiske regering har fastsat sådanne DEPBS-satser for de fleste varer, herunder den pågældende vare. De fastsættes på grundlag af SION'er (jf. betragtning 29 ovenfor), og toldsatserne for denne formodede import, uanset om der rent faktisk er betalt importafgift eller ej. DEPBS-satserne for den pågældende vare i NUP i den aktuelle undersøgelse var 8 % for amoxicillin trihydrat og 7 % for ampicillin trihydrat og cefalexin og derfor i alle tilfælde højere end i den kombinerede undersøgelse.
(44)
For at være berettiget til fordelene under denne ordning skal en virksomhed foretage eksport. På tidspunktet for eksporttransaktionen skal eksportøren afgive en erklæring til den indiske regering, hvoraf det fremgår, at eksporten finder sted i henhold til DEPBS. For at varerne kan eksporteres, udsteder de indiske toldmyndigheder et eksportforsendelsesdokument som led i forsendelsesproceduren. Af dette dokument fremgår bl.a. størrelsen af den DEPBS-kredit, der skal indrømmes for den pågældende eksporttransaktion. Eksportøren kender på dette tidspunkt omfanget af den fordel, denne vil opnå. Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, har den indiske regering ingen beføjelser med hensyn til indrømmelse af en DEPBS-kredit. Den DEPB-sats, der benyttes til at beregne fordelen, er den sats, der var gældende på tidspunktet for eksportangivelsen. Det er derfor ikke muligt at ændre fordelens størrelse efterfølgende.
(45)
Det konstateredes, at DEPBS-kreditter efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med de indiske regnskabsstandarder. Sådanne kreditter kan benyttes til at betale told på senere import af enhver vare, der kan indføres uden restriktioner, undtagen kapitalgoder. Varer, der er importeret ved anvendelse af sådanne kreditter, kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde. DEPB-kreditter er frit omsættelige og gyldige i en periode på 24 måneder fra udstedelsesdatoen.
(46)
Ansøgninger om DEPBS-kreditter registreres elektronisk og kan dække et ubegrænset antal eksporttransaktioner. I realiteten findes der ingen faste frister med hensyn til at søge om DEPBS-kreditter. Det elektroniske system, der anvendes til forvaltning af DEPBS, udelukker ikke automatisk eksporttransaktioner, der foretages efter de frister, der er nævnt i kapitel 4.47 i HOP I 04-09 og HOP I 09-14. Endvidere - som anført i kapitel 9.3 i HOP I 04-09 og HOP I 09-14 - kan ansøgninger, der er modtaget efter udløbet af fristerne for indsendelse, altid tages i betragtning ved pålæggelse af en mindre bøde (f.eks. 10 % af godtgørelsen).
(47)
Det blev konstateret, at én samarbejdsvillig indisk eksporterende producent anvendte denne ordning i NUP.
d) Fremsatte bemærkninger
(48)
Den indiske regering fremførte, at »fordelen for modtageren« kun kan måles, og ordningens udligningsberettigelse kun bestemmes, når der sælges DEPBS-licenser på markedet, da disse kun vil indebære en fordel, hvis og når de sælges på markedet. Med andre ord vil DEPBS-kreditter ikke være udligningsberettigede, når de anvendes til betaling af told på importerede varer, der benyttes som råmaterialer til fremstilling af eksportvarer.
e) Konklusioner vedrørende DEPBS
(49)
Ved DEPBS ydes der subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En DEPBS-kredit er et finansielt bidrag fra den indiske regering, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter, hvorved den indiske regering giver afkald på toldindtægter, den ellers ville have fået. Desuden medfører DEPBS-kreditten en fordel for eksportøren, fordi selskabets likviditet forbedres, ikke kun hvis en licens sælges på markedet, således som det blev fremført af den indiske regering, men også hvis den anvendes til betaling af told på importerede varer.
(50)
Endvidere er DEPBS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
(51)
Denne ordning kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i grundforordningens bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). En eksportør er ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de faktisk anvendte råmaterialer. Desuden forefindes der ingen ordning eller procedure, der skal fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. bilag I, punkt i), og bilag II og III til grundforordningen. Endelig er en eksportør berettiget til DEPBS-fordelene, uanset om den pågældende overhovedet importerer råmaterialer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der køber alle deres råmaterialer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råmaterialer, er således stadig berettiget til fordelene ved DEPBS.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(52)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 3, stk. 2, og artikel 5 blev det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnet som den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i NUP. I denne forbindelse konstateredes det, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion i henhold til denne ordning. På dette tidspunkt er det sandsynligt, at den indiske regering giver afkald på tolden, hvilket udgør et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii).
(53)
I betragtning af ovenstående anses det for passende at betragte fordelen ved DEPBS som summen af de kreditter, der er opnået for alle eksporttransaktioner, der har fundet sted i henhold til denne ordning i NUP.
(54)
Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket kreditterne for at nå frem til subsidiebeløbene som tæller, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a).
(55)
Disse subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning i den nuværende undersøgelsesperiode som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(56)
På baggrund af ovennævnte var den subsidiesats, der blev konstateret under denne ordning for den samarbejdsvillige eksporterende producent, der anvendte ordningen i NUP, på 6,9 %.
3.4. Export Promotion Capital Goods Scheme (»EPCGS«) (eksportfremmeordning for kapitalgoder)
a) Retsgrundlag
(57)
Den detaljerede beskrivelse af EPCGS findes i kapitel 5 i FTP 04-09 og FTP 09-14 samt i kapitel 5 i HOP I 04-09 og i HOP I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(58)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører, forhandler-eksportører, som er knyttet til støtteproducenter, samt leverandører af tjenesteydelser.
c) Praktisk gennemførelse
(59)
Med forbehold af en eksportforpligtelse har en virksomhed lov til at importere (nye og indtil ti år gamle brugte) kapitalgoder til nedsat told. Med henblik herpå udsteder den indiske regering efter anmodning og efter betaling af et gebyr en EPCGS-licens. Ordningen giver mulighed for en reduceret importtoldsats på 5 % på alle kapitalgoder, der indføres under ordningen. For at opfylde eksportforpligtelsen skal de importerede kapitalgoder anvendes til at fremstille en vis mængde eksportvarer inden for en bestemt periode. I henhold til FTP 09-14 kan der importeres kapitalgoder med en told på 0 % i henhold til EPCGS, men i sådanne tilfælde er perioden for indfrielse af eksportforpligtelsen kortere.
(60)
EPCGS-licensindehaveren kan også anskaffe kapitalgoderne i Indien. I så fald kan den lokale producent af kapitalgoder benytte fordelen ved toldfri import af dele, der er nødvendige til fremstilling af sådanne kapitalgoder. Alternativt kan den lokale producent gøre krav på fordelen ved transaktioner ligestillet med eksport, for så vidt angår levering af kapitalgoder til en EPCGS-licensindehaver.
(61)
Det blev konstateret, at begge samarbejdsvillige eksporterende producenter anvendte denne ordning i NUP.
d) Fremsatte bemærkninger
(62)
Efter offentliggørelsen anfægtede den indiske regering udligningsberettigelsen for EPCGS. Navnlig blev det fremført, at EPCGS-subsidier med hensyn til indkøb af kapitalgoder ikke længere burde behandles som betinget af eksportresultater, når eksportforpligtelsen allerede var opfyldt før NUP. En eksporterende producent, som konstateredes at have modtaget EPCGS-subsidier, gjorde gældende, at disse subsidier ikke burde have været taget i betragtning, da de ikke ville være blevet benyttet til køb af kapitalgoder, der anvendes til produktion af den pågældende vare.
e) Konklusion om EPCGS
(63)
Ved EPCGS ydes der subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. Toldnedsættelsen er et finansielt bidrag fra den indiske regering, da denne indrømmelse reducerer de toldindtægter, som den indiske regering ellers ville have haft. Desuden medfører toldnedsættelsen en fordel for eksportøren, fordi toldbesparelsen ved import forbedrer virksomhedens likviditet.
(64)
Påstanden om, at EPCGS-subsidier med hensyn til indkøb af kapitalgoder, hvor eksportforpligtelsen allerede var opfyldt før NUP, ikke længere burde være betinget af eksportresultater, må afvises. Det er ikke anfægtet, at EPCGS er retligt betinget af eksportresultater, da sådanne EPCGS-licenser ikke kan opnås uden en eksportforpligtelse. Den anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a). Det tidspunkt, hvor eksportforpligtelsen faktisk ville være opfyldt, er i denne sammenhæng ikke relevant. For så vidt angår spørgsmålet om, hvorvidt kapitalgoderne anvendes til fremstilling af det pågældende produkt, jf. kapitel 5.2 i FTP 09-14, giver EPCGS mulighed for import af kapitalgoder til præproduktions-, produktions- og postproduktionsformål, (herunder fuldstændig nedrivning (»CKD«) eller delvis nedrivning (»SKD«) heraf samt til computersoftwaresystemer). Det er derfor klart, at også varer, som ikke anvendes til produktion af den pågældende vare, kan drage fordel af EPCGS. Det blev desuden fastslået, at eksportforpligtelsen i henhold til EPCGS blev opfyldt ved eksport af den pågældende vare. Påstanden afvises derfor.
(65)
EPCGS kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Kapitalgoder er ikke omfattet af anvendelsesområdet for sådanne tilladte ordninger, jf. grundforordningens bilag I, punkt i), da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(66)
Subsidiebeløbet blev i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 3, beregnet på grundlag af den ikke betalte told på importerede investeringsgoder, fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for sådanne investeringsgoder i den pågældende erhvervsgren. Der blev lagt renter til dette beløb for at afspejle den samlede værdi af fordelen over tid. Den kommercielle rente for lån i lokal valuta i NUP i Indien blev anset for passende til dette formål.
(67)
Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, og 3, blevet fordelt på eksportomsætningen i NUP som behørig nævner, fordi subsidiet er betinget af eksportresultater.
(68)
Den subsidiesats, der blev fastsat for de samarbejdsvillige eksporterende producenter i forbindelse med denne ordning i NUP, er på 0,1-0,5 %.
3.5. Focus Market Scheme (»FMS«)
a) Retsgrundlag
(69)
Den detaljerede beskrivelse af FMS findes i punkt 3.9.1 til 3.9.2.2 i FTP 04-09, i punkt 3.14.1 til 3.14.3 i FTP 09-14, i punkt 3.20 til 3.20.3 i HOP I 04-09 samt i punkt 3.8 til 3.8.2 i HOP I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(70)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører kan benytte denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(71)
Under denne ordning er eksporten af alle varer til lande, der er meddelt i henhold til bilag 37(C) i HOP I 04-09 og HOP I 09-14, berettiget til en toldkredit på 2,5 % af fob-værdien af de varer, der er eksporteret i henhold til denne ordning. Visse former for eksportaktiviteter er udelukket fra denne ordning, f.eks. eksport af importerede eller omladede varer, transaktioner ligestillet med eksport, eksport af tjenester og eksportomsætning fra enheder, der opererer i særlige økonomiske områder. Visse former for varer er også udelukket fra denne ordning, f.eks. diamanter, ædelmetaller, malme, korn, sukker og olieprodukter.
(72)
Toldkreditterne i forbindelse med FMS er frit omsættelige og gyldige i en periode på 24 måneder fra datoen for udstedelse af det relevante toldgodtgørelsesdokument. De kan benyttes til at betale told på senere import af ethvert råmateriale eller enhver vare, herunder også kapitalgoder.
(73)
Toldgodtgørelsesdokumentet udstedes i eksporthavnen, efter at eksporten eller afsendelsen af varerne har fundet sted. Så længe ansøgeren tilvejebringer kopier af al relevant eksportdokumentation til myndighederne (f.eks. eksportordrer, fakturaer, forsendelsespapirer, bankbekræftelser), kan den indiske regering ikke frit bestemme, om der skal indrømmes toldkreditter.
d) Fremsatte bemærkninger
(74)
Efter meddelelsen fremførte den indiske regering, at toldgodtgørelsesdokumentet, indtil det sælges på markedet, ikke ville give nogen fordele overhovedet for modtageren og derfor ikke ville være udligningsberettiget. Det fremførtes, at FMS-kreditterne ikke vil være udligningsberettigede, når de anvendes til betaling af told på importerede varer, der benyttes som råmaterialer til fremstilling af eksportvarer. Den samarbejdsvillige eksporterende producent, der havde benyttet sig af fordelene ved FMS anførte, at ordningen er geografisk knyttet til andre lande, og at den ikke kan udlignes af Unionen.
e) Konklusion om FMS
(75)
Ved FMS ydes der subsidier, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En FMS-toldkredit er et finansielt bidrag fra den indiske regering, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter, hvorved den indiske regering giver afkald på toldindtægter, den ellers ville have fået. Desuden medfører FMS-toldkreditten, uanset om toldgodtgørelsesdokumentet anvendes til at udligne importafgifter eller sælges på markedet, en fordel for eksportøren, fordi virksomhedens likviditet forbedres.
(76)
Endvidere er FMS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og dermed udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a). Den omstændighed, at EU-landene ikke er omfattet af FMS, er ikke er i strid med hverken den praktiske gennemførelse af ordningen eller den måde, hvorpå fordelen ved FMS anvendes, jf. betragtning 72 til 74 ovenfor. Denne påstand måtte derfor afvises.
(77)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i grundforordningens bilag I, punkt i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). En eksportør er ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de faktisk anvendte råmaterialer. Der findes ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. grundforordningens bilag I, punkt i), og bilag II og III. En eksportør er berettiget til fordelene ved FMS, uanset om de overhovedet importerer råmaterialer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der anskaffer alle deres råmaterialer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råmaterialer, er således stadig berettigede til fordelene ved FMS. Desuden kan en eksportør anvende FMS-toldkreditter til at importere kapitalgoder, selv om disse ikke er omfattet af anvendelsesområdet for tilladelige toldgodtgørelsesordninger (jf. grundforordningens bilag I, punkt i)), da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
f) Beregning af subsidiebeløbet
(78)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet og udtrykt ved den fordel, som det blev konstateret, at modtageren har opnået i NUP, og som den samarbejdende eksporterende producent på tidspunktet for eksporttransaktionen har opført på et periodiseringsgrundlag som indtægt. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over eksportomsætningen i NUP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(79)
Den fastslåede subsidiesats med hensyn til denne ordning i NUP for den samarbejdsvillige eksporterende producent, der anvender ordningen, andrager 0,1 %.
3.6. Duty Free Imports Authorisation (»DFIA«) (ordning med toldfri import)
(80)
Det blev i undersøgelsen konstateret, at den samarbejdende indiske producent ikke opnåede fordele af DFIA i NUP. Det var derfor ikke nødvendigt at analysere denne ordning yderligere i forbindelse med nærværende undersøgelse.
3.7. Export Oriented Units (»EOU«)/Export Processing Zones (»EPZ«)/Special Economic Zones (»SEZ«)
(81)
Det blev i undersøgelsen konstateret, at de samarbejdende indiske producenter ikke opnåede fordele af EOU, EPZ eller SEZ i NUP. Det var derfor ikke nødvendigt at analysere disse ordninger yderligere i forbindelse med nærværende undersøgelse.
3.8. Export Credit Scheme (»ECS«) (eksportkreditordning)
a) Retsgrundlag
(82)
Ordningen er beskrevet i Master Circular on Rupee/Foreign Currency Export Credit & Customer Services to Exporters DBOD No DIR.(Exp). BC 07/04.02.02/2009-10 fra RBI, der er rettet til alle forretningsbanker i Indien.
b) Støtteberettigelse
(83)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører og forhandler-eksportører.
c) Praktisk gennemførelse
(84)
Under denne ordning fastsætter RBI obligatoriske maksimumsrentesatser for eksportkreditter både i indiske rupees og i udenlandsk valuta, som forretningsbankerne kan pålægge en eksportør. ECS består af to underordninger, nemlig en ordning for eksportkredit før forsendelse (pakkekredit), som omfatter kreditter, der ydes en eksportør med henblik på finansiering af køb, forarbejdning, fremstilling, pakning og/eller forsendelse af varer forud for eksporten, samt en ordning for eksportkredit efter forsendelse, der tilvejebringer arbejdskapitallån til finansiering af eksporttilgodehavender. RBI pålægger også bankerne at afsætte en vis andel af deres nettobankkredit til eksportfinansiering.
(85)
Som følge af et sådant Master Circular fra RBI kan eksportører opnå eksportkreditter til rentesatser, der er gunstigere end renter for almindelige kommercielle kreditter (»kontantkreditter«), der udelukkende fastsættes på markedsvilkår. Forskellen i satserne kan indskrænkes for virksomheder med god kreditværdighed. Det kan faktisk være muligt for virksomheder med høj kreditværdighed at opnå eksportkreditter og kontantkreditter på samme vilkår.
d) Konklusion om ECS
(86)
De præferentielle rentesatser for en ECS-kredit, der er fastsat i det i betragtning 85 nævnte Master Circular fra RBI, kan reducere en eksportørs renteomkostninger i forhold til renter, der udelukkende er fastsat på markedsvilkår, og medfører i dette tilfælde en fordel for en sådan eksportør, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 2. Eksportfinansiering er ikke i sig selv mere sikker end hjemmemarkedsfinansiering. Den betragtes faktisk sædvanligvis som mere risikabel, og den sikkerhed, der kræves for en bestemt kredit, er uanset finansieringsobjektet en rent kommerciel afgørelse for den enkelte forretningsbank. Forskelle i rentesatserne mellem forskellige banker er et resultat af RBI's metode til at fastsætte individuelle udlånsrentesatser for hver enkelt forretningsbank. Desuden ville forretningsbankerne ikke være forpligtede til at give låntagere af eksportfinansiering en muligvis mere fordelagtig rente for eksportkreditter i udenlandsk valuta.
(87)
Selv om de præferentielle kreditter i henhold til ECS ydes af forretningsbanker, er denne fordel et finansielt bidrag fra staten, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv). I den forbindelse skal det bemærkes, at det hverken i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv), eller i WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger kræves, at der udbetales penge fra det offentlige - dvs. godtgørelse fra den indiske regering til forretningsbankerne - for at der skal være tale om subsidier, men kun at staten giver pålæg om at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), ii) eller iii). RBI er et offentligt organ og er derfor omfattet af den definition af »staten«, der er anført i grundforordningens artikel 2, litra b). Banken er 100 % statsejet, forfølger mål for den offentlige politik (f.eks. pengepolitikken), og dens ledelse udpeges af den indiske regering. RBI giver instrukser til private organer, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv), andet led, idet forretningsbankerne er forpligtet til at overholde de betingelser, RBI fastsætter bl.a. med hensyn til de maksimumsrentesatser, der er fastsat i Master Circular fra RBI, samt RBI's bestemmelser om, at forretningsbanker skal afsætte en vis del af deres nettobankkredit til eksportfinansiering. Det forpligter forretningsbankerne til at udføre funktioner, der er omhandlet i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. i), i dette tilfælde långivning i form af præferentiel eksportfinansiering. En sådan direkte overførsel af midler i form af lån på særlige vilkår ville normalt påhvile staten, og denne praksis afviger ikke reelt fra normal statslig praksis, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. iv). Dette subsidie anses for at være specifikt og udligningsberettiget, da de præferentielle rentesatser kun indrømmes ved finansiering af eksporttransaktioner og derfor er betinget af eksportresultater, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, første afsnit, litra a).
e) Beregning af subsidiebeløbet
(88)
Subsidiebeløbet er blevet beregnet på grundlag af forskellen mellem den rente, som blev betalt for eksportkreditter, der blev benyttet i NUP, og den rente, der skulle have været betalt for de almindelige kreditter på markedsvilkår, der blev anvendt af den eneste samarbejdende eksporterende producent, der benyttede sig af ordningen. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt i forhold til den samlede eksportomsætning i NUP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, producerede, eksporterede eller transporterede mængder.
(89)
Den fastslåede subsidiesats med hensyn til denne ordning i NUP for den samarbejdsvillige eksporterende producent, der anvendte ordningen, var ubetydelig.
3.9. Income Tax Exemption Scheme (ITES) (indkomstskattefritagelsesordning)
(90)
Det blev i undersøgelsen konstateret, at den samarbejdende indiske producent ikke opnåede fordele af ITES i NUP. Det var derfor ikke nødvendigt at analysere denne ordning yderligere i forbindelse med nærværende undersøgelse.
3.10. Punjab Industrial Incentive Scheme (Punjabs industrifremmeordning)
(91)
Det blev i undersøgelsen konstateret, at de samarbejdende indiske producenter ikke opnåede fordele af Punjabs industrifremmeordning i NUP. Det var derfor ikke nødvendigt at analysere denne ordning yderligere i forbindelse med nærværende undersøgelse.
3.11. Gujarat Industrial Incentive Scheme (Gujarats industrifremmeordning).
(92)
Det blev i undersøgelsen konstateret, at de samarbejdende indiske producenter ikke opnåede fordele af Gujarats industrifremmeordning i NUP. Det var derfor ikke nødvendigt at analysere denne ordning yderligere i forbindelse med nærværende undersøgelse.
3.12. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(93)
For de undersøgte eksporterende producenter udgør de udligningsberettigede subsidiebeløb, der blev fastsat i overensstemmelse med grundforordningen, mellem 7,5 % og 12,4 %, udtrykt i værdi. Disse subsidiebeløb overstiger den bagatelgrænse, der er omhandlet i grundforordningens artikel 14, stk. 5.
(94)
Kommissionen finder derfor, at der fortsat forekom subsidiering i NUP, jf. grundforordningens artikel 18.
3.13. Konklusion vedrørende sandsynligheden for fortsat eller fornyet dumping
(95)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 18, stk. 2, blev det undersøgt, om det var sandsynligt, at de gældende foranstaltningers udløb ville føre til, at der fortsat eller igen vil blive ydet subsidier.
(96)
I denne forbindelse skal det erindres, at kun to kendte eksporterende producenter af den pågældende vare udviste samarbejdsvilje. Disse eksportørers andel af det samlede salg i Unionen af den pågældende vare fra de indiske eksporterende producenter kan ikke fastslås ud fra tilgængelige statistiske oplysninger i Indien eller Unionen. Disse statistiske data tyder dog på, at der findes andre producenter, som kunne sælge den pågældende vare til Unionen.
(97)
Det blev fastslået, at de samarbejdsvillige eksporterende producenter i NUP fortsat opnåede fordele af udligningsberettigede subsidier fra den indiske regering. Ovennævnte undersøgte subsidieringsordninger medfører tilbagevendende fordele, og der er ingen tegn på, at de vil blive afviklet eller ændret i overskuelig fremtid, eller at de samarbejdsvillige eksporterende producenter vil ophøre med at drage fordel af disse ordninger.
(98)
Der foreligger ingen oplysninger, som tyder på, at de øvrige eksporterende producenter ikke ville fortsætte med at drage fordel af de ovenfor undersøgte subsidieordninger. Det konkluderes derfor, at subsidieringen fortsætter på landsdækkende plan.
(99)
På baggrund af ovennævnte resultater konkluderes det, at subsidieringen er fortsat i NUP, og at den sandsynligvis vil fortsætte i fremtiden.
4. EU-PRODUKTIONEN
(100)
I den fornyede undersøgelsesperiode blev samme vare fremstillet i Unionen af følgende producenter: Sandoz, DSM, Deretil, ACS Dobfar SpA og Antibioticos S.A.. Ansøgerne anmodede om en udløbsundersøgelse af de gældende antisubsidieforanstaltninger. Alle tilgængelige oplysninger om EU-producenterne, herunder oplysninger anført i anmodningen og oplysninger indsamlet fra EU-producenterne før og efter undersøgelsens indledning, blev anvendt til at fastsætte den samlede EU-produktion. På dette grundlag blev den samlede EU-produktion i NUP anslået til 7 093 tons.
(101)
De EU-producenter, der tegner sig for den samlede produktion i Unionen, udgør EU-erhvervsgrenen, jf. grundforordningens artikel 9, stk. 1, i det følgende benævnt »EU-erhvervsgrenen«. Da samme vare fremstillet af de tre EU-producenter, der besvarede et spørgeskema, i undersøgelsesperioden tegnede sig for op til 95 % af den samlede EU-produktion af samme vare, anses disse producenters oplysninger for at være repræsentative for hele EU-erhvervsgrenen.
5. SITUATIONEN PÅ EU-MARKEDET
5.1. Indledende bemærkning
(102)
Med henblik på en analyse af importmængder og -priser i den betragtede periode, anvendtes Eurostats importstatistikker for Taric-kode 2941101010, 2941102010 og 2941900030 for 2007 og 2008 og Taric-kode 2941100010 og 2941900030 for året 2009 og fremefter.
(103)
I betragtning af antallet af producenter i Unionen og det forhold, at en EU-producent fremstillede samme vare under en forarbejdningsaftale med en anden producent, er oplysningerne vedrørende EU-erhvervsgrenen af hensyn til fortrolighed kun fremstillet som indekstal eller intervaller.
5.2. Forbruget på EU-markedet
(104)
Samme vare sælges af EU-erhvervsgrenen til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder og sælges/overføres til forretningsmæssigt forbundne virksomheder med henblik på yderligere forarbejdning.
(105)
Salg til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder blev anset for at finde sted på »det frie marked«. Salg/overførsler til forretningsmæssigt forbundne enheder blev anset for at finde sted på et »bundet marked«.
(106)
Kommissionen beregnede det åbenbare forbrug i Unionen af den pågældende vare og samme vare som summen af:
-
den samlede importmængde af den undersøgte vare i Unionen som rapporteret af Eurostat
-
salgsmængden i Unionen af samme vare fremstillet af EU-erhvervsgrenen
-
EU-erhvervsgrenens afsætning på bundne markeder af samme vare og
-
andre kendte EU-producenters anslåede salg af samme vare i Unionen.
(107)
Det bør bemærkes, at salg i henhold til forarbejdningsaftaler mellem to EU-producenter for at undgå dobbelttælling af salgsmængden blev udelukket fra ovennævnte beregning.
(108)
På ovennævnte grundlag steg EU-forbruget af den pågældende vare og samme vare gradvist med 28 % i den betragtede periode:
Forbrug (tons)
2007
2008
2009
NUP
Den pågældende vare og samme vare
6 601
7 021
7 783
8 423
Indeks
100
106
118
128
5.3. Importen fra Indien
5.3.1. Importmængde, markedsandel og priser på importen fra Indien
Import (tons)
2007
2008
2009
NUP
Import af den pågældende vare med henblik på fri omsætning
32,6
16,1
1,9
1,4
Indeks
100
49
6
4
Import af den pågældende vare under ordningen for aktiv forædling
45,5
3,7
15,5
14,5
Indeks
100
8
34
32
(109)
Ifølge oplysninger fra Eurostat er mængden af importen af den pågældende vare fra Indien med henblik på fri omsætning faldet med 96 % i den betragtede periode. I 2008 observeredes et betydeligt fald på 51 procentpoint, som blev efterfulgt af en yderligere nedgang på 43 procentpoint i 2009 og 2 procentpoint i NUP.
(110)
En lidt anden tendens kunne iagttages for importen under ordningen for aktiv forædling, der er fri for udligningstold og told. Efter et første fald i importen på 92 % mellem 2007 og 2008 steg importen i 2009 og forblev forholdsvis stabil i NUP.
Gennemsnitlig importpris (EUR/ton)
2007
2008
2009
NUP
Import af den pågældende vare med henblik på fri omsætning
25 863
28 934
34 758
19 200
Indeks
100
112
134
74
Import af den pågældende vare under ordningen for aktiv forædling
35 616
37 443
30 894
30 044
Indeks
100
105
87
84
(111)
Den gennemsnitlige importpris på den pågældende vare fra Indien til fri omsætning steg med 34 % mellem 2007 og 2009 og faldt derefter kraftigt i NUP til et niveau 26 % lavere end i 2007. Også priserne på importen under ordningen for aktiv forædling udviste nedadgående tendens og faldt med 16 % i den betragtede periode. De forskellige pristendenser for de to importordninger kan forklares ved, at den type pågældende vare, som primært blev importeret - cefalexin - var forholdsmæssigt dyrere end andre typer.
Markedsandel for importen fra Indien
2007
2008
2009
NUP
Import af den pågældende vare med henblik på fri omsætning
0,5 %
0,2 %
0,0 %
0,0 %
Indeks
100
46
5
3
Import af den pågældende vare under ordningen for aktiv forædling
0,7 %
0,1 %
0,2 %
0,2 %
Indeks
100
8
29
25
(112)
Markedsandelen for importen fra Indien til fri omsætning eller under ordningen for aktiv forædling, var meget lav i den betragtede periode og faldt i begge tilfælde.
(113)
Én EU-producent tilkendegav, at importen fra Indien, der var baseret på Eurostat-data, var blevet forkert beregnet, idet indiske eksportstatistikker angiver højere eksportmængder end Eurostat. I denne forbindelse bør det bemærkes, at det er Kommissionens faste praksis at anvende Eurostat som grundlag for importstatistikker. Det skal desuden bemærkes, at de indiske eksportstatistikker ikke angiver den endelige destination for eksporten, samt hvorvidt denne rent faktisk er kommet ind i Unionen. Denne påstand måtte derfor afvises.
5.3.2. Prisunderbud
(114)
Som følge af den ekstremt lave importmængde fra Indien til fri omsætning på EU-markedet kunne der ikke drages anvendelige konklusioner med hensyn til prisunderbud. Med hensyn til importen under ordningen for aktiv forædling var underbudsmargenen negativ. Denne import udgjorde mindre end 10 tons og vedrørte kun én produkttype (cefalexin), som også er den dyreste, og som er en mindre udbredt varetype på markedet. Det blev derfor konkluderet, at transaktionsoplysningerne om importen under ordningen for aktiv forædling ikke var repræsentative med henblik på en anvendelig beregning af underbud og ikke egnede sig til nærmere analyse.
(115)
Én EU-producent fremførte, at en separat analyse af de to kategorier af import, henholdsvis til fri omsætning og under ordningen for aktiv forædling, ikke var i overensstemmelse med fremgangsmåden i den tidligere fornyede undersøgelse og desuden i strid med Kommissionens faste praksis.
(116)
I denne forbindelse skal det bemærkes, at den mængde, der importeres enten under ordningen for aktiv forædling eller til fri omsætning som konkluderet i betragtning 115 ikke var tilstrækkelig til, at der kunne drages anvendelige konklusioner. I betragtning af den lave kumulerede mængde gælder denne konklusion ligeledes for denne mængde.
5.4. Import fra andre tredjelande
Import fra tredjelande
2007
2008
2009
NUP
Mængde (ton)
Singapore
1 557,7
1 448,2
2 030,5
2 425,3
Indeks
100
93
130
156
Kina
487,6
622,5
1 176,9
1 234,7
Indeks
100
128
241
253
Oman
373,4
438,5
301,7
287,9
Indeks
100
117
81
77
Andre tredjelande
67,8
327,5
74,2
73,2
Indeks
100
483
109
108
I alt
2 486,5
2 836,7
3 583,3
4 021,1
Indeks
100
114
144
162
(117)
Importen af den vare, der er omfattet af undersøgelsen, fra andre lande end Indien steg med 62 % i den betragtede periode, og markedsandelen steg kraftigt med mere end 10 procentpoint fra 37,6 % til 47,7 %, hvilket faldt sammen med det øgede forbrug på EU-markedet. Blandt de eksporterende lande har Singapore, Kina og Oman har været de største leverandører på EU-markedet.
Gennemsnitlig importpris pr. ton (EUR)
2007
2008
2009
NUP
Singapore
44 218
36 590
27 007
22 485
Indeks
100
83
61
51
Kina
29 515
26 622
21 224
20 683
Indeks
100
90
72
70
Oman
29 875
27 665
23 440
22 597
Indeks
100
93
78
76
Andre tredjelande
38 324
35 987
45 628
46 938
Indeks
100
94
119
122
I alt
39 020
32 953
25 193
22 385
Indeks
100
84
65
57
(118)
De gennemsnitlige importpriser fra tredjelande er faldet betydeligt, nemlig med 43 % i løbet af den betragtede periode. Selv om priserne på varerne fra de vigtigste eksportlande (Singapore, Kina og Oman) underbød EU-priserne med ca. 20 % i NUP fra vare til vare, og importmængderne kan betragtes som betydelige, påvirkede denne lavprisimport tilsyneladende ikke EU-erhvervsgrenens rentabilitet.
(119)
Én EU-producent fremførte, at analysen af udviklingen af den gennemsnitlige importpris burde have taget hensyn til de forskellige varetyper. I denne forbindelse bør det bemærkes, at analysen af bl.a. prisudviklingen i overensstemmelse med fast praksis bør foretages på grundlag af den pågældende vare, uanset hver enkelt varetypes andel. Det bemærkes endvidere, at der i denne sag ikke blev draget nogen konklusion på basis af udviklingen i priserne på importen fra tredjelande i den betragtede periode. Ovennævnte påstand måtte derfor afvises.
(120)
Alle EU-producenter fremførte, at importen fra bl.a. Kina og Oman hovedsagelig består af amoxicillin trihydrat til veterinær brug, og at dette burde have været taget i betragtning i analysen af ovennævnte priser. I denne forbindelse bemærkes det, at den undersøgte vare omfatter antibiotika til både mennesker og dyr. Oplysningerne til støtte for denne påstand blev ikke dokumenteret. Påstanden måtte derfor afvises.
(121)
Én EU-producent stillede spørgsmålstegn ved det grundlag, hvorpå prissammenligninger for amoxicillin trihydrat og ampicillin trihydrat blev foretaget i NUP, i betragtning af at der i Eurostats data ikke skelnes mellem disse to varetyper. Da det i denne forbindelse blev konstateret, at EU-erhvervsgrenens priser for disse to varetyper var sammenlignelige, var det ikke urimeligt at foretage en aggregeret prissammenligning.
(122)
For så vidt angår importen fra Singapore hævdede alle EU-producenter, at denne fandt sted til overførselspris mellem forretningsmæssigt forbundne parter. Under disse omstændigheder ville inddragelsen af denne import fordreje de gennemsnitlige priser fra andre tredjelande. Det bemærkes, at ovennævnte konklusion med hensyn til underbudsmargenen ikke ville ændres væsentligt, hvis denne import blev udelukket fra prissammenligningen, og at den konklusion, at lavprisimporten ikke påvirkede EU-erhvervsgrenens rentabilitet fortsat ville være gyldig.
5.5. EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
(123)
For følgende økonomiske indikatorer for EU-erhvervsgrenen fandtes det, at en anvendelig analyse og evaluering måtte koncentreres om situationen på det frie marked: salgsmængde og salgspriser på EU-markedet, markedsandel og rentabilitet. Når det var muligt og berettiget, blev resultaterne efterfølgende sammenlignet med oplysningerne for det bundne marked for at tilvejebringe et fuldstændigt billede af EU-erhvervsgrenens situation.
(124)
For så vidt angår andre økonomiske indikatorer fremgik det imidlertid af undersøgelsen, at disse kun med rimelighed kunne undersøges med henvisning til den samlede aktivitet. Produktionen (til såvel det bundne som det frie marked), kapaciteten, kapacitetsudnyttelsen, lagerbeholdningerne, investeringerne, beskæftigelsen, produktiviteten, lønningerne, væksten samt evnen til at tilvejebringe kapital afhænger af den samlede aktivitet, uanset om produktionen er bundet eller sælges på det frie marked.
(125)
Som følge af bemærkninger modtaget fra en EU-producent om den endelige fremlæggelse af de kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænktes at afslutte proceduren, er nogle af de økonomiske indikatorer i nedenstående betragtninger blevet korrigeret. Disse ændringer var ikke af en sådan art, at de kunne ændre konklusionen med hensyn til EU-erhvervsgrenens situation.
5.5.1. Produktion, kapacitet og kapacitetsudnyttelse
2007
2008
2009
NUP
Kapacitet (indeks)
100
100
104
107
Produktion (indeks)
100
95
96
98
Kapacitetsudnyttelse (indeks)
100
95
92
91
(126)
EU-erhvervsgrenens produktionskapacitet var stabil mellem 2007 og 2008, inden den steg med 4 % fra 2008 til 2009 og med yderligere 3 procentpoint i NUP.
(127)
Produktionsmængden fulgte imidlertid ikke denne stigning på grund af en EU-producents uforudsete tekniske vanskeligheder i 2008, hvor produktionsmængden faldt med 5 % og gradvist igen steg frem til NUP.
(128)
Som følge af stigningen i produktionskapaciteten kombineret med et lille fald i produktionen, faldt kapacitetsudnyttelsen støt i den betragtede periode og nåede i NUP et niveau, der var 9 % lavere end i 2007.
5.5.2. Salgsmængde, salgspris og markedsandel
5.5.2.1.
Salg til ikke forretningsmæssigt forbundne parter i Unionen
2007
2008
2009
NUP
Mængde (indeks)
100
97
93
99
Gennemsnitlig salgspris (indeks)
100
121
104
104
Markedsandel (indeks)
100
90
79
78
(129)
EU-erhvervsgrenens salgsmængde til ikke forretningsmæssigt forbundne parter i NUP var lidt lavere end i 2007, faldt med 7 % i 2009 og steg derefter med 6 procentpoint i NUP.
(130)
EU-erhvervsgrenens gennemsnitlige salgspris på EU-markedet steg med 4 % i løbet af den betragtede periode. Priserne steg først kraftigt med 21 % i 2008, før de faldt med 17 procentpoint i 2009 for derefter at forblive stabile i NUP.
(131)
Én EU-producent fremførte, at indvirkningen af importen fra Indien på EU-erhvervsgrenens priser ikke var blevet vurderet korrekt. I denne forbindelse skal det for det første bemærkes, at der ikke blev konstateret underbud som nævnt ovenfor i betragtning 115. Som angivet i foregående betragtning, steg EU-erhvervsgrenens priser desuden med 4 % i løbet af den betragtede periode. Under disse omstændigheder konkluderes det, at importen fra Indien ikke havde nogen negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens situation.
(132)
Det faldende salg på EU-markedet til ikke forretningsmæssigt forbundne parter var afspejlet i udviklingen af markedsandelen, som faldt med 22 procentpoint i NUP i forhold til 2007.
5.5.2.2.
Det bundne marked i Unionen
2007
2008
2009
NUP
Mængde (indeks)
100
115
122
128
Gennemsnitlig salgspris (indeks) for det bundne salg
100
100
111
110
Markedsandel (indeks)
100
109
104
100
(133)
Mens EU-erhvervsgrenens salgsmængde til ikke forretningsmæssigt forbundne parter var faldende trods en stigende efterspørgsel i den betragtede periode, steg det bundne salg med 28 %.
(134)
EU-erhvervsgrenens markedsandel på det bundne marked steg med 9 procentpoint i 2008, før den faldt gradvist til niveauet i 2007.
5.5.2.3.
Salg til ikke forretningsmæssigt forbundne parter, salg på bundne markeder og til bundne anvendelser
2007
2008
2009
NUP
Mængde (indeks)
100
107
108
114
Markedsandel (indeks)
100
100
92
90
(135)
EU-erhvervsgrenens markedsandel som helhed blev målt ved tilsætning af frie og bundne markedsmængder i Unionen. Selv om denne mængde i den betragtede periode steg med 14 %, faldt EU-erhvervsgrenens markedsandel med 10 procentpoint, samtidig med at forbruget steg med 28 % i samme periode. Dette viser, at EU-erhvervsgrenen ikke drog fordel af væksten i forbruget.
5.5.3. Lagerbeholdninger
Lagerbeholdninger
2007
2008
2009
RIP
Mængde (indeks)
100
74
63
46
(136)
Lagerbeholdningerne faldt med 54 % fra 2007 til slutningen af NUP, hvilket hovedsagelig skyldtes den øgede bundne efterspørgsel.
5.5.4. Rentabilitet
5.5.4.1.
Rentabilitet på det frie marked
2007
2008
2009
NUP
Indeks
100
447
218
253
(137)
Rentabiliteten af EU-erhvervsgrenens salg til ikke forretningsmæssigt forbundne parter på EU-markedet forbedredes betydeligt med 153 procentpoint i NUP. Denne udvikling kan forklares ved en gennemsnitlig stigning i priserne på 2 % og et fald i produktionsomkostningerne. Sammenlignet med den fortjenstmargen, der opnåedes i NUP for den sidste udløbsundersøgelse er fortjenesten blevet forøget med mere end 400 procentpoint.
(138)
Det bør bemærkes, at EU-erhvervsgrenens fortjeneste med undtagelse af 2007 lå over målfortjenesten som fastsat i den tidligere udløbsundersøgelse, dvs. 10 % (»målfortjenesten«) for den betragtede periode.
(139)
To EU-producenter påstod, at rentabiliteten ikke var blevet vurderet korrekt, da den fortjeneste, der var opnået af forretningsmæssigt forbundne leverandører blev fratrukket deres omkostninger. I denne henseende er det fast praksis at fratrække den fortjeneste, som forretningsmæssigt forbundne parter, som er involveret i produktionen af råmaterialer, har haft. På denne baggrund måtte påstanden afvises.
5.5.4.2.
Rentabiliteten af bundne salg
2007
2008
2009
NUP
Indeks
100
55
153
151
(140)
EU-erhvervsgrenens rentabilitet på bundne salg på EU-markedet forbedres med 51 % i NUP. Denne udvikling skyldes hovedsagelig en gennemsnitlig prisstigning på 10 %. Da denne prisudvikling imidlertid er baseret på interne afregningspriser, kan der ikke drages anvendelige konklusioner heraf.
5.5.5. Investeringer, investeringsafkast, likviditet og evnen til at rejse kapital
2007
2008
2009
NUP
Investeringer (indeks)
100
246
342
129
Afkast af investeringer (indeks)
100
233
52
62
Likviditet (indeks)
100
236
83
107
(141)
Investeringerne steg i den betragtede periode. Investeringerne vedrørte en øgning af produktionskapaciteten med henblik på at få kontrol over både det bundne og det frie marked.
(142)
Det fremgik endvidere af undersøgelsen, at investeringsafkastet, altså nettofortjenesten før skat, på varen udtrykt som en procentdel af den bogførte nettoværdi af de anlægsaktiver, der var afsat til varen, faldt i den betragtede periode.
(143)
Likviditeten steg med 7 % i den betragtede periode, da den faldende rentabilitet kunne opvejes af et fald i lagerbeholdningerne i den anden halvdel af den betragtede periode.
5.5.6. Beskæftigelse, produktivitet og lønninger
2007
2008
2009
NUP
Beskæftigelse (indeks)
100
106
111
109
Produktivitet (indeks)
100
89
87
89
Lønninger (indeks)
100
104
106
106
(144)
Beskæftigelsen steg med 9 % i den betragtede periode i tråd med investeringerne i produktionskapacitet, mens gennemsnitslønningerne kun steg med 6 %. Produktiviteten faldt samlet med 11 % efter de uforudsete tekniske vanskeligheder, som en EU-producent havde haft.
5.5.7. De udligningsberettigede subsidiers størrelse, genrejsningen efter tidligere subsidiering
(145)
I betragtning af mængden af den subsidierede import fra Indien kan virkningerne af det faktiske subsidiebeløb ikke betragtes som betydelige.
(146)
EU-erhvervsgrenens situation er forbedret væsentligt siden den sidste fornyede undersøgelse og i den betragtede periode. Det kan derfor vurderes, at EU-erhvervsgrenen var i stand til at genrejse sig fuldstændigt efter tidligere subsidiering.
5.6. Konklusion om EU-erhvervsgrenens økonomiske situation
(147)
Mellem 2007 og NUP var mængden af subsidieret import af den pågældende vare ubetydelig. Med undtagelse af visse skadesindikatorer, f.eks. for markedsandel, produktionsmængde og investeringsafkast, udviklede de fleste skadesindikatorer, herunder rentabilitet (+ 153 %), salgspriser (+ 4 %), salgsmængde (+ 14 %), beskæftigelse (+ 10 %) og investeringer (+ 29 %) sig positivt i den betragtede periode. Fortjenesten på EU-markedet var, undtagen i 2007, over den målfortjeneste, der blev fastsat i den tidligere udløbsundersøgelse (10 %). Den positive tendens, der fremgår af størstedelen af indikatorerne, skyldes hovedsagelig EU-erhvervsgrenens pålidelighed og de mangeårige kunderelationer, den har udviklet igennem de seneste år, foruden det prisniveau, den har kunnet opnå på markedet.
(148)
Én EU-producent hævdede, at analysen af pris- og fortjensttendenser bør tage hensyn til mangelen på råmaterialer i 2007 og 2008. Det blev hævdet, at denne mangel har ført til usædvanlige stigninger i priser og fortjeneste i 2008 og i mindre grad i 2009. Som det kan ses i tabel 5.5.2.1 og 5.5.4.1 gælder det ekstraordinære pris- og fortjenstniveau kun for 2008. De fortjenester, der opnåedes i 2009 og i NUP, synes ikke længere at være påvirket af mangelen på råmaterialer. Konklusionen i betragtning 139 ovenfor, at overskuddet i hele den betragtede periode lå over målfortjenesten, forbliver gyldig.
(149)
For så vidt angår det bundne salg, sikrede EU-erhvervsgrenens mulighed for at sælge en del af sin produktion på det bundne marked en høj kapacitetsudnyttelse og gjorde det muligt for EU-erhvervsgrenen at sprede sine faste omkostninger og forblive konkurrencedygtig med hensyn til omkostninger.
(150)
Det konkluderes, at EU-erhvervsgrenen i betragtning af den positive udvikling i dens indikatorer ikke må anses for at have lidt væsentlig skade i den betragtede periode.
5.7. Virkningen af den subsidierede import
(151)
I betragtning af de lave mængder af den pågældende vare, der blev importeret i Unionen i den betragtede periode, har den subsidierede import ikke haft en negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens resultater. Som anført ovenfor konkluderes det, at EU-erhvervsgrenen ikke led væsentlig skade i den betragtede periode.
6. SANDSYNLIGHED FOR FORNYET SKADE
(152)
Det skal erindres, at EU-erhvervsgrenen ikke har lidt væsentlig skade i den betragtede periode, da de fleste skadesindikatorer udviste positive tendenser i denne periode. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 18, stk. 2, blev det derfor undersøgt, om det var sandsynligt, at de gældende foranstaltningers udløb ville føre til fornyet skade.
6.1. Uudnyttet kapacitet i det pågældende land
(153)
Undersøgelsen viste, at kapacitetsudnyttelsen for de tre samarbejdsvillige indiske producenter havde nået et meget højt niveau i NUP. På dette grundlag ser det ud til, at uudnyttet kapacitet i en situation uden foranstaltninger kun i begrænset omfang vil blive rettet mod EU-markedet.
(154)
Efter fremlæggelsen hævdede en række EU-producenter, at den uudnyttede kapacitet i Indien var stor, og at kapacitetsudnyttelsen hos de samarbejdsvillige indiske eksporterende producenter ikke var repræsentativ for den indiske sektor som helhed. Én EU-producent hævdede endda, at den uudnyttede kapacitet hos syv førende indiske eksportører ville udgøre mængder, der er langt større end forbruget på det frie marked i Unionen.
(155)
I denne forbindelse skal det for det første understreges, at kapacitetsudnyttelsen hos de tre samarbejdende eksporterende producenter var en vejet gennemsnitlig beregning baseret på verificerede data og specifikt vedrørende den pågældende vare. Desuden var de pågældende tre samarbejdsvillige eksporterende producenter store producenter, og de var at finde blandt de syv indiske eksportører, som af ansøgeren er betegnet som »førende«. Derimod var de oplysninger, som EU-producenterne fremlagde om disse syv indiske producenters ledige kapacitet, hovedsagelig baseret på »markedsviden« og kunne ikke - selv om der udtrykkeligt var anmodet herom - underbygges af solidt faktuelt bevismateriale. Derfor måtte der ses bort fra disse oplysninger, og det blev bekræftet, at den indiske uudnyttede kapacitet ud fra de efterprøvede oplysninger i sagen synes at være begrænset.
6.2. De indiske eksporterende producenters eksportadfærd
(156)
På grundlag af oplysninger fra officielle indiske statistikker blev det konstateret, at priserne ved eksportsalg til Indiens ti vigtigste eksportmarkeder i gennemsnit var omkring 20 % lavere end priserne ved EU-erhvervsgrenens salg på EU-markedet i NUP. Disse indiske eksportpriser var på linje med priserne hos de andre vigtige aktører på EU-markedet, jf. betragtning 119 ovenfor. Det konstateredes, at importen af varer til lave priser i den betragtede periode fra disse andre lande ikke havde en negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens resultater. Under disse omstændigheder konkluderes det, at de indiske eksportpriser, hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe, sandsynligvis ikke vil være skadelige for EU-erhvervsgrenen, da denne allerede uden at lide væsentlig skade har været udsat for konkurrence fra andre eksporterende lande, der udviser samme prisadfærd.
(157)
To EU-producenter fremførte desuden, at de indiske producenter, hvis foranstaltningerne skulle udløbe, vil omdirigere den eksport, der i øjeblikket sælges på andre markeder, til Unionen på grund af EU-markedets attraktive priser. For det første skal det bemærkes, at indiske producenter, hvis de omdirigerer deres eksport til Unionen, vil komme i konkurrence med andre tredjelande, der allerede eksporterer betydelige mængder til Unionen. Som nævnt i betragtning 119 ovenfor er det konkluderet, at importen fra tredjelande til priser svarende til Indiens priser ved eksport til andre markeder ikke har påvirket EU-erhvervsgrenens resultater. På dette grundlag konkluderes det, at EU-erhvervsgrenen, hvis mængden af den indiske eksport til Unionen til priser svarende til priserne på andre eksportmarkeder stiger, ikke vil lide væsentlig skade.
(158)
To EU-producenter fremførte desuden, at den kendsgerning, at der i USA var importforbud over for visse antibiotikaproduktionsanlæg i Indien, ville føre til omdirigering af yderligere mængder til EU-markedet. I denne forbindelse forbliver konklusionerne i foregående betragtning vedrørende en mulig omdirigering af eksport imidlertid gyldige.
6.3. Det bundne marked
(159)
Mens det bundne marked udgjorde 50 til 60 % af EU-erhvervsgrenens frie og bundne marked i den betragtede periode, steg forbruget på EU-erhvervsgrenens bundne marked i løbet af samme periode med mere end 20 %. I betragtning af dette markeds kendetegn og størrelse må det formodes, at det bundne marked, hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe, ikke vil blive påvirket af den sandsynlige stigning i den indiske eksport, og det vil derfor fortsat sikre en høj kapacitetsudnyttelse og stordriftsfordele for EU-erhvervsgrenen.
6.4. Konklusion om sandsynligheden for fornyet skade
(160)
På baggrund af ovenstående konkluderedes det, at den subsidierede import fra Indien, hvis foranstaltningerne får lov til at udløbe, sandsynligvis ikke forårsage væsentlig skade for EU-erhvervsgrenen, da de fleste skadesindikatorer udviklede sig positivt i den betragtede periode på trods af en betydelig og stigende import fra andre lande til priser i lighed med dem, der anvendtes ved indisk eksport til andre lande. Det konkluderedes derfor, at det ikke var sandsynligt, at der igen ville forekomme skade, hvis foranstaltningerne fik lov til at udløbe.
7. UNIONENS INTERESSER
(161)
Én EU-producent fremførte, at der burde have været gennemført en analyse af Unionens interesser. Da det er konkluderet, at der ikke er sandsynlighed for fornyet skade, tjener en undersøgelse af Unionens interesser ikke noget formål. På denne baggrund afvistes påstanden.
8. SÆRLIG OVERVÅGNING
(162)
I betragtning af konklusionen om sandsynligheden for fortsat subsidiering, jf. betragtning 100 ovenfor, og den virkning, dette kan få for den fremtidige samhandel, vil Kommissionen overvåge mængderne af importen af den pågældende vare. Hvis der forekommer en betydelig ændring i disse mængder, vil Kommissionen overveje, hvilke foranstaltninger der eventuelt skal træffes.
(163)
Overvågningen vil være begrænset til en periode på to år efter offentliggørelsen af nærværende forordning.
9. OPHØR
(164)
I lyset af resultatet af denne fornyede undersøgelse anses det for hensigtsmæssigt at ophæve udligningstolden på importen af visse bredspektrede antibiotika med oprindelse i Indien.
(165)
De interesserede parter er underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke undersøgelsen foreslås afsluttet, og har haft lejlighed til at fremsætte bemærkninger. De modtagne bemærkninger er behandlet under de relevante rubrikker ovenfor og har ikke været af en sådan art, at de kunne ændre ovenstående konklusioner -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Udløbsundersøgelsen af udligningsforanstaltningerne vedrørende importen af visse bredspektrede antibiotika, i øjeblikket henhørende under KN-kode ex29411000 og ex29419000, med oprindelse i Indien, der blev indledt i henhold til artikel 18, stk. 2, i forordning (EF) nr. 597/2009, afsluttes, og de gældende foranstaltninger over for importen med oprindelse i Indien ophæves.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 4. august 2011.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 803/2011,
annettu 4 päivänä elokuuta 2011,
tiettyjen Intiasta peräisin olevien laajavaikutteisten antibioottien tuontiin sovellettavien tasoitustoimenpiteiden kumoamisesta ja kyseistä tuontia koskevan menettelyn päättämisestä neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 18 artiklan 2 kohdan mukaisen tarkastelun jälkeen
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 18 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission, jäljempänä ’komissio’, ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Toukokuussa 2005 yhdistetyn toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun ja välivaiheen tarkastelun jälkeen, jäljempänä ’yhdistetty tarkastelu’, neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 713/2005 (2) käyttöön lopullisen tasoitustullin CN-koodeihin ex29411000 ja ex29419000 tällä hetkellä kuuluvien, Intiasta peräisin olevien tiettyjen laajavaikutteisten antibioottien eli amoksisilliinitrihydraatin, ampisilliinitrihydraatin ja kefaleksiinin, jotka eivät ole annostettuina eivätkä vähittäismyyntimuodoissa tai -pakkauksissa, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’, tuonnissa. Toimenpiteet toteutettiin 17,3-32 prosentin arvotullin muodossa. Alkuperäiset toimenpiteet oli otettu käyttöön asetuksella (EY) N:o 2164/98 (3).
(2)
Osittaisen välivaiheen tarkastelun jälkeen neuvosto antoi asetuksen (EY) 1176/2008 (4), jolla muutettiin yhteen intialaiseen viejään sovellettavaa tasoitustullia.
1.2 Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelupyyntö
(3)
Voimassa olevien lopullisten tasoitustoimenpiteiden voimassaolon lähestyvää päättymistä koskevan ilmoituksen (5) julkaisemisen jälkeen komissio vastaanotti perusasetuksen 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti pyynnön neuvoston asetuksen (EY) N:o 713/2005 voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta kahdelta unionin tuottajalta eli DSM:ltä ja Sandozilta, jäljempänä ’pyynnön esittäjät’, jotka edustavat valtaosaa eli tässä tapauksessa yli 50:tä prosenttia tiettyjen laajavaikutteisten antibioottien koko tuotannosta unionissa.
(4)
Pyyntö perustui siihen, että toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti johtaisi tuetun tuonnin ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon jatkumiseen tai toistumiseen.
(5)
Ennen voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanoa komissio ilmoitti perusasetuksen 10 artiklan 9 kohdan ja 22 artiklan 1 kohdan mukaisesti Intian viranomaisille vastaanottaneensa asianmukaisesti asiakirjanäyttöön perustuvan tarkastelua koskevan pyynnön. Intian viranomaisille ehdotettiin neuvottelujen aloittamista valituksen sisällön selvittämiseksi ja molempia osapuolia tyydyttävään ratkaisuun pääsemiseksi. Intian viranomaiset vastasivat vasta hyvin pitkän ajan kuluttua tähän pyyntöön, minkä vuoksi neuvotteluja ei ole käyty.
1.3 Voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepano
(6)
Kun komissio oli neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan todennut, että on olemassa riittävä näyttö toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun panemiseksi vireille, se ilmoitti 12 päivänä toukokuuta 2010 perusasetuksen 18 artiklan mukaisen tutkimuksen vireillepanosta julkaisemalla asiaa koskevan ilmoituksen, jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’, Euroopan unionin virallisessa lehdessä (6).
1.4 Tutkimus
1.4.1 Tutkimusajanjakso
(7)
Tuetun tuonnin jatkumista tai toistumista koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2009 ja 31 päivän maaliskuuta 2010 välisen kauden, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’. Vahingon jatkumisen tai toistumisen todennäköisyyden arvioinnin kannalta merkittäviä suuntauksia tarkasteltiin kaudella, joka ulottui 1 päivästä tammikuuta 2007 tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson loppuun, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
1.4.2 Tutkimuksen osapuolet
(8)
Komissio ilmoitti toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun vireillepanosta virallisesti pyynnön esittäjille, muille tiedossa oleville unionin tuottajille, niille vientiä harjoittaville tuottajille, tuojille, varhaisemman jalostusasteen toimittajille ja käyttäjille, joita asian tiedettiin koskevan, sekä Intian viranomaisille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää tulla kuulluiksi menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(9)
Kaikkia niitä asianomaisia osapuolia kuultiin, jotka olivat sitä pyytäneet ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä.
(10)
Koska Intiassa toimivia kyseisen tuotteen vientiä harjoittavia tuottajia, jotka mainitaan pyynnössä, on ilmeisen suuri määrä, pidettiin asianmukaisena tutkia perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti, olisiko syytä käyttää otantamenetelmää. Pystyäkseen päättämään otannan tarpeellisuudesta ja tarvittaessa valitsemaan otoksen komissio pyysi edellä mainittuja osapuolia ilmoittautumaan perusasetuksen 27 artiklan mukaisesti 15 päivän kuluessa tarkastelun vireillepanosta ja toimittamaan komissiolle vireillepanoilmoituksessa pyydetyt tiedot. Vain kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa ilmoittautui. Tämän vuoksi otantaa ei tehty.
(11)
Komissio lähetti kyselylomakkeet kaikille osapuolille, joita asian tiedettiin koskevan tai jotka olivat ilmoittautuneet vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa. Vastauksia saatiin kolmelta unionin tuottajalta, kolmelta vientiä harjoittavalta tuottajalta ja Intian viranomaisilta. Yksikään muista tuottajista ei vastannut kyselylomakkeeseen eikä toimittanut mitään tietoja. Yksikään tuoja ei ilmoittautunut otantamenettelyn aikana, eivätkä muutkaan tuojat toimittaneet tietoja tai ilmoittautuneet komissiolle tutkimuksen aikana.
(12)
Yksi tuottajista vaati, että unionin tuotannonalan tilanteen arviointiin olisi sisällytettävä tietoja myös toiselta väitetyltä unionin tuottajalta. Koska kuitenkin kävi ilmi, että tämän yritys ei ole tarkasteltavana olevan tuotteen tuottaja, vaatimus hylättiin.
(13)
Komissio pyysi ja tarkisti kaikki tarpeellisiksi katsomansa tiedot sen määrittämiseksi, onko tuetun tuonnin ja siitä aiheutuvan vahingon jatkuminen tai toistuminen todennäköistä ja mikä on unionin edun mukaista. Tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavien osapuolten toimitiloihin:
a)
unionin tuottajat
-
DSM Anti-Infectives B.V., Delft (Alankomaat), joka vastasi komission kyselyyn myös seuraavan yrityksen puolesta: DSM Anti-Infectives Chemferm SA, Santa Perpetua de Mogoda, (Espanja). Näistä kahdesta yrityksestä käytetään jäljempänä yhteistä nimitystä ’DSM’,
-
Deretil SA (aiemmin DSM Anti-Infectives Deretil SA), Almeria, Espanja, josta käytetään nimitystä ”Deretil”, ja
-
Sandoz GmbH, Kundl (Itävalta), joka vastasi komission kyselyyn myös seuraavan yrityksen puolesta: Sandoz Industrial Products SA, Barcelona (Espanja). Molemmista yrityksistä käytetään jäljempänä yhteistä nimitystä ’Sandoz’.
b)
vientiä harjoittavat tuottajat Intiassa
-
Lupin Limited, Mumbai;
-
M/s Surya Pharmaceuticals Ltd, Chandigarh ja Baddi; ja
-
Ranbaxy Laboratories Limited, Gurgaon.
c)
Intian viranomaiset
-
Kauppaministeriö (Ministry of Commerce), New Delhi.
2. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
(14)
Tässä tarkastelussa kyseessä oleva tuote on sama kuin neuvoston asetuksessa (EY) N:o 713/2005 kyseessä oleva tuote eli CN-koodeihin ex29411000 ja ex29419000 tällä hetkellä kuuluva sellainen Intiasta peräisin oleva amoksisilliinitrihydraatti, ampisilliinitrihydraatti ja kefaleksiini, joka ei ole annostettuna eikä vähittäismyyntimuodossa tai -pakkauksissa, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’.
(15)
Tutkimuksessa vahvistettiin aiemman tarkastelun tavoin, että tarkasteltavana oleva tuote ja vientiä harjoittavien tuottajien Intian kotimarkkinoilla tuottamat ja myymät tuotteet samoin kuin unionin tuottajien unionissa tuottamat ja myymät tuotteet ovat perusasetuksen 2 artiklan c alakohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita, koska niiden fyysiset ja tekniset perusominaisuudet ja käyttötarkoitukset ovat samat.
3. TUEN JATKUMISEN TAI TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
3.1 Johdanto
(16)
Kuten 11 kappaleessa todetaan, kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa ilmoittautui ja täytti kyselylomakkeen. Vain kaksi näistä kolmesta vientiä harjoittavasta tuottajasta kuitenkin ilmoitti myyneensä tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana.
(17)
Komissio tutki tarkastelupyyntöön sisältyvien tietojen ja komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella seuraavia järjestelmiä, joissa oli esitettyjen väitteiden mukaan myönnetty tukea:
Kansalliset järjestelmät
a)
Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme, ”AAS”);
b)
Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, ”DEPBS”);
c)
Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, ”EPCGS”);
d)
Focus Market -järjestelmä (Focus Market Scheme, ”FMS”);
e)
Tullittoman tuonnin lupajärjestelmä (Duty Free Import Authorisation, ”DFIA”);
f)
Vientiin suuntautuneet yksiköt (Export Oriented Units, ”EOU”) / vientiteollisuuden vapaa-alueet (Export Processing Zones, ”EPZ”) / erityistalousalueille sijoittautuneet yritykset (Special Economic Zones, ”SEZ”);
g)
Vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme, ”ECS”); ja
h)
Tuloverosta vapauttaminen (Income Tax Exemption Scheme, ”ITES”).
Alueelliset järjestelmät
i)
Punjabin teollisuuden kannustinjärjestelmä (Punjab Industrial Incentive Scheme); ja
j)
Gujaratin teollisuuden kannustinjärjestelmä (Gujarat Industrial Incentive Scheme).
(18)
Edellä a-f alakohdassa nimetyt järjestelmät perustuvat 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (”Foreign Trade Act 1992”) nro 22/1992, jäljempänä ’ulkomaankauppalaki’. Ulkomaankauppalailla Intian viranomaiset valtuutetaan antamaan vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevia tiedonantoja. Nämä tiedonannot esitetään tiivistelmänä ulkomaankauppapolitiikkaa, jäljempänä ’FT-policy’, koskevissa asiakirjoissa, jotka kauppaministeriö julkaisee viiden vuoden välein ja joita päivitetään säännöllisesti. Tämän tapauksen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kannalta merkityksellisiä ovat kaksi ulkomaankauppapolitiikkaa käsittelevää asiakirjaa eli FT-policy 04-09 ja FT-policy 09-14. Jälkimmäinen tuli voimaan elokuussa 2009. Lisäksi Intian viranomaiset esittelevät FT-policy 04-09- ja FT-policy 09-14 -asiakirjaa koskevia menettelyjä käsikirjassa ’Handbook of Procedures - Volume I’, jäljempänä ’HOP I 04-09’ ja ’HOP I 09-14’. Myös kyseinen menettelykäsikirja saatetaan ajan tasalle säännöllisesti.
(19)
Edellä g alakohdassa nimetty järjestelmä perustuu vuoden 1949 pankkivalvontalain (Banking Regulation Act 1949) 21 ja 35A §:ään, joiden mukaan Intian keskuspankki (Reserve Bank of India, ”RBI”) voi ohjata kaupallisten pankkien vientiluottotoimintaa.
(20)
Edellä h alakohdassa nimetty järjestelmä perustuu vuonna 1961 annettuun tuloverolakiin (Income Tax Act), jota muutetaan vuosittaisella varainhoitolailla (Finance Act).
(21)
Edellä i alakohdassa nimettyä järjestelmää hallinnoi Punjabin hallitus, ja se perustuu Punjabin hallituksen teollisuuspolitiikan kannustimia koskevaan lainsäädäntöön.
(22)
Edellä j alakohdassa nimettyä järjestelmää hallinnoi Gujaratin osavaltion hallitus, ja se perustuu Gujaratin hallituksen teollisuuspolitiikan kannustimia koskevaan lainsäädäntöön.
3.2 Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme, AAS)
a) Oikeusperusta
(23)
Järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FT-policy 04-09 -asiakirjan ja FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdassa 4.1.1-4.1.14 sekä HOP I 04-09 -käsikirjan ja HOP I 09-14 -käsikirjan luvussa 4.1-4.30A.
b) Tukikelpoisuus
(24)
AAS-järjestelmään kuuluu kuusi alajärjestelmää, joita kuvataan tarkemmin jäljempänä 25 kappaleessa. Alajärjestelmät eroavat toisistaan muun muassa tukikelpoisuuden perusteella. Valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ’sidoksissa’ valmistajiin, voivat hakea tosiasiallisen maastaviennin AAS-tukea ja vuotuisten tarpeiden mukaista AAS-tukea. Lopulliselle viejälle tavaraa toimittavat valmistajaviejät voivat saada välituotetoimituksiin tarkoitettua AAS-tukea. Pääurakoitsijat, jotka toimittavat tavaraa FT-policy 04-09 -asiakirjan ja FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdassa 8.2 mainituille vientiin rinnastettavaa toimintaa harjoittaville tahoille kuten vientiin suuntautuneille yksiköille, voivat saada vientiin rinnastettavan toiminnan AAS-tukea. Valmistajaviejille tavaraa toimittavat välitoimittajat voivat myös saada vientiin rinnastettavan toiminnan tukea ennakkoluovutusta sekä kotimaisia rembursseja ja vastarembursseja koskevien AAS-alajärjestelmien yhteydessä.
c) Käytännön toteutus
(25)
Ennakkolupien myöntämisperusteita voivat olla seuraavat:
i)
tosiasiallinen vienti: tämä on alajärjestelmistä tärkein. Siinä voidaan tuoda tuotantopanoksia tullitta tietyn vientituotteen valmistukseen. Tosiasiallisella viennillä tarkoitetaan tässä yhteydessä sitä, että vientituote on vietävä Intian alueelta. Ennakkoluvassa yksilöidään tuonnin tullihelpotukset ja vientivelvoitteet, myös vientituotteen tyyppi;
ii)
vuotuiset tarpeet: vuotuisia tarpeita koskevia ennakkolupia ei ole liitetty tiettyyn vientituotteeseen vaan laajempaan tuoteryhmään (esimerkiksi kemialliset tuotteet ja jalosteet). Ennakkoluvan haltija voi aiemman viennin mukaan määräytyvään tiettyyn enimmäisarvoon saakka tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita käytetään minkä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvan tuotteen valmistukseen. Se voi viedä mitä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvaa valmista tuotetta, jonka valmistukseen on käytetty kyseisiä tullitta tuotuja aineksia;
iii)
välituotetoimitukset: tämä alajärjestelmä kattaa tapaukset, joissa kaksi valmistajaa aikoo tuottaa yhtä vientituotetta jakaen tuotantoprosessin keskenään. Valmistajaviejä, joka tuottaa välituotteen, voi tuoda tullitta tuotantopanosmateriaaleja ja saada tähän välituotetoimituksiin tarkoitettua AAS-tukea. Lopullinen viejä saattaa valmistuksen loppuun, ja sillä on velvollisuus viedä valmis tuote;
iv)
vientiin rinnastettava toiminta: tässä alajärjestelmässä pääurakoitsija voi tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita tarvitaan sellaisten tuotteiden valmistukseen, joita myydään vientitavaroihin rinnastettavina tuotteina FT-policy 04-09 -asiakirjan ja FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdan 8.2 alakohdissa b-f, g, i ja j. Intian viranomaisten mukaan vientiin rinnastettavalla toiminnalla tarkoitetaan niitä liiketoimia, joissa toimitetut tavarat eivät poistu maasta. Eräitä toimituksia pidetään vientiin rinnastettavina edellyttäen, että tavarat on valmistettu Intiassa, esimerkiksi tavaratoimitukset vientiin suuntautuneille yksiköille tai erityistalousalueille sijoittautuneille yrityksille;
v)
ARO: ennakkoluvan haltija, joka aikoo suoran tuonnin sijasta hankkia tuotantopanokset kotimaisista lähteistä, voi halutessaan käyttää niiden hankkimiseen ARO-asiakirjoja. Tällöin ennakkoluvat vahvistetaan ARO-asiakirjoiksi ja siirretään kotimaiselle toimittajalle niissä eriteltyjen tuotantopanosten toimituksen yhteydessä. ARO-asiakirjat oikeuttavat kotimaisen toimittajan tiettyihin vientiin rinnastettavassa toiminnassa myönnettäviin etuihin, joita selostetaan FT-policy 04-09 -asiakirjan ja FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdassa 8.3 (välitoimituksia / vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan AAS-järjestelmän soveltaminen, vientiin rinnastettavan toiminnan palautusjärjestelyt ja lopullisen valmisteveron palautus). ARO-järjestelmässä verot ja tullit palautetaan tuotteen toimittajalle eikä lopulliselle viejälle tullinpalautusjärjestelmässä. Verot/tullit voidaan palauttaa sekä kotimarkkinoilta hankittuja että tuotuja tuotantopanoksia käytettäessä;
vi)
kotimaiset remburssit ja vastaremburssit: myös tämä alajärjestelmä koskee kotimarkkinatoimituksia ennakkoluvan haltijalle. Ennakkoluvan haltija voi pyytää pankilta kotimaisen remburssin avaamista kotimaisen toimittajan hyväksi. Pankki kirjaa ennakkolupaan suorassa tuonnissa ainoastaan sellaisten tavaroiden arvon ja määrän, jotka on hankittu kotimarkkinoilta tuonnin sijaan. Kotimainen toimittaja on oikeutettu tiettyihin vientiin rinnastettavassa toiminnassa myönnettäviin etuihin, joita selostetaan FT-policy 04-09 -asiakirjan ja FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdassa 8.3, kuten välitoimituksiin tai vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan AAS-järjestelmän soveltamiseen, vientiin rinnastettavan toiminnan palautusjärjestelyihin ja lopullisen valmisteveron palautukseen.
(26)
Toinen kahdesta yhteistyössä toimineesta viejästä sai tutkimusajanjakson aikana etuja AAS-järjestelmästä. Tämän yrityksen käyttämä alajärjestelmä oli i alakohdassa tarkoitettu tosiasiallinen viennin järjestelmä. Sen vuoksi ei ole tarpeen arvioida, mahdollistavatko muut käyttämättömät alajärjestelmät tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton.
(27)
Tuodut tuotantopanokset eivät ole siirrettävissä, ja ne on käytettävä tuloksena olevan vientituotteen valmistamiseen. Vientivelvoite on täytettävä ennakkoluvan antamisen jälkeen ennalta määrätyssä määräajassa. Yhdistetyn tarkastelun jälkeen määräaikaa pidennettiin 36 kuukauteen (24 kuukautta ja kaksi kuuden kuukauden pituista pidennystä).
(28)
Intian viranomaisten suorittamien tarkastusten helpottamiseksi ennakkoluvan haltija on laissa velvoitettu pitämään todellista kulutusta koskevaa määrämuotoista rekisteriä (”totuudenmukainen ja asianmukainen selvitys”) tullitta tuoduista / kotimarkkinoilta hankituista tuotteista kunkin ennakkoluvan osalta (HOP I 04-09 -käsikirjan ja HOP I 09-14 -käsikirjan kohdat 4.26 ja 4.30 sekä lisäys 23). Riippumattoman laillistetun tilintarkastajan / määrä- ja kustannuslaskijan on tarkastettava rekisteri ja annettava todistus, jossa todetaan, että määrätyt rekisterit ja asiaan liittyvä kirjanpito on tarkastettu ja lisäyksen 23 mukaisesti toimitetut tiedot ovat totuudenmukaiset ja paikkansapitävät kaikilta osin.
(29)
Mitä tulee tosiasiallisen maastaviennin ennakkolupajärjestelmän käyttöön tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana, Intian viranomaiset vahvistavat sekä tuonnin tullihelpotusten että vientivelvoitteiden määrän ja arvon, ja ne kirjataan ennakkolupaan. Lisäksi vienti- ja tuontihetkellä viranomaiset kirjaavat vastaavat tapahtumat ennakkolupaan. Intian viranomaiset päättävät tämän järjestelmän mukaisesti tapahtuvan tuonnin määrän tuotantopanoksia ja myyntiä koskevien vakionormien, jäljempänä ’SION-normien’, perusteella. Useimmille tuotteille, tarkasteltavana oleva tuote mukaan lukien, on olemassa Intian viranomaisten julkaisemat SION-normit. Yhdistetyn tarkastelun jälkeen SION-normeja on tarkistettu alaspäin, ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana ne olivat pääraaka-aineen tuotantopanoksen osalta ja tuotteesta ja reitistä riippuen 2,3-16,1 prosenttia alhaisemmat kuin yhdistetyn tarkastelun aikana.
(30)
SION-normien alentumisesta huolimatta havaittiin, että yhden tarkasteltavana olevan tuotelajin todellinen kulutus oli silti SION-normeja vähäisempää. Lisäksi selvisi, että vaikka se olikin pakollista, yritys ei pitänyt 28 kappaleessa mainittua laissa vaadittua kulutusrekisteriä (”lisäys 23”), joka ulkopuolisen tilintarkastajan olisi varmennettava. Tämän vaatimuksen rikkomisesta huolimatta yritys sai AAS-järjestelmästä etuuksia, jotka olivat SION-normien yliarvioinnin takia laissa määrättyjä suurempia.
d) Toimenpiteistä ilmoittamisen yhteydessä esitetyt huomautukset
(31)
Intian viranomaiset ja yksi vientiä harjoittava tuottaja toimittivat huomautuksia AAS-järjestelmästä.
(32)
Intian viranomaisten mukaan AAS-järjestelmä toimii sallittuna palautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä, jossa on perusasetuksen liitteen I, II ja III säännösten mukainen tarkastusjärjestelmä, jolla valvotaan tullitta tuotujen tuotantopanosten ja tuloksena olevien vientituotteiden välistä yhteyttä. Intian viranomaiset väittivät myös, että perusasetuksen mukaan vain sellainen tuontimaksujen palauttaminen, joka on määrältään suurempi kuin vientituotteen tuotannossa käytettävistä tuoduista tuontipanoksista kannettujen maksujen määrä, voidaan katsoa tasoitustoimenpiteen alaiseksi. Ne vakuuttivat, että käytössä oli asianmukainen tarkastusjärjestelmä. Ne viittasivat tässä yhteydessä muun muassa seuraaviin tekijöihin, joita Intian viranomaiset voivat käyttää tarkastuksissaan: SION-normit, määrälliset tiedot vienti- ja tuontiasiakirjoissa sekä tuonnin ja viennin jälkeen tehtävä lunastuksen varmennus. Intian viranomaiset huomauttivat myös, että järjestelmässä määrätään, että käyttämättömistä aineksista on maksettava täysimääräinen tulli korkoineen.
(33)
Vientiä harjoittava tuottaja, joka oli käyttänyt AAS-järjestelmää unionin myyntiinsä, ei kommentoinut mitenkään kuvausta ja käytännön toteutusta koskevia tuloksia, jotka on esitetty lyhyesti a-c jaksossa, mutta se oli eri mieltä useista tuen määrää kuvaavassa laskelmassa esiintyvistä luvuista. Laskelma tarkastettiin eikä siinä ollut korjattavaa, mikä kerrottiin kyseiselle yritykselle.
e) Päätelmät
(34)
Vapautus tuontitulleista on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja 3 artiklan 2 kohdan mukaista tukea eli Intian viranomaisten taloudellista tukea, josta on koitunut etua tutkitulle viejälle.
(35)
Lisäksi tosiasiallisen maastaviennin AAS-järjestelmä on selkeästi oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista. Yritys ei voi saada tukia tästä järjestelmästä ilman vientisitoumusta.
(36)
Tässä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tarkastelussa on näin ollen vahvistettu, että tässä tapauksessa sovellettua pääasiallista alajärjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i kohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) edellytysten mukainen. Vaikka tarkastusjärjestelmä tai menettely sen varmistamiseksi, käytettiinkö tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 4 alakohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II kohdan 2 alakohta), on olemassa, Intian viranomaiset eivät käyttäneet sitä tehokkaasti. SION-normeja ei voida itsessään pitää todellisen kulutuksen arviointiin soveltuvana tarkistusjärjestelmänä, koska normien havaittiin olevan liian edullisia ja koska todettiin, että Intian viranomaiset eivät peri takaisin liian suuria etuja. Viranomaiset eivät myöskään suorittaneet asianmukaisesti pidettyyn todellista kulutusta koskevaan rekisteriin perustuvaa tehokasta valvontaa. Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellainen tavallisesti olisi tehtävä, kun käytössä ei ole tehokasta tarkastusjärjestelmää (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 alakohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 alakohta). Lisäksi varmistui vielä, että vaikka laki niin edellyttääkin, laillistettujen tilintarkastajien osallistuminen tarkastusprosessiin ei käytännössä ole taattua.
(37)
Näin ollen tosiasiallisen maastaviennin AAS-järjestelmä on tasoitustoimenpiteiden alainen.
f) Tuen määrän laskeminen
(38)
Kun sallittua verojen ja maksujen palautusjärjestelmää tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmää ei sovelleta, tasoitustoimenpiteiden alainen etu on tuotantopanosten tuonnista yleensä kannettavien tuontitullien koko palautettu määrä. Tältä osin ja 32 kappaleessa tarkoitetun Intian viranomaisten huomautuksen osalta on huomattava, että perusasetuksessa ei säädetä ainoastaan liiallisesta tuontitullien palauttamisesta johtuvasta tasoitustoimenpiteiden käyttöönotosta. Perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja liitteessä I olevan i alakohdan mukaan ainoastaan liiallinen tullinpalautus voi oikeuttaa tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton edellyttäen, että perusasetuksen liitteen II ja III edellytykset täyttyvät. Kyseiset edellytykset eivät kuitenkaan täyttyneet tässä tapauksessa. Jos siis todetaan, ettei asianmukaista valvontamenettelyä ole olemassa, edellä mainittua tullinpalautusjärjestelmiin sovellettavaa poikkeusta ei voida soveltaa, vaan sen sijaan sovelletaan tavanomaista sääntöä, jonka mukaan tasoitustullit määräytyvät maksamattomien tullien määrän (saamatta jäänyt tulo) mukaan eivätkä oletetun liiallisen tullinpalautuksen mukaan. Kuten perusasetuksen liitteessä II olevassa II kohdassa ja liitteessä III olevassa II kohdassa säädetään, kyseisenlaisen liiallisen palautuksen laskeminen ei ole tutkivan viranomaisen tehtävä. Perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaan päinvastoin riittää, että tutkiva viranomainen toteaa, että on olemassa riittävä näyttö siitä, että tietty tarkastusjärjestelmä ei ole asianmukainen.
(39)
AAS-järjestelmää käyttäneen viejän tuen määrä laskettiin tarkasteltavana olevaan tuotteeseen sovellettavan alajärjestelmän mukaisesti tuotujen ainesten tuonnissa tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana kantamatta jääneiden tullien (perustulli ja erityinen lisätulli) perusteella (osoittaja). Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen hankinnassa syntyneet välttämättömät kulut vähennettiin tuen määrästä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö. Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona tarkasteltavana olevasta tuotteesta syntyneeseen viennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(40)
Tässä järjestelmässä ainoalle yhteistyössä toimineelle järjestelmää käyttäneelle tuottajalle vahvistettu tukiprosentti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 12,3 prosenttia.
3.3 Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
a) Oikeusperusta
(41)
DEPBS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FT-policy 04-09 -asiakirjan ja FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdassa 4.3 sekä HOP I 04-09 -käsikirjan ja HOP I 09-14 -käsikirjan luvussa 4.
b) Tukikelpoisuus
(42)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät.
c) Käytännön toteutus
(43)
Tukikelpoinen viejä voi hakea DEPBS-hyvityksiä, jotka lasketaan prosenttiosuutena järjestelmän mukaisesti vietyjen tuotteiden arvosta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet tällaiset DEPBS-prosenttiosuudet useimmille tuotteille, myös tarkasteltavana olevalle tuotteelle. Osuudet määritellään SION-normien (katso 29 kappale) ja kyseisestä oletetusta tuonnista kannetun tullin perusteella riippumatta siitä, onko tuontitullit tosiasiallisesti maksettu vai ei. Tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevat DEPBS-prosenttiosuudet olivat kyseisen tutkimusajanjakson aikana 8 prosenttia amoksisilliinitrihydraatin sekä 7 prosenttia ampisilliinitrihydraatin ja kefaleksiinin osalta eli kaikissa tapauksissa suurempia kuin yhdistetyn tarkastelun aikana.
(44)
Yrityksen on tämän järjestelmän eduista hyötyäkseen harjoitettava vientiä. Vientihetkellä viejän on ilmoitettava Intian viranomaisille, että vienti tapahtuu DEPBS-järjestelmän mukaisesti. Tavaroiden vientiä varten Intian tulliviranomaiset antavat lähetysmenettelyn aikana viennin lähetysasiakirjan. Asiakirjasta käy ilmi muun muassa kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä DEPBS-hyvitys. Tässä vaiheessa viejä tietää, kuinka suuren edun se saa. Sen jälkeen kun tulliviranomaiset ovat antaneet kyseisen asiakirjan, Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa DEPBS-hyvityksen myöntämiseen. DEPBS-prosenteista sovelletaan etua laskettaessa sitä, joka oli voimassa vienti-ilmoituksen tekohetkellä. Tämän vuoksi edun määrää ei ole mahdollista muuttaa takautuvasti.
(45)
Intian kirjanpitonormien mukaisesti DEPBS-hyvitykset on vientivelvoitteen täytyttyä mahdollista kirjata tileihin suoriteperusteisena tulona. Näitä hyvityksiä voidaan käyttää minkä tahansa tuontirajoitusten alaan kuulumattomien tavaroiden myöhemmin tapahtuvan tuonnin tullien maksamiseen, tuotantohyödykkeitä lukuun ottamatta. Hyvityksiä käyttäen tuodut tavarat voidaan myydä kotimarkkinoilla (jolloin niihin sovelletaan liikevaihtoveroa) tai käyttää muutoin. DEPBS-hyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä ja voimassa 24 kuukauden ajan niiden myöntämisestä.
(46)
DEPBS-hyvityksiä koskevat hakemukset tehdään sähköisesti, ja ne voivat kattaa rajattoman määrän vientitapahtumia. DEPBS-hyvityksiin ei todellisuudessa sovelleta tiukkoja määräaikoja. DEPBS-hyvitysten sähköinen hallintajärjestelmä ei automaattisesti hylkää vientitapahtumia, jotka ylittävät HOP I 04-09 -käsikirjan ja HOP I 09-14-asiakirjan 4.47 kohdassa mainitut hakemusten jättämisen määräajat. Lisäksi HOP I 04-09 ja 09-14 -käsikirjan 9.3 kohdassa esitetään selvästi, että määräajan jälkeen jätetyt hakemukset voidaan aina hyväksyä pienellä virhemaksulla (10 prosenttia hyvityksestä).
(47)
Yhden yhteistyössä toimineen intialaisen vientiä harjoittavan tuottajan todettiin käyttäneen tätä järjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
d) Toimenpiteistä ilmoittamisen yhteydessä esitetyt huomautukset
(48)
Intian viranomaiset totesivat, että ”tuen vastaanottajalle annettava etuus” voidaan laskea ja tasoitustoimenpiteiden soveltamisen mahdollisuus tukeen määritellä vasta kun DEPBS-lisenssit myydään markkinoilla, koska ne voivat tuoda etua ainoastaan jos ja kun ne myydään markkinoilla. Toisin sanoen DEPBS-hyvityksiin ei voida soveltaa tasoitustoimenpiteitä, kun niitä käytetään sellaisten tuotteiden tullimaksuihin, joita käytetään tuotantopanoksina vientituotteiden tuottamiseen.
e) DEPBS-järjestelmää koskevat päätelmät
(49)
DEPBS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. DEPBS-hyvityksissä on kyse Intian viranomaisten antamasta taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi DEPBS-hyvityksestä koituu etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta myös silloin, jos sitä käytetään tuotteiden tuonnista koituviin tullimaksuihin, eikä vain silloin, jos lisenssi myydään markkinoilla, kuten Intian viranomaiset väittivät.
(50)
Lisäksi DEPBS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista.
(51)
Tätä järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i kohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukainen. Viejää ei velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotantoprosessissa, eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Käytössä ei myöskään ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Viejä voi saada DEPBS-järjestelmän edut, vaikkei se toisi maahan lainkaan tuotantopanoksia. Edun saamiseen riittää pelkästään se, että kyseinen viejä vie tavaroita, eikä sen tarvitse osoittaa, että tuotantopanoksia on tuotu maahan. Näin ollen myös viejät, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa kotimarkkinoilta eivätkä tuo maahan mitään tuotantopanoksina käytettäviksi kelpaavia tuotteita, voivat saada DEPBS-järjestelmän etuuksia.
f) Tuen määrän laskeminen
(52)
Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisesti tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Tässä yhteydessä katsottiin, että etu koituu vastaanottajalle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Kyseisellä hetkellä Intian viranomaisten on siis luovuttava tulleista, ja tämä luopuminen on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea.
(53)
Edellä esitetyn perusteella on asianmukaista pitää DEPBS-järjestelmästä saatua etua kaikista järjestelmän mukaisista vientitapahtumista tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana hankittujen hyvitysten summana.
(54)
Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta väistämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin näin määritellyistä hyvityksistä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö, ja näin saatiin tuen määrä (osoittaja).
(55)
Tuen määrä on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona saadulle viennin kokonaisliikevaihdolle (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(56)
Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja sai edellä esitetyn perusteella tämän järjestelmän mukaista tukea 6,9 prosenttia tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana.
3.4 Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
a) Oikeusperusta
(57)
EPCGS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FT-policy 04-09 -asiakirjan ja FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdassa 5 sekä HOP I 04-09 -käsikirjan ja HOP I 09-14 -käsikirjan luvussa 5.
b) Tukikelpoisuus
(58)
Valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin ja palveluntarjoajiin, voivat hakea tämän järjestelmän mukaista tukea.
c) Käytännön toteutus
(59)
Tiettyihin vientivelvoitteisiin sitoutunut yritys voi tuoda (uusia ja käytettyjä, enintään kymmenen vuotta vanhoja) tuotantohyödykkeitä alennetulla tullilla. Intian viranomaiset antavat tätä varten pyynnöstä maksullisen EPCGS-lisenssin. Järjestelmässä sovelletaan kaikkiin sen mukaisesti tuotuihin tuotantohyödykkeisiin alennettua, 5 prosentin tuontitullia. Vientivelvoitteen täyttämiseksi maahantuotuja tuotantohyödykkeitä on käytettävä tietyn vientituotteiden määrän tuottamiseen tiettynä aikana. FT-policy 09-14-asiakirjan mukaan tuotantohyödykkeitä voi tuoda nollatullilla EPCGS-järjestelmän nojalla, mutta tällöin ajanjakso vientivelvoitteen täyttämistä varten on lyhyempi.
(60)
EPCGS-lisenssin haltija voi hankkia tuotantohyödykkeet myös kotimaasta. Tällöin tuotantohyödykkeiden kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi tuoda tullitta maahan kyseisten tuotantohyödykkeiden valmistuksessa tarvittavia aineksia. Vaihtoehtoisesti kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi saada vientiin rinnastettavassa toiminnassa saatavat edut toimittaessaan tuotantohyödykkeitä EPCGS-lisenssin haltijalle.
(61)
Molempien yhteistyössä toimineiden vientiä harjoittavien tuottajien todettiin käyttäneen tätä järjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
d) Toimenpiteistä ilmoittamisen yhteydessä esitetyt huomautukset
(62)
Intian viranomaiset kiistivät, että EPCGS-järjestelmä oikeuttaa tasoitustullin käyttöönoton. Viranomaiset väittivät erityisesti, että EPCGS-tukea, joka liittyy tuotantohyödykkeiden ostoihin tapauksissa, joissa vientivelvoite täytettiin ennen tarkastelua koskevaa tutkimusajanjaksoa, ei pitäisi käsitellä vientituloksesta riippuvaisena. Yksi vientiä harjoittava tuottaja, jonka todettiin saaneen EPCGS-tukea, väitti, että näitä tukia ei olisi pitänyt ottaa huomioon, koska niitä ei olisi käytetty tarkasteltavana olevan tuotteen tuotantopanoksina käytettävien tuotantohyödykkeiden ostamiseen.
e) EPCGS-järjestelmää koskevat päätelmät
(63)
EPCGS-järjestelmästä myönnetään perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Tullinalennus on Intian viranomaisten antamaa taloudellista tukea, koska kyseinen etu vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi tullinalennuksesta koituu etua viejälle, koska tullien kantamatta jättäminen tuonnin yhteydessä lisää yrityksen maksuvalmiutta.
(64)
Vaatimus siitä, että EPCGS-tukea, joka liittyy tuotantohyödykkeiden ostoihin tapauksissa, joissa vientivelvoite täytettiin ennen tarkastelua koskevaa tutkimusajanjaksoa, ei pidä käsitellä vientituloksesta riippuvaisena, on hylättävä. Sitä ei siis kiistetä, että EPCGS-järjestelmä on myös oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, koska EPCGS-lisenssejä ei voi saada ilman sitoumusta viedä tuotteita. Tämän vuoksi sen katsotaan olevan perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea. Ajankohta, jolloin vientivelvoite on täytettävä, on siinä suhteessa merkityksetön. Sen osalta, että käytetäänkö tuotantohyödykkeitä tarkasteltavana olevan tuotteen valmistukseen, FP-policy 09-14 -asiakirjan luvun 5.2 mukaan EPCG-järjestelmä sallii tuotantoa edeltävässä, tuotannon aikana ja tuotannon jälkeen käytettävien tuotantohyödykkeiden tuonnin (mukaan lukien tuotteisiin liittyvä niin kutsuttu complete knock-down (CKD) / semi knock-down (SKD) sekä tietokoneohjelmat). Tämän vuoksi on selvää, että myös sellaisia hyödykkeitä varten, joita ei käytetä tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa, voidaan saada etuja EPCGS-järjestelmästä. Lisäksi todettiin, että EPCGS-järjestelmän mukainen vientivelvoite täytettiin tarkasteltavana olevan tuotteen viennin avulla. Tämän vuoksi väite hylätään.
(65)
EPCGS-järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa säädetään, tuotantohyödykkeet eivät kuulu tällaisten sallittujen järjestelmien piiriin, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa.
f) Tuen määrän laskeminen
(66)
Tuen määrä laskettiin perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti tuotantohyödykkeiden tuonnissa kantamattomien tullien perusteella jakamalla se ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa kyseisellä teollisuudenalalla. Määrään on lisätty korko, jotta se vastaisi paremmin ajan myötä saavutetun edun koko arvoa. Intiassa tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana käytettyä kaupallista paikallisia valuuttalainoja koskevaa korkoa pidettiin soveltuvana korkona tähän tarkoitukseen.
(67)
Tuen määrä on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin liikevaihdolle (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta.
(68)
Tämän järjestelmän mukainen tuki oli tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla kyseisille yhteistyössä toimineille vientiä harjoittaville tuottajille 0,1-0,5 prosenttia.
3.5 Focus Market -järjestelmä (Focus Market Scheme, ”FMS”)
a) Oikeusperusta
(69)
FMS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FT-policy 04-09 -asiakirjan kohdassa 3.9.1-3.9.2.2 ja FT-policy 09-14 -asiakirjan kohdassa 3.14.1-3.14.3 sekä HOP I 04-09 -käsikirjan luvussa 3.20-3.20.3 ja HOP I 09-14 -käsikirjan luvussa 3.8-3.8.2.
b) Tukikelpoisuus
(70)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät.
c) Käytännön toteutus
(71)
Tässä järjestelmässä kaikkien tuotteiden vientiin HOP I 04-09 -käsikirjan ja HOP I 09-14 -käsikirjan liitteessä 37C mainittuihin maihin voidaan myöntää tullihyvitystä, jonka suuruus on 2,5 prosenttia järjestelmän mukaan vietyjen tuotteiden FOB-arvosta. Järjestelmään eivät sisälly tietyntyyppiset vientitapahtumat, esimerkiksi tuotujen tai kauttakuljetettujen tavaroiden vienti, vientiin rinnastettavat toimitukset, palvelujen vienti sekä erityistalousalueilla toimivien yksikköjen ja vientiin suuntautuneiden yksikköjen viennin liikevaihto. Järjestelmään eivät myöskään kuulu tietyntyyppiset tuotteet, esimerkiksi timantit, jalometallit, malmit, viljat, sokeri sekä öljytuotteet.
(72)
FMS-järjestelmän tullihyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä, ja ne ovat voimassa 24 kuukautta hyvitykseen oikeuttavan todistuksen myöntämispäivästä. Niitä voidaan käyttää minkä tahansa myöhemmin tapahtuvan tuotantopanosten tai hyödykkeiden tuonnin tullien maksamiseen, tuotantohyödykkeet mukaan lukien.
(73)
Hyvitykseen oikeuttava todistus annetaan satamasta, josta tavarat on viety, sen jälkeen kun vienti on toteutunut. Intian viranomaiset eivät vaikuta tullihyvitysten myöntämiseen, kunhan hakija toimittaa viranomaisille kopiot kaikista asiaan liittyvistä vientiasiakirjoista (esim. vientitilauksesta, laskuista, lähetysasiakirjoista ja pankkitositteista).
d) Toimenpiteistä ilmoittamisen yhteydessä esitetyt huomautukset
(74)
Intian viranomaiset totesivat, että ennen kuin hyvitykseen oikeuttava todistus myydään markkinoilla, se ei myönnä mitään etuuksia saajalle, minkä vuoksi sitä ei voida pitää tasoitustoimenpiteiden alaisena. Väitettiin, että FMS-tullihyvityksiin ei voida soveltaa tasoitustoimenpiteitä, kun niitä käytetään sellaisten tuotteiden tullimaksuihin, joita käytetään tuotantopanoksina vientituotteiden tuottamiseen. Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja, joka oli saanut FMS-järjestelmän mukaisia etuja väitti, että järjestelmä liittyy maantieteellisesti muihin valtioihin, minkä vuoksi unioni ei voi pitää sitä tasoitustoimenpiteiden alaisena.
e) FMS-järjestelmää koskevat päätelmät
(75)
FMS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. FMS-tullihyvityksissä on kyse Intian viranomaisten antamasta taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi riippumatta siitä, käytetäänkö hyvitykseen oikeuttavaa todistusta tuontitullien maksamiseen vai myydäänkö se markkinoilla, FMS-hyvityksestä koituu etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta.
(76)
Lisäksi FMS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan ensimmäisen alakohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista. Se, että unionin jäsenvaltiot eivät kuulu FMS-järjestelmän piiriin, ei ole esteenä järjestelmän käytännön toteutukselle eikä sille, miten FMS-etuutta käytetään, kuten 72-74 kappaleessa todetaan. Tästä syystä väite oli hylättävä.
(77)
Järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukainen. Viejää ei velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotantoprosessissa, eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Käytössä ei ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Viejä voi saada FMS-järjestelmän edut, vaikkei se toisi maahan lainkaan tuotantopanoksia. Edun saamiseen riittää pelkästään se, että kyseinen viejä vie tavaroita, eikä sen tarvitse osoittaa, että tuotantopanoksia on tuotu maahan. Näin ollen myös viejät, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa kotimarkkinoilta eivätkä tuo maahan mitään tuotantopanoksina käytettäviksi kelpaavia tuotteita, voivat saada FMS-järjestelmän mukaisia etuja. Viejä voi käyttää FMS-tullihyvityksiä tuodakseen tuotantohyödykkeitä, vaikkakaan tuotantohyödykkeet eivät kuulu tällaisten sallittujen tullinpalautusjärjestelmien piiriin, kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa säädetään, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa.
f) Tuen määrän laskeminen
(78)
Tasoitustoimenpiteiden alaisen tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana, sellaisena kuin yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava järjestelmää käyttävä tuottaja kirjasi sen suoritusperusteella tulona tileihin vientihetkellä. Tuen määrä (osoittaja) on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(79)
Tässä järjestelmässä yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle järjestelmää käyttävälle tuottajalle vahvistettu tukiprosentti tutkimusajanjaksolla oli alle 0,1 prosenttia.
3.6 Tullittoman tuonnin lupajärjestelmä (Duty Free Import Authorisation, ”DFIA”)
(80)
Tutkimuksen aikana havaittiin, että yhteistyössä toimineet intialaiset tuottajat eivät saaneet etuuksia DFIA-järjestelmästä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Sen vuoksi ei pidetty tarpeellisena tutkia järjestelmää sen enempää tässä tutkimuksessa.
3.7 Vientiin suuntautuneet yksiköt (Export Oriented Units, ”EOU”) / vientiteollisuuden vapaa-alueet (Export Processing Zones, ”EPZ”) / erityistalousalueille sijoittautuneet yritykset (Special Economic Zones, ”SEZ”)
(81)
Tutkimuksen aikana havaittiin, että yhteistyössä toimineet intialaiset tuottajat eivät saaneet etuuksia EOU-, EPZ- tai SEZ-järjestelmistä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Sen vuoksi ei pidetty tarpeellisena tutkia näitä järjestelmiä sen enempää tässä tutkimuksessa.
3.8 Vientiluottojärjestelmä (Export Credit Scheme, ”ECS”)
a) Oikeusperusta
(82)
Järjestelmää kuvataan yksityiskohtaisesti Intian keskuspankin rupia-/valuuttamääräisiä vientiluottoja ja viejille suunnattuja asiakaspalveluja koskevassa Master Circular DBOD -yleiskirjeessä nro DIR.(Exp).BC 07/04.02.02/2009-10, joka on osoitettu kaikille Intian kaupallisille pankeille.
b) Tukikelpoisuus
(83)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät.
c) Käytännön toteutus
(84)
Intian keskuspankki asettaa tässä järjestelmässä sitovat enimmäistasot sekä Intian rupia- että valuuttamääräisten vientiluottojen koroille, joita kaupalliset pankit voivat soveltaa viejiin. ECS-järjestelmässä on kaksi alajärjestelmää: ennen vientiä sovellettava vientiluottojärjestelmä (Pre-Shipment Export Credit Scheme), joka kattaa viejälle ennen vientiä tuotteiden oston, käsittelyn, valmistuksen, pakkaamisen ja/tai kuljetuksen rahoittamista varten annetut luotot, ja viennin jälkeen sovellettava vientiluottojärjestelmä (Post-Shipment Export Credit Scheme), josta voi saada käyttöpääomalainoja vientisaamisten rahoittamiseen. Intian keskuspankki myös velvoittaa pankit osoittamaan tietyn määrän niiden nettopankkiluotoista vientirahoitukseen.
(85)
Intian keskuspankin yleiskirjeen ansiosta viejät voivat saada vientiluottoja puhtaasti markkinaehtojen mukaan annettavien tavanomaisten kaupallisten luottojen (käteisluottojen) korkoa edullisemmalla korolla. Korkotasojen ero voi olla pienempi erityisen luottokelpoisilla yrityksillä. Erityisen luottokelpoiset yritykset voivatkin saada vientiluottoja ja käteisluottoja samoin edellytyksin.
d) ECS-järjestelmää koskevat päätelmät
(86)
Edellä 85 kappaleessa mainitussa Intian keskuspankin yleiskirjeessä vahvistetut ECS-luottojen edulliset korot voivat vaikuttaa alentavasti viejän korkokustannuksiin verrattuna puhtaasti markkinaolosuhteiden mukaan määräytyviin korkokustannuksiin ja tässä tapauksessa antaa tällaiselle viejälle perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua etua. Vientirahoitus ei itsessään ole kotimarkkinoille suuntautuvaa rahoitusta varmempaa. Sen riskejä pidetään itse asiassa yleensä suurempina, ja tiettyyn luottoon edellytettävistä vakuuksista päättäminen on rahoituskohteesta riippumatta kunkin kaupallisen pankin puhtaassa kaupallisessa harkinnassa. Eri pankkien korkotason erot johtuvat Intian keskuspankin politiikasta, jonka mukaan lainojen enimmäiskorot vahvistetaan yksilöllisesti kunkin kaupallisen pankin osalta. Kaupallisilla pankeilla ei myöskään olisi velvollisuutta myöntää valuuttamääräisten vientiluottojen ottajille edullisempia korkoja.
(87)
Huolimatta siitä, että ECS-järjestelmässä näiden edullisten luottojen myöntäjinä ovat kaupalliset pankit, kyseessä on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitettu viranomaisten taloudellinen tuki. Tässä yhteydessä huomattakoon, ettei perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdassa eikä WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevassa sopimuksessa edellytetä, että tuen antamisesta koituisi julkisia menoja eli että Intian valtio maksaisi kaupallisille pankeille korvauksen, vaan riittää, että valtio ohjaa perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i, ii tai iii alakohdassa tarkoitettuja toimintoja. Intian keskuspankki on julkinen elin ja kuuluu siis perusasetuksen 2 artiklan b kohdassa tarkoitettuihin ”julkisiin viranomaisiin”. Se on täysin valtion omistuksessa, se toteuttaa poliittisia tavoitteita eli esimerkiksi rahapolitiikkaa, ja sen johdon nimittää Intian valtio. Intian keskuspankki ohjaa yksityisiä elimiä perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitetulla tavalla, koska kaupallisia pankkeja sitovat muun muassa Intian keskuspankin yleiskirjeessä vahvistetut vientiluottojen enimmäiskorot sekä Intian keskuspankin määräykset siitä, että kaupallisten pankkien on osoitettava tietty määrä nettopankkiluotoistaan vientirahoitukseen. Intian keskuspankin harjoittama ohjaus velvoittaa kaupalliset pankit toteuttamaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan i alakohdassa tarkoitettuja toimia eli tässä tapauksessa antamaan edullisia vientiluottoja. Tällainen varojen suora siirto tiettyjen ehtojen mukaisten lainojen muodossa on yleensä valtiolle itselleen kuuluva tehtävä, eikä käytäntö tosiasiassa eroa valtioiden yleensä harjoittamasta toiminnasta perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan iv alakohdassa tarkoitetulla tavalla. Tukea pidetään erityisenä ja tasoitustoimenpiteiden alaisena, sillä edullisia korkoja myönnetään ainoastaan vientirahoitukseen, joten ne ovat oikeudellisesti vientituloksesta riippuvia perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti.
e) Tuen määrän laskeminen
(88)
Tuen määrä on laskettu tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona käytettyjen vientiluottojen korkojen ja sellaisten korkojen, jotka ainoan yhteistyössä toimineen järjestelmää käyttävän vientiä harjoittavan tuottajan olisi pitänyt maksaa tavanomaisista kaupallisista luotoista, määrien erotuksen perusteella. Tuen määrä (osoittaja) on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson viennin kokonaisliikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(89)
Tässä järjestelmässä yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle järjestelmää käyttävälle tuottajalle vahvistettu tukiprosentti tutkimusajanjaksolla oli olematon.
3.9 Tuloverosta vapauttamista koskeva järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme, ”ITES”)
(90)
Tutkimuksen aikana havaittiin, että yhteistyössä toimineet intialaiset tuottajat eivät saaneet etuuksia ITES-järjestelmästä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Sen vuoksi ei pidetty tarpeellisena tutkia järjestelmää sen enempää tässä tutkimuksessa.
3.10 Punjabin teollisuuden kannustinjärjestelmä (Punjab Industrial Incentive Scheme)
(91)
Tutkimuksen aikana havaittiin, että yhteistyössä toimineet intialaiset tuottajat eivät saaneet etuuksia Punjabin teollisuuden kannustinjärjestelmästä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Sen vuoksi ei pidetty tarpeellisena tutkia järjestelmää sen enempää tässä tutkimuksessa.
3.11 Gujaratin teollisuuden kannustinjärjestelmä (Gujarat Industrial Incentive Scheme)
(92)
Tutkimuksen aikana havaittiin, että yhteistyössä toimineet intialaiset tuottajat eivät saaneet etuuksia Gujaratin teollisuuden kannustinjärjestelmästä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Sen vuoksi ei pidetty tarpeellisena tutkia järjestelmää sen enempää tässä tutkimuksessa.
3.12 Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä
(93)
Perusasetuksen säännösten mukaisten tasoitustullin käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä arvo-osuutena ilmaistuna on tutkimuksen kohteena olleiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta 7,5-12,4 prosenttia. Tuen määrä ylittää perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdan mukaisen vähimmäistason.
(94)
Tästä syystä katsotaan, että tuen antaminen jatkui perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana.
3.13 Päätelmät tuen jatkumisen tai toistumisen todennäköisyydestä
(95)
Perusasetuksen 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkittiin, johtaisiko toimenpiteiden voimassaolon päättyminen tuen jatkumiseen tai toistumiseen.
(96)
On muistettava, että tutkimuksessa toimi yhteistyössä vain kaksi tiedossa ollutta tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittavaa tuottajaa. Saatavilla olevien Intiaa ja unionia koskevien tilastojen perusteella ei voida selvittää näiden viejien osuutta kaikesta tarkasteltavana olevan tuotteen intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien unionin myynnistä. Nämä tilastotiedot voisivat kuitenkin osoittaa, että ei ole muita tuottajia, jotka voisivat myydä tarkasteltavana olevaa tuotetta unioniin.
(97)
Kävi ilmi, että yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat saivat tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana edelleen Intian viranomaisilta tasoitustoimenpiteiden alaista tukea. Edellä analysoiduista tukijärjestelmistä annettiin toistuvia etuuksia, eikä ole viitteitä siitä, että ohjelmat poistettaisiin käytöstä vaiheittain tai että niitä muutettaisiin lähitulevaisuudessa taikka että yhteistyössä toimineet vientiä harjoittavat tuottajat eivät enää saisi etuuksia näistä järjestelmistä.
(98)
Ei ole saatavilla tietoa, joka osoittaisi, että muut vientiä harjoittavat tuottajat eivät jatkossakin saisi etuuksia edellä analysoiduista tukijärjestelmistä. Sen vuoksi päätellään, että tuki jatkui maanlaajuisesti.
(99)
Edellä kuvattujen havaintojen perusteella päätellään, että tuki jatkui tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ja jatkuu todennäköisesti tulevaisuudessakin.
4. TUOTANTO UNIONISSA
(100)
Samankaltaista tuotetta tuottivat tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona unionissa seuraavat unionin tuottajat: Sandoz, DSM, Deretil, ACS Dobfar SpA ja Antibioticos S.A.. Pyynnön esittäjät pyysivät voimassa olevien tukien vastaisten toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevaa tarkastelua. Unionin kokonaistuotannon määrittämiseksi käytettiin kaikkia saatavilla olevia tietoja unionin tuottajista, myös pyynnössä toimitettuja tietoja sekä unionin tuottajilta ennen tutkimuksen vireillepanoa ja sen jälkeen kerättyjä tietoja. Näiden tietojen perusteella unionin kokonaistuotannoksi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla arvioitiin 7 093 tonnia.
(101)
Perusasetuksen 9 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu unionin tuotannonala muodostuu unionin kokonaistuotannosta vastaavista unionin tuottajista, ja siitä käytetään jäljempänä nimitystä ’unionin tuotannonala’. Koska kolmen kyselyyn vastanneen unionin tuottajan tutkimusajanjaksolla tuottaman samankaltaisen tuotteen osuus unionin samankaltaisen tuotteen kokonaistuotannosta oli jopa 95 prosenttia, näitä tuottajia koskevien tietojen katsotaan edustavan unionin koko tuotannonalaa.
5. TILANNE UNIONIN MARKKINOILLA
5.1 Alustavat huomiot
(102)
Määrien ja hintojen kehityssuuntausten arvioinnissa käytettiin Taric-koodeja 2941101010, 2941102010 ja 2941900030 koskevia Eurostatin tilastoja vuosille 2007 ja 2008 sekä Taric-koodeja 2941100010 ja 2941900030 koskevia Eurostatin tilastoja vuodelle 2009 ja siitä eteenpäin, sellaisina kuin niitä sovellettiin tarkastelujaksolla.
(103)
Kun otetaan huomioon unionin tuottajien lukumäärä ja se, että yksi unionin tuottajista tuotti samankaltaista tuotetta toisen tuottajan kanssa solmitun ennakolta sovittuja määriä koskevan sopimuksen nojalla, unionin tuotannonalaa koskevat tiedot on ilmoitettu ainoastaan indekseinä tai vaihteluväleinä tietojen luottamuksellisuuden säilyttämiseksi.
5.2 Kulutus unionin markkinoilla
(104)
Samankaltaista tuotetta myydään unionin tuotannossa etuyhteydettömille asiakkaille ja myydään/siirretään etuyhteydessä oleville yrityksille jatkojalostettavaksi.
(105)
Etuyhteydettömille tahoille suuntautunutta myyntiä pidettiin vapailla markkinoilla tapahtuneena. Etuyhteydessä oleville tahoille suuntautunutta myyntiä/siirtoja pidettiin kytkösmarkkinoilla tapahtuneena käyttönä.
(106)
Laskiessaan tarkasteltavana olevan tuotteen ja samankaltaisen tuotteen todettavissa olevaa unionin kulutusta komissio lisäsi siihen seuraavat tekijät:
-
tarkasteltavana olevan tuotteen ja samankaltaisen tuotteen unioniin suuntautuneen kokonaistuonnin määrä Eurostatin tietojen mukaisesti,
-
unionin tuotannonalan tuottaman samankaltaisen tuotteen unionissa tapahtuneen myynnin määrä,
-
samankaltaisen tuotteen kytkösmarkkinoilla tapahtuneen käytön määrä unionin tuotannonalalla, ja
-
arvio muiden tiedossa olevien unionin tuottajien tuottaman samankaltaisen tuotteen myynnistä unionissa.
(107)
Todettakoon, että jotta myyntimääriä ei otettaisi lukuun kahta kertaa, kahden unionin tuottajan välisen sopimuksen nojalla tehtyä myyntiä ei ole otettu huomioon edellä esitetyssä laskelmassa.
(108)
Edellä todetun perusteella tarkasteltavana olevan tuotteen ja samankaltaisen tuotteen kulutus unionissa kasvoi asteittain tarkastelujakson aikana 28 prosenttia.
Kulutus (tonnia)
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tarkasteltavana oleva tuote ja samankaltainen tuote
6 601
7 021
7 783
8 423
Indeksi
100
106
118
128
5.3 Tuonti Intiasta
5.3.1 Intiasta tulevan tuonnin määrä, markkinaosuus ja hinta
Tuonti (tonnia)
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti vapaaseen liikkeeseen
32,6
16,1
1,9
1,4
Indeksi
100
49
6
4
Tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti sisäisen jalostuksen järjestelmässä
45,5
3,7
15,5
14,5
Indeksi
100
8
34
32
(109)
Eurostatin tilastotietojen mukaan tarkasteltavana olevan tuotteen vapaaseen liikkeeseen suuntautuvan tuonnin määrä Intiasta on laskenut 96 prosentilla tarkastelujakson aikana. Havaittiin, että määrä laski vuonna 2008 voimakkaasti eli 51 prosenttiyksikköä, minkä jälkeen määrä laski vuonna 2009 edelleen 43 prosenttiyksikköä ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana vielä 2 prosenttiyksikköä.
(110)
Hieman erilainen kehityssuunta oli havaittavissa sisäisen jalostuksen järjestelmän tuonnissa, joka on vapautettu tasoitus- ja tuontitulleista. Tuonnin määrän laskettua aluksi vuosien 2007 ja 2008 välisenä aikana 92 prosentilla se lisääntyi vuonna 2009 ja pysyi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla suhteellisen vakaana.
Keskimääräinen tuontihinta (euroa/tonni)
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti vapaaseen liikkeeseen
25 863
28 934
34 758
19 200
Indeksi
100
112
134
74
Tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti sisäisen jalostuksen järjestelmässä
35 616
37 443
30 894
30 044
Indeksi
100
105
87
84
(111)
Intiasta tulevan tarkasteltavana olevan tuotteen keskimääräinen tuontihinta vapaaseen liikkeeseen nousi 34 prosentilla vuosien 2007 ja 2009 välillä, minkä jälkeen se laski tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla voimakkaasti tasolle, joka oli 26 prosenttia alhaisempi kuin vuoden 2007 taso. Hinnat menivät alaspäin myös sisäisen jalostuksen järjestelmän alaisen tuonnin osalta ja laskivat tarkastelujaksolla 16 prosenttia. Kahden eri tuontijärjestelmän väliset erot hintojen kehityssuunnissa voivat selittyä sillä, että tuotiin tarkasteltavana olevan tuotteen eri tuotelajeja, ja esimerkiksi kefaleksiini on suhteessa kalliimpaa kuin muut lajit.
Intiasta tulevan tuonnin markkinaosuus
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti vapaaseen liikkeeseen
0,5 %
0,2 %
0,0 %
0,0 %
Indeksi
100
46
5
3
Tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti sisäisen jalostuksen järjestelmässä
0,7 %
0,1 %
0,2 %
0,2 %
Indeksi
100
8
29
25
(112)
Intiasta tulevan vapaaseen liikkeeseen suuntautuvan ja sisäisen jalostuksen järjestelmän alaisen tuonnin markkinaosuudet olivat hyvin alhaiset tarkastelujaksolla, ja ne laskivat molemmat.
(113)
Yksi unionin tuottaja väitti, että Eurostatin tilastotietoihin perustuva tuonti Intiasta oli väärin arvioitu, koska intialaisten vientitilastojen mukaan vientimäärät ovat suurempia kuin Eurostatin ilmoittamat. Tässä yhteydessä on todettava, että komission yleinen käytäntö on laatia tuontitilastot Eurostatin lukujen perusteella. On todettava myös, että intialaisissa vientitilastoissa ei ilmoiteta viennin lopullista kohdetta eikä sitä, suuntautuuko se unioniin. Väite oli näin ollen hylättävä.
5.3.2 Hintojen alittavuus
(114)
Koska Intiasta tuotiin unionin markkinoille vapaaseen liikkeeseen äärimmäisen vähän, hintojen alittavuudesta ei voitu tehdä mielekkäitä johtopäätöksiä. Sisäisen jalostuksen järjestelmän alaisen tuonnin osalta hinnan alittavuuden marginaali oli negatiivinen. Tämä tuontimäärä oli kuitenkin alle 10 tonnia ja koski vain yhtä tuotelajia (kefaleksiini), joka on myös kaikkein kallein ja vähiten markkinoilla esiintyvä tuotelaji. Tämän vuoksi tehtiin se johtopäätös, että sisäisen jalostuksen alaisia vientitapahtumia koskevat tiedot eivät olleet riittäviä tarkoituksenmukaiseen hintojen alittavuuden laskemiseen eivätkä soveltuneet analysoitavaksi sen enempää.
(115)
Yksi unionin tuottaja ilmoitti, että kahden tuontikategorian, kuten vapaaseen liikkeeseen suuntautuvan viennin ja sisäisen jalostuksen järjestelmän alaisen viennin, analysointi erikseen ei ollut yhdenmukaista edellisen tutkimuksen lähestymistavan kanssa ja että se oli myös komission yleisten käytäntöjen vastaista.
(116)
Tämän osalta huomattakoon, kuten 115 kappaleessa todetaan, että sisäisen jalostuksen järjestelmän alaisen ja vapaaseen liikkeeseen suuntautuvan tuonnin määrä on riittämätön merkityksellisten johtopäätösten tekemiseen. Koska kokonaismääräkin oli niin vähäinen, siitäkään ei voida tehdä päätelmiä.
5.4 Tuonti muista kolmansista maista
Tuonti kolmansista maista
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Määrä (tonnia)
Singapore
1 557,7
1 448,2
2 030,5
2 425,3
Indeksi
100
93
130
156
Kiina
487,6
622,5
1 176,9
1 234,7
Indeksi
100
128
241
253
Oman
373,4
438,5
301,7
287,9
Indeksi
100
117
81
77
Muut kolmannet maat
67,8
327,5
74,2
73,2
Indeksi
100
483
109
108
Yhteensä
2 486,5
2 836,7
3 583,3
4 021,1
Indeksi
100
114
144
162
(117)
Tarkasteltavan tuotteen tuonti muista maista kuin Intiasta lisääntyi tarkastelujaksolla 62 prosentilla, ja sen markkinaosuus nousi yli 10 prosenttiyksikköä (37,6 prosentista 47,7 prosenttiin) samaan aikaan kuin kulutus lisääntyi unionin markkinoilla. Singapore, Kiina ja Oman ovat olleet unionin markkinoiden tärkeimmät tuontimaat.
Keskimääräinen tuontihinta tonnia kohden (EUR)
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Singapore
44 218
36 590
27 007
22 485
Indeksi
100
83
61
51
Kiina
29 515
26 622
21 224
20 683
Indeksi
100
90
72
70
Oman
29 875
27 665
23 440
22 597
Indeksi
100
93
78
76
Muut kolmannet maat
38 324
35 987
45 628
46 938
Indeksi
100
94
119
122
Yhteensä
39 020
32 953
25 193
22 385
Indeksi
100
84
65
57
(118)
Keskimääräiset tuontihinnat kolmansista maista ovat tarkastelujaksolla laskeneet huomattavasti eli 43 prosenttia. Vaikka tärkeimpien vientimaiden (Singapore, Kiina ja Oman) hinnat alittivat tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla unionin hinnat noin 20 prosentilla tuotekohtaisesti ja tuontimääriä voidaan pitää merkittävinä, alihintaiset tuontituotteet eivät ilmeisesti vaikuttaneet unionin tuotannonalan kannattavuuteen.
(119)
Yksi unionin tuottaja väitti, että keskimääräisten tuontihintojen kehityksen analyysissä olisi pitänyt ottaa huomioon eri tuotelajit. Tässä yhteydessä on huomautettava, että yleisen käytännön mukaisesti muun muassa hintojen kehityksen analyysi olisi tehtävä tarkasteltavana olevan tuotteen pohjalta riippumatta kunkin tuotelajin osuudesta. On myös huomattava, että tässä tapauksessa kolmansien maiden tuotteiden tuontihintojen kehityksestä tarkastelujaksolla ei tehty päätelmiä. Sen vuoksi väite oli hylättävä.
(120)
Kaikki unionin tuottajat väittivät, että tuonti muun muassa Kiinasta ja Omanista käsitti lähinnä eläimille annettavaa amoksilliinitrihydraattia, mikä olisi pitänyt ottaa huomioon edellä mainittujen hintojen analysoinnissa. Tämän osalta on todettava, että tarkasteltavana oleva tuote kattaa sekä ihmisille että eläimille tarkoitettavat antibiootit. Väitteen tueksi ei myöskään esitetty mitään näyttöä. Näin ollen edellä esitetty väite oli hylättävä.
(121)
Yksi unionin tuottaja kyseenalaisti amoksisilliinitrihydraatin ja ampisilliinitrihydraatin hintojen välisen vertailun tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, koska Eurostatin tiedoissa näitä kahta tuotelajia ei erotella toisistaan. Koska havaittiin, että unionin tuotannonalan hinnat näiden kahden tuotelajin osalta olivat samat, yhdistetyn hintavertailun tekeminen oli mahdollista.
(122)
Kaikki unionin tuottajat ilmoittivat, että tuonti Singaporesta tapahtui siirtohintaan etuyhteydessä olevien osapuolten välillä. Näin ollen tämän tuonnin ottaminen huomioon vääristäisi muista kolmansista maista tulevan tuonnin keskihintoja. Todettakoon, että jos tätä tuontia ei oteta huomioon hintavertailussa, edellä mainittu hinnan alittavuuden marginaalia koskeva tulos ei muuttuisi merkittävästi, ja päätelmä, jonka mukaan halvoin hinnoin tuleva tuonti ei vaikuttanut unionin tuotannon kannattavuuteen, olisi edelleen pätevä.
5.5 Unionin tuotannonalan taloudellinen tilanne
(123)
Seuraavien unionin tuotannonalaan liittyvien taloudellisten indikaattorien osalta todettiin, että tarkoituksenmukaisessa analyysissa ja arvioinnissa on keskityttävä vapailla markkinoilla vallitsevaan tilanteeseen: myynnin määrä ja myyntihinnat unionin markkinoilla, markkinaosuus ja kannattavuus. Mikäli mahdollista ja perusteltua, näitä tietoja verrattiin tämän jälkeen kytkösmarkkinoita koskeviin tietoihin, jotta unionin tuotannonalan tilanteesta saatiin täysipainoinen kuva.
(124)
Muiden taloudellisten indikaattorien osalta tutkimuksen perusteella todettiin kuitenkin, että niitä voitaisiin tutkia järkevästi ainoastaan ottamalla huomioon koko toiminta. Tuotanto (sekä kytkösmarkkinoita että vapaita markkinoita varten), kapasiteetti, kapasiteetin käyttöaste, varastot, investoinnit, varastot, työllisyys, tuottavuus, palkat, kasvu ja pääoman saanti riippuvat koko toiminnasta riippumatta siitä, onko tuotanto suunnattu kytkösmarkkinoille vai myydäänkö se vapailla markkinoilla.
(125)
Niiden tosiseikkojen ja huomioiden ilmoittamisen jälkeen, joiden perusteella menettelyn päättämistä ehdotettiin, yhdeltä unionin tuottajalta saatiin huomautuksia, ja niiden perusteella joitakin seuraavissa johdanto-osan kappaleissa esiintyviä taloudellisia indikaattoreita korjattiin. Nämä muutokset eivät olleet sellaisia, että ne vaikuttaisivat unionin tuotannonalan tilannetta koskeviin päätelmiin.
5.5.1 Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Kapasiteetti (indeksi)
100
100
104
107
Tuotanto (indeksi)
100
95
96
98
Kapasiteetin käyttöaste (indeksi)
100
95
92
91
(126)
Unionin tuotannon tuotantokapasiteetti oli vakaa vuosina 2007 ja 2008, minkä jälkeen se nousi 4 prosenttia vuodesta 2008 vuoteen 2009 ja tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vielä 3 prosenttiyksikköä.
(127)
Tuotantomäärä ei kuitenkaan seurannut tätä kehitystä, mikä johtui unionin yhden tuottajan kokemista odottamattomista teknisistä vaikeuksista vuonna 2008, jolloin tuotantomäärä laski 5 prosenttia ja elpyi vähitellen tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon mennessä.
(128)
Tuotantokapasiteetin lisäyksen ja hienoisen tuotannon heikkenemisen tuloksena kapasiteetin käyttöaste laski jatkuvasti tarkastelujaksolla ja päätyi tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla lopulta vuoden 2007 tasoa 9 prosenttia alhaisemmalle tasolle.
5.5.2 Myyntimäärä, myyntihinta ja markkinaosuus
5.5.2.1
Myynti etuyhteydettömille asiakkaille unionissa
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Määrän indeksi
100
97
93
99
Keskimääräisen myyntihinnan indeksi
100
121
104
104
Markkinaosuusindeksi
100
90
79
78
(129)
Unionin tuotannon myynnin määrä etuyhteydettömille asiakkaille oli tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla hieman pienempi kuin vuonna 2007, laski 7 prosenttia vuonna 2009 ja kasvoi sitten tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 6 prosenttiyksikköä.
(130)
Unionin tuotannonalan keskimääräinen myyntihinta unionin markkinoilla nousi tarkastelujaksolla 4 prosenttia. Hinnat nousivat aluksi vuonna 2008 voimakkaasti 21 prosentilla ja laskivat sitten 17 prosenttiyksikköä vuonna 2009 ja pysyivät tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson ajan vakaina.
(131)
Yksi unionin tuottaja väitti, että Intiasta tulevan tuonnin hintavaikutusta unionin tuotannonalaan ei ollut arvioitu oikein. Tämän vuoksi on ennen kaikkea todettava, että hinnan alittavuutta ei ollut havaittavissa, kuten 115 kappaleessa on todettu. Lisäksi, kuten edeltävässä kappaleessa on mainittu, unionin tuotannonalan hinnat kasvoivat tarkastelujaksolla 4 prosenttia. Näin ollen todetaan, että Intiasta tulevalla tuonnilla ei ollut negatiivisia vaikutuksia unionin tuotannonalan tilanteeseen.
(132)
Etuyhteydettömille osapuolille suuntautuvan myynnin väheneminen unionin markkinoilla heijastui markkinaosuuteen, joka laski tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 22 prosenttiyksikköä verrattuna vuoden 2007 tilanteeseen.
5.5.2.2
Unionin kytkösmarkkinat
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Määrä (indeksi)
100
115
122
128
Kytkösmarkkinoiden keskimääräinen myyntihinta (indeksi)
100
100
111
110
Markkinaosuus (indeksi)
100
109
104
100
(133)
Vaikka unionin tuotannonalan etuyhteydettömille asiakkaille suuntautuvan myynnin määrä oli laskussa tarkastelujaksolla lisääntyvästä kysynnästä huolimatta, kytkösmarkkinoiden myynti lisääntyi 28 prosenttia.
(134)
Unionin tuotannonalan kytkösmarkkinoiden markkinaosuus kasvoi vuonna 2008 9 prosenttiyksikköä ja laski vähitellen vuoden 2007 tasolle.
5.5.2.3
Myynti etuyhteydettömille asiakkaille, kytkösmarkkinat ja kytköskäyttö
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Määrän indeksi
100
107
108
114
Markkinaosuusindeksi
100
100
92
90
(135)
Unionin tuotannonalan kokonaismarkkinaosuus mitattiin laskemalla yhteen vapaiden ja kytkösmarkkinoiden myynnin määrät unionissa. Vaikka myynnin määrä lisääntyi tarkastelujaksolla 14 prosenttia, unionin tuotannonalan markkinaosuus pieneni 10 prosenttiyksikköä samaan aikaan, kuin kulutus markkinoilla lisääntyi 28 prosenttia samalla kaudella. Tämä osoittaa, että unionin tuotannonala ei hyötynyt kulutuksen lisääntymisestä.
5.5.3 Varastot
Varastot
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Määrän indeksi
100
74
63
46
(136)
Varastot vähenivät 54 prosenttia vuodesta 2007 tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson loppuun, mikä selittyy lähinnä kytkösmarkkinoiden kysynnän lisääntymisellä.
5.5.4 Kannattavuus
5.5.4.1
Kannattavuus vapailla markkinoilla
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Indeksi
100
447
218
253
(137)
Unionin tuotannonalan etuyhteydettömille asiakkaille suuntatuvan myynnin kannattavuus unionin markkinoilla parani tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla merkittävästi eli 153 prosenttiyksikköä. Tämä kehitys voi selittyä sillä, että keskimääräinen hintataso nousi 2 prosenttia ja tuotantokustannukset laskivat. Edellisen voimassaolon päättymistä koskevan tutkimuksen tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla saavutettuun voittomarginaaliin verrattuna voitto kasvoi yli 400 prosenttiyksikköä.
(138)
Huomattakoon, että lukuun ottamatta vuotta 2007 unionin tuotannonalan voittotaso oli tarkastelujaksolla korkeampi kuin tavoitevoittomarginaali, jäljempänä ’tavoitevoitto’, joka oli asetettu aiemmassa toimenpiteiden päättymistä koskevassa tarkastelussa ja joka oli 10 prosenttia.
(139)
Kaksi unionin tuottajaa väitti, että kannattavuutta ei ollut arvioitu oikein, koska alhaisemman jalostusasteen toimittajien saama voitto vähennettiin niiden kustannuksista. On kuitenkin yleisenä käytäntönä vähentää raaka-aineiden tuotantoon osallistuvien etuyhteydessä olevien osapuolten saamat voitot. Näin ollen tämä väite oli hylättävä.
5.5.4.2
Kytkösmarkkinoiden kannattavuus
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Indeksi
100
55
153
151
(140)
Unionin tuotannonalan kytkösmarkkinoiden myynnin kannattavuus unionin markkinoilla parani tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla 51 prosenttia Tämä kehitys selittyy suurelta osin sillä, että keskimääräiset hinnat nousivat 10 prosenttia. Koska tämä hintakehitys kuitenkin perustuu siirtohintoihin, ei edellä esitetystä voida tehdä merkityksellisiä päätelmiä.
5.5.5 Investoinnit, sijoitetun pääoman tuottoaste, kassavirta ja pääoman saanti
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Investoinnit (indeksi)
100
246
342
129
Sijoitetun pääoman tuotto (indeksi)
100
233
52
62
Kassavirta (indeksi)
100
236
83
107
(141)
Investoinnit lisääntyivät tarkastelujaksolla. Investoinnit liittyivät tuotantokapasiteetin lisäykseen, jolla tavoiteltiin tehokkuuden lisäämistä sekä kytkösmarkkinoilla että vapailla markkinoilla.
(142)
Tutkimuksessa kävi myös ilmi, että sijoitetun pääoman tuottoaste, eli tuotteesta ennen veroja saatu nettovoitto ilmaistuna prosenttiosuutena tuotteeseen kohdennettavan kiinteän omaisuuden nettokirjanpitoarvosta, väheni tarkastelujaksolla.
(143)
Kassavirta kasvoi tarkastelujaksolla 7 prosenttia, koska kannattavuuden lasku pystyttiin tarkastelujakson jälkimmäisellä puoliskolla kompensoimaan varaston vähennyksellä.
5.5.6 Työllisyys, tuottavuus ja palkat
2007
2008
2009
Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
Työllisyys (indeksi)
100
106
111
109
Tuottavuus (indeksi)
100
89
87
89
Palkat (indeksi)
100
104
106
106
(144)
Työllisyys lisääntyi tarkastelujakson aikana 9 prosenttia yhdenmukaisesti tuotantokapasiteettiin kohdistuvien sijoitusten kanssa, ja keskimääräinen palkka kasvoi vain 6 prosenttia. Tuottavuus laski kaiken kaikkiaan 11 prosenttia yhden unionin tuottajan kohtaamien odottamattomien teknisten vaikeuksien vuoksi.
5.5.7 Tasoitustoimenpiteiden alaisten tukien määrän suuruus ja toipuminen aiemmasta tuetusta tuonnista
(145)
Kun otetaan huomioon tuettu tuonti Intiasta, tukien todellisen määrän aiheuttamia vaikutuksia ei voida pitää merkittävinä.
(146)
Unionin tuotannonalan tilanne parani tarkasteluajanjaksolla huomattavasti edellisestä tutkimuksesta. Näin ollen voidaan arvioida, että unionin tuotanto onnistui täysin toipumaan aiemmista tuista.
5.6 Unionin tuotannonalan taloudellista tilannetta koskevat päätelmät
(147)
Vuoden 2007 ja tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson välillä tarkasteltavana olevan tuotteen tuetun tuonnin määrä oli vähäinen. Tiettyjä vahingon osoittimia, kuten markkinaosuus, tuotannon määrä ja pääoman tuottoaste, lukuun ottamatta useimpien vahingon osoittimien, mukaan lukien kannattavuus (+ 153 %), myyntihinta (+ 4 %), myynnin määrä (+ 14 %), työllisyys (+ 10 %) ja investoinnit (+ 29 %), kehitys oli tarkastelujaksolla positiivista. Unionin markkinoilla saavutetut voitot olivat vuotta 2007 lukuun ottamatta edellisessä toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevassa tutkimuksessa asetettua tavoitevoittomarginaalia, joka oli 10 prosenttia, korkeammat. Useimpien mittareiden osoittama positiivinen kehityssuunta johtui lähinnä unionin tuotannonalan luotettavuudesta ja pitkäaikaisesta asiakassuhteesta, jonka se on kehittänyt aiempien vuosien aikana, mutta myös hintatasosta, jonka se onnistui saavuttamaan markkinoilla.
(148)
Yksi unionin tuottaja väitti, että hinnan ja voiton kehityssuuntien analysoinnissa olisi otettava huomioon puute raaka-aineista vuosina 2007 ja 2008. Väitteiden mukaan näiden puutteiden takia hinnat ja voitot nousivat poikkeuksellisesti vuonna 2008 ja jossain määrin vuonna 2009. Kuten taulukoista 5.5.2.1 ja 5.5.4.1 voidaan nähdä, poikkeuksellinen hintojen ja voittojen nousu koskee vain vuotta 2008. Puute raaka-aineista ei näytä vaikuttaneen enää vuonna 2009 eikä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla saatujen voittojen määrään. Edellä 139 kappaleessa oleva päätelmä, jonka mukaan voitot olivat koko tarkasteluajanjaksolla tavoitevoittomarginaalia korkeammat, pätee.
(149)
Unionin tuotannonalan optio myydä osa tuotannostaan kytkösmarkkinoilla takasi kapasiteetin korkean käyttöasteen ja antoi unionin tuotannonalalle mahdollisuuden pienentää kiinteitä kustannuksia ja pysyä kustannuskilpailukykyisenä.
(150)
Päätelmänä voidaan todeta, että unionin tuotannonalaa kuvaavien indikaattoreiden positiivisen kehityksen perusteella sille ei ole aiheutunut merkittävää vahinkoa tarkastelujaksolla.
5.7 Tuetun tuonnin vaikutukset
(151)
Kun otetaan huomioon, että tarkasteltavana olevaa tuotetta tuotiin unioniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vain vähäisiä määriä, tuettu tuonti ei vaikuttanut haitallisesti unionin tuotannonalan tulokseen. Kuten edellä on todettu, voidaan katsoa, ettei tuotannonala kärsinyt tarkastelujaksolla merkittävää vahinkoa.
6. VAHINGON TOISTUMISEN TODENNÄKÖISYYS
(152)
Unionin tuotannonala ei kärsinyt merkittävää vahinkoa tarkastelujaksolla, sillä useimmat vahingon osoittimet ilmaisivat positiivista kehitystä kyseisellä ajanjaksolla. Perusasetuksen 18 artiklan 2 kohdan mukaisesti tutkittiin sen vuoksi, johtaisiko toimenpiteiden voimassaolon päättyminen todennäköisesti vahingon toistumiseen.
6.1 Käyttämätön kapasiteetti tarkasteltavassa valtiossa
(153)
Tutkimuksen mukaan kolmen yhteistyössä toimineen intialaisen tuottajan kapasiteetin käyttöaste oli tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla noussut hyvin korkeaksi. Tämän perusteella käyttämättä jäänyt kapasiteetti, joka voitaisiin toimenpiteiden puuttuessa ohjata unionin markkinoille, näyttäisi olevan rajallinen.
(154)
Toimenpiteistä ilmoittamisen jälkeen monet unionin tuottajat väittivät, että Intiassa oli paljon käyttämätöntä kapasiteettia ja että yhteistyössä olevien intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien kapasiteetin käyttöaste ei ollut edustava otos Intian koko sektorista. Yksi unionin tuottaja väitti jopa, että seitsemän johtavan intialaisen viejän käyttämätön kapasiteetti olisi määrältään unionin vapaiden markkinoiden kulutusta huomattavasti suurempi.
(155)
Ensiksi olisi korostettava, että kolmen yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan kapasiteetin käyttöaste laskettiin painotettuna keskiarvona, joka perustui vahvistettuihin ja tarkasteltavana olevan tuotteen kannalta olennaisiin tietoihin. Lisäksi yhteistyössä toimineet kolme vientiä harjoittavaa tuottajaa olivat suuria tuottajia ja kuuluivat niiden seitsemän intialaisen viejän joukkoon, joita väitteen esittäjä nimitti johtaviksi. Sitä vastoin unionin tuottajien näistä seitsemästä intialaisesta tuottajasta esittämät tiedot perustuvat lähinnä markkinatietämykseen, eikä tietoja pystytty perustelemaan asiatietoihin pohjautuvilla todisteilla, vaikka sitä nimenomaisesti pyydettiin. Näin ollen näitä tietoja ei voitu ottaa huomioon ja vahvistettiin, että asiakirjoissa esiintyneiden todennettujen tietojen perusteella Intian käyttämättä jäänyt kapasiteetti vaikuttaa olevan vähäinen.
6.2 Intialaisten vientiä harjoittavien tuottajien vientikäyttäytyminen
(156)
Virallisista intialaisista tilastoista saatujen tietojen perusteella selvitettiin, että vientihinnat Intian kymmenelle suurimmalle vientimarkkinalle olivat keskimäärin noin 20 prosenttia alemmat kuin unionin tuotannonalan myyntihinnat unionin markkinoilla tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Nämä Intian vientihinnat olivat yhdenmukaiset muiden unionin markkinoiden päätoimijoiden hintojen kanssa, kuten 119 kappaleessa on todettu. Näistä muista maista halvoin hinnoin tulevan tuonnin ei todettu vaikuttavan negatiivisesti unionin tuotannonalan tulokseen tarkastelujaksolla. Näin ollen voidaan todeta, että vaikka toimenpiteiden annetaan raueta, Intian vientihinnat eivät todennäköisesti vahingoita unionin tuotannonalaa, koska se jo kohtaa muista sellaisista vientimaista tulevaa kilpailua, joiden hintakäyttäytyminen on samanlaista, kärsimättä merkittävää vahinkoa.
(157)
Kaksi unionin tuottajaa ilmoitti myös, että jos toimenpiteiden annettaisiin raueta, intialaiset tuottajat ohjaisivat nykyään muille markkinoille myydyn viennin unionin markkinoille siksi, että unionin markkinoiden hinnat ovat houkuttelevia. Ensiksikin todettakoon, että jos intialaiset tuottajat ohjaisivat vientiään unioniin, ne alkaisivat kilpailla muiden sellaisten kolmansien maiden kanssa, jotka jo tuovat huomattavia määriä unioniin. Lisäksi kuten 119 kappaleessa on todettu, kolmansista maista tuleva tuonti, jonka hinnat vastaavat Intian muille markkinoille suuntautuvan viennin hintoja, ei ole vaikuttanut unionin tuotannonalan tulokseen. Tämän vuoksi katsotaan, että Intian unioniin suuntautuvan viennin määrän lisääntyminen muiden vientimarkkinoiden hintoja vastaavilla hinnoilla ei aiheuta unionin tuotannonalalle merkittävää vahinkoa.
(158)
Lisäksi kahden unionin tuottajan mukaan se, että Yhdysvalloissa on asetettu tiettyjen intialaisten antibioottien tuotantolaitosten vastaisia tuontikieltoja, ohjaa ylimääräistä tuontia unionin markkinoille. Edeltävässä kappaleessa olevat viennin mahdollista uudelleenohjaamista koskevat päätelmät pätevät edelleen tämän asian osalta.
6.3 Kytkösmarkkinat
(159)
Kytkösmarkkinoiden osuus unionin tuotannonalan vapaista markkinoista ja kytkösmarkkinoista tarkastelujaksolla oli 50-60 prosenttia, ja kulutus lisääntyi yli 20 prosenttia unionin tuotannon kytkösmarkkinoilla samalla ajanjaksolla. Kun otetaan huomioon näiden markkinoiden ominaispiirteet ja koko, katsotaan, että vaikka toimenpiteiden annettaisiin raueta, Intian viennin todennäköinen kasvu ei vaikuttaisi kytkösmarkkinoihin, jotka näin ollen edelleenkin takaisivat korkean tuotantokapasiteetin käyttöasteen ja suurtuotannon edut unionin tuotannonalalla.
6.4 Vahingon toistumisen todennäköisyyttä koskevat päätelmät
(160)
Edellä esitetyn perusteella pääteltiin, että jos toimenpiteiden annetaan raueta, Intiasta tuleva tuettu tuonti ei todennäköisesti aiheuttaisi merkittävää vahinkoa unionin tuotannonalalle, koska useimpien vahingon osoittimien kehitys oli tarkastelujaksolla positiivista huolimatta muista maista tulevasta merkittävästä ja kasvavasta tuonnista, jonka hinnat vastasivat Intian vientiä muihin maihin. Näin ollen päätellään, että merkittävän vahingon aiheutuminen ei ole todennäköistä, jos toimenpiteiden annetaan raueta.
7. UNIONIN ETU
(161)
Yksi unionin tuottaja vaati, että unionin etua olisi testattava analyysillä. Tämän osalta pääteltiin, että koska vahingon toistuminen ei ole todennäköistä, unionin edun testaaminen ei ole tarkoituksenmukaista. Näin ollen vaatimus hylätään.
8. ERITYISET SEURANTATOIMET
(162)
Edellä 100 kappaleessa kuvattujen tuen jatkumisen todennäköisyyttä koskevien havaintojen sekä sen mahdollisten tulevaa vientiä koskevien vaikutusten perusteella komissio seuraa tarkasteltavana olevan tuotteen tuontimääriä. Jos määrät muuttuvat merkittävästi, komissio harkitsee, mihin toimiin mahdollisesti ryhdytään.
(163)
Seuranta rajoittuu tämän asetuksen julkaisua seuraavien kahden vuoden ajanjaksolle.
9. VOIMASSAOLON PÄÄTTYMINEN
(164)
Tämän tutkimuksen perusteella katsotaan, että tiettyjen Intiasta peräisin olevien laajavaikutteisten antibioottien tuontiin sovellettavien tasoitustullien kumoaminen on tarkoituksenmukaista.
(165)
Asianomaisille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiseikoista ja huomioista, joiden perusteella ehdotettiin, että tutkimus päätetään, ja niille annettiin mahdollisuus esittää huomautuksia. Saadut huomautukset käsiteltiin edellä esitettyjen asiaan liittyvien osioiden alla, eivätkä ne olleet sellaisia, että ne olisivat vaikuttaneet edellä esitettyihin päätelmiin,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Päätetään asetuksen (EY) N:o 597/2009 18 artiklan 2 alakohdan perusteella vireille pantu CN-koodeihin ex29411000 ja ex29419000 tällä hetkellä kuuluvien, Intiasta peräisin olevien tiettyjen laajavaikutteisten antibioottien tuontiin sovellettavien tasoitustoimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskeva tarkastelu ja kumotaan Intiasta peräisin olevaa tuontia koskevat voimassa olevat toimenpiteet.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 4 päivänä elokuuta 2011.