EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 513/2011
af 11. maj 2011
om ændring af forordning (EF) nr. 1060/2009 om kreditvurderingsbureauer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den endelige rapport, der blev offentliggjort den 25. februar 2009, udarbejdet af en ekspertgruppe på højt niveau under forsæde af Jacques de Larosière efter et mandat fra Kommissionen konkluderede, at det er nødvendigt at styrke tilsynssystemet for finanssektoren inden for Den Europæiske Union for at nedsætte risikoen for og omfanget af kommende finanskriser. Den anbefalede at indføre omfattende reformer af tilsynsstrukturen. Ekspertgruppen konkluderede endvidere, at der bør oprettes et europæisk finanstilsynssystem (ESFS), der omfatter tre europæiske tilsynsmyndigheder, en myndighed for banksektoren, en for forsikrings- og arbejdsmarkedspensionsordninger og en for værdipapir- og markedssektoren, og anbefalede, at der oprettedes et europæisk råd for systemiske risici.
(2)
I sin meddelelse af 4. marts 2009 med titlen »Fremdrift i den europæiske genopretning« foreslog Kommissionen at forelægge et udkast til lovgivning til oprettelse af ESFS, og i sin meddelelse af 27. maj 2009 med titlen »Finansielt tilsyn i Europa« gjorde Kommissionen nærmere rede for, hvordan et sådant nyt tilsynssystem kunne udformes, og fremhævede de særlige forhold, der gør sig gældende for tilsynet med kreditvurderingsbureauer.
(3)
Det Europæiske Råd anbefalede i konklusionerne fra den 19. juni 2009, at ESFS, bestående af et netværk af nationale finanstilsyn, som samarbejder med de tre nye europæiske tilsynsmyndigheder, blev oprettet. ESFS bør have til formål at opgradere kvaliteten af og konsekvensen i nationalt tilsyn, styrke det overordnede tilsyn med grænseoverskridende koncerner gennem etablering af tilsynskollegier samt fastlægge et fælles europæisk regelsæt, der gælder for alle finansielle institutioner i det indre marked. Det Europæiske Råd lagde vægt på, at en europæisk værdipapir- og markedstilsynsmyndighed bør have tilsynsbeføjelser over for kreditvurderingsbureauer. Endvidere bør Kommissionen bevare sin kompetence til at håndhæve traktaterne, navnlig afsnit VII, kapitel 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, om de fælles regler om konkurrence, i overensstemmelse med gennemførelsesbestemmelserne for nævnte regler.
(4)
Ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (4) oprettedes Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (»ESMA«).
(5)
ESMA's kompetenceområde bør være klart afgrænset, således at deltagere på det finansielle marked kan identificere den kompetente myndighed inden for kreditvurderingsbureauernes aktivitetsområde. ESMA bør have overordnet kompetence, jf. Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1060/2009 (5), i forbindelse med spørgsmål vedrørende registrering af og løbende tilsyn med registrerede kreditvurderingsbureauer.
(6)
ESMA bør have eneansvar for registrering af og tilsyn med kreditvurderingsbureauer i Unionen. Når ESMA delegerer specifikke opgaver til de kompetente myndigheder, bør ESMA stadig bære det juridiske ansvar. Lederne og det øvrige personale i de nationale kompetente myndigheder bør involveres i beslutningsprocessen i ESMA i henhold til forordning (EU) nr. 1095/2010 og være medlemmer af ESMA-organer som f.eks. tilsynsrådet eller de interne ESMA-paneler. ESMA bør have enekompetence til at indgå samarbejdsaftaler om udveksling af oplysninger med tilsynsmyndigheder i tredjelande. I det omfang kompetente myndigheder deltager i beslutningsprocessen i ESMA, eller når de udfører opgaver på ESMA's vegne, bør de være dækket af disse samarbejdsaftaler.
(7)
Gennemsigtigheden af de oplysninger, som udstederen af et kreditvurderet finansielt instrument giver til det udpegede kreditvurderingsbureau, kunne have stor potentiel merværdi for markedets funktion og investorbeskyttelsen. Der bør derfor tages hensyn til, hvordan gennemsigtigheden af de oplysninger, som ligger til grund for kreditvurderinger af alle finansielle instrumenter, bedst kan udvides. For det første vil offentliggørelsen af disse oplysninger til andre registrerede eller godkendte kreditvurderingsbureauer formodentlig øge konkurrencen mellem kreditvurderingsbureauerne, idet dette navnlig kunne føre til et øget antal uopfordrede vurderinger. Udstedelse af sådanne uopfordrede vurderinger bør fremme brugen af mere end én vurdering pr. finansielt instrument. Dette vil formodentlig også bidrage til at undgå eventuelle interessekonflikter, navnlig i »udsteder betaler-modellen« og bør forbedre kvaliteten af vurderingerne. For det andet kunne offentliggørelsen af disse oplysninger til hele markedet også øge investorernes muligheder for at udvikle deres egne risikoanalyser ved at basere deres fornødne omhu på disse yderligere oplysninger. Denne offentliggørelse kunne også føre til mindre afhængighed af kreditvurderinger, der udstedes af kreditvurderingsbureauer. For at nå disse grundlæggende mål bør Kommissionen vurdere disse spørgsmål mere indgående ved at overveje det passende omfang af denne oplysningspligt yderligere, under hensyntagen til indvirkningen på lokale securitisationsmarkeder, yderligere dialog med interesserede parter, overvågning af markedet og lovgivningsmæssige tendenser og de erfaringer, der er opnået i andre jurisdiktionsområder. På grundlag af denne vurdering bør Kommissionen fremsætte passende lovgivningsmæssige forslag. Kommissionens vurdering og forslag bør gøre det muligt at definere nye gennemsigtighedskrav på den mest hensigtsmæssige måde med hensyn til at imødekomme offentlighedens interesse og på den måde, som er mest i overensstemmelse med investorbeskyttelsen.
(8)
Da kreditvurderinger anvendes i hele Unionen, er den traditionelle skelnen mellem den kompetente myndighed i hjemlandet og de øvrige kompetente myndigheder og brugen af en form for kollegiebaseret tilsynskoordination ikke den mest hensigtsmæssige måde at føre tilsyn med kreditvurderingsbureauer på. Når ESMA er oprettet, vil det ikke længere være nødvendigt at beholde en sådan struktur. Registreringsprocessen bør derfor strømlines, og tidsfristerne afkortes tilsvarende.
(9)
ESMA bør være ansvarlig for registrering af og løbende tilsyn med kreditvurderingsbureauer, men bør ikke være ansvarlig for tilsyn med brugere af kreditvurderinger. De kompetente myndigheder, der er udpeget i henhold til den relevante sektorlovgivning med henblik på tilsyn med kreditinstitutter, investeringsselskaber, forsikrings-, livsforsikrings- og genforsikringsselskaber, institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter), arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser og alternative investeringsfonde, bør derfor fortsat være ansvarlige for at føre tilsyn med brugen af kreditvurderinger i forbindelse med disse finansielle institutioner og enheder, som der føres tilsyn med på nationalt plan for så vidt angår og med henblik på anvendelsen af andre direktiver om finansielle tjenesteydelser, og brug af kreditvurderinger i prospekter.
(10)
Det er behov for et effektivt instrument til fastsættelse af harmoniserede forskriftsmæssige tekniske standarder for at lette anvendelsen af forordning (EF) nr. 1060/2009 i praksis og til at sikre ensartede vilkår og passende beskyttelse af investorer og forbrugere i hele Unionen. Da ESMA er i besiddelse af højt specialiseret viden, er det rationelt og hensigtsmæssigt, at give ESMA ansvaret for at udarbejde udkast til forskriftsmæssige tekniske standarder.
(11)
I forbindelse med kreditvurderingsbureauer bør ESMA forelægge Kommissionen udkast til forskriftsmæssige tekniske standarder vedrørende de oplysninger, som kreditvurderingsbureauer skal indgive i forbindelse med deres ansøgning om registrering, de oplysninger, som kreditvurderingsbureauer skal indgive i forbindelse med ansøgningen om godkendelse og for en vurdering af dets systemiske betydning for de finansielle markeders stabilitet eller integritet, og fremlæggelsen af de oplysninger, herunder struktur, format, metode og rapporteringsperiode, som kreditvurderingsbureauer skal afgive i forbindelse med vurderingen af, om kreditvurderingsmetoderne opfylder kravene i forordning (EF) nr. 1060/2009, samt indhold og form af de periodiske indberetninger om vurderingsdata med henblik på ESMA's løbende tilsyn. I overensstemmelse med forordning (EU) nr. 1095/2010 bør disse udkast til forskriftsmæssige tekniske standarder godkendes af Kommissionen for at få bindende retsvirkning. Ved udarbejdelsen af udkast til tekniske standarder bør ESMA tage hensyn til de retningslinjer, som Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg allerede har udarbejdet, og ajourføre dem, hvis det er hensigtsmæssigt og nødvendigt, for så vidt angår indholdet af forordning (EF) nr. 1060/2009.
(12)
Inden for de områder, som ikke er omfattet af forskriftsmæssige tekniske standarder, bør ESMA have beføjelse til at udstede og ajourføre ikke-bindende retningslinjer om spørgsmål vedrørende anvendelsen af forordning (EF) nr. 1060/2009.
(13)
For at kunne udføre sine opgaver effektivt, bør ESMA på simpel anmodning eller ved en afgørelse kunne kræve alle nødvendige oplysninger fra kreditvurderingsbureauer, personer, som er involveret i kreditvurderingsaktiviteter, kreditvurderede enheder og tilknyttede tredjeparter, tredjeparter, hvortil kreditvurderingsbureauerne har outsourcet driftsmæssige funktioner, samt personer, der på anden vis har en tæt eller væsentlig forbindelse til eller er forbundet med kreditvurderingsbureauer eller kreditvurderingsaktiviteter. Sidstnævnte persongruppe bør f.eks. omfatte det personale i et kreditvurderingsbureau, som ikke er direkte involveret i vurderingsaktiviteter, men som på grund af deres funktion i kreditvurderingsbureauet kan sidde inde med vigtige oplysninger om en specifik sag. Virksomheder, som har leveret tjenesteydelser til kreditvurderingsbureauer, kan også falde ind under denne kategori. De virksomheder, der bruger kreditvurderinger, bør ikke falde ind under denne kategori. Anmoder ESMA om sådanne oplysninger ved simpel anmodning, er adressaten ikke forpligtet til at forelægge oplysningerne, men gør vedkommende det frivilligt, bør de forelagte oplysninger ikke være ukorrekte eller vildledende. Sådanne oplysninger bør stilles til rådighed hurtigst muligt.
(14)
For at kunne udøve sine tilsynsbeføjelser på en effektiv måde bør ESMA kunne foretage undersøgelser og kontrol på stedet.
(15)
De kompetente myndigheder bør give alle de oplysninger, der kræves i henhold til forordning (EF) nr. 1060/2009, og bistå og samarbejde med ESMA. ESMA og de kompetente myndigheder bør også arbejde tæt sammen med de kompetente sektormyndigheder, der er ansvarlige for tilsynet med de i artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1060/2009 omhandlede virksomheder. ESMA bør kunne delegere særlige tilsynsopgaver til en medlemsstats kompetente myndighed, f.eks. når en tilsynsopgave kræver kendskab til eller erfaring med lokale forhold, som det er lettere at finde på nationalt plan. De typer af opgaver, det bør være muligt at delegere, omfatter særlige undersøgelsesopgaver og kontrol på stedet. Forud for delegationen af opgaver bør ESMA høre den relevante kompetente myndighed om de nærmere betingelser i forbindelse med en sådan delegation af opgaver, herunder omfanget af den opgave, der skal delegeres, tidsplanen for udførelse af opgaven samt overførelsen af nødvendige oplysninger fra og til ESMA. ESMA bør kompensere de kompetente myndigheder for at udføre en delegeret opgave i overensstemmelse med en forordning om afgifter, som Kommissionen vedtager ved hjælp af en delegeret retsakt. ESMA bør ikke kunne delegere kompetencen til at vedtage afgørelser om registrering.
(16)
Det er nødvendigt at sikre, at de kompetente myndigheder kan anmode ESMA om at undersøge, om betingelserne for tilbagetrækning af et kreditvurderingsbureaus registrering er opfyldt, og anmode ESMA om at suspendere anvendelsen af kreditvurderinger, hvis et kreditvurderingsbureau anses for at gøre sig skyldig i grov og vedvarende overtrædelse af forordning (EF) nr. 1060/2009. ESMA bør vurdere sådanne anmodninger og træffe passende foranstaltninger.
(17)
ESMA bør kunne pålægge tvangsbøder for at tvinge kreditvurderingsbureauerne til at bringe en overtrædelse til ophør, til at afgive udtømmende oplysninger, som ESMA har krævet, eller til at underkaste sig en undersøgelse eller en kontrol på stedet.
(18)
ESMA bør også have mulighed for at pålægge kreditvurderingsbureauer bøder, hvis den finder, at de forsætligt eller uagtsomt har overtrådt forordning (EF) nr. 1060/2009. Bøder bør pålægges i forhold til hvor alvorlige overtrædelserne er. Overtrædelserne bør opdeles i forskellige grupper, for hvilke der bør fastsættes forskellige bøder. For at beregne bøden for en specifik overtrædelse bør ESMA bruge en totrinsmetode, der består i at fastsætte et grundbeløb og en justering af dette grundbeløb ved hjælp af forskellige koefficienter. Grundbeløbet bør fastsættes ved at tage hensyn til det pågældende kreditvurderingsbureaus årlige omsætning, og justeringerne bør foretages ved at forhøje eller nedsætte grundbeløbet ved hjælp af de relevante koefficienter i overensstemmelse med denne forordning.
(19)
Ved denne forordning fastsættes koefficienterne ved skærpende og formildende omstændigheder for at give ESMA de nødvendige redskaber til at træffe afgørelse om en bøde, der svarer til alvoren af en overtrædelse begået af et kreditvurderingsbureau under hensyntagen til de omstændigheder, hvorunder overtrædelsen blev begået.
(20)
Før der træffes afgørelse om en bøde eller tvangsbøde, bør ESMA give de personer, som proceduren omfatter, lejlighed til at blive hørt for at respektere deres ret til forsvar.
(21)
Medlemsstaterne bør fortsat have kompetence til at fastsætte og gennemføre bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af finansielle institutioners og andre enheders pligt til kun at anvende kreditvurderinger i reguleringsøjemed, hvis disse vurderinger er udstedt af kreditvurderingsbureauer, som er registreret i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1060/2009.
(22)
Denne forordning bør ikke skabe præcedens for europæiske tilsynsmyndigheders pålæggelse af finansielle eller ikke-finansielle sanktioner over for deltagere på det finansielle marked eller andre selskaber i forbindelse med andre former for aktiviteter.
(23)
ESMA bør afholde sig fra at pålægge bøder eller tvangsbøder, hvis der allerede foreligger en retskraftig dom om en tidligere frifindelse eller domfældelse på baggrund af identiske forhold, eller forhold, som i det væsentlige er ens, som følge af en straffesag i henhold til national ret.
(24)
Afgørelser truffet af ESMA, der pålægger bøder og tvangsbøder, bør kunne tvangsfuldbyrdes og deres tvangsfuldbyrdelse bør ske efter de regler i den borgerlige retspleje, der gælder i den medlemsstat, på hvis område tvangsfuldbyrdelsen finder sted. Den borgerlige retsplejes regler bør ikke omfatte strafferetlige procesregler, men bør kunne omfatte administrative procedureregler.
(25)
Begås overtrædelsen af et kreditvurderingsbureau, bør ESMA have beføjelse til at træffe en række tilsynsforanstaltninger, herunder, men ikke begrænset til, at kræve, at kreditvurderingsbureauet bringer overtrædelsen til ophør, at suspendere brugen af vurderinger i reguleringsøjemed, midlertidigt at forbyde kreditvurderingsbureauet at udstede vurderinger og, som en sidste udvej, at trække registreringen tilbage, såfremt kreditvurderingsbureauet i alvorlig grad eller gentagne gange har overtrådt forordning (EF) nr. 1060/2009. ESMA bør anvende tilsynsforanstaltningerne under hensyntagen til overtrædelsens art og alvor og respektere proportionalitetsprincippet. Før ESMA træffer en afgørelse om tilsynsforanstaltninger, bør den give de personer, som er omfattet af procedurerne, lejlighed til at blive hørt for at respektere deres ret til forsvar.
(26)
Denne forordning respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, der er anerkendt navnlig i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder og af de forfatningsmæssige traditioner i medlemsstaterne. Denne forordning bør derfor fortolkes og anvendes i overensstemmelse med disse rettigheder og principper, herunder dem, der vedrører pressefrihed og ytringsfrihed i medierne samt retten til tolkning og oversættelse for dem, der ikke taler eller forstår processproget, som en del af den almindelige ret til en retfærdig rettergang.
(27)
Af hensyn til retssikkerheden bør der indføres klare overgangsforanstaltninger med henblik på fremsendelse af sagsakter og arbejdsdokumenter fra de kompetente myndigheder til ESMA.
(28)
En registrering af et kreditvurderingsbureau, som er godkendt af en kompetent myndighed, bør bevare sin gyldighed i hele Unionen, efter at tilsynsbeføjelserne er overgået fra de kompetente myndigheder til ESMA.
(29)
Kommissionen bør tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF med henblik på yderligere at præcisere eller ændre de kriterier, der lægges til grund for at vurdere ækvivalensen af tredjelandes regulerings- og tilsynsmæssige rammer for at tage hensyn til udviklingen på de finansielle markeder, vedtage en forordning om afgifter og detaljerede regler om bøder og tvangsbøder samt ændre bilagene til forordning (EF) nr. 1060/2009. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører passende høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau.
(30)
Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udfærdigelsen af delegerede retsakter sørge for, at der tidligt og løbende sendes oplysninger og relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(31)
Europa-Parlamentet og Rådet bør have tre måneder fra meddelelsesdatoen til at gøre indsigelse mod en delegeret retsakt. På Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ bør det være muligt at forlænge denne periode med tre måneder i forbindelse med områder af særlig betydning. Europa-Parlamentet og Rådet bør også kunne underrette de øvrige institutioner om, at de ikke agter at gøre indsigelse. En sådan tidlig godkendelse af delegerede retsakter er særlig hensigtsmæssig, når tidsfrister skal overholdes, eksempelvis når der er tidsplaner i basisretsakten for Kommissionens vedtagelse af delegerede retsakter.
(32)
I erklæringen til artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, der er knyttet som bilag til slutakten fra den regeringskonference, der vedtog Lissabontraktaten, tog konferencen til efterretning, at Kommissionen i overensstemmelse med sin faste praksis også fremover agter at søge bistand fra eksperter udnævnt af medlemsstaterne, når den udarbejder sine udkast til delegerede retsakter på området finansielle tjenesteydelser.
(33)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (6) finder anvendelse på medlemsstaternes behandling af personoplysninger i medfør af forordning (EF) nr. 1060/2009.
(34)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (7) finder fuldt ud anvendelse på Kommissionens behandling af personoplysninger med henblik på forordning (EF) nr. 1060/2009.
(35)
Målene for denne forordning, nemlig at oprette effektive tilsynsrammer for kreditvurderingsbureauer ved at give en fælles tilsynsmyndighed bemyndigelse til at føre tilsyn med kreditvurderingsaktiviteter i Unionen, at give kreditvurderingsbureauer et fælles kontaktpunkt og at sikre konsekvent anvendelse af reglerne for kreditvurderingsbureauer, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, og kan derfor på grund af den tværeuropæiske struktur og virkningen af de kreditvurderingsaktiviteter, der skal føres tilsyn med, bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(36)
Forordning (EF) nr. 1060/2009 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Ændringer
I forordning (EF) nr. 1060/2009 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 3, stk. 1, tilføjes følgende litraer:
»p) »kompetente myndigheder«: de myndigheder, der udpeges af hver medlemsstat i medfør af artikel 22
q) »sektorlovgivning«: de EU-retsakter, der henvises til i artikel 4, stk. 1, første afsnit
r) »kompetente sektormyndigheder«: de nationale kompetente myndigheder, der er udpeget i henhold til den relevante sektorlovgivning med henblik på at føre tilsyn med kreditinstitutter, investeringsselskaber, forsikrings-, livsforsikrings- og genforsikringsselskaber, institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter), arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser og alternative investeringsfonde.«
2)
I artikel 4 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 1, første afsnit, affattes således:
»1. Kreditinstitutter som defineret i direktiv 2006/48/EF, investeringsselskaber som defineret i direktiv 2004/39/EF, forsikringsselskaber, der er omfattet af Rådets første direktiv 73/239/EØF af 24. juli 1973 om samordning af de administrativt eller ved lov fastsatte bestemmelser om adgang til udøvelse af direkte forsikringsvirksomhed bortset fra livsforsikring (8), livsforsikringsselskaber som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/83/EF af 5. november 2002 om livsforsikring (9), genforsikringsselskaber som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/68/EF af 16. november 2005 om genforsikringsvirksomhed (10), investeringsinstitutter som defineret i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EØF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (11), arbejdsmarkedsrelaterede pensionskasser som defineret i direktiv 2003/41/EF og alternative investeringsfonde kan kun anvende kreditvurderinger i reguleringsøjemed, hvis disse vurderinger er udstedt af kreditvurderingsbureauer, som er etableret i Unionen og registreret i henhold til denne forordning.
b)
i stk. 3 foretages følgende ændringer:
i)
litra b), c) og d) affattes således:
»b)
kreditvurderingsbureauet har kontrolleret og er i stand til over for Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed, oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (12) (»ESMA«) løbende at godtgøre, at tredjelandskreditvurderingsbureauets gennemførelse af kreditvurderingsaktiviteter, der fører til udstedelse af den kreditvurdering, der skal valideres, opfylder krav, der er mindst lige så strenge som kravene i artikel 6-12
c)
de muligheder, som ESMA har for at vurdere og kontrollere, at det kreditvurderingsbureau, der er etableret i tredjelandet, overholder kravene i litra b), er ikke begrænsede
d)
kreditvurderingsbureauet stiller på anmodning alle de oplysninger til rådighed for ESMA, der er nødvendige for, at ESMA løbende kan overvåge opfyldelsen af kravene i denne forordning.
ii)
litra h) affattes således:
»h)
der er en hensigtsmæssig samarbejdsaftale mellem ESMA og den relevante tilsynsmyndighed for kreditvurderingsbureauet, som er etableret i et tredjeland. ESMA sikrer, at en sådan samarbejdsaftale mindst angiver:
i)
mekanismen for udveksling af oplysninger mellem ESMA og den relevante tilsynsmyndighed for kreditvurderingsbureauet, som er etableret i et tredjeland, samt
ii)
procedurerne for koordination af tilsynsaktiviteterne, for at ESMA løbende kan overvåge de kreditvurderingsaktiviteter, der fører til udstedelse af den validerede kreditvurdering.«
3)
I artikel 5 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 2 affattes således:
»2. Det i stk. 1 omhandlede kreditvurderingsbureau kan ansøge om godkendelse. Ansøgningen indgives til ESMA i overensstemmelse med de relevante bestemmelser i artikel 15.«
b)
stk. 3, første afsnit, affattes således:
»3. ESMA behandler og træffer afgørelse om ansøgningen om godkendelse efter proceduren i artikel 16. Afgørelsen om godkendelse træffes på grundlag af de kriterier, der er fastlagt i stk. 1, litra a)-d), i nærværende artikel.«
c)
stk. 4 affattes således:
»4. Det i stk. 1 omhandlede kreditvurderingsbureau kan også indgive en ansøgning om undtagelse:
a)
på et individuelt grundlag helt eller delvist for forpligtelsen til at opfylde kravene i bilag I, afsnit A, og artikel 7, stk. 4, hvis kreditvurderingsbureauet kan påvise, at disse krav ikke står i et rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af dets virksomhed og til arten og omfanget af dets udstedelse af kreditvurderinger
b)
fra kravet om fysisk tilstedeværelse i Unionen, hvis et sådant krav ville være for byrdefuldt og ikke stå i rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af dets virksomhed og til arten og omfanget af dets udstedelse af kreditvurderinger.
Kreditvurderingsbureauet indgiver en ansøgning om en undtagelse i henhold til første afsnit, litra a) og b), sammen med ansøgningen om godkendelse. I forbindelse med vurderingen af denne ansøgning tager ESMA hensyn til det i stk. 1 omhandlede kreditvurderingsbureaus størrelse i forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af dets virksomhed og til arten og omfanget af dets udstedelse af kreditvurderinger samt til betydningen af de kreditvurderinger, der udstedes af kreditvurderingsbureauet, for en eller flere medlemsstaters finansielle markeders stabilitet og integritet. På grundlag af disse betragtninger kan ESMA indrømme det i stk. 1 omhandlede kreditvurderingsbureau en sådan undtagelse.«
d)
stk. 5 udgår
e)
stk. 6, tredje afsnit, affattes således:
»For at tage hensyn til udviklingen på de finansielle markeder træffer Kommissionen foranstaltninger ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 38a og med forbehold af betingelserne i artikel 38b og 38c, for at præcisere eller ændre de kriterier, der er angivet i andet afsnit, litra a), b) og c) i nærværende stykke.«
f)
stk. 7 og 8 affattes således:
»7. ESMA etablerer samarbejdsaftaler med de relevante tilsynsmyndigheder i tredjelande, hvis retlige og tilsynsmæssige rammer er blevet anset for at være ækvivalente med denne forordning i henhold til stk. 6. Aftalerne præciserer som et minimum:
a)
mekanismen for udveksling af oplysninger mellem ESMA og de relevante tilsynsmyndigheder i de pågældende tredjelande, og
b)
procedurerne for samordningen af tilsynsaktiviteterne.
8. Artikel 20 og 24 finder tilsvarende anvendelse på godkendte kreditvurderingsbureauer og på kreditvurderinger, der udstedes af disse bureauer.«
4)
I artikel 6, stk. 3, foretages følgende ændringer:
a)
første afsnit, indledningen, affattes således:
»3. På anmodning af et kreditvurderingsbureau kan ESMA undtage et kreditvurderingsbureau fra at opfylde kravene i bilag I, afsnit A, punkt 2, 5 og 6, og artikel 7, stk. 4, hvis kreditvurderingsbureauet kan godtgøre, at disse krav ikke står i rimeligt forhold til arten, omfanget og kompleksiteten af dets virksomhed og arten og omfanget af udstedelsen af kreditvurderinger, og at:«
b)
andet afsnit affattes således:
»Er der tale om en gruppe af kreditvurderingsbureauer, skal ESMA sikre, at mindst ét af kreditvurderingsbureauerne i gruppen ikke er undtaget fra overholdelsen af kravene i bilag I, afsnit A, punkt 2 og 5 og 6, og artikel 7, stk. 4.«
5)
Artikel 9 affattes således:
»Artikel 9
Outsourcing
Væsentlige driftsmæssige funktioner må ikke overlades til tredjemand på en sådan måde, at kvaliteten af kreditvurderingsbureauets interne kontrol og ESMA's mulighed for at føre tilsyn med kreditvurderingsbureauets overholdelse af forpligtelser i henhold til denne forordning, forringes væsentligt.«
6)
Artikel 10, stk. 6, affattes således:
»6. Kreditvurderingsbureauet benytter ikke ESMA's eller nogen anden kompetent myndigheds navn på en sådan måde, at det giver det udseende af eller lader formode, at ESMA eller en kompetent myndighed har valideret eller godkendt kreditvurderingsbureauets kreditvurderinger eller kreditvurderingsaktiviteter.«
7)
Artikel 11, stk. 2 og 3, affattes således:
»2. Et kreditvurderingsbureau stiller oplysninger om dets hidtidige resultater, herunder frekvensen af migration mellem kreditvurderingskategorier og oplysninger om tidligere udstedte kreditvurderinger og ændringer af disse, til rådighed i et centralt register, der oprettes af ESMA. Et kreditvurderingsbureau afgiver oplysninger til dette register i et standardiseret format fastlagt af ESMA. ESMA offentliggør disse oplysninger og udgiver hvert år et sammendrag af oplysninger om den væsentligste konstaterede udvikling.
3. Et kreditvurderingsbureau afgiver årligt, senest den 31. marts, oplysninger om de i bilag I, afsnit E, del II, punkt 2, anførte forhold til ESMA.«.
8)
I artikel 14 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 2 affattes således:
»2. Registreringen gælder for hele Unionens område, når den afgørelse om registrering af et kreditvurderingsbureau, jf. artikel 16, stk. 3, eller artikel 17, stk. 3, som ESMA har vedtaget, har fået virkning.«
b)
stk. 3, andet afsnit, affattes således:
»Et kreditvurderingsbureau underretter uden unødig forsinkelse ESMA om enhver væsentlig ændring af betingelserne for den første registrering, herunder enhver åbning eller lukning af en filial i Unionen.«
c)
stk. 4 og 5 affattes således:
»4. Med forbehold af artikel 16 og 17 meddeler ESMA registrering af et kreditvurderingsbureau, hvis den på grundlag af behandlingen af ansøgningen konkluderer, at kreditvurderingsbureauet opfylder betingelserne for udstedelse af kreditvurderinger som fastsat i denne forordning under hensyn til artikel 4 og 6.
5. ESMA indfører ikke betingelser for registrering, som ikke er fastsat i denne forordning.«
9)
Artikel 15-21 affattes således:
»Artikel 15
Ansøgning om registrering
1. Kreditvurderingsbureauet indgiver en ansøgning om registrering til ESMA. Ansøgningen skal indeholde oplysninger om de i bilag II anførte forhold.
2. Indgives en ansøgning om registrering af en gruppe af kreditvurderingsbureauer, giver gruppens medlemmer et af dens medlemmer bemyndigelse til at indgive en ansøgning til ESMA på gruppens vegne. Det bemyndigede kreditvurderingsbureau leverer alle oplysninger om de i bilag II anførte forhold for hvert medlem af gruppen.
3. Et kreditvurderingsbureau indgiver sin ansøgning på et hvilket som helst af EU-institutionernes officielle sprog. Bestemmelserne i forordning nr. 1 af 15. april 1958 om den ordning, der skal gælde for Det Europæiske Økonomiske Fællesskab på det sproglige område (13) finder tilsvarende anvendelse på enhver anden form for kommunikation mellem ESMA og kreditvurderingsbureauerne og disses personale.
4. Senest 20 arbejdsdage efter modtagelsen af ansøgningen vurderer ESMA, hvorvidt ansøgningen er fuldstændig. Hvis ansøgningen ikke er fuldstændig, fastsætter ESMA en frist, inden for hvilken kreditvurderingsbureauet skal fremlægge supplerende oplysninger.
Når ESMA har vurderet, at ansøgningen er fuldstændig, underretter ESMA kreditvurderingsbureauet herom.
Artikel 16
ESMA's behandling af ansøgningen om registrering af et kreditvurderingsbureau
1. ESMA behandler senest 45 arbejdsdage efter underretningen i henhold til artikel 15, stk. 4, andet afsnit, et kreditvurderingsbureaus ansøgning om registrering på grundlag af kreditvurderingsbureauets opfyldelse af betingelserne i denne forordning.
2. ESMA kan forlænge behandlingen med 15 arbejdsdage, navnlig hvis kreditvurderingsbureauet:
a)
overvejer at validere kreditvurderinger, som omhandlet i artikel 4, stk. 3
b)
overvejer at benytte outsourcing, eller
c)
anmoder om en undtagelse fra overholdelsen, jf. artikel 6, stk. 3.
3. Senest 45 arbejdsdage efter den i artikel 15, stk. 4, andet afsnit, omhandlede underretning eller, hvis artikel 16, stk. 2, finder anvendelse, senest 60 arbejdsdage derefter vedtager ESMA en fuldt begrundet afgørelse om meddelelse eller nægtelse af registrering.
4. Den afgørelse, som ESMA vedtager i henhold til stk. 3, får virkning på den femte arbejdsdag efter vedtagelsen.
Artikel 17
ESMA's behandling af ansøgninger om registrering fra en gruppe af kreditvurderingsbureauer
1. ESMA behandler senest 55 arbejdsdage efter underretningen i henhold til artikel 15, stk. 4, andet afsnit, ansøgninger om registrering af en gruppe af kreditvurderingsbureauer på grundlag af kreditvurderingsbureauernes opfyldelse af betingelserne i denne forordning.
2. ESMA kan forlænge behandlingen med 15 arbejdsdage, navnlig hvis et af kreditvurderingsbureauerne i gruppen:
a)
overvejer at validere kreditvurderinger, som omhandlet i artikel 4, stk. 3
b)
overvejer at benytte outsourcing, eller
c)
anmoder om en undtagelse fra overholdelsen, jf. artikel 6, stk. 3.
3. Senest 55 arbejdsdage efter den i artikel 15, stk. 4, andet afsnit, omhandlede underretning eller senest 70 arbejdsdage derefter, hvis stk. 2, i denne artikel finder anvendelse, vedtager ESMA fuldt begrundede individuelle afgørelser om meddelelse eller nægtelse af registrering for hvert kreditvurderingsbureau i gruppen.
4. Afgørelser, som ESMA vedtager i henhold til stk. 3, får virkning på den femte arbejdsdag efter deres vedtagelse.
Artikel 18
Underretning om en afgørelse om meddelelse, nægtelse eller tilbagetrækning af registrering og offentliggørelse af listen over registrerede kreditvurderingsbureauer
1. ESMA underretter senest fem arbejdsdage efter vedtagelsen af en afgørelse i henhold til artikel 16, 17 eller 20 det pågældende kreditvurderingsbureau herom. Når ESMA nægter at meddele registrering til et kreditvurderingsbureau eller trækker et kreditvurderingsbureaus registrering tilbage, giver den en fuldstændig begrundelse herfor i afgørelsen.
2. ESMA underretter Kommissionen, Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Banktilsynsmyndighed) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1093/2010 (14) EBA, Den Europæiske Tilsynsmyndighed (Den Europæiske Tilsynsmyndighed for Forsikrings- og Arbejdsmarkedspensionsordninger) oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1094/2010 (15) EIOPA de kompetente myndigheder og de kompetente sektormyndigheder om enhver afgørelse i henhold til artikel 16, 17 eller 20.
3. ESMA offentliggør på sit websted en liste over alle kreditvurderingsbureauer, der er registreret i henhold til denne forordning. Denne liste ajourføres senest fem arbejdsdage efter vedtagelsen af en afgørelse i henhold til artikel 16, 17 eller 20. Kommissionen offentliggør den ajourførte liste i Den Europæiske Unions Tidende senest 30 dage efter ajourføringen.
Artikel 19
Registrerings- og tilsynsafgifter
1. ESMA opkræver kreditvurderingsbureauerne afgifter i overensstemmelse med denne forordning og den i stk. 2 omhandlede forordning om afgifter. Disse afgifter skal fuldt ud dække ESMA's nødvendige udgifter til registrering og tilsyn med kreditvurderingsbureauer samt tilbagebetaling af de omkostninger, som de kompetente myndigheder eventuelt afholder under udførelse af arbejde i medfør af nærværende forordning, navnlig som følge af en delegation af opgaver, jf. artikel 30.
2. Kommissionen vedtager en forordning om afgifter. I forordningen fastsættes navnlig typen af afgifter og i hvilke tilfælde, der skal betales afgifter, afgifternes størrelse, hvorledes de skal betales samt hvorledes ESMA skal tilbagebetale de omkostninger, som de kompetente myndigheder afholder i medfør af nærværende forordning, navnlig som følge af en delegation af opgaver, jf. artikel 30.
Størrelsen af den afgift, der opkræves hos et kreditvurderingsbureau, skal dække alle administrative omkostninger og stå i et rimeligt forhold til det berørte kreditvurderingsbureaus omsætning.
Den i første afsnit omhandlede forordning om afgifter vedtages af Kommissionen ved hjælp af en delegeret retsakt i overensstemmelse med artikel 38a, og med forbehold af betingelserne i artikel 38b og 38c.
Artikel 20
Tilbagetrækning af registrering
1. Med forbehold af artikel 24 trækker ESMA registreringen af et kreditvurderingsbureau tilbage, når kreditvurderingsbureauet:
a)
udtrykkeligt giver afkald på registreringen eller ikke har udstedt nogen kreditvurderinger i de seks forudgående måneder
b)
har opnået registrering på grundlag af urigtige erklæringer eller på anden uretmæssig vis, eller
c)
ikke længere opfylder de betingelser, der lå til grund for dets registrering.
2. Den kompetente myndighed i en medlemsstat, hvor kreditvurderinger, som er udstedt af det pågældende kreditvurderingsbureau, anvendes, og som finder, at en af betingelserne i stk. 1 er opfyldt, kan anmode ESMA om at undersøge, om betingelserne for tilbagetrækningen af registreringen af det pågældende kreditvurderingsbureau er opfyldt. Hvis ESMA beslutter ikke at trække registreringen af det pågældende kreditvurderingsbureau tilbage, skal ESMA give en fuldstændig begrundelse herfor.
3. Afgørelsen om tilbagetrækning af registreringen får øjeblikkelig virkning i hele Unionen med forbehold af de overgangsperioder for anvendelse af kreditvurderinger, der er fastsat i artikel 24, stk. 4.
KAPITEL II
ESMA'S TILSYN
Artikel 21
ESMA
1. ESMA sikrer, at denne forordning finder anvendelse, jf. dog artikel 25a.
2. I overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 1095/2010 udsteder og ajourfører ESMA retningslinjer om samarbejdet mellem ESMA, de kompetente myndigheder og de kompetente sektormyndigheder med henblik på denne forordning og på den relevante sektorlovgivning, herunder procedurerne og de nærmere betingelser vedrørende delegationen af opgaver.
3. I overensstemmelse med artikel 16 i forordning (EU) nr. 1095/2010 udsteder og ajourfører ESMA i samarbejde med EBA og EIOPA retningslinjer om anvendelsen af valideringsordningen i henhold til artikel 4, stk. 3, i nærværende forordning senest den 7. juni 2011.
4. Senest 2 januar 2012 EUT: indsæt venligst datoen syv måneder efter denne forordnings ikrafttræden. forelægger ESMA udkast til forskriftsmæssige tekniske standarder, som skal godkendes af Kommissionen i overensstemmelse med artikel 10 i forordning (EU) nr. 1095/2010, om:
a)
de oplysninger, som et kreditvurderingsbureau skal indgive i sin ansøgning om registrering, jf. bilag II
b)
de oplysninger, som kreditvurderingsbureauet skal indgive i forbindelse med ansøgningen om godkendelse og vurderingen af dets systemiske betydning for de finansielle markeders stabilitet eller integritet, jf. artikel 5
c)
fremlæggelsen af de oplysninger, herunder struktur, format, metode og rapporteringsperiode, som kreditvurderingsbureauer skal afgive i henhold til artikel 11, stk. 2, og bilag I, afsnit E, del II, punkt 1
d)
vurderingen af, om kreditvurderingsmetoder opfylder kravene i artikel 8, stk. 3
e)
indholdet af og formatet for de periodiske beretninger om vurderingsdata som kreditvurderingsbureauerne anmodes om med henblik på ESMA's løbende tilsyn.
5. ESMA offentliggør hvert år og første gang senest den 1. januar 2012 en rapport om anvendelsen af denne forordning. Denne rapport skal navnlig indeholde en vurdering af, hvordan de kreditvurderingsbureauer, der er registreret i medfør af denne forordning, gennemfører bilag I.
6. ESMA forelægger hvert år Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen en rapport om de tilsynsforanstaltninger, der er truffet, og de sanktioner, der er pålagt af ESMA i medfør af denne forordning, herunder bøder og tvangsbøder.
7. ESMA samarbejder med EBA og EIOPA i forbindelse med udførelsen af sine opgaver og hører EBA og EIOPA, inden den udsteder og ajourfører retningslinjer og forelægger udkast til forskriftsmæssige tekniske standarder, jf. stk. 2, 3 og 4.
10)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 22a
Undersøgelse af overholdelse af forpligtelsen til nærmere efterprøvning (»backtesting«)
1. ESMA undersøger i forbindelse med sit løbende tilsyn med kreditvurderingsbureauer, der er registreret i henhold til denne forordning, regelmæssigt overholdelsen af artikel 8, stk. 3.
2. Med forbehold af artikel 23 skal ESMA også i forbindelse med den i stk. 1 nævnte undersøgelse:
a)
kontrollere kreditvurderingsbureauernes udførelse af nærmere efterprøvning
b)
undersøge resultaterne af den nærmere efterprøvning, samt
c)
kontrollere, at kreditvurderingsbureauerne har indført processer for at tage hensyn til resultaterne af den nærmere efterprøvning i deres vurderingsmetoder.«
11)
Artikel 23-27 affattes således:
»Artikel 23
Ikke-indblanding vedrørende vurderingernes indhold eller metoder
ESMA, Kommissionen eller en offentlig myndighed i en medlemsstat må ikke under udførelsen af deres opgaver i henhold til denne forordning blande sig i kreditvurderingernes indhold eller vurderingsmetoder.
Artikel 23a
Udøvelsen af de i artikel 23b, 23c og 23d omhandlede beføjelser
De beføjelser, som i medfør af artikel 23b, 23c og 23d er tillagt ESMA eller enhver embedsmand fra eller anden person bemyndiget af ESMA, må ikke anvendes til at kræve offentliggørelse af oplysninger eller dokumenter, som er underlagt krav om fortrolighed.
Artikel 23b
Anmodninger om oplysninger
1. ESMA kan på simpel anmodning eller ved afgørelse kræve, at kreditvurderingsbureauer, personer, som er involveret i kreditvurderingsaktiviteter, kreditvurderede enheder og tilknyttede tredjeparter, tredjeparter, hvortil kreditvurderingsbureauerne har outsourcet driftsmæssige funktioner eller aktiviteter, og personer, der på anden vis har en tæt og væsentlig forbindelse til eller er forbundet med kreditvurderingsbureauer eller kreditvurderingsaktiviteter, forelægger alle de oplysninger, som ESMA har brug for til at varetage sine opgaver i henhold til denne forordning.
2. Når ESMA sender en simpel anmodning om oplysninger i henhold til stk. 1, skal ESMA:
a)
henvise til denne artikel som retsgrundlag for anmodningen
b)
angive formålet med anmodningen
c)
præcisere, hvilke oplysninger der ønskes
d)
fastsætte en frist for forelæggelsen af oplysningerne
e)
oplyse den person, som anmodes om oplysninger om, at der ikke er pligt til at forelægge oplysningerne, men at eventuelle svar på anmodningen om oplysninger ikke må være ukorrekte eller vildledende
f)
angive den bøde, der er foreskrevet i artikel 36a sammenholdt med bilag III, afsnit II, punkt 7, hvis svarene på de spørgsmål, som stilles, er ukorrekte eller vildledende.
3. Når ESMA ved afgørelse kræver, at der forelægges oplysninger i henhold til stk. 1, skal ESMA
a)
henvise til denne artikel som retsgrundlag for anmodningen
b)
angive formålet med anmodningen
c)
præcisere, hvilke oplysninger der kræves
d)
fastsætte en frist for forelæggelsen af oplysningerne
e)
angive de tvangsbøder, der er foreskrevet i artikel 36b, og som finder anvendelse, hvis de ønskede oplysninger er ufuldstændige
f)
angive den bøde, der er foreskrevet i artikel 36a sammenholdt med bilag III, afsnit II, punkt 7, hvis svarene på de spørgsmål, som stilles, er ukorrekte eller vildledende. samt
g)
angive retten til at indbringe afgørelsen for klagenævnet, og retten til at få afgørelsen prøvet ved Den Europæiske Unions Domstol i overensstemmelse med artikel 60 og 61 i forordning (EU) nr. 1095/2010.
4. De i stk. 1 omhandlede personer eller deres repræsentanter, eller, for så vidt angår juridiske personer og foreninger uden status som juridisk person, de personer, der ifølge lov eller vedtægt har beføjelse til at repræsentere dem, giver de ønskede oplysninger. Behørigt befuldmægtigede advokater kan give de ønskede oplysninger på klienternes vegne. Klienterne bærer det fulde ansvar for, at oplysningerne er fuldstændige, korrekte og ikke-vildledende.
5. ESMA sender hurtigst muligt et eksemplar af den simple anmodning eller af sin afgørelse til den kompetente myndighed i den medlemsstat, på hvis område de i stk. 1 omhandlede personer, som er berørt af anmodningen om oplysninger, er bosat eller etableret.
Artikel 23c
Generelle undersøgelser
1. ESMA kan med henblik på varetagelse af sine opgaver i henhold til denne forordning foretage alle nødvendige undersøgelser af personer som omhandlet i artikel 23b, stk. 1. Med henblik herpå har embedsmænd fra ESMA eller andre personer bemyndiget af ESMA, beføjelse til at:
a)
undersøge registre, data, procedurer og eventuelt andet materiale, som har betydning for udførelsen af ESMA's opgaver, uanset det medium, hvorpå de er lagret
b)
tage eller erhverve bekræftede genparter eller udskrifter af sådanne registre, data, procedurer og andet materiale
c)
indkalde og anmode enhver person som omhandlet i artikel 23b, stk. 1, eller deres repræsentanter eller medlemmer af deres personale, om mundtlige eller skriftlige forklaringer på forhold eller dokumenter, der vedrører kontrolundersøgelsens genstand og formål og at optage svarene
d)
udspørge enhver anden fysisk eller juridisk person, der samtykker heri, med det formål at indsamle oplysninger om undersøgelsens genstand
e)
anmode om oplysninger om telefonsamtaler og datatrafik.
2. Embedsmænd fra ESMA og andre personer bemyndiget af ESMA til at udføre de i stk. 1 nævnte undersøgelser udøver deres beføjelser efter fremlæggelse af en skriftlig tilladelse, som angiver undersøgelsens genstand og formål. Tilladelsen oplyser også om de tvangsbøder, der er foreskrevet i artikel 36b, som finder anvendelse, hvis de ønskede registre, data, procedurer og eventuelt andet materiale eller svarene på de spørgsmål, som stilles til de personer, der er omhandlet i artikel 23b, stk. 1, ikke udleveres eller er ufuldstændige, og de bøder, der er omhandlet i artikel 36a sammenholdt med bilag III, afsnit II, punkt 8, som finder anvendelse, hvis svarene på de spørgsmål, som stilles til de personer, der er omhandlet i artikel 23b, stk. 1, er ukorrekte eller vildledende.
3. De personer, der er omhandlet i artikel 23b, stk. 1, skal underkaste sig undersøgelser, som iværksættes på baggrund af en afgørelse truffet af ESMA. Afgørelsen skal angive undersøgelsens genstand og formål, de tvangsbøder, der er foreskrevet i artikel 36b, de retsmidler, der er tilgængelige i henhold til forordning (EU) nr. 1095/2010, og retten til at få afgørelsen prøvet ved Den Europæiske Unions Domstol.
4. ESMA underretter i god tid før undersøgelsen den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor undersøgelsen skal finde sted, om undersøgelsen og de bemyndigede personers identitet. Embedsmænd fra den pågældende kompetente myndighed bistår på ESMA's anmodning de bemyndigede personer med at udføre deres opgaver. Embedsmænd fra den pågældende kompetente myndighed kan også på anmodning deltage i undersøgelser.
5. Kræves der i overensstemmelse med national lovgivning en dommerkendelse fra en domstol for at få oplysninger om telefonsamtaler og datatrafik i henhold til stk. 1, litra e), anmodes der om en sådan kendelse. Der kan også anmodes om en sådan kendelse som en sikkerhedsforanstaltning.
6. Anmodes der om en kendelse som omhandlet i stk. 5, kontrollerer den nationale domstol ægtheden af ESMA's afgørelse og sikrer, at de påtænkte tvangsindgreb hverken er vilkårlige eller urimelige i forhold til undersøgelsernes genstand. Når den nationale domstol kontrollerer tvangsindgrebenes proportionalitet, kan den anmode ESMA om nærmere forklaringer især relateret til grunden til ESMA's mistanke om overtrædelse af denne forordning samt alvoren af den mistænkte overtrædelse og inddragelsen af den person, der er genstand for tvangsindgrebene. Den nationale domstol skal dog ikke prøve, om undersøgelsen er nødvendig som sådan, eller kræve at få forelagt oplysninger i ESMA's sagsakter. Lovligheden af ESMA's afgørelse kan kun gøres til genstand for prøvelse ved Den Europæiske Unions Domstol efter proceduren i forordning (EU) nr. 1095/2010.
Artikel 23d
Kontrol på stedet
1. ESMA kan med henblik på varetagelse af sine opgaver i henhold til denne forordning foretage alle nødvendige kontroller på stedet af forretningslokaler tilhørende de juridiske personer, der er omhandlet i artikel 23b, stk. 1. ESMA kan, i det omfang det er nødvendigt for at udføre kontrollerne korrekt og effektivt, foretage uvarslede kontroller på stedet.
2. Embedsmænd fra ESMA, og andre personer bemyndiget af ESMA til at foretage kontrol på stedet, kan betræde forretningslokaler og fast ejendom, som tilhører de juridiske personer, der er genstand for en afgørelse om undersøgelse vedtaget af ESMA, og har alle de beføjelser, der er beskrevet i artikel 23c, stk. 1. De har også beføjelse til at forsegle alle forretningslokaler samt bøger eller forretningspapirer i det for kontrollen nødvendige tidsrum og omfang.
3. Embedsmænd fra ESMA, og andre personer bemyndiget af ESMA til at foretage kontrol på stedet, udøver deres beføjelser efter fremlæggelse af en skriftlig tilladelse, som angiver kontrollens genstand og formål samt de tvangsbøder, der er foreskrevet i artikel 36b, og som finder anvendelse, hvis de berørte personer ikke underkaster sig undersøgelsen. ESMA underretter i god tid den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor kontrollen skal gennemføres.
4. De personer, der er omhandlet i artikel 23b, stk. 1, skal underkaste sig den kontrol på stedet, som ESMA har påbudt ved afgørelse. Afgørelsen angiver kontrollens genstand og formål, angiver tidspunktet for dens påbegyndelse, oplyser om de tvangsbøder, der er foreskrevet i artikel 36b, de retsmidler, der er tilgængelige i henhold til forordning (EU) nr. 1095/2010, samt retten til at få prøvet afgørelsen ved Den Europæiske Unions Domstol. ESMA træffer disse afgørelser efter høring af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor kontrollen skal gennemføres.
5. Embedsmænd fra og de personer, der er bemyndiget eller udpeget af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor kontrollen skal gennemføres, skal efter anmodning fra ESMA aktivt bistå embedsmændene fra og andre personer, der er bemyndiget af ESMA. De har i den forbindelse de beføjelser, der er fastsat i stk. 2. Embedsmænd fra den pågældende medlemsstats kompetente myndighed kan også på anmodning deltage i kontroller på stedet.
6. ESMA kan også kræve, at de kompetente myndigheder i medlemsstaterne udfører særlige undersøgelsesopgaver og kontroller på stedet, som foreskrevet i denne artikel og i artikel 23c, stk. 1, på ESMA's vegne. De kompetente myndigheder har i den forbindelse de samme beføjelser som ESMA, jf. nærværende artikel og artikel 23c, stk. 1.
7. Fastslår embedsmænd fra og andre ledsagende personer, der er bemyndiget af ESMA, at en person modsætter sig en undersøgelse, der er påbudt i henhold til denne artikel, yder den kompetente myndighed i den pågældende medlemsstat dem den bistand, der er nødvendig for, at de kan gennemføre deres kontrol på stedet, og anmoder eventuelt om politiets eller en tilsvarende retshåndhævende myndigheds bistand.
8. Kræver den i stk. 1 omhandlede kontrol på stedet eller den i stk. 7 omhandlede bistand i overensstemmelse med national lovgivning en dommerkendelse, skal der anmodes derom. Der kan også anmodes om en sådan kendelse som en sikkerhedsforanstaltning.
9. Anmodes der om en dommerkendelse som omhandlet i stk. 8, kontrollerer den nationale domstol ægtheden af ESMA's afgørelse og sikrer, at de påtænkte tvangsindgreb hverken er vilkårlige eller urimelige i forhold til undersøgelsens formål. Når den nationale domstol kontrollerer tvangsindgrebenes proportionalitet, kan den anmode ESMA om nærmere forklaringer, navnlig vedrørende grundene til ESMA's mistanke om, at en overtrædelse af denne forordning har fundet sted samt alvoren af den mistænkte overtrædelse og inddragelsen af den person, der er genstand for tvangsindgrebene. Den nationale domstol skal dog ikke prøve, om kontrollen er nødvendig som sådan, eller kræve at få forelagt oplysninger i ESMA's sagsakter. Lovligheden af ESMA's afgørelse kan kun indklages for Den Europæiske Unions Domstol efter den i forordning (EU) nr. 1095/2010 fastlagte procedure.
Artikel 23e
Procedureregler for tilsynsforanstaltninger og bøder
1. Fastslår ESMA i forbindelse med varetagelsen af sine opgaver i henhold til denne forordning, at der er nærliggende grund til at antage, at der muligvis gør sig forhold gældende, der udgør en eller flere af de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, udpeger ESMA en uafhængig efterforskningsembedsmand internt i ESMA til at undersøge sagen. Efterforskningsembedsmanden må ikke deltage eller have deltaget i det direkte eller indirekte tilsyn med eller registrering af det pågældende kreditvurderingsbureau og skal udføre sine opgaver uafhængigt af ESMA's tilsynsråd.
2. Efterforskningsembedsmanden undersøger de påståede overtrædelser under hensyntagen til bemærkninger fra de personer, der er genstand for undersøgelserne, og indsender et fuldstændigt dossier med sine resultater til ESMA's tilsynsråd.
Efterforskningsembedsmanden kan med henblik på udførelsen af sine arbejdsopgaver udøve beføjelsen til at kræve oplysninger i henhold til artikel 23b og til at foretage undersøgelser og kontroller på stedet i henhold til artikel 23c og 23d. I forbindelse med udøvelsen af disse beføjelser skal efterforskningsembedsmanden overholde artikel 23a.
Under udførelsen af sine opgaver har efterforskningsembedsmanden adgang til alle de dokumenter og oplysninger, som ESMA har indsamlet i forbindelse med sine tilsynsaktiviteter.
3. Efterforskningsembedsmanden skal efter afslutning af sin undersøgelse og før indsendelse af dossieret med resultaterne til ESMA's tilsynsråd give de personer, der er genstand for undersøgelserne, lejlighed til at blive hørt om de forhold, der undersøges. Efterforskningsembedsmanden baserer kun sine resultater på forhold, som de personer, der er genstand for undersøgelserne, har haft lejlighed til at udtale sig om.
Retten til forsvar for de berørte personer skal sikres fuldt ud i forbindelse med undersøgelser i henhold til denne artikel.
4. Ved indsendelse af dossieret med resultaterne til ESMA's tilsynsråd underretter efterforskningsembedsmanden de personer, der er genstand for undersøgelserne, herom. De personer, der er genstand for undersøgelserne, har ret til aktindsigt med forbehold af andre personers berettigede interesse i at beskytte deres forretningshemmeligheder. Retten til aktindsigt omfatter ikke fortrolige oplysninger, der vedrører tredjeparter.
5. På baggrund af dossieret med efterforskningsembedsmandens resultater og, når de berørte personer anmoder herom, efter at have hørt de personer, der er genstand for undersøgelserne i overensstemmelse med artikel 25 og 36c, beslutter ESMA's tilsynsråd, om de personer, der har været genstand for undersøgelserne, har gjort sig skyldige i en eller flere af de overtrædelser, der er anført i bilag III, og træffer i så fald en tilsynsforanstaltning i henhold til artikel 24 og pålægger en bøde i henhold til artikel 36a.
6. Efterforskningsembedsmanden deltager ikke i drøftelser i ESMA's tilsynsråd og griber ikke på anden måde ind i tilsynsrådets beslutningsproces.
7. Kommissionen vedtager yderligere procedureregler for udøvelsen af beføjelsen til at pålægge bøder eller tvangsbøder, herunder bestemmelser om retten til forsvar, midlertidige bestemmelser og opkrævning af bøder eller tvangsbøder, og vedtager nærmere regler for forældelsesfrister for pålæggelse og håndhævelse af sanktioner.
De i første afsnit omhandlede regler vedtages ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 38a og med forbehold af betingelserne i artikel 38b og 38c.
8. ESMA henviser sager til strafferetlig forfølgelse til de relevante nationale myndigheder, hvis ESMA i forbindelse med varetagelsen af sine opgaver i henhold til denne forordning fastslår, at der er nærliggende grund til at antage, at der muligvis gør sig forhold gældende, der kan betragtes som en overtrædelse af straffelovgivningen. Endvidere afholder ESMA sig fra at pålægge bøder eller tvangsbøder, hvis der allerede foreligger en retskraftig dom om en tidligere frifindelse eller domfældelse på baggrund af identiske forhold eller forhold, som i det væsentlige er ens, som følge af en straffesag i henhold til national ret.
Artikel 24
Tilsynsforanstaltninger truffet af ESMA
1. Fastslår ESMA's tilsynsråd i henhold til artikel 23e, stk. 5, at et kreditvurderingsbureau har gjort sig skyldig i en af de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, træffer det en eller flere af følgende afgørelser om at:
a)
trække kreditvurderingsbureauets registrering tilbage
b)
udstede et midlertidigt forbud mod, at kreditvurderingsbureauet udsteder kreditvurderinger med virkning i hele Unionen, indtil overtrædelsen er bragt til ophør
c)
suspendere anvendelsen i reguleringsøjemed af kreditvurderinger udstedt af kreditvurderingsbureauet med virkning i hele Unionen, indtil overtrædelsen er bragt til ophør
d)
kræve, at kreditvurderingsbureauet bringer overtrædelsen til ophør
e)
offentliggøre meddelelser.
2. ESMA's tilsynsråd tager i forbindelse med de i stk. 1 omhandlede afgørelser hensyn til overtrædelsens art og alvor ud fra følgende kriterier:
a)
overtrædelsens varighed og hyppighed
b)
om overtrædelsen har afsløret alvorlige eller systemiske svagheder ved virksomhedens procedurer, dets forvaltningssystemer eller de interne kontroller
c)
om økonomisk kriminalitet blev fremmet eller foranlediget af eller på anden måde kan tilskrives overtrædelsen
d)
om overtrædelsen er begået forsætligt eller uagtsomt.
3. Inden ESMA's tilsynsråd træffer de i stk. 1, litra a), b) og c), omhandlede afgørelser, underretter det EBA og EIOPA herom.
4. Kreditvurderingerne kan fortsat anvendes i reguleringsøjemed efter vedtagelsen af de i stk. 1, litra a) og c), omhandlede afgørelser i en periode på højst:
a)
ti arbejdsdage fra den dato, hvor ESMA's afgørelse i henhold til stk. 5 offentliggøres, hvis der findes kreditvurderinger af samme finansielle instrument eller enhed, som er udstedt af andre kreditvurderingsbureauer, der er registreret i henhold til denne forordning, eller
b)
tre måneder fra den dato, hvor af ESMA's afgørelse i henhold til stk. 5 offentliggøres, hvis der ikke findes kreditvurderinger af samme finansielle instrument eller enhed, som er udstedt af andre kreditvurderingsbureauer, der er registreret i henhold til denne forordning.
ESMA's tilsynsråd kan forlænge perioden i litra b), herunder på anmodning af EBA eller EIOPA, med tre måneder under ekstraordinære omstændigheder, der kan medføre en forstyrrelse af markedet eller indvirke på den finansielle stabilitet.
5. ESMA's tilsynsråd underretter uden unødig forsinkelse det berørte kreditvurderingsbureau om enhver afgørelse truffet i henhold til stk. 1 og meddeler de kompetente myndigheder og kompetente sektormyndigheder, Kommissionen, EBA og EIOPA sådanne afgørelser. Det offentliggør sådanne afgørelser på sit websted senest ti arbejdsdage fra den dato, hvor afgørelsen blev truffet.
Når ESMA's tilsynsråd offentliggør den i første afsnit omhandlede afgørelse, offentliggør det også det pågældende kreditvurderingsbureaus ret til at påklage afgørelsen, i givet fald at en sådan klage er indgivet med angivelse af, at en sådan klage ikke har opsættende virkning, samt at klagenævnet kan suspendere anvendelsen af den påklagede afgørelse i henhold til artikel 60, stk. 3, i forordning (EU) nr. 1095/2010.
Artikel 25
Høring af de berørte personer
1. Før ESMA's tilsynsråd træffer afgørelse i henhold til artikel 24, stk. 1, giver det de personer, som proceduren omfatter, lejlighed til at blive hørt om ESMA's resultater. ESMA's tilsynsråd lægger kun de resultater til grund for sine afgørelser, som de personer, som proceduren omfatter, har haft lejlighed til at udtale sig om.
Første afsnit finder ikke anvendelse, hvis der er behov for en hasteforanstaltning for at imødegå en overhængende fare for, at det finansielle system lider væsentlig skade. I så fald kan ESMA's tilsynsråd træffe midlertidige afgørelser og giver de berørte personer lejlighed til at blive hørt, snarest muligt efter at det har truffet sin afgørelse.
2. Retten til forsvar for de personer, som proceduren omfatter, skal sikres fuldt ud i procedureforløbet. De har ret til indsigt i ESMA's sagsakter med forbehold af andre personers berettigede interesse i at beskytte deres forretningshemmeligheder. Retten til aktindsigt omfatter ikke fortrolige oplysninger.
Artikel 25a
Kompetente sektormyndigheder med ansvar for at føre tilsyn med og håndhæve artikel 4, stk. 1 (brug af kreditvurderinger)
De kompetente sektormyndigheder er ansvarlige for at føre tilsyn med og håndhæve artikel 4, stk. 1, i overensstemmelse med den relevante sektorlovgivning.
KAPITEL III
SAMARBEJDE MELLEM ESMA, KOMPETENTE MYNDIGHEDER OG KOMPETENTE SEKTORMYNDIGHEDER
Artikel 26
Pligt til at samarbejde
ESMA, EBA, EIOPA, de kompetente myndigheder og de kompetente sektormyndigheder samarbejder i det omfang, det er nødvendigt med henblik på denne forordning og den relevante sektorlovgivning.
Artikel 27
Udveksling af oplysninger
1. ESMA, de kompetente myndigheder og de kompetente sektormyndigheder giver uden unødig forsinkelse hinanden de oplysninger, der er nødvendige for, at de kan udføre deres opgaver i henhold til denne forordning og den relevante sektorlovgivning.
2. ESMA kan til centralbanker, Det Europæiske System af Centralbanker og Den Europæiske Centralbank i deres egenskab af pengepolitiske myndigheder, Det Europæiske Råd for Systemiske Risici og eventuelt andre offentlige myndigheder, der er ansvarlige for tilsynet med betalings- og afviklingssystemer, videregive de fortrolige oplysninger, der er nødvendige for, at de kan udføre deres opgaver. På tilsvarende vis må sådanne myndigheder eller organer ikke forhindres i at videregive oplysninger til ESMA, som ESMA har brug for til at varetage sine opgaver i henhold til denne forordning.«
12)
Artikel 28 og 29 udgår.
13)
Artikel 30, 31 og 32 affattes således:
»Artikel 30
Delegation af opgaver fra ESMA til kompetente myndigheder
1. ESMA kan, hvis det er nødvendigt for at kunne udføre en tilsynsopgave korrekt, delegere særlige tilsynsopgaver til den kompetente myndighed i en medlemsstat i overensstemmelse med de af ESMA udarbejdede retningslinjer, jf. artikel 21, stk. 2. Disse særlige tilsynsopgaver kan navnlig omfatte beføjelse til at anmode om oplysninger, jf. artikel 23b, og foretage undersøgelser og kontroller på stedet, jf. artikel 23d, stk. 6.
2. ESMA hører den relevante kompetente myndighed inden delegationen af en opgave. Høringerne skal vedrøre:
a)
omfanget af den opgave, der skal delegeres
b)
tidsplanen for udførelsen af den opgave, der skal delegeres, og
c)
videregivelse af de nødvendige oplysninger fra og til ESMA.
3. I overensstemmelse med forordningen om afgifter, som skal vedtages af Kommissionen i henhold til artikel 19, stk. 2, tilbagebetaler ESMA de omkostninger, som en kompetent myndighed pådrager sig som følge af udførelsen af delegerede opgaver.
4. ESMA tager den i stk. 1 omhandlede delegation op til fornyet overvejelse med passende mellemrum. Delegationen af opgaver kan tilbagekaldes på et hvilket som helst tidspunkt.
Delegationen af opgaver berører ikke ESMA's ansvar og begrænser ikke ESMA's mulighed for at varetage og overvåge delegerede aktiviteter. Tilsynsopgaver i medfør af denne forordning, herunder registreringsafgørelser, endelige vurderinger og opfølgende afgørelser vedrørende overtrædelser delegeres ikke.
Artikel 31
Anmodninger om underretning og suspension fra kompetente myndigheder
1. Finder en kompetent myndighed i en medlemsstat, at handlinger, som er i strid med denne forordning, finder eller har fundet sted på den pågældende medlemsstats eller en anden medlemsstats område, underretter den så præcist som muligt ESMA herom. Finder den kompetente myndighed det hensigtsmæssigt af undersøgelsesmæssige hensyn, kan den også foreslå ESMA, at den undersøger behovet for at anvende de i artikel 23b og 23c omhandlede beføjelser over for et kreditvurderingsbureau, der er indblandet i sådanne handlinger.
ESMA træffer passende foranstaltninger. ESMA oplyser den underrettende kompetente myndighed om resultatet og så vidt muligt om vigtige forhold i sagens forløb.
2. Er den underrettende kompetente myndighed i en medlemsstat af den opfattelse, at et registreret kreditvurderingsbureau, hvis kreditvurderinger anvendes inden for den pågældende medlemsstats område, ikke opfylder de forpligtelser, som følger af denne forordning, og at overtrædelserne er tilstrækkeligt alvorlige og vedvarende til at have en væsentlig betydning for beskyttelsen af investorer eller det finansielle systems stabilitet i den pågældende medlemsstat, kan den underrettende kompetente myndighed anmode om, at ESMA suspenderer brugen af det berørte kreditvurderingsbureaus kreditvurderinger i reguleringsøjemed for de finansielle institutioner og andre enheder, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1, jf. dog den i stk. 1 omhandlede underretningspligt. Den underrettende kompetente myndighed begrunder anmodningen fuldt ud over for ESMA.
Anser ESMA ikke anmodningen for begrundet, oplyser ESMA skriftligt den underrettende kompetente myndighed herom og angiver årsagerne hertil. Anser ESMA anmodningen for begrundet, træffer ESMA passende foranstaltninger med henblik på at løse problemet.
Artikel 32
Tavshedspligt
1. Tavshedspligten gælder for ESMA, for de kompetente myndigheder og for alle personer, der arbejder eller har arbejdet for ESMA, for de kompetente myndigheder eller for enhver anden person, som ESMA har delegeret opgaver til, herunder revisorer og sagkyndige, der har indgået en kontrakt med ESMA. Oplysninger, der er underlagt tavshedspligt, må ikke videregives til en anden person eller myndighed, medmindre sådan videregivelse er nødvendig i forbindelse med en retsforfølgning.
2. Alle oplysninger, der i henhold til denne forordning erhverves af eller udveksles mellem ESMA, de kompetente myndigheder, de kompetente sektormyndigheder og andre myndigheder og organer som omhandlet i artikel 27, stk. 2, betragtes som fortrolige, undtagen når ESMA eller den kompetente myndighed eller en anden myndighed eller et andet organ på det tidspunkt, hvor oplysningerne blev meddelt, har erklæret, at disse oplysninger kan videregives, eller når en sådan videregivelse er nødvendig i forbindelse med en retsforfølgning.«
14)
Artikel 33 udgår.
15)
Artikel 34 og 35 affattes således:
»Artikel 34
Aftale om udveksling af oplysninger
ESMA kan kun indgå samarbejdsaftaler om udveksling af oplysninger med tilsynsmyndigheder i tredjelande, når de videregivne oplysninger er omfattet af regler om tavshedspligt, som mindst svarer til dem, der er omhandlet i artikel 32.
Sådan udveksling af oplysninger skal have til formål at give disse tilsynsmyndigheder mulighed for at udføre deres opgaver.
For så vidt angår overførsel af personoplysninger til et tredjeland anvender ESMA Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (16).
Artikel 35
Videregivelse af oplysninger fra tredjelande
ESMA må kun videregive oplysninger, der er modtaget fra tilsynsmyndigheder i tredjelande, hvis ESMA eller en kompetent myndighed har fået en udtrykkelig tilladelse fra den tilsynsmyndighed, der har overført oplysningerne, og må i givet fald kun videregive oplysningerne til de formål, til hvilke denne tilsynsmyndighed har givet sin tilladelse, eller når sådan videregivelse er nødvendig i forbindelse med en retsforfølgning.
16)
Overskriften i afsnit IV, kapitel I »Sanktioner, udvalgsprocedure og rapportering« ændres til »Sanktioner, bøder, tvangsbøder, udvalgsprocedure, delegerede beføjelser og rapportering«.
17)
Artikel 36, stk. 1 og 2, affattes således:
»Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af artikel 4, stk. 1, og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne skal være effektive, stå i rimeligt forhold til overtrædelsernes grovhed og have afskrækkende virkning.
Medlemsstaterne sikrer, at den kompetente sektormyndighed offentliggør enhver sanktion, der er blevet pålagt for overtrædelse af artikel 4, stk. 1, medmindre en sådan offentliggørelse vil være til alvorlig fare for de finansielle markeder eller forvolde de involverede parter uforholdsmæssig stor skade.«
18)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 36a
Bøder
1. Fastslår ESMA's tilsynsråd i henhold til artikel 23e, stk. 5, at et kreditvurderingsbureau forsætligt eller uagtsomt har gjort sig skyldig i en af de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, vedtager tilsynsrådet en afgørelse om pålæggelse af en bøde i overensstemmelse med stk. 2.
Et kreditvurderingsbureaus overtrædelse anses for at være begået forsætligt, hvis ESMA finder objektive faktorer, der viser, at kreditvurderingsbureauet eller dets øverste ledelse handlede bevidst med henblik på at begå overtrædelsen.
2. Grundbeløbet for de i stk. 1 omhandlede bøder ligger inden for følgende grænser:
a)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del I, punkt 1-5, 11-15, 19, 20, 23, 28, 30, 32, 33, 35, 41, 43, 50 og 51, er bøden på mindst 500 000 EUR, dog højst 750 000 EUR
b)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del I, punkt 6-8, 16-18, 21, 22, 24, 25, 27, 29, 31, 34, 37-40, 42, 45-47, 48, 49, 52 og 54, er bøden på mindst 300 000 EUR, dog højst 450 000 EUR
c)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del I, punkt 9, 10, 26, 36, 44 og 53, er bøden på mindst 100 000 EUR, dog højst 200 000 EUR
d)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del II, punkt 1, 6, 7 og 8, er bøden på mindst 50 000 EUR, dog højst 150 000 EUR
e)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del II, punkt 2, 4 og 5, er bøden på mindst 25 000 EUR, dog højst 75 000 EUR
f)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del II, punkt 3, er bøden på mindst 10 000 EUR, dog højst 50 000 EUR
g)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del III, punkt 1, 2, 3 og 11, er bøden på mindst 150 000 EUR, dog højst 300 000 EUR
h)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del III, punkt 4, 6, 8 og 10, er bøden på mindst 90 000 EUR, dog højst 200 000 EUR
i)
for så vidt angår de overtrædelser, der er omhandlet i bilag III, del III, punkt 5, 7 og 9, er bøden på mindst 40 000 EUR, dog højst 100 000 EUR.
Med henblik på at afgøre, hvorvidt bødernes grundbeløb skal være i den lavere, midterste eller højere ende af de i første afsnit fastsatte beløb, tager ESMA hensyn til det pågældende kreditvurderingsbureaus årlige omsætning i det foregående regnskabsår. Grundbeløbet skal være i den lavere ende for kreditvurderingsbureauer, hvis årlige omsætning er under 10 mio. EUR, den midterste ende for kreditvurderingsbureauer, hvis årlige omsætning er mellem 10 og 50 mio. EUR, og den højere ende for kreditvurderingsbureauer, hvis årlige omsætning er over 50 mio. EUR.
3. De grundbeløb, der er fastsat inden for de i stk. 2 nævnte grænser, justeres om nødvendigt under hensyn til forværrende og formildende faktorer i overensstemmelse med de relevante koefficienter, der er fastsat i bilag IV.
De relevante forværrende koefficienter anvendes en for en på grundbeløbet. Finder mere end én forværrende koefficient anvendelse, lægges forskellen mellem grundbeløbet og det beløb, der fremkommer ved anvendelse af hver enkelt forværrende koefficient, til grundbeløbet.
De relevante formildende koefficienter anvendes en for en på grundbeløbet. Finder mere end én formildende koefficient anvendelse, trækkes forskellen mellem grundbeløbet og det beløb, der fremkommer ved anvendelse af hver enkelt formildende koefficient, fra grundbeløbet.
4. Uanset stk. 2 og 3, må bøden højst udgøre 20 % af det pågældende kreditvurderingsbureaus årlige omsætning i det foregående regnskabsår, og hvis kreditvurderingsbureauet direkte eller indirekte har haft en fortjeneste på grund af overtrædelsen, skal bøden mindst svare til den pågældende økonomiske fortjeneste.
Udgør en handling eller undladelse fra et kreditvurderingsbureaus side mere end én overtrædelse som anført i bilag III, anvendes kun den største bøde i tilknytning til en af disse overtrædelser beregnet i overensstemmelse med stk. 2 og 3.
Artikel 36b
Tvangsbøder
1. ESMA's tilsynsråd pålægger ved afgørelse tvangsbøder med henblik på at tvinge:
a)
et kreditvurderingsbureau til at bringe en overtrædelse til ophør i overensstemmelse med en afgørelse truffet i henhold til artikel 24, stk. 1, litra d)
b)
en person som omhandlet i artikel 23b, stk. 1, til at afgive udtømmende oplysninger, som krævet ved en afgørelse i henhold til artikel 23b
c)
en person som omhandlet i artikel 23b, stk. 1, til at underkaste sig en undersøgelse, og navnlig til at udlevere fuldstændige registre, data, procedurer eller alt andet ønsket materiale med henblik på at supplere og korrigere andre oplysninger, som er udleveret i forbindelse med en undersøgelse, der er iværksat ved en afgørelse i henhold til artikel 23c
d)
en person som omhandlet i artikel 23b, stk. 1, til at underkaste sig en kontrol på stedet, der er påbudt ved en afgørelse i henhold til artikel 23d.
2. Tvangsbøderne skal være effektive og stå i et rimeligt forhold til overtrædelserne. Tvangsbøderne pålægges dagligt indtil kreditvurderingsbureauet eller den pågældende person opfylder den relevante afgørelse, jf. stk. 1.
3. Uanset stk. 2 skal tvangsbøderne udgøre 3 % af den gennemsnitlige daglige omsætning i det foregående regnskabsår eller forbindelse med fysiske personer 2 % af den gennemsnitlige daglige indtægt i det foregående kalenderår. De beregnes fra den dato, der er angivet i den afgørelse, hvorved tvangsbøden pålægges.
4. Tvangsbøder kan højst pålægges i seks måneder efter underretningen om ESMA's afgørelse.
Artikel 36c
Høring af de personer, som proceduren omfatter
1. Før ESMA træffer afgørelse om pålæggelse af en bøde og/eller tvangsbøde i henhold til artikel 36a eller artikel 36b, stk. 1, litra a)-d), giver ESMA's tilsynsråd de personer, som proceduren omfatter, lejlighed til at blive hørt om ESMA's resultater. ESMA's tilsynsråd lægger kun de resultater til grund for sine afgørelser, som de personer, som proceduren omfatter, har haft lejlighed til at udtale sig om.
2. Retten til forsvar for de personer, som proceduren omfatter, skal sikres fuldt ud i procedureforløbet. De har ret til indsigt i ESMA's sagsakter med forbehold af andre personers berettigede interesse i at beskytte deres forretningshemmeligheder. Retten til aktindsigt omfatter ikke fortrolige oplysninger eller ESMA's interne forberedende dokumenter.
Artikel 36d
Offentliggørelse, art, tvangsfuldbyrdelse og overførsel af bøder og tvangsbøder
1. ESMA offentliggør, hvilke bøder og tvangsbøder der er pålagt i henhold til artikel 36a og 36b, medmindre en sådan offentliggørelse vil være til alvorlig skade for de finansielle markeder eller forvolde de involverede parter uforholdsmæssig stor skade.
2. Bøder og tvangsbøder, der er pålagt i henhold til artikel 36a og 36b, er af administrativ karakter.
3. Bøder og tvangsbøder, der er pålagt i henhold til artikel 36a og 36b, kan tvangsfuldbyrdes.
Tvangsfuldbyrdelsen sker efter den borgerlige retsplejes regler i den medlemsstat, på hvis område den finder sted. Fuldbyrdelsespåtegning skal efter en prøvelse, der kun omfatter ægtheden af det pågældende fuldbyrdelsesgrundlag, påføres af den nationale myndighed, som hver af medlemsstaternes regeringer har udpeget og gjort ESMA og Den Europæiske Unions Domstol bekendt med.
Når disse formkrav er opfyldt på rekvirentens begæring, kan denne lade tvangsfuldbyrdelsen udføre ved indbringelse direkte for det organ, der ifølge den nationale lovgivning er kompetent hertil.
Tvangsfuldbyrdelsen kan kun udsættes ved en afgørelse truffet af Den Europæiske Unions Domstol. Prøvelsen af fuldbyrdelsesforanstaltningernes lovlighed hører dog under den berørte medlemsstats domstoles kompetence.
4. Bøder og tvangsbøder overføres til Den Europæiske Unions almindelige budget.
Artikel 36e
Prøvelse ved Den Europæiske Unions Domstol
Den Europæiske Unions Domstol har fuld prøvelsesret over afgørelser, hvorved ESMA pålægger en bøde eller en tvangsbøde. Den kan annullere, nedsætte eller forhøje den pågældende bøde eller tvangsbøde.«
19)
Artikel 37 affattes således:
»Artikel 37
Ændring af bilagene
Kommissionen kan ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 38a og med forbehold af betingelserne i artikel 38b og 38c, vedtage foranstaltninger til ændring af bilagene, bortset fra bilag III, for at tage hensyn til udviklingen på de finansielle markeder, herunder udviklingen på internationalt plan, særlig i forbindelse med nye finansielle instrumenter.«
20)
Artikel 38, stk. 2, udgår.
21)
Følgende artikler indsættes:
»Artikel 38a
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de delegerede retsakter, der er omhandlet i artikel 5, stk. 6, tredje afsnit, artikel 19, stk. 2, artikel 23e, stk. 7, og artikel 37, for en periode på fire år fra den 1 juni 2011 EUT: Indsæt venligst datoen for denne forordnings ikrafttræden.. Kommissionen aflægger rapport vedrørende de delegerede beføjelser senest seks måneder inden udløbet af fireårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges automatisk for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet tilbagekalder delegationen i henhold til artikel 38b.
2. Så snart Kommissionen har vedtaget en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
3. Beføjelserne til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i artikel 38b og 38c anførte betingelser.
Artikel 38b
Tilbagekaldelse af delegationen
1. Den i artikel 5, stk. 6, tredje afsnit, artikel 19, stk. 2, artikel 23e, stk. 7, og artikel 37 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Den institution, der har indledt en intern procedure med henblik på at afgøre, om delegationen af beføjelser skal tilbagekaldes, bestræber sig på at give den anden institution og Kommissionen meddelelse herom i rimelig tid, inden den endelige afgørelse træffes, med angivelse af, hvilke delegerede beføjelser der kunne være genstand for tilbagekaldelse.
3. Afgørelsen om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning øjeblikkeligt eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er trådt i kraft. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 38c
Indsigelser mod delegerede retsakter
1. Europa-Parlamentet og Rådet kan gøre indsigelse mod en delegeret retsakt inden for en frist på tre måneder fra datoen for meddelelsen.
Fristen forlænges med tre måneder på initiativ af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Har hverken Europa-Parlamentet eller Rådet ved udløbet af den i stk. 1 omhandlede frist gjort indsigelse mod den delegerede retsakt, offentliggøres den i Den Europæiske Unions Tidende og træder i kraft på den dato, der er fastsat heri.
Den delegerede retsakt kan offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende og træde i kraft inden fristens udløb, hvis både Europa-Parlamentet og Rådet har meddelt Kommissionen, at de ikke agter at gøre indsigelse.
3. Gør Europa-Parlamentet eller Rådet indsigelse mod en delegeret retsakt inden udløbet af den i stk. 1 omhandlede frist, træder den ikke i kraft. Den institution, der gør indsigelse mod den delegerede retsakt, anfører begrundelser herfor, jf. artikel 296 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.«
22)
I artikel 39 foretages følgende ændringer:
a)
stk. 2 udgår
b)
stk. 3 affattes således:
»3. Senest den 1. juli 2011 forelægger Kommissionen på baggrund af udviklingen i de regulerings- og tilsynsmæssige rammer for kreditvurderingsbureauer i tredjelande Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om virkningerne af denne udvikling og af de i artikel 40 omhandlede overgangsbestemmelser for de finansielle markeders stabilitet i Unionen.«
23)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 39a
Rapport fra ESMA
Senest den 31. december 2011 foretager ESMA et skøn over personale- og ressourcebehovene i forbindelse med udøvelsen af dens beføjelser og varetagelsen af dens opgaver i overensstemmelse med denne forordning og forelægger Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen en rapport.«
24)
Artikel 40, stk. 3, affattes således:
»Eksisterende kreditvurderingsbureauer kan fortsætte med at udstede kreditvurderinger, der kan anvendes i reguleringsøjemed af de i artikel 4, stk. 1, omhandlede finansielle institutioner og andre enheder, medmindre registrering nægtes. Nægtes registrering, finder artikel 24, stk. 4 og 5, anvendelse.«
25)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 40a
Overgangsbestemmelser i forbindelse med ESMA
1. Alle beføjelser og opgaver, der er knyttet til tilsyns- og håndhævelsesaktiviteter i forbindelse med kreditvurderingsbureauer, som blev overdraget til de kompetente myndigheder, uanset om de fungerede som kompetente myndigheder i hjemlandet eller ikke, og tilsynskollegier (kollegier) i de tilfælde, hvor de er oprettet, bringes til ophør den 1. juli 2011.
En ansøgning om registrering, der er modtaget af hjemlandets kompetente myndigheder eller af det relevante kollegium senest den 7. september 2010, overføres dog ikke til ESMA, og afgørelsen om meddelelse eller nægtelse af registrering, træffes af disse myndigheder og det relevante kollegium.
2. Med forbehold af stk. 1, andet afsnit, overtages eventuelle sagsakter og arbejdsdokumenter, der er knyttet til tilsyns- og håndhævelsesaktiviteter i forbindelse med kreditvurderingsbureauer, herunder eventuelle igangværende undersøgelser eller håndhævelsesforanstaltninger, eller bekræftede genparter heraf, af ESMA på den i stk. 1 omhandlede dato.
3. De kompetente myndigheder og kollegier, som er omhandlet i stk. 1, sikrer, at eventuelle eksisterende registre og arbejdsdokumenter, eller bekræftede genparter heraf, overføres til ESMA snarest muligt og under alle omstændigheder senest den 1. juli 2011. Disse kompetente myndigheder og kollegier yder også ESMA den bistand og rådgivning, der er nødvendig for at fremme en effektiv overdragelse og videreførelse af tilsyns- og håndhævelsesaktiviteter i forbindelse med kreditvurderingsbureauer.
4. ESMA fungerer som den retlige efterfølger for de kompetente myndigheder og kollegier, der er omhandlet i stk. 1, i forbindelse med eventuelle administrative eller retlige procedurer som følge af disse kompetente myndigheders og kollegiers tilsyns- og håndhævelsesaktiviteter i forbindelse med forhold, der henhører under denne forordning.
5. Enhver registrering af et kreditvurderingsbureau, jf. afsnit III, kapitel I, der er foretaget af en kompetent myndighed som omhandlet i denne artikels stk. 1, bevarer sin gyldighed efter overdragelsen af beføjelser til ESMA.
6. Senest den 1. juli 2014 gennemfører ESMA som led i sit løbende tilsyn mindst en undersøgelse af alle kreditvurderingsbureauer, der henhører under dens tilsynsbeføjelser.«.
26)
Bilag I ændres som anført i bilag I til denne forordning.
27)
Bilagene i bilag II indsættes.
Artikel 2
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. maj 2011.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 513/2011,
annettu 11 päivänä toukokuuta 2011,
luottoluokituslaitoksista annetun asetuksen (EY) N:o 1060/2009 muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Jacques de Larosièren johtaman korkean tason asiantuntijaryhmän 25 päivänä helmikuuta 2009 julkaisemassa, komission pyytämässä loppuraportissa todetaan, että Euroopan unionin finanssialan valvontakehystä on vahvistettava, jotta finanssikriisien riski pienenisi ja jotta kriisit eivät olisi yhtä vakavia tulevaisuudessa. Siinä suositetaan pitkälle meneviä uudistuksia valvontarakenteeseen. Asiantuntijaryhmä katsoi myös, että olisi luotava Euroopan finanssivalvontajärjestelmä, johon kuuluisi kolme Euroopan valvontaviranomaista, yksi pankkialaa, yksi vakuutus- ja lisäeläkealaa ja yksi arvopaperialaa varten, ja suositteli Euroopan järjestelmäriskineuvoston perustamista.
(2)
Komissio esitti 4 päivänä maaliskuuta 2009 antamassaan tiedonannossa ”Elvytys Euroopassa”, että se ehdottaisi lainsäädäntöä, jolla luotaisiin Euroopan finanssivalvojien järjestelmä, ja antoi tarkempaa tietoa tällaisen uuden valvontakehyksen mahdollisesta rakenteesta 27 päivänä toukokuuta 2009 antamassaan tiedonannossa ”Euroopan finanssivalvonta”, jossa tähdennettiin luottoluokituslaitosten valvonnan erityisyyttä.
(3)
Eurooppa-neuvosto suositti 19 päivänä kesäkuuta 2009 antamissaan päätelmissä, että perustettaisiin Euroopan finanssivalvontajärjestelmä, joka muodostuisi kansallisten finanssivalvojien verkostosta, joka toimisi yhteistyössä perustettavan kolmen uuden Euroopan valvontaviranomaisen kanssa. Euroopan finanssivalvontajärjestelmällä olisi pyrittävä parantamaan kansallisen valvonnan laatua ja yhdenmukaisuutta, vahvistamaan rajat ylittävien ryhmittymien valvontaa perustamalla valvontakollegioita ja laatimaan eurooppalainen ohjekirja, jota sovellettaisiin sisämarkkinoilla kaikkiin finanssimarkkinoiden toimijoihin. Eurooppa-neuvosto tähdensi, että Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisella olisi oltava valtuudet valvoa luottoluokituslaitoksia. Lisäksi komissiolla olisi edelleen oltava toimivalta valvoa perussopimusten ja erityisesti Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen VII osaston I luvun yleisten kilpailusääntöjen noudattamista kyseisiä sääntöjä koskevien täytäntöönpanosäännösten mukaisesti.
(4)
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 (4) on perustettu Euroopan valvontaviranomainen (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen), jäljempänä ’arvopaperimarkkinaviranomainen’.
(5)
Arvopaperimarkkinaviranomaisen toimivallan laajuus olisi määritettävä selvästi, jotta finanssimarkkinoiden toimijat tietäisivät, mikä viranomainen on toimivaltainen luottoluokituslaitosten toimialalla. Arvopaperimarkkinaviranomaiselle olisi annettava yleinen toimivalta rekisteröintiin ja rekisteröityjen laitosten jatkuvaan valvontaan liittyvissä asioissa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1060/2009 (5) nojalla.
(6)
Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi oltava yksin vastuussa luottoluokituslaitosten rekisteröinnistä ja valvonnasta. Silloin, kun arvopaperimarkkinaviranomainen on siirtänyt tiettyjä tehtäviä toimivaltaisille viranomaisille, arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi edelleen oltava oikeudellisesti vastuussa. Kansallisten toimivaltaisten viranomaisten päälliköiden ja muun henkilöstön olisi osallistuttava arvopaperimarkkinaviranomaisen päätöksentekoprosessiin asetuksen (EU) N:o 1095/2010 mukaisesti ja toimittava arvopaperimarkkinaviranomaisen elinten, kuten sen hallintoneuvoston tai sen sisäisten lautakuntien, jäseninä. Arvopaperimarkkinaviranomaisella olisi oltava yksinomainen valta tehdä yhteistyösopimuksia tietojenvaihdosta kolmansien maiden valvontaviranomaisten kanssa. Siltä osin kuin toimivaltaiset viranomaiset osallistuvat arvopaperimarkkinaviranomaisen päätöksentekoprosessiin tai suorittavat tehtäviä arvopaperimarkkinaviranomaisen nimissä, niiden olisi kuuluttava näiden yhteistyösopimusten soveltamisen piiriin.
(7)
Sellaisten tietojen avoimuudella, joita luokituksen saaneen rahoitusvälineen liikkeeseenlaskija antaa nimetylle luottoluokituslaitokselle, voi olla paljon mahdollista lisäarvoa markkinoiden toiminnan ja sijoittajansuojan kannalta. Siksi olisi mietittävä, miten parhaiten voitaisiin parantaa kaikkien rahoitusvälineiden luokitusten perustana olevien tietojen avoimuutta. Ensinnäkin tietojen ilmoittaminen muille rekisteröidyille tai sertifioiduille luottoluokituslaitoksille todennäköisesti vahvistaa luottoluokituslaitosten välistä kilpailua, koska se voi erityisesti johtaa ilman toimeksiantoa annettujen luokitusten määrän kasvuun. Luokitusten antamisen ilman toimeksiantoa tulisi edistää sitä, että jokaisesta rahoitusvälineestä käytetään useampaa kuin yhtä luokitusta. Se myös todennäköisesti auttaa välttämään mahdollisia eturistiriitoja erityisesti käytettäessä ”liikkeeseenlaskija maksaa” -mallia ja parantaa luottoluokitusten laatua. Toiseksi tällaisten tietojen ilmoittaminen koko markkinoille voisi myös parantaa sijoittajien mahdollisuutta kehittää omia riskianalyysejaan perustamalla asianmukaisen huolellisuutensa näihin lisätietoihin. Tällainen tietojen ilmoittaminen voisi myös johtaa siihen, että riippuvuus luottoluokituslaitosten antamista luottoluokituksista vähenee. Näiden perustavoitteiden saavuttamiseksi komission olisi analysoitava kysymyksiä perusteellisemmin tarkastelemalla edelleen tietojen ilmoittamista koskevan velvoitteen asianmukaista laajuutta, ottaen huomioon sen vaikutus paikallisiin arvopaperistamismarkkinoihin, vuoropuhelun eri osapuolten kanssa, markkinoiden ja sääntelyn kehittymisen valvonta sekä muilla lainkäyttöalueilla saadut kokemukset. Komission olisi tämän arvioinnin perusteella esitettävä asianmukaisia lainsäädäntöehdotuksia. Komission arviointien ja ehdotusten avulla olisi voitava määrittää avoimuutta koskevia uusia velvoitteita tavalla, joka vastaa parhaiten yleistä etua ja sijoittajansuojaa.
(8)
Koska luottoluokituksia käytetään koko unionissa, tavanomainen jako kotijäsenvaltion toimivaltaiseen viranomaiseen ja muihin toimivaltaisiin viranomaisiin sekä valvontakollegioiden harjoittaman koordinoinnin käyttö eivät ole kaikkein asianmukaisimpia menetelmiä luottoluokituslaitosten valvonnassa. Arvopaperimarkkinaviranomaisen perustamisen vuoksi tällaista rakennetta ei ole enää tarpeen pitää yllä. Rekisteröintimenettelyä olisi näin ollen järkeistettävä ja määräaikoja vastaavasti lyhennettävä.
(9)
Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi vastattava luottoluokituslaitosten rekisteröinnistä ja jatkuvasta valvonnasta, mutta sen ei tulisi vastata luottoluokitusten käyttäjien valvonnasta. Näin ollen asianomaisen alakohtaisen lainsäädännön nojalla nimetyt toimivaltaiset viranomaiset vastaisivat edelleen sen valvonnasta, miten finanssilaitokset ja muut yhteisöt (kuten luottolaitokset, sijoituspalveluyritykset, vakuutusyhtiöt, jälleenvakuutusyhtiöt, siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavat yritykset (yhteissijoitusyritykset), ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavat laitokset ja vaihtoehtoiset sijoitusrahastot), joita valvotaan kansallisella tasolla muiden finanssipalveluja koskevien direktiivien soveltamisen yhteydessä, käyttävät luottoluokituksia ja miten luottoluokituksia käytetään tarjousesitteissä.
(10)
Tarvitaan tehokas väline yhdenmukaisten teknisten standardien laatimiseksi, jotta voidaan helpottaa asetuksen (EY) N:o 1060/2009 päivittäistä soveltamista käytäntöön sekä varmistaa tasapuoliset toimintaedellytykset ja riittävä sijoittajan- ja kuluttajansuoja koko unionissa. Koska arvopaperimarkkinaviranomaisella on pitkälle menevää erityisasiantuntemusta, on tehokasta ja asianmukaista antaa sen tehtäväksi laatia luonnokset teknisiksi standardeiksi.
(11)
Luottoluokituslaitosten alalla arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi toimitettava komissiolle teknisten standardien luonnoksia, jotka koskevat tietoja, jotka luottoluokituslaitoksen on annettava rekisteröintihakemusta varten, tietoja, jotka luottoluokituslaitoksen on annettava sertifiointihakemusta varten ja joiden perusteella arvioidaan sen systeemistä merkitystä rahoitusmarkkinoiden vakauden tai luotettavuuden kannalta, sekä lisäksi sellaisten tietojen esittämistä - rakenne, muoto, tapa ja ilmoituskausi mukaan luettuina -, jotka luottoluokituslaitosten on julkistettava ja joiden avulla arvioidaan, ovatko luottoluokitusmenetelmät asetuksessa (EY) N:o 1060/2009 säädettyjen vaatimusten mukaisia, ja arvopaperimarkkinaviranomaisen suorittamaa jatkuvaa valvontaa varten luottoluokituslaitoksilta edellytettyjen säännöllisten luokitustietojen sisältöä ja muotoa. Teknisten sääntelystandardien luonnosten olisi oltava komission hyväksymiä asetuksen (EU) N:o 1095/2010 mukaisesti, jotta standardeilla olisi sitovia oikeusvaikutuksia. Kehittäessään teknisten standardien luonnoksia arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi otettava huomioon Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean jo antamat ohjeet ja päivitettävä ne, jos se katsoo sen asianmukaiseksi ja tarpeelliseksi asetuksen (EY) N:o 1060/2009 sisällön kannalta.
(12)
Aloilla, joihin teknisiä sääntelystandardeja ei sovelleta, arvopaperimarkkinaviranomaisella olisi oltava toimivalta antaa ja saattaa ajan tasalle asetuksen (EY) N:o 1060/2009 soveltamista koskevia ohjeita, jotka eivät ole sitovia.
(13)
Jotta arvopaperimarkkinaviranomainen voisi suorittaa tehtävänsä tehokkaasti, sen olisi voitava vaatia pyynnön tai päätöksen nojalla kaikki tarpeelliset tiedot luottoluokituslaitoksilta, luottoluokitustoimintaan osallistuvilta henkilöiltä, luottoluokitelluilta yhteisöiltä ja niihin liittyviltä kolmansilta osapuolilta, kolmansilta osapuolilta, joille luottoluokituslaitokset ovat ulkoistaneet operatiivisia toimintoja, sekä muilta henkilöiltä, jotka läheisesti ja merkittävästi liittyvät tai ovat muulla tavoin yhteydessä luottoluokituslaitoksiin tai luottoluokitustoimintaan. Näitä muita henkilöitä olisivat esimerkiksi luottoluokituslaitoksen henkilöstö, joka ei suoraan osallistu luottoluokitustoimintaan mutta jolla luottoluokituslaitoksessa suorittamansa tehtävän vuoksi saattaa olla tärkeää tietoa tietystä tapauksesta. Myös yritykset, jotka ovat tarjonneet luottoluokituslaitokselle palveluja, saattavat kuulua tähän ryhmään. Luottoluokituksia käyttävät yritykset eivät kuuluisi tähän ryhmään. Jos arvopaperimarkkinaviranomainen vaatii tällaisia tietoja pyynnön nojalla, pyynnön kohde ei ole velvollinen antamaan tietoja, mutta jos se toimii näin vapaaehtoisesti, annetut tiedot eivät saisi olla virheellisiä tai harhaanjohtavia. Tällaiset tiedot olisi annettava saataville viipymättä.
(14)
Jotta arvopaperimarkkinaviranomainen voisi tehokkaasti käyttää valvontavaltuuksiaan, sillä olisi oltava oikeus suorittaa tutkimuksia ja paikalla tehtäviä tarkastuksia.
(15)
Toimivaltaisten viranomaisten olisi ilmoitettava kaikki asetuksen (EY) N:o 1060/2009 mukaisesti vaadittavat tiedot, ja avustettava arvopaperimarkkinaviranomaista ja tehtävä yhteistyötä sen kanssa. Arvopaperimarkkinaviranomaisen ja toimivaltaisten viranomaisten olisi myös tehtävä tiivistä yhteistyötä asetuksen (EY) N:o 1060/2009 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen laitosten valvonnasta vastaavien, alakohtaisten toimivaltaisten viranomaisten kanssa. Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi voitava siirtää erityisiä valvontatehtäviä jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle esimerkiksi silloin, kun valvontatehtävä vaatii paikallisten olojen tuntemusta ja niihin liittyvää kokemusta, joita on helpommin olemassa kansallisella tasolla. Mahdollisia tehtäviä, jotka olisi voitava siirtää, ovat erityisten tutkintatehtävien ja paikalla tehtävien tarkastusten suorittaminen. Ennen tehtävien siirtämistä arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi kuultava asianomaista toimivaltaista viranomaista tehtävien siirtämiseen liittyvistä yksityiskohtaisista ehdoista, muun muassa siirrettävän tehtävän laajuudesta, tehtävän suorittamisen aikataulusta sekä tarvittavan tiedon välittämisestä arvopaperimarkkinaviranomaisen toimesta ja arvopaperimarkkinaviranomaiselle. Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi korvattava toimivaltaisille viranomaisille siirretyn tehtävän suorittaminen komission delegoituna säädöksenä hyväksymän maksuja koskevan asetuksen mukaisesti. Arvopaperimarkkinaviranomaisen ei kuitenkaan olisi voitava siirtää rekisteröintipäätöstä.
(16)
On tarpeen varmistaa, että toimivaltaiset viranomaiset voivat pyytää arvopaperimarkkinaviranomaista tutkimaan, täyttyvätkö luottoluokituslaitoksen rekisteröinnin peruuttamista koskevat edellytykset, ja pyytää arvopaperimarkkinaviranomaiselta luokitusten käytön keskeyttämistä, jos luottoluokituslaitoksen katsotaan toistuvasti rikkovan asetusta (EY) N:o 1060/2009 vakavalla tavalla. Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi arvioitava pyyntö ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet.
(17)
Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi voitava määrätä uhkasakkoja, joiden avulla luottoluokituslaitokset pakotetaan lopettamaan rikkominen, antamaan arvopaperimarkkinaviranomaisen vaatimat täydelliset tiedot taikka suostumaan tutkimukseen tai paikalla suoritettavaan tarkastukseen.
(18)
Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi myös voitava määrätä luottoluokituslaitoksille sakkoja, kun ne sen mielestä ovat tahallaan tai tuottamuksellisesti rikkoneet asetusta (EY) N:o 1060/2009. Sakkojen olisi vastattava rikkomisten vakavuutta. Rikkomiset olisi jaettava eri ryhmiin, joille määrätään tietynsuuruisia sakkoja. Jotta voitaisiin laskea tiettyä rikkomista vastaavan sakko, arvopaperimarkkinaviranomaisen pitäisi käyttää kaksivaiheista menetelmää, jossa määritetään sakon perusmäärä ja tarvittaessa perusmäärän mukauttaminen tietyillä kertoimilla. Perusmäärän määrittämisessä olisi otettava huomioon asianomaisen luottoluokituslaitoksen vuosittainen liikevaihto, ja mukautuksia olisi tehtävä suurentamalla tai pienentämällä perusmäärää käyttämällä erilaisia kertoimia tämän asetuksen mukaisesti.
(19)
Tällä asetuksella määritetään raskauttaviin tai lieventäviin olosuhteisiin liittyvät kertoimet, jotta arvopaperimarkkinaviranomainen saisi tarvittavat välineet päättääkseen siitä, millainen sakko on oikeasuhteinen luottoluokituslaitoksen rikkomiseen nähden, kun otetaan huomioon tilanne, jossa rikkomiseen on syyllistytty.
(20)
Ennen sakkojen tai uhkasakkojen määräämistä koskevaa päätöstä arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi annettava menettelyn kohteina oleville henkilöille mahdollisuus tulla kuulluiksi, jotta kunnioitettaisiin näiden henkilöiden puolustautumisoikeuksia.
(21)
Jäsenvaltioilla olisi edelleen oltava toimivalta vahvistaa ja panna täytäntöön sellaisia seuraamuksia koskevat säännöt, joita sovelletaan silloin, kun finanssilaitokset ja muut yhteisöt rikkovat velvollisuuttaan käyttää sääntelytarkoituksiin ainoastaan asetuksen (EY) N:o 1060/2009 mukaisesti rekisteröityjen luottoluokituslaitosten antamia luottoluokituksia.
(22)
Asetuksella ei olisi luotava ennakkotapausta rahallisille tai ei-rahallisille seuraamuksille, joita Euroopan valvontaviranomaiset määräävät rahoitusmarkkinoiden toimijoille tai muille yrityksille muuntyyppiseen toimintaan liittyen.
(23)
Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi pidättäydyttävä määräämästä sakkoja tai uhkasakkoja tapauksissa, joissa aiempi samojen tosiseikkojen tai olennaisilta osiltaan samanlaisten tosiseikkojen perusteella annettu vapauttava tai langettava päätös on tullut lainvoimaiseksi kansallisen oikeuden mukaisen rikosoikeudellisen menettelyn tuloksena.
(24)
Arvopaperimarkkinaviranomaisen määräämien sakkojen ja uhkasakkojen olisi oltava täytäntöönpanokelpoisia, ja niiden täytäntöönpanoon olisi sovellettava sen valtion säännöksiä lainkäytöstä riita-asioissa, jonka alueella täytäntöönpano tapahtuu. Lainkäyttöä riita-asioissa koskevat säännökset eivät sisällä rikosmenettelyä koskevia sääntöjä, mutta niiden olisi voitava sisältää hallinnollisia menettelysääntöjä.
(25)
Kun luottoluokituslaitos on syyllistynyt rikkomiseen, arvopaperimarkkinaviranomaisella olisi oltava valtuudet toteuttaa ainakin seuraavia valvontatoimenpiteitä: vaatia luottoluokituslaitosta lopettamaan rikkominen, keskeyttää luokitusten käyttö sääntelytarkoituksiin, kieltää väliaikaisesti luottoluokituslaitosta antamasta luokituksia ja - viimeisenä keinona - peruuttaa rekisteröinti, jos luottoluokituslaitos on vakavasti tai toistuvasti rikkonut asetuksen (EY) N:o 1060/2009 säännöksiä. Arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi sovellettava valvontatoimenpiteitä ottaen huomioon rikkomisen luonne ja vakavuus sekä suhteellisuusperiaate. Ennen valvontatoimenpiteitä koskevan päätöksen tekemistä arvopaperimarkkinaviranomaisen olisi varattava henkilöille, joita menettely koskee, tilaisuus tulla kuulluksi, jotta kunnioitettaisiin näiden henkilöiden puolustautumisoikeuksia.
(26)
Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan Euroopan unionin perusoikeuskirjan sekä jäsenvaltioiden valtiosääntöperinteiden periaatteita. Niinpä tätä asetusta olisi tulkittava ja sovellettava näiden oikeuksien ja periaatteiden mukaisesti, mukaan lukien lehdistönvapauteen ja ilmaisunvapauteen tiedotusvälineissä liittyvät periaatteet ja niiden, jotka eivät puhu tai ymmärrä oikeudenkäynnin kieltä, oikeus tulkkaukseen ja käännöksiin, sillä se sisältyy oikeudenmukaista oikeudenkäyntiä koskevaan yleiseen oikeuteen.
(27)
Oikeusvarmuuden vuoksi on asianmukaista vahvistaa selkeät siirtymätoimenpiteet tiedostojen ja valmisteluasiakirjojen siirtämiseksi toimivaltaisilta viranomaisilta arvopaperimarkkinaviranomaiselle.
(28)
Toimivaltaisen viranomaisen luottoluokituslaitokselle myöntämän rekisteröinnin olisi oltava edelleen voimassa koko unionissa sen jälkeen, kun valvontavalta on siirretty toimivaltaisilta viranomaisilta arvopaperimarkkinaviranomaiselle.
(29)
Komissiolle olisi annettava valtuudet antaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisia delegoituja säädöksiä niiden perusteiden muuttamisesta ja täsmentämisestä, joilla arvioidaan kolmannen maan sääntely- ja valvontakehyksen vastaavuutta, jotta voidaan ottaa huomioon rahoitusmarkkinoiden muutokset, maksuja koskevan asetuksen antaminen, sakkoja ja uhkasakkoja koskevat yksityiskohtaiset säännöt ja asetuksen (EY) N:o 1060/2009 liitteiden muuttaminen. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset myös asiantuntijatasolla.
(30)
Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että Euroopan parlamentti ja neuvosto saavat varhain ja jatkuvasti tietoja tarvittavista asiakirjoista.
(31)
Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi voitava vastustaa delegoitua säädöstä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta määräaikaa olisi voitava tärkeillä aihealueilla pidentää kolmella kuukaudella. Euroopan parlamentin ja neuvoston olisi myös voitava ilmoittaa muille toimielimille, etteivät ne aio vastustaa säädöstä. Tämä delegoitujen säädösten pikainen hyväksyminen on asianmukaista erityisesti silloin, kun on noudatettava määräaikoja, esimerkiksi silloin, kun perussäädöksessä asetetaan komissiolle määräaikoja delegoitujen säädösten antamiseksi.
(32)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklaa koskevassa julistuksessa, joka on Lissabonin sopimuksen hyväksyneen hallitustenvälisen konferenssin päätösasiakirjan liitteenä, konferenssi pani merkille, että komissio aikoo vakiintuneen käytäntönsä mukaisesti jatkaa jäsenvaltioiden nimeämien asiantuntijoiden kuulemista valmistellessaan sellaisia rahoituspalvelualaa koskevia säädöksiä, jotka annetaan säädösvallan siirron nojalla.
(33)
Yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY (6) sovelletaan henkilötietojen käsittelyyn asetusta (EY) N:o 1060/2009 sovellettaessa.
(34)
Yksilön suoja henkilötietojen käsittelyn osalta kuuluu yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (7) soveltamisalaan, ja asetusta sovelletaan kokonaisuudessaan asetuksen (EY) N:o 1060/2009 soveltamiseksi suoritettuun henkilötietojen käsittelyyn.
(35)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, jotka ovat tehokkaan ja toimivan valvontakehyksen perustaminen luottoluokituslaitoksia varten siten, että luokitustoiminnan valvonta unionissa annetaan yhden ainoan valvontaviranomaisen tehtäväksi, keskitetyn asiointipisteen antaminen luottoluokituslaitoksille ja sääntöjen yhdenmukaisen soveltamisen varmistaminen luottoluokituslaitosten osalta, vaan ne voidaan valvottavan luokitustoiminnan unionin laajuisen rakenteen ja valvottaviin luottoluokitustoimintoihin kohdistuvien vaikutusten vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen näiden tavoitteiden saavuttamiseksi.
(36)
Luottoluokituslaitoksista annettua asetusta (EY) N:o 1060/2009 olisi sen vuoksi muutettava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1060/2009 muutokset
Muutetaan asetus (EY) N:o 1060/2009 seuraavasti:
1)
Lisätään 3 artiklan 1 kohtaan alakohdat seuraavasti:
”p)
’toimivaltaisilla viranomaisilla’ kunkin jäsenvaltion 22 artiklan mukaisesti nimeämiä viranomaisia;
q)
’alakohtaisella lainsäädännöllä’ 4 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettuja unionin säädöksiä;
r)
’alakohtaisilla toimivaltaisilla viranomaisilla’ asianomaisen alakohtaisen lainsäädännön nojalla nimettyjä kansallisia toimivaltaisia viranomaisia, joiden tehtävänä on valvoa luottolaitoksia, sijoituspalveluyrityksiä, vakuutusyhtiöitä, jälleenvakuutusyhtiöitä, siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset), ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavia laitoksia ja vaihtoehtoisia sijoitusrahastoja.”
2)
Muutetaan 4 artikla seuraavasti:
a)
Korvataan 1 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:
”1. Direktiivissä 2006/48/EY tarkoitetut luottolaitokset, direktiivissä 2004/39/EY tarkoitetut sijoituspalveluyritykset, vakuutusyhtiöt, joihin sovelletaan muun ensivakuutusliikkeen kuin henkivakuutusliikkeen aloittamista ja harjoittamista koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 24 päivänä heinäkuuta 1973 annettua ensimmäistä neuvoston direktiiviä 73/239/ETY (8), henkivakuutuksesta 5 päivänä marraskuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2002/83/EY (9) tarkoitetut vakuutusyhtiöt, jälleenvakuutuksesta 16 päivänä marraskuuta 2005 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2005/68/EY (10) tarkoitetut jälleenvakuutusyhtiöt, siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/65/EY (11) tarkoitetut yhteissijoitusyritykset, direktiivissä 2003/41/EY tarkoitetut ammatillisia lisäeläkkeitä tarjoavat laitokset ja vaihtoehtoiset sijoitusrahastot voivat käyttää luottoluokituksia sääntelytarkoituksiin ainoastaan, jos ne on antanut unioniin sijoittautunut ja tämän asetuksen mukaisesti rekisteröity luottoluokituslaitos.
b)
Muutetaan 3 kohta seuraavasti:
i)
Korvataan b, c ja d alakohta seuraavasti:
”b)
luottoluokituslaitos on tarkistanut ja pystyy jatkuvasti osoittamaan Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen) perustamisesta annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 (12) perustetulle Euroopan valvontaviranomaiselle (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen), jäljempänä ’arvopaperimarkkinaviranomainen’, että vahvistettavan luottoluokituksen antamiseen johtaneessa kolmannen maan luottoluokituslaitoksen luottoluokitustoiminnassa noudatetaan vähintään yhtä tiukkoja vaatimuksia kuin 6-12 artiklassa säädetyt vaatimukset;
c)
arvopaperimarkkinaviranomaisen mahdollisuutta arvioida ja seurata sitä, miten kolmanteen maahan sijoittautunut luottoluokituslaitos noudattaa b alakohdassa tarkoitettuja vaatimuksia, ei ole rajoitettu;
d)
luottoluokituslaitos antaa pyynnöstä arvopaperimarkkinaviranomaiselle kaikki tarvittavat tiedot, jotta arvopaperimarkkinaviranomainen voi valvoa jatkuvasti tämän asetuksen vaatimusten noudattamista;
ii)
Korvataan h alakohta seuraavasti:
”h)
arvopaperimarkkinaviranomaisen ja asiaankuuluvan kolmanteen maahan sijoittautuneen luottoluokituslaitoksen valvontaviranomaisen välillä on voimassa asianmukainen yhteistyöjärjestely. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on varmistettava, että kyseisessä yhteistyöjärjestelyssä tarkennetaan vähintään:
i)
arvopaperimarkkinaviranomaisen ja asianomaisen kolmanteen maahan sijoittautuneen luottoluokituslaitoksen valvontaviranomaisen välisessä tietojenvaihdossa käytettävä mekanismi; ja
ii)
valvontatoimien koordinointimenettelyt, joiden avulla arvopaperimarkkinaviranomainen voi jatkuvasti seurata vahvistettavan luottoluokituksen antamiseen johtavaa luottoluokitustoimintaa.”
3)
Muutetaan 5 artikla seuraavasti:
a)
Korvataan 2 kohta seuraavasti:
”2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu luottoluokituslaitos voi hakea sertifiointia. Hakemus on tehtävä arvopaperimarkkinaviranomaiselle 15 artiklan asianomaisten säännösten mukaisesti.”
b)
Korvataan 3 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:
”3. Arvopaperimarkkinaviranomainen tutkii sertifiointia koskevan hakemuksen ja päättää siitä 16 artiklassa säädettyä menettelyä noudattaen. Sertifiointipäätös tehdään tämän artiklan 1 kohdan a-d alakohdassa säädettyjen perusteiden mukaisesti.”
c)
Korvataan 4 kohta seuraavasti:
”4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu luottoluokituslaitos voi myös hakea erikseen poikkeusta:
a)
tapauskohtaisesti liitteessä I olevan A jakson sekä 7 artiklan 4 kohdan joidenkin tai kaikkien vaatimusten noudattamisesta, jos luottoluokituslaitos pystyy osoittamaan, että vaatimukset eivät ole oikeassa suhteessa sen liiketoiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monimutkaisuuteen eivätkä luottoluokitusten antamisen luonteeseen ja laajuuteen;
b)
fyysistä läsnäoloa unionissa koskevasta vaatimuksesta, jos tällainen vaatimus olisi tarpeettoman vaivalloinen, eikä se ole oikeassa suhteessa sen liiketoiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monimutkaisuuteen sekä luottoluokitusten antamisen luonteeseen ja laajuuteen.
Luottoluokituslaitoksen on toimitettava ensimmäisen alakohdan a tai b alakohdan mukaisia poikkeuksia koskeva hakemus yhdessä sertifiointia koskevan hakemuksen kanssa. Hakemusta arvioidessaan arvopaperimarkkinaviranomaisen on otettava huomioon 1 kohdassa tarkoitetun luottoluokituslaitoksen liiketoiminnan luonne, laajuus ja monimutkaisuus, luottoluokitusten antamisen luonne ja laajuus sekä luottoluokituslaitoksen antamien luottoluokitusten vaikutus yhden tai useamman jäsenvaltion finanssimarkkinoiden vakauteen ja luotettavuuteen. Näiden seikkojen perusteella arvopaperimarkkinaviranomainen voi myöntää poikkeuksen 1 kohdassa tarkoitetulle luottoluokituslaitokselle.”
d)
Poistetaan 5 kohta.
e)
Korvataan 6 kohdan kolmas alakohta seuraavasti:
”Rahoitusmarkkinoiden kehityksen huomioon ottamiseksi komissio hyväksyy 38 a artiklan mukaisesti sekä 38 b ja 38 c artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä toimenpiteitä tämän kohdan toisen alakohdan a, b ja c alakohdassa säädettyjen perusteiden tarkentamiseksi tai muuttamiseksi.”
f)
Korvataan 7 ja 8 kohta seuraavasti:
”7. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on vahvistettava järjestelyt, joita sovelletaan yhteistyöhön sellaisten kolmansien maiden, joiden oikeudellisten ja valvontakehysten on katsottu vastaavan tätä asetusta 6 kohdan mukaisesti, asiaankuuluvien valvontaviranomaisten kanssa. Tällaisissa järjestelyissä on tarkennettava vähintään
a)
arvopaperimarkkinaviranomaisen ja asiaankuuluvien kolmansien maiden asiaankuuluvien valvontaviranomaisten välisessä tietojenvaihdossa käytettävä mekanismi; ja
b)
valvontatoiminnan koordinointia koskevat menettelyt.
8. Tämän asetuksen 20 ja 24 artiklan säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin sertifioituihin luottoluokituslaitoksiin ja niiden antamiin luottoluokituksiin.”
4)
Muutetaan 6 artiklan 3 kohta seuraavasti:
a)
Korvataan ensimmäisen alakohdan johdantokappale seuraavasti:
”3. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi luottoluokituslaitoksen pyynnöstä vapauttaa luottoluokituslaitoksen liitteessä I olevan A jakson 2, 5 ja 6 kohdan sekä 7 artiklan 4 kohdan vaatimusten noudattamisesta, jos luottoluokituslaitos pystyy osoittamaan, että vaatimukset eivät ole oikeassa suhteessa sen liiketoiminnan luonteeseen, laajuuteen ja monimutkaisuuteen eivätkä luottoluokitusten antamisen luonteeseen ja laajuuteen ja että”.
b)
Korvataan toinen alakohta seuraavasti:
”Jos kyseessä on luottoluokituslaitosten ryhmä, arvopaperimarkkinaviranomaisen on varmistettava, että ryhmään kuuluu vähintään yksi luottoluokituslaitos, jota ei ole vapautettu noudattamasta liitteessä I olevan A jakson 2, 5 ja 6 kohdan sekä 7 artiklan 4 kohdan vaatimuksia.”
5)
Korvataan 9 artikla seuraavasti:
”9 artikla
Ulkoistaminen
Tärkeiden operatiivisten toimintojen ulkoistamista ei saa toteuttaa tavalla, joka heikentäisi olennaisesti luottoluokituslaitoksen sisäisen valvonnan laatua ja arvopaperimarkkinaviranomaisen mahdollisuuksia seurata, miten luottoluokituslaitos täyttää tämän asetuksen mukaiset velvoitteensa.”
6)
Korvataan 10 artiklan 6 kohta seuraavasti:
”6. Luottoluokituslaitoksen on varmistettava, että se ei käytä arvopaperimarkkinaviranomaisen tai muun toimivaltaisen viranomaisen nimeä siten, että tämä voitaisiin tulkita osoitukseksi tai viitteeksi siitä, että arvopaperimarkkinaviranomainen tai muu toimivaltainen viranomainen on vahvistanut tai hyväksynyt luottoluokituslaitoksen luottoluokitukset tai luottoluokitustoiminnan.”
7)
Korvataan 11 artiklan 2 ja 3 kohta seuraavasti:
”2. Luottoluokituslaitosten on pantava arvopaperimarkkinaviranomaisen perustamassa keskustietokannassa saataville tiedot aikaisemmasta toiminnastaan, mukaan luettuna tiedot luokitusten muuttamisvälistä, ja aikaisemmin antamistaan luottoluokituksista ja niiden muutoksista. Luottoluokituslaitosten on toimitettava tiedot tähän keskustietokantaan arvopaperimarkkinaviranomaisen määräämässä vakiomuodossa. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on asetettava nämä tiedot julkisesti saataville ja julkaistava vuosittain yhteenveto havaituista tärkeimmistä kehityssuunnista.
3. Luottoluokituslaitoksen on toimitettava vuosittain viimeistään 31 päivänä maaliskuuta arvopaperimarkkinaviranomaiselle liitteessä I olevan E jakson II osan 2 kohdassa mainittuja seikkoja koskevat tiedot.”
8)
Muutetaan 14 artikla seuraavasti:
a)
Korvataan 2 kohta seuraavasti:
”2. Rekisteröinti on voimassa koko unionin alueella sen jälkeen, kun 16 artiklan 3 kohdassa tai 17 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu arvopaperimarkkinaviranomaisen tekemä päätös rekisteröidä luottoluokituslaitos on tullut voimaan.”
b)
Korvataan 3 kohdan toinen alakohta seuraavasti:
”Luottoluokituslaitosten on ilmoitettava ilman tarpeetonta viivytystä arvopaperimarkkinaviranomaiselle kaikista alkuperäisen rekisteröinnin edellytyksiin tehtävistä olennaisista muutoksista ja myös sivuliikkeen perustamisesta tai lopettamisesta unionissa.”
c)
Korvataan 4 ja 5 kohta seuraavasti:
”4. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on rekisteröitävä luottoluokituslaitos, jos se toteaa hakemuksen käsittelyn perusteella, että luottoluokituslaitos täyttää tässä asetuksessa luottoluokitusten antamiselle säädetyt edellytykset ottaen huomioon 4 ja 6 artiklan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 16 ja 17 artiklan soveltamista.
5. Arvopaperimarkkinaviranomainen ei saa asettaa rekisteröinnille sellaisia lisävaatimuksia, joista ei säädetä tässä asetuksessa.”
9)
Korvataan 15-21 artikla seuraavasti:
”15 artikla
Rekisteröintihakemus
1. Luottoluokituslaitoksen on tehtävä rekisteröintihakemus arvopaperimarkkinaviranomaiselle. Hakemuksessa on oltava liitteessä II mainittuja seikkoja koskevat tiedot.
2. Jos rekisteröintihakemuksen tekee luottoluokituslaitosten ryhmä, ryhmän on valtuutettava yksi jäsenistään toimittamaan hakemus ryhmän puolesta arvopaperimarkkinaviranomaiselle. Valtuutetun luottoluokituslaitoksen on toimitettava tiedot liitteessä II mainituista seikoista kunkin ryhmän jäsenen osalta.
3. Luottoluokituslaitoksen on esitettävä hakemuksensa millä tahansa unionin toimielinten virallisella kielellä. Muuhun arvopaperimarkkinaviranomaisen sekä luottoluokituslaitosten ja niiden henkilöstön väliseen viestintään sovelletaan Euroopan talousyhteisössä käytettäviä kieliä koskevista järjestelyistä 15 päivänä huhtikuuta 1958 annetun asetuksen N:o 1 (13) säännöksiä soveltuvin osin.
4. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on kahdenkymmenen työpäivän kuluessa hakemuksen vastaanottamisesta arvioitava, onko hakemus täydellinen. Jos hakemus ei ole täydellinen, arvopaperimarkkinaviranomaisen on asetettava määräaika, jossa luottoluokituslaitoksen on toimitettava lisätiedot.
Kun arvopaperimarkkinaviranomainen on varmistunut siitä, että hakemus on täydellinen, sen on ilmoitettava tästä luottoluokituslaitokselle.
16 artikla
Luottoluokituslaitoksen rekisteröintihakemuksen käsittely arvopaperimarkkinaviranomaisen toimesta
1. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on 45 työpäivän kuluessa 15 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetusta ilmoituksesta tutkittava luottoluokituslaitoksen rekisteröintihakemus sen perusteella, täyttääkö luottoluokituslaitos tässä asetuksessa säädetyt edellytykset.
2. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi jatkaa tutkimisaikaa 15 työpäivällä erityisesti, jos luottoluokituslaitos.
a)
aikoo vahvistaa luottoluokituksia 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla;
b)
aikoo käyttää ulkoistamista; tai
c)
pyytää vapautusta säännösten noudattamisesta 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
3. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on 45 työpäivän kuluessa tai, jos sovelletaan tämän artiklan 2 kohtaa, 60 työpäivän kuluessa 15 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun ilmoituksen vastaanottamisesta tehtävä kaikilta osin perusteltu, rekisteröinnin hyväksymistä tai sen epäämistä koskeva päätös.
4. Arvopaperimarkkinaviranomaisen 3 kohdan mukaisesti tekemä päätös tulee voimaan viidentenä työpäivänä sen jälkeen, kun se on tehty.
17 artikla
Luottoluokituslaitoksen ryhmän rekisteröintihakemuksen käsittely arvopaperimarkkinaviranomaisen toimesta
1. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on 55 työpäivän kuluessa 15 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetusta ilmoituksesta tutkittava luottoluokituslaitosten ryhmän rekisteröintihakemukset sen perusteella, täyttävätkö luottoluokituslaitokset tässä asetuksessa säädetyt edellytykset.
2. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi jatkaa tutkimisaikaa 15 työpäivällä erityisesti, jos jokin ryhmän luottoluokituslaitos:
a)
aikoo vahvistaa luottoluokituksia 4 artiklan 3 kohdan mukaisesti;
b)
aikoo käyttää ulkoistamista; tai
c)
pyytää vapautusta säännösten noudattamisesta 6 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
3. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on 55 työpäivän kuluessa tai, jos sovelletaan tämän artiklan 2 kohtaa, 70 työpäivän kuluessa 15 artiklan 4 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetusta ilmoituksesta tehtävä kunkin ryhmään kuuluvan luottoluokituslaitoksen osalta kaikilta osin perusteltu yksittäinen rekisteröinnin hyväksymistä tai sen epäämistä koskeva päätös.
4. Arvopaperimarkkinaviranomaisen 3 kohdan mukaisesti tekemä päätös tulee voimaan viidentenä työpäivänä sen jälkeen, kun se on tehty.
18 artikla
Luottoluokituslaitoksen rekisteröinnin hyväksymistä, rekisteröinnin epäämistä tai rekisteröinnin peruuttamista koskevasta päätöksestä ilmoittaminen sekä rekisteröityjen luottoluokituslaitosten luettelon julkaiseminen
1. Viiden työpäivän kuluessa siitä, kun päätös on tehty 16, 17 tai 20 artiklan nojalla, arvopaperimarkkinaviranomaisen on ilmoitettava päätöksestään asianomaiselle luottoluokituslaitokselle. Jos arvopaperimarkkinaviranomainen kieltäytyy rekisteröimästä luottoluokituslaitosta tai peruuttaa luottoluokituslaitoksen rekisteröinnin, sen on päätöksessään perusteltava kielteinen kantansa kaikilta osin.
2. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on ilmoitettava komissiolle, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1093/2010 (14) perustetulle Euroopan valvontaviranomaiselle (Euroopan pankkiviranomainen), jäljempänä ’pankkiviranomainen’, Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1094/2010 (15) perustetulle Euroopan valvontaviranomaiselle (Euroopan vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen), jäljempänä ’vakuutus- ja lisäeläkeviranomainen’, toimivaltaisille viranomaisille ja alakohtaisille toimivaltaisille viranomaisille 16, 17 tai 20 artiklan nojalla tekemistään päätöksistä.
3. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on julkaistava verkkosivustollaan luettelo tämän asetuksen mukaisesti rekisteröidyistä luottoluokituslaitoksista. Luetteloa on päivitettävä viiden työpäivän kuluessa siitä, kun päätös on tehty 16, 17 tai 20 artiklan nojalla. Komissio julkaisee päivitetyn luettelon Euroopan unionin virallisessa lehdessä 30 päivän kuluessa tällaisesta päivityksestä.
19 artikla
Rekisteröinti- ja valvontamaksut
1. Arvopaperimarkkinaviranomainen perii luottoluokituslaitoksilta maksuja tämän asetuksen sekä 2 kohdassa tarkoitetun maksuja koskevan asetuksen mukaisesti. Maksuilla on katettava kokonaan luottoluokituslaitosten rekisteröinnistä ja valvonnasta arvopaperimarkkinaviranomaiselle aiheutuvat menot sekä korvattava mahdolliset kustannukset, joita toimivaltaisille viranomaisille voi aiheutua tämän asetuksen mukaisten tehtävien hoitamisesta, erityisesti 30 artiklan mukaisesta tehtävien siirtämisestä.
2. Komissio antaa maksuja koskevan asetuksen. Siinä vahvistetaan erityisesti maksutyypit, perusteet maksujen perimiselle, maksujen määrä ja maksutavat sekä se, miten arvopaperimarkkinaviranomainen on korvattava mahdolliset kustannukset, joita toimivaltaisille viranomaisille voi aiheutua tämän asetuksen mukaisten tehtävien hoitamisesta, erityisesti 30 artiklan mukaisesta tehtävien siirtämisestä.
Luottoluokituslaitokselta perittävän maksun määrän on katettava kaikki hallinnolliset kustannukset, ja sen on oltava oikeassa suhteessa kyseisen luottoluokituslaitoksen liikevaihtoon.
Komissio hyväksyy ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun maksuja koskevan asetuksen 38 a artiklan mukaisesti ja 38 b ja 38 c artiklan ehtoja noudattaen delegoidulla säädöksellä.
20 artikla
Rekisteröinnin peruuttaminen
1. Sanotun kuitenkaan rajoittamatta 24 artiklan soveltamista arvopaperimarkkinaviranomaisen on peruutettava luottoluokituslaitoksen rekisteröinti, jos luottoluokituslaitos:
a)
nimenomaisesti luopuu rekisteröinnistä tai ei ole antanut luottoluokituksia kuuden edellisen kuukauden aikana;
b)
on saanut rekisteröinnin virheellisten tietojen perusteella tai millä tahansa muilla epärehellisillä keinoilla; tai
c)
ei enää täytä rekisteröinnin edellytyksiä.
2. Jos sellaisen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, jossa kyseisen luottoluokituslaitoksen antamia luottoluokituksia käytetään, katsoo, että jokin 1 kohdan ehdoista on täyttynyt, se voi pyytää arvopaperimarkkinaviranomaista tutkimaan, täyttyvätkö luottoluokituslaitoksen rekisteröinnin peruuttamista koskevat edellytykset. Jos arvopaperimarkkinaviranomainen päättää olla peruuttamatta kyseisen luottoluokituslaitoksen rekisteröintiä, sen on perusteltava päätöksensä kaikilta osin.
3. Rekisteröinnin peruuttamista koskeva päätös tulee viipymättä voimaan koko unionissa, jollei 24 artiklan 4 kohdassa tarkoitetusta luottoluokitusten käyttöön sovellettavasta siirtymäkaudesta muuta johdu.
II OSASTO
ARVOPAPERIMARKKINAVIRANOMAISEN HARJOITTAMA VALVONTA
21 artikla
ARVOPAPERIMARKKINAVIRANOMAINEN
1. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on varmistettava, että tämän asetuksen säännöksiä sovelletaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 25 a artiklan soveltamista.
2. Asetuksen (EU) N:o 1095/2010 16 artiklan mukaisesti arvopaperimarkkinaviranomaisen on annettava ohjeet arvopaperimarkkinaviranomaisen, toimivaltaisten viranomaisten ja alakohtaisten toimivaltaisten viranomaisten välisestä yhteistyöstä tämän asetuksen ja alakohtaisen lainsäädännön soveltamiseksi sekä tehtävien siirtämiseen liittyvistä menettelyistä ja yksityiskohtaisista ehdoista ja päivitettävä niitä.
3. Asetuksen (EU) N:o 1095/2010 16 artiklan mukaisesti arvopaperimarkkinaviranomainen esittää ja päivittää yhteistyössä pankkiviranomaisen ja vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen kanssa viimeistään 7 päivänä kesäkuuta 2011 ohjeita, jotka koskevat tämän asetuksen 4 artiklan 3 kohdan mukaisen vahvistamismenettelyn soveltamista.
4. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on viimeistään 2 tammikuuta 2012 ehdotettava asetuksen (EU) N:o 1095/2010 10 artiklan mukaisesti komission hyväksyttäväksi teknisten sääntelystandardien luonnoksia seuraavista aiheista:
a)
tiedot, jotka luottoluokituslaitoksen on annettava liitteen II mukaisessa rekisteröintihakemuksessaan;
b)
tiedot, jotka luottoluokituslaitoksen on annettava sertifiointihakemusta varten ja joiden perusteella arvioidaan sen systeemistä merkitystä 5 artiklassa tarkoitettujen rahoitusmarkkinoiden vakauden ja luotettavuuden kannalta;
c)
sellaisten tietojen esittäminen, rakenne, muoto, tapa ja ilmoituskausi mukaan luettuina, jotka luottoluokituslaitosten on julkistettava 11 artiklan 2 kohdan ja liitteessä I olevan E jakson II osan 1 kohdan mukaisesti;
d)
sen arvioiminen, ovatko luottoluokitusmenetelmät 8 artiklan 3 kohdassa säädettyjen vaatimusten mukaiset;
e)
arvopaperimarkkinaviranomaisen suorittamaa jatkuvaa valvontaa varten luottoluokituslaitoksilta edellytettyjen säännöllisten luokitustietojen sisältö ja muoto.
5. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on julkaistava vuosittain ja ensimmäisen kerran viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2012 kertomus tämän asetuksen soveltamisesta. Kertomuksessa on erityisesti oltava arviointi siitä, miten tämän asetuksen mukaisesti rekisteröidyt luottoluokituslaitokset ovat panneet liitteen I täytäntöön.
6. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on esitettävä vuosittain Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle kertomus toteutetuista valvontatoimista ja arvopaperimarkkinaviranomaisen tämän asetuksen nojalla määräämistä seuraamuksista, mukaan luettuina sakot ja uhkasakot.
7. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on tehtävä yhteistyötä pankkiviranomaisen ja vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen kanssa tehtäviensä suorittamisessa ja kuultava niitä, ennen kuin se antaa ja saattaa ajan tasalle ohjeita ja ehdottaa 2, 3 ja 4 kohdassa tarkoitettuja teknisten sääntelystandardien luonnoksia.
10)
Lisätään artikla seuraavasti:
”22 a artikla
Toteutumatestivelvoitteen noudattamisen tarkastelu
1. Harjoittaessaan tämän asetuksen mukaisesti rekisteröityjen luottoluokituslaitosten jatkuvaa valvontaa arvopaperimarkkinaviranomaisen on tarkasteltava säännöllisesti 8 artiklan 3 kohdan noudattamista.
2. Sanotun kuitenkaan rajoittamatta 23 artiklan soveltamista arvopaperimarkkinaviranomaisen on 1 kohdassa tarkoitetun tarkastelun yhteydessä myös:
a)
tarkasteltava, miten luottoluokituslaitokset suorittavat toteutumatestejä;
b)
arvioitava tällaisten toteutumatestien tuloksia; ja
c)
tarkastettava, että luottoluokituslaitoksilla on käytettävissään prosessit, joiden avulla toteutumatestien tulokset voidaan ottaa huomioon niiden luokitusmenetelmissä.”
11)
Korvataan 23-27 artikla seuraavasti:
”23 artikla
Luokitusten ja menetelmien sisältöön puuttumatta jättäminen
Hoitaessaan tämän asetuksen mukaisia tehtäviään arvopaperimarkkinaviranomainen, komissio tai jäsenvaltion viranomaiset eivät saa puuttua luottoluokitusten eivätkä luottoluokitusmenetelmien sisältöön.
23 a artikla
23 b-23 d artiklassa tarkoitettujen valtuuksien käyttö
Arvopaperimarkkinaviranomaisen tai arvopaperimarkkinaviranomaisen virkamiehen tai sen valtuuttaman muun henkilön 23 b-23 d artiklan mukaisesti saamia valtuuksia ei voida käyttää niin, että vaaditaan lakisääteisen salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvien tietojen tai asiakirjojen julkistamista.
23 b artikla
Tiedonsaantia koskevat pyynnöt
1. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi pyynnöllä tai päätöksellä vaatia luottoluokituslaitoksia, luottoluokitustoimintaan osallistuvia henkilöitä, luottoluokiteltuja yhteisöjä ja asianomaisia kolmansia osapuolia, joille luottoluokituslaitokset ovat ulkoistaneet operatiivisia toimintoja ja toimintaa, sekä henkilöitä, jotka läheisesti ja merkittävästi liittyvät tai ovat muulla tavoin yhteydessä luottoluokituslaitoksiin tai luottoluokitustoimintaan, antamaan kaikki tiedot, jotka se tarvitsee tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä suorittamiseen.
2. Lähettäessään 1 kohdan mukaisen tietojensaantia koskevan pyynnön arvopaperimarkkinaviranomaisen on
a)
viitattava tähän artiklaan, joka toimii pyynnön oikeusperustana;
b)
ilmoitettava pyynnön tarkoitus;
c)
täsmennettävä, mitä tietoja pyydetään;
d)
asetettava määräaika, jonka kuluessa tiedot on toimitettava;
e)
ilmoitettava henkilölle, jolta näitä tietoja pyydetään, että se ei ole velvollinen antamaan tietoja, mutta jos se vastaa pyyntöön vapaaehtoisesti, annetut tiedot eivät saa olla virheellisiä tai harhaanjohtavia;
f)
ilmoitettava sakosta, josta säädetään 36 a artiklassa, yhdessä liitteessä III olevan II jakson 7 kohdan kanssa, sen varalta, että kysymyksiin annetut vastaukset ovat virheellisiä tai harhaanjohtavia.
3. Vaatiessaan 1 kohdan mukaisesti toimittamaan tietoja päätöksen nojalla arvopaperimarkkinaviranomaisen on
a)
viitattava tähän artiklaan, joka toimii pyynnön oikeusperustana;
b)
ilmoitettava pyynnön tarkoitus;
c)
täsmennettävä, mitä tietoja pyydetään;
d)
asetettava määräaika, jonka kuluessa tiedot on toimitettava;
e)
ilmoitettava 36 b artiklassa säädetyistä uhkasakoista sen varalta, että pyydettyjä tietoja ei toimiteta täydellisinä;
f)
ilmoitettava sakosta, josta säädetään 36 a artiklassa, yhdessä liitteessä III olevan II jakson 7 kohdan kanssa, sen varalta, että kysymyksiin annetut vastaukset ovat virheellisiä tai harhaanjohtavia; ja
g)
ilmoitettava oikeudesta hakea päätökseen muutosta valituslautakunnalta ja oikeudesta viedä päätös unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi asetuksen (EU) N:o 1095/2010 60 ja 61 artiklan mukaisesti.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut henkilöt tai näiden edustajat sekä oikeushenkilöiden ja oikeuskelpoisuutta vailla olevien yhteenliittymien osalta henkilöt, joilla lain tai sääntöjen mukaan on kelpoisuus edustaa niitä, ovat velvoitetut antamaan pyydetyt tiedot. Asianmukaisesti valtuutetut lakimiehet voivat antaa pyydetyt tiedot valtuuttajan nimissä. Viimeksi mainitulla säilyy kuitenkin täysi vastuu, jos annetut tiedot eivät ole täydellisiä tai ovat virheellisiä tai harhaanjohtavia.
5. Arvopaperimarkkinaviranomainen toimittaa viipymättä pyyntönsä tai päätöksensä jäljennöksen sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa 1 kohdassa tarkoitetuilla henkilöillä, joita tietojensaantipyyntö koskee, on kotipaikka tai jonne ne ovat sijoittautuneet.
23 c artikla
Yleiset tutkimukset
1. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä hoitamiseksi suorittaa kaikki tarpeelliset 23 b artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja henkilöitä koskevat tarkastukset. Tätä varten arvopaperimarkkinaviranomaisen virkamiehille ja sen valtuuttamille muille henkilöille on annettava valtuudet:
a)
tutkia kaikki asiakirjat, tiedot, menettelyt ja muu aineisto, joilla on merkitystä sen tehtävien suorittamisessa riippumatta välineestä, jolle ne on tallennettu;
b)
ottaa tai hankkia oikeaksi todistettuja jäljennöksiä tai otteita kyseisistä asiakirjoista, tiedoista, menettelyistä ja muusta aineistosta;
c)
haastaa ja kutsua kuultavaksi kenet tahansa 23 b artiklan 1 kohdassa tarkoitetun henkilön tai sen edustajan tai henkilöstön pyytääkseen näiltä suullisia tai kirjallisia selvityksiä tarkastuksen kohteeseen ja tarkoitukseen liittyvistä tosiseikoista tai asiakirjoista ja tallentaa vastaukset;
d)
haastatella ketä tahansa muuta haastatteluun suostuvaa luonnollista tai oikeushenkilöä tutkimuksen kohteeseen liittyvien tietojen keräämiseksi;
e)
vaatia puhelin- ja tietoliikennetietoja.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tutkimusten suorittamiseksi arvopaperimarkkinaviranomaisen virkamiesten ja muiden sen valtuuttamien henkilöiden on oikeuksiaan käyttäessään esitettävä kirjallinen valtuutus, jossa määritellään tutkimuksen kohde ja tarkoitus. Lisäksi valtuutuksessa on ilmoitettava 36 b artiklassa säädetyistä uhkasakoista sen varalta, että pyydettyjä asiakirjoja, tietoja, menettelyjä ja muuta aineistoa taikka 23 b artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille henkilöille esitettyihin kysymyksiin annettuja vastauksia ei toimiteta lainkaan tai niitä ei toimiteta täydellisinä, sekä 36 a artiklassa, yhdessä liitteessä III olevan II jakson 8 kohdan kanssa, säädetyistä sakoista sen varalta, että 23 b artiklan 1 kohdassa tarkoitetuille henkilöille esitettyihin kysymyksiin annetut vastaukset ovat virheellisiä tai harhaanjohtavia.
3. Edellä 23 b artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden on suostuttava arvopaperimarkkinaviranomaisen päätöksellä käynnistettyihin tutkimuksiin. Päätöksessä on mainittava tutkimuksen kohde ja tarkoitus, 36 b artiklassa säädetyt uhkasakot, asetuksen (EU) N:o 1095/2010 nojalla käytettävissä olevat oikeussuojakeinot sekä oikeus viedä päätös Euroopan unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi.
4. Arvopaperimarkkinaviranomaisen on hyvissä ajoin ennen tutkimusta annettava tieto tutkimuksesta ja sitä suorittamaan valtuutettujen henkilöiden henkilöllisyydestä sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jossa tutkimus on tarkoitus suorittaa. Asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen virkamiesten on arvopaperimarkkinaviranomaisen pyynnöstä avustettava kyseisiä valtuutettuja henkilöitä näiden tehtävien hoitamisessa. Asianomaisen toimivaltaisen viranomaisen virkamiehet voivat pyynnöstä myös osallistua tutkimuksiin.
5. Jos 1 kohdan e alakohdassa tarkoitettu puhelin- ja tietoliikennetietoja koskeva pyyntö edellyttää kansallisten sääntöjen mukaisesti oikeusviranomaisen lupaa, tällaista lupaa on pyydettävä. Lupaa voidaan pyytää myös turvaamistoimenpiteenä.
6. Jos 5 kohdassa tarkoitettua lupaa pyydetään, kansallisen oikeusviranomaisen tarkastaa, että arvopaperimarkkinaviranomaisen päätös on pätevä ja että suunnitellut pakkotoimenpiteet eivät ole tutkimusten kohteeseen nähden mielivaltaisia eivätkä liiallisia. Tarkastaessaan pakkotoimenpiteiden oikeasuhteisuutta kansallinen oikeusviranomainen voi pyytää arvopaperimarkkinaviranomaiselta yksityiskohtaisia selvityksiä erityisesti niistä perusteista, joita arvopaperimarkkinaviranomaisella on epäillä tämän asetuksen rikkomista, sekä epäillyn rikkomisen vakavuudesta ja pakkotoimenpiteiden kohteena olevan henkilön osallisuudesta. Kansallinen oikeusviranomainen ei voi kuitenkaan saattaa kyseenalaiseksi tutkimuksen tarpeellisuutta eikä vaatia, että sille toimitettaisiin arvopaperimarkkinaviranomaisen asiakirja-aineistossa olevia tietoja. Arvopaperimarkkinaviranomaisen päätöksen laillisuutta valvoo ainoastaan Euroopan unionin tuomioistuin asetuksessa (EU) N:o 1095/2010 säädetyn menettelyn mukaisesti.
23 d artikla
Paikalla tehtävät tarkastukset
1. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä hoitamiseksi suorittaa 23 b artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen oikeushenkilöiden tiloissa kaikki tarpeelliset paikalla tehtävät tarkastukset. Milloin tarkastusten moitteeton ja tehokas suorittaminen sitä edellyttää, arvopaperimarkkinaviranomainen voi suorittaa paikalla tehtävän tarkastuksen ilman ennakkoilmoitusta.
2. Arvopaperimarkkinaviranomaisen virkamiehillä ja muilla henkilöillä, jotka arvopaperimarkkinaviranomainen on valtuuttanut suorittamaan paikalla tehtävän tarkastuksen, on valtuudet päästä tutkimuksen kohteena olevien oikeushenkilöiden liiketiloihin ja maa-alueille arvopaperimarkkinaviranomaisen tekemän päätöksen mukaisesti, ja heillä on kaikki 23 c artiklan 1 kohdassa säädetyt valtuudet. Heillä on myös valtuudet sinetöidä kaikki liiketilat ja kirjanpito tai asiakirjat siksi ajaksi ja siltä osin, kuin on tarpeen tarkastuksen suorittamiseksi.
3. Arvopaperimarkkinaviranomaisen virkamiesten ja muiden henkilöiden, jotka arvopaperimarkkinaviranomainen on valtuuttanut suorittamaan paikalla tehtävän tarkastuksen, on oikeuksiaan käyttäessään esitettävä kirjallinen valtuutus, jossa määritellään tarkastuksen kohde ja tarkoitus sekä 36 b artiklassa säädetyt uhkasakot sen varalta, että kyseiset henkilöt eivät suostu tarkastukseen. Arvopaperimarkkinaviranomainen ilmoittaa tarkastuksesta hyvissä ajoin ennen sen suorittamista sen jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle, jonka alueella tarkastus on määrä suorittaa.
4. Edellä 23 b artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden on suostuttava arvopaperimarkkinaviranomaisen päätöksellä määrättyihin paikalla tehtäviin tarkastuksiin. Päätöksessä on mainittava tarkastuksen kohde ja tarkoitus sekä päivä, jona tarkastus alkaa, ja ilmoitettava 36 b artiklassa säädetyistä uhkasakoista, asetuksen (EU) N:o 1095/2010 nojalla käytettävissä olevat oikeussuojakeinot sekä oikeus viedä päätös Euroopan unionin tuomioistuimen käsiteltäväksi. Arvopaperimarkkinaviranomainen tekee kyseiset päätökset kuultuaan sen jäsenvaltion toimivaltaista viranomaista, jossa tarkastus on määrä suorittaa.
5. Sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen virkamiesten ja kyseisen toimivaltaisen viranomaisen valtuuttamien tai nimeämien henkilöiden, jossa tarkastus on määrä suorittaa, on arvopaperimarkkinaviranomaisen pyynnöstä aktiivisesti avustettava arvopaperimarkkinaviranomaisen virkamiehiä ja muita arvopaperimarkkinaviranomaisen valtuuttamia henkilöitä. Tätä varten heillä on 2 kohdassa säädetyt valtuudet. Myös asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat pyynnöstä osallistua paikalla tehtäviin tarkastuksiin.
6. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi myös pyytää toimivaltaisia viranomaisia suorittamaan tässä artiklassa ja 23 c artiklan 1 kohdassa säädettyjä erityisiä tutkimustehtäviä ja paikalla tehtäviä tarkastuksia. Tätä varten toimivaltaisilla viranomaisilla on samat tässä artiklassa ja 23 c artiklan 1 kohdassa säädetyt valtuudet kuin arvopaperimarkkinaviranomaisella.
7. Jos arvopaperimarkkinaviranomaisen virkamiehet ja muut mukana olevat henkilöt, jotka arvopaperimarkkinaviranomainen on valtuuttanut, toteavat, että henkilö vastustaa tämän artiklan nojalla määrättyä tarkastusta, asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on annettava heille tarvittavaa apua ja pyydettävä tarvittaessa poliisin tai vastaavan lainvalvontaviranomaisen virka-apua, jotta he voivat suorittaa paikalla tehtävän tarkastuksen.
8. Jos 1 kohdassa tarkoitettu paikalla tehtävä tarkastus tai 7 kohdassa tarkoitettu virka-apu edellyttää kansallisten sääntöjen mukaan oikeusviranomaisen lupaa, tällaista lupaa on pyydettävä. Lupaa voidaan pyytää myös turvaamistoimenpiteenä.
9. Edellä 8 kohdassa tarkoitettua lupaa pyydettäessä kansallisen oikeusviranomaisen on tarkastettava, että arvopaperimarkkinaviranomaisen päätös on pätevä ja että suunnitellut pakkotoimenpiteet eivät ole tarkastuksen kohteeseen nähden mielivaltaisia eivätkä liiallisia. Tarkastaessaan pakkotoimenpiteiden oikeasuhteisuutta kansallinen oikeusviranomainen voi pyytää arvopaperimarkkinaviranomaiselta yksityiskohtaisia selvityksiä erityisesti perusteista, joilla arvopaperimarkkinaviranomainen epäilee tämän asetuksen rikkomista, sekä epäillyn rikkomisen vakavuudesta ja pakkotoimenpiteiden kohteena olevan henkilön osallisuuden luonteesta. Kansallinen oikeusviranomainen ei voi kuitenkaan tarkastella uudelleen tutkimuksen tarpeellisuutta eikä vaatia, että sille toimitetaan arvopaperimarkkinaviranomaisen asiakirja-aineistossa olevia tietoja. Arvopaperimarkkinaviranomaisen päätöksen laillisuutta valvoo ainoastaan Euroopan unionin tuomioistuin asetuksessa (EU) N:o 1095/2010 säädettyä menettelyä noudattaen.
23 e artikla
Menettelysäännöt valvontatoimenpiteiden toteuttamiseksi ja sakkojen määräämiseksi
1. Jos arvopaperimarkkinaviranomainen havaitsee tämän asetuksen mukaisia tehtäviä hoitaessaan vakavia osoituksia sellaisten tosiseikkojen mahdollisesta olemassaolosta, jotka saattavat muodostaa yhden tai useamman liitteessä III luetelluista rikkomisista, arvopaperimarkkinaviranomaisen on nimettävä arvopaperimarkkinaviranomaisen sisältä riippumaton tutkiva virkamies asiaa tutkimaan. Tutkiva virkamies ei saa osallistua eikä saa olla osallistunut asianomaisen luottoluokituslaitoksen suorassa tai epäsuorassa valvonnassa tai rekisteröintimenettelyssä, ja hänen on tehtäviään suorittaessaan oltava riippumaton arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvostosta.
2. Tutkiva virkamies tutkii väitetyt rikkomiset ottaen huomioon tutkimusten kohteena olevien henkilöiden esittämät huomiot, ja hän esittää havainnoistaan täydellisen asiakirja-aineiston arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvostolle.
Tehtäviensä hoitamiseksi tutkiva virkamies voi käyttää valtuutta vaatia tietoja 23 b artiklan mukaisesti sekä valtuutta suorittaa tutkimuksia ja paikalla tehtäviä tarkastuksia 23 c ja 23 d artiklan mukaisesti. Näitä valtuuksia käyttäessään tutkivan virkamiehen on noudatettava 23 a artiklaa.
Tehtäviään hoitaessaan tutkivalla virkamiehellä on oikeus saada kaikki arvopaperimarkkinaviranomaisen valvontatoimintansa puitteissa keräämät asiakirjat ja tiedot.
3. Tutkiva virkamies, joka on saattanut tutkimuksensa päätökseen, antaa tutkimusten kohteena olleille henkilöille tilaisuuden tulla kuulluiksi tutkimuksen kohteena olevista asioista ennen havainnot sisältävän asiakirja-aineiston toimittamista arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvostolle. Tutkiva virkamies perustaa havaintonsa yksinomaan tosiseikkoihin, joista tutkinnan kohteena olevilla henkilöillä on ollut mahdollisuus esittää huomautuksensa.
Tämän artiklan mukaisten tutkimusten aikana on kunnioitettava täysin asianomaisten henkilöiden puolustautumisoikeuksia.
4. Toimittaessaan havainnot sisältävän asiakirja-aineiston arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvostolle, tutkiva virkamies ilmoittaa siitä tutkimusten kohteena oleville henkilöille. Tutkimusten kohteena olevilla henkilöillä on oikeus saada asiakirja-aineisto edellyttäen, että muiden henkilöiden oikeutetut edut otetaan huomioon kyseisten henkilöiden liikesalaisuuksien suojelemisessa. Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon ei ulotu kolmansia osapuolia koskeviin luottamuksellisiin tietoihin.
5. Tutkivan virkamiehen havainnot sisältävän asiakirja-aineiston perusteella ja kuultuaan 25 ja 36 c artiklan mukaisesti tutkimusten kohteena olevia henkilöitä, jos nämä ovat sitä pyytäneet, arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvosto päättää, ovatko tutkimuksen kohteena olevat henkilöt syyllistyneet yhteen tai useampaan liitteessä III mainittuun rikkomiseen, ja jos ovat, toteuttaa valvontatoimenpiteen 24 artiklan mukaisesti ja määrää sakon 36 a artiklan mukaisesti.
6. Tutkiva virkamies ei osallistu asian käsittelyyn arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvostossa eikä puutu muullakaan tavalla arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvoston päätöksentekoprosessiin.
7. Komissio antaa lisää menettelysääntöjä sakkojen tai uhkasakkojen määräämistä koskevan oikeuden käytöstä, mukaan luettuina puolustautumisoikeuksia koskevat säännökset, väliaikaiset säännökset ja sakkojen tai uhkasakkojen perimistä koskevat säännökset, sekä antaa yksityiskohtaiset säännöt seuraamusten määräämisen ja täytäntöönpanon vanhentumisajoista.
Ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut säännöt hyväksytään 38 a artiklan mukaisesti ja 38 b ja 38 c artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä.
8. Arvopaperimarkkinaviranomainen antaa asian asianomaisten kansallisten viranomaisten käsiteltäväksi syytetoimia varten, jos se tämän asetuksen mukaisia tehtäviä hoitaessaan havaitsee vakavia osoituksia sellaisten tosiseikkojen mahdollisesta olemassaolosta, jotka saattavat muodostaa rikoksen. Lisäksi arvopaperimarkkinaviranomainen pidättäytyy määräämästä sakkoja tai uhkasakkoja tapauksissa, joissa aiempi samojen tosiseikkojen tai olennaisilta osiltaan samanlaisten tosiseikkojen perusteella annettu vapauttava tai langettava päätös on tullut lainvoimaiseksi kansallisen oikeuden mukaisen rikosoikeudellisen menettelyn tuloksena.
24 artikla
Arvopaperimarkkinaviranomaisen valvontatoimenpiteet
1. Jos arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvosto toteaa 23 e artiklan 5 kohdan mukaisesti, että luottoluokituslaitos on syyllistynyt johonkin liitteessä III lueteltuun rikkomiseen, sen on tehtävä ainakin yksi seuraavista päätöksistä:
a)
luottoluokituslaitoksen rekisteröinti peruutetaan;
b)
luottoluokituslaitokselle asetetaan unionin laajuinen tilapäinen kielto antaa luottoluokituksia, kunnes rikkominen on lopetettu;
c)
luottoluokituslaitoksen antamien luottoluokitusten käyttö sääntelytarkoituksiin määrätään keskeytettäväksi kaikkialla unionissa, kunnes rikkominen on lopetettu;
d)
kyseistä luottoluokituslaitosta vaaditaan lopettamaan rikkominen;
e)
päätetään antaa julkisia ilmoituksia.
2. Tehdessään 1 kohdassa tarkoitettuja päätöksiä arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvoston on otettava huomioon rikkomisen luonne ja vakavuus, seuraavat seikat mukaan luettuina:
a)
rikkomisen kesto ja toistumistiheys;
b)
se, onko rikkominen paljastanut vakavia tai järjestelmään liittyviä heikkouksia yrityksen menettelyissä, hallintajärjestelmissä tai sisäisissä tarkastuksissa;
c)
se, helpottiko tai aiheuttiko rikkominen talousrikollisuutta tai liittyikö rikkominen siihen muulla tavoin;
d)
se, oliko rikkominen tahallinen tai tuottamuksellinen.
3. Ennen 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettujen päätösten tekemistä arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvoston on ilmoitettava asiasta pankkiviranomaiselle ja vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle.
4. Luottoluokitusten käyttöä sääntelytarkoituksiin voidaan jatkaa 1 kohdan a ja c alakohdassa tarkoitettujen päätösten tekemisen jälkeen enintään:
a)
kymmenen työpäivän ajan arvopaperimarkkinaviranomaisen päätöksen julkistamisesta 5 kohdan mukaisesti, jos muut tämän asetuksen nojalla rekisteröidyt luottoluokituslaitokset ovat antaneet saman rahoitusvälineen tai saman yhteisön luottoluokituksia; tai
b)
kolmen kuukauden ajan arvopaperimarkkinaviranomaisen päätöksen julkistamisesta 5 kohdan mukaisesti, jolleivät muut tämän asetuksen nojalla rekisteröidyt luottoluokituslaitokset ole antaneet saman rahoitusvälineen tai saman yhteisön luottoluokituksia.
Arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvosto voi pidentää, myös pankkiviranomaisen tai vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen pyynnöstä, ensimmäisen alakohdan b alakohdassa tarkoitettua määräaikaa kolmella kuukaudella poikkeustapauksissa, joihin liittyy markkinahäiriön tai rahoitusalan epävakauden riski.
5. Arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvoston on viipymättä ilmoitettava 1 kohdan nojalla tehdyistä päätöksistä asianomaiselle luottoluokituslaitokselle ja annettava tällaiset päätökset tiedoksi toimivaltaisille viranomaisille ja alakohtaisille toimivaltaisille viranomaisille, komissiolle, pankkiviranomaiselle ja vakuutus- ja lisäeläkeviranomaiselle. Sen on julkistettava tällaiset päätökset verkkosivustollaan 10 työpäivän kuluessa päivästä, jona päätös on tehty.
Arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvoston julkistaessa päätöksensä ensimmäisen alakohdan mukaisesti sen on myös julkisesti ilmoitettava luottoluokituslaitoksen oikeudesta valittaa päätöksestä ja tapauksen mukaan siitä, että tuollainen valitus on tehty, mainiten samalla, että kyseisellä valituksella ei ole lykkäävää vaikutusta, sekä valituslautakunnan mahdollisuudesta keskeyttää riitautetun päätöksen soveltaminen asetuksen (EU) N:o 1095/2010 60 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
25 artikla
Asianomaisten kuuleminen
1. Ennen 24 artiklan 1 kohdan mukaisten päätösten tekoa arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvoston on annettava henkilöille, joita menettely koskee, tilaisuus esittää huomautuksensa arvopaperimarkkinaviranomaisen toteamista seikoista. Arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvosto perustaa päätöksensä yksinomaan niihin todettuihin seikkoihin, joista henkilöt, joita menettely koskee, ovat voineet esittää huomautuksensa.
Ensimmäistä alakohtaa ei sovelleta, jos tarvitaan kiireellisiä toimia estämään merkittävän ja välittömän vahingon koituminen rahoitusjärjestelmälle. Siinä tapauksessa arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvosto voi tehdä väliaikaisen päätöksen, ja sen on annettava kyseisille henkilöille tilaisuus esittää huomautuksensa mahdollisimman pian sen jälkeen, kun se on tehnyt päätöksensä.
2. Menettelyissä on kunnioitettava täysin niiden henkilöiden puolustautumisoikeuksia, joita menettely koskee. Henkilöillä on oltava oikeus tutustua arvopaperimarkkinaviranomaisen asiakirja-aineistoon sillä edellytyksellä, että muiden henkilöiden oikeutetut edut otetaan huomioon kyseisten henkilöiden liikesalaisuuksien suojelemisessa. Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon ei ulotu luottamuksellisiin tietoihin.”
”25 a artikla
Alakohtaiset toimivaltaiset viranomaiset, jotka vastaavat 4 artiklan 1 kohdan valvonnasta ja täytäntöönpanosta (luottoluokitusten käyttö)
Alakohtaisten toimivaltaisten viranomaisten on vastattava 4 artiklan 1 kohdan valvonnasta ja täytäntöönpanosta asiaankuuluvan alakohtaisen lainsäädännön mukaisesti.
III OSASTO
ARVOPAPERIMARKKINAVIRANOMAISEN, TOIMIVALTAISTEN VIRANOMAISTEN JA ALAKOHTAISTEN TOIMIVALTAISTEN VIRANOMAISTEN VÄLINEN YHTEISTYÖ
26 artikla
Yhteistyövelvollisuus
Arvopaperimarkkinaviranomaisen, pankkiviranomaisen, vakuutus- ja lisäeläkeviranomaisen, toimivaltaisten viranomaisten ja alakohtaisten toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä yhteistyötä silloin, kun se on tarpeen tämän asetuksen ja asiaankuuluvan alakohtaisen lainsäädännön soveltamiseksi.
27 artikla
Tietojenvaihto
1. Arvopaperimarkkinaviranomaisen, toimivaltaisten viranomaisten ja alakohtaisten toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä toimitettava toisilleen tiedot, jotka ovat tarpeen niiden tämän asetuksen ja asiaankuuluvan alakohtaisen lainsäädännön mukaisten tehtävien hoitamiseksi.
2. Arvopaperimarkkinaviranomainen voi toimittaa keskuspankeille, Euroopan keskuspankkijärjestelmälle ja Euroopan keskuspankille, näiden toimiessa rahapolitiikasta vastaavina viranomaisina, sekä Euroopan järjestelmäriskikomitealle ja tarvittaessa muille maksu- ja selvitysjärjestelmien valvonnasta vastaaville viranomaisille niiden tehtävien hoitamista varten tarkoitettuja luottamuksellisia tietoja. Vastaavasti tällaisia viranomaisia tai elimiä ei myöskään saa estää toimittamasta arvopaperimarkkinaviranomaiselle tietoja, joita tämä saattaa tarvita tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä hoitamiseksi.”
12)
Kumotaan 28 ja 29 artikla.
13)
Korvataan 30, 31 ja 32 artikla seuraavasti:
”30 artikla
Tehtävien siirtäminen arvopaperimarkkinaviranomaiselta toimivaltaisille viranomaisille
1. Jos valvontatehtävän asianmukainen suorittaminen sitä edellyttää, arvopaperimarkkinaviranomainen voi siirtää erityisiä valvontatehtäviä jäsenvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle 21 artiklan 2 kohdan nojalla antamiensa ohjeiden mukaisesti. Kyseisiin erityisiin valvontatehtäviin voi erityisesti kuulua toimivalta toteuttaa 23 b artiklan mukaiset tietopyynnöt ja tehdä 23 d artiklan 6 kohdan mukaiset tutkimukset ja paikalla tehtävät tarkastukset.
2. Ennen tehtävän siirtämistä arvopaperimarkkinaviranomainen kuulee asianomaista toimivaltaista viranomaista. Tällainen kuuleminen koskee seuraavia:
a)
siirrettävän tehtävän laajuus;
b)
siirrettävän tehtävän suorittamisen aikataulu;
c)
tarvittavan tiedon välittäminen arvopaperimarkkinaviranomaisen toimesta ja arvopaperimarkkinaviranomaiselle.
3. Arvopaperimarkkinaviranomainen korvaa siirrettyjen tehtävien hoitamisesta toimivaltaiselle viranomaiselle aiheutuneet kustannukset komission 19 artiklan 2 kohdan nojalla antaman maksuja koskevan asetuksen mukaisesti.
4. Arvopaperimarkkinaviranomainen tarkastelee 1 kohdassa tarkoitettua siirtoa uudelleen asianmukaisin väliajoin. Tehtävien siirto voidaan perua milloin tahansa.
Tehtävien siirto ei vaikuta arvopaperimarkkinaviranomaisen vastuuseen eikä rajoita arvopaperimarkkinaviranomaisen mahdollisuuksia harjoittaa ja valvoa siirrettyä toimintaa. Tämän asetuksen mukaisia valvontatehtäviä, rekisteröintipäätökset, lopulliset arvioinnit ja rikkomisten seurantaa koskevat päätökset mukaan luettuina, ei saa siirtää.
31 artikla
Toimivaltaisten viranomaisten ilmoitukset ja keskeyttämispyynnöt
1. Jos jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen toteaa, että sen alueella tai toisen jäsenvaltion alueella on harjoitettu tai harjoitetaan tämän asetuksen vastaista toimintaa, sen on ilmoitettava asiasta mahdollisimman seikkaperäisesti arvopaperimarkkinaviranomaiselle. Jos toimivaltainen viranomainen pitää sitä aiheellisena tutkinnallisista syistä, se voi myös ehdottaa arvopaperimarkkinaviranomaiselle, että tämä arvioi tarpeen käyttää 23 b ja 23 c artiklan mukaisia valtuuksia kyseistä toimintaa harjoittavan luottoluokituslaitoksen suhteen.
Arvopaperimarkkinaviranomaisen on toteutettava aiheelliset toimenpiteet. Sen on annettava ilmoittajana olevalle toimivaltaiselle viranomaiselle tieto näiden toimenpiteiden lopputuloksesta ja mahdollisuuksien mukaan myös merkittävistä välivaiheista.
2. Jos ilmoittajana oleva jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen katsoo, että rekisteröity luottoluokituslaitos, jonka luottoluokituksia käytetään kyseisen jäsenvaltion alueella, rikkoo tästä asetuksesta johtuvia velvoitteita ja rikkomiset ovat niin vakavia ja jatkuvia, että niillä on merkittävä vaikutus sijoittajansuojaan tai rahoitusjärjestelmän vakauteen kyseisessä jäsenvaltiossa, ilmoittajana oleva toimivaltainen viranomainen voi pyytää arvopaperimarkkinaviranomaista määräämään keskeytyksen, jonka aikana 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut rahoituslaitokset ja muut yhteisöt eivät saa käyttää kyseisen luottoluokituslaitoksen luottoluokituksia sääntelytarkoituksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdassa säädettyä ilmoitusvelvollisuutta. Ilmoittajana olevan toimivaltaisen viranomaisen on esitettävä arvopaperimarkkinaviranomaiselle kaikki pyyntönsä perustelut.
Jos arvopaperimarkkinaviranomainen katsoo, että pyyntö ei ole aiheellinen, sen on ilmoitettava asiasta ilmoittajana olevalle toimivaltaiselle viranomaiselle kirjallisesti ja esitettävä sille perustelut. Jos arvopaperimarkkinaviranomainen katsoo, että pyyntö on aiheellinen, sen on toteutettava asianmukaiset toimenpiteet asian ratkaisemiseksi.
32 artikla
Salassapitovelvollisuus
1. Salassapitovelvollisuutta sovelletaan arvopaperimarkkinaviranomaiseen, toimivaltaisiin viranomaisiin sekä kaikkiin, jotka työskentelevät tai ovat työskennelleet arvopaperimarkkinaviranomaisen, toimivaltaisten viranomaisten tai sellaisten henkilöiden palveluksessa, joille arvopaperimarkkinaviranomainen on siirtänyt tehtäviä, mukaan luettuina sellaiset tarkastajat ja asiantuntijat, joiden kanssa arvopaperimarkkinaviranomainen on tehnyt sopimuksen. Salassapitovelvollisuuden piiriin kuuluvia tietoja ei saa ilmaista toiselle henkilölle tai viranomaiselle, jollei niiden ilmaiseminen ole tarpeen oikeudenkäyntiä varten.
2. Kaikki arvopaperimarkkinaviranomaisen, toimivaltaisten viranomaisten, alakohtaisten toimivaltaisten viranomaisten ja muiden 27 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen viranomaisten ja elinten toimesta hankitut tai niiden välillä tämän asetuksen mukaisesti vaihdetut tiedot on katsottava salassa pidettäviksi, jollei arvopaperimarkkinaviranomainen tai kyseinen toimivaltainen viranomainen tai kyseinen muu viranomainen tai elin ilmoita tietoja toimittaessaan, että kyseiset tiedot saa ilmaista, tai jos tietojen ilmaiseminen on tarpeen oikeudenkäyntiä varten.”
14)
Kumotaan 33 artikla.
15)
Korvataan 34 ja 35 artikla seuraavasti:
”34 artikla
Tietojenvaihtoa koskeva sopimus
Arvopaperimarkkinaviranomainen voi tehdä tietojenvaihtoa koskevia yhteistyösopimuksia kolmansien maiden valvontaviranomaisten kanssa vain, jos ilmaistavien tietojen salassapito taataan vähintään 32 artiklassa säädetyllä tavalla.
Tällaisen tietojenvaihdon on palveltava arvopaperimarkkinaviranomaisen tai kyseisten valvontaviranomaisten tehtävien hoitamista.
Kun on kyse henkilötietojen luovuttamisesta kolmanteen maahan, arvopaperimarkkinaviranomaisen on sovellettava yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 45/2001 (16).
35 artikla
Kolmansilta mailta saatujen tietojen ilmaiseminen
Arvopaperimarkkinaviranomainen saa ilmaista kolmansien maiden valvontaviranomaisilta saamansa tiedot ainoastaan, jos se tai valvontaviranomainen on saanut nimenomaisen suostumuksen tiedot toimittaneelta valvontaviranomaiselta, ja soveltuvin osin ainoastaan sellaista tarkoitusta varten, johon kyseinen valvontaviranomainen on suostunut, tai jos tietojen ilmaiseminen on tarpeen oikeudenkäyntiä varten.
16)
Korvataan IV osaston I luvun otsikko ”Seuraamukset, komiteamenettely ja kertomukset” otsikolla ”Seuraamukset, sakot, uhkasakot, komiteamenettely, siirretty säädösvalta ja kertomukset”.
17)
Korvataan 36 artiklan ensimmäinen ja toinen kohta seuraavasti:
”Jäsenvaltioiden on annettava säännöt 4 artiklan 1 kohdan rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia.
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että alakohtainen toimivaltainen viranomainen julkistaa jokaisen seuraamuksen, joka on määrätty 4 artiklan 1 kohdan rikkomisesta, paitsi jos julkistaminen vaarantaisi vakavasti rahoitusmarkkinat tai aiheuttaisi kohtuutonta haittaa asianosaisille.”
18)
Lisätään artiklat seuraavasti:
”36 a artikla
Sakot
1. Jos arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvosto toteaa 23 e artiklan 5 kohdan mukaisesti, että luottoluokituslaitos on tahallaan tai tuottamuksesta syyllistynyt johonkin liitteessä III luetelluista rikkomisista, se tekee päätöksen 2 kohdan mukaisen sakon määräämisestä.
Luottoluokituslaitoksen rikkominen katsotaan tahalliseksi, jos arvopaperimarkkinaviranomainen toteaa objektiivisia tekijöitä, jotka osoittavat, että luottoluokituslaitos tai sen ylin johto on tahallaan syyllistynyt rikkomiseen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen sakkojen perusmäärät määritetään seuraavasti:
a)
liitteessä III olevan I jakson 1-5, 11-15, 19, 20, 23, 28, 30, 32, 33, 35, 41, 43, 50 ja 51 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 500 000 euroa ja enintään 750 000 euroa;
b)
liitteessä III olevan I jakson 6-8, 16-18, 21, 22, 24, 25, 27, 29, 31, 34, 37-40, 42, 45-47, 48, 49, 52 ja 54 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 300 000 euroa ja enintään 450 000 euroa;
c)
liitteessä III olevan I jakson 9, 10, 26, 36, 44 ja 53 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 100 000 euroa ja enintään 200 000 euroa;
d)
liitteessä III olevan II jakson 1, 6, 7 ja 8 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 50 000 euroa ja enintään 150 000 euroa;
e)
liitteessä III olevan II jakson 2, 4 ja 5 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 25 000 euroa ja enintään 75 000 euroa;
f)
liitteessä III olevan II jakson 3 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 10 000 euroa ja enintään 50 000 euroa;
g)
liitteessä III olevan III jakson 1-3 ja 11 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 150 000 euroa ja enintään 300 000 euroa;
h)
liitteessä III olevan III jakson 4, 6, 8 ja 10 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 90 000 euroa ja enintään 200 000 euroa;
i)
liitteessä III olevan III jakson 5, 7 ja 9 kohdassa tarkoitettujen rikkomisten osalta sakkojen määrät ovat vähintään 40 000 euroa ja enintään 100 000 euroa.
Päättäessään, olisiko sakkojen perusmäärän oltava ensimmäisessä alakohdassa vahvistettujen rajojen ala-, keski- tai yläkohdassa, arvopaperimarkkinaviranomainen ottaa huomioon kyseisen luottoluokituslaitoksen edellisen tilikauden vuosittaisen liikevaihdon. Perusmäärän on oltava rajan alakohdassa niiden luottoluokituslaitosten osalta, joiden vuosittainen liikevaihto on alle 10 miljoonaa euroa, rajan keskikohdassa niiden luottoluokituslaitosten osalta, joiden vuosittainen liikevaihto on vähintään 10 miljoonaa ja enintään 50 miljoonaa euroa, ja rajan yläkohdassa niiden luottoluokituslaitosten osalta, joiden vuosittainen liikevaihto on yli 50 miljoonaa euroa.
3. Edellä 2 kohdassa vahvistetuissa rajoissa määritettyjä perusmääriä mukautetaan tarvittaessa ottamalla huomioon raskauttavat ja lieventävät tekijät liitteessä IV tarkoitettujen kertoimien mukaisesti.
Raskauttavaa kerrointa sovelletaan yksi kerrallaan perusmäärään. Jos sovelletaan useampaa kuin yhtä raskauttavaa kerrointa, perusmäärän ja kunkin yksittäisen raskauttavan kertoimen soveltamisesta saadun määrän välinen erotus lisätään perusmäärään.
Lieventävää kerrointa sovelletaan yksi kerrallaan perusmäärään. Jos sovelletaan useampaa kuin yhtä lieventävää kerrointa, perusmäärän ja kunkin yksittäisen lieventävän kertoimen soveltamisesta saadun määrän välinen erotus vähennetään perusmäärästä.
4. Sen estämättä, mitä 2 ja 3 kohdassa säädetään, sakko saa olla enintään 20 prosenttia kyseisen luottoluokituslaitoksen edellisen tilikauden vuosittaisesta liikevaihdosta, ja jos luottoluokituslaitos on hyötynyt rikkomisesta taloudellisesti suoraan tai välillisesti, sakon on oltava vähintään yhtä suuri kuin kyseinen taloudellinen hyöty.
Jos luottoluokituslaitoksen teko tai laiminlyönti muodostaa useamman kuin yhden liitteessä III luetelluista rikkomisista, sovelletaan ainoastaan 2 ja 3 kohdan mukaisesti laskettua korkeampaa ja yhteen näistä rikkomisista liittyvää sakkoa.
36 b artikla
Uhkasakot
1. Arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvosto määrää päätöksellä uhkasakkoja pakottaakseen:
a)
luottoluokituslaitoksen lopettamaan rikkomisen 24 artiklan 1 kohdan d alakohdan nojalla tehdyn päätöksen mukaisesti;
b)
23 b artiklan 1 kohdassa tarkoitetun henkilön antamaan täydellisinä tiedot, joita on vaadittu 23 b artiklan nojalla tehdyllä päätöksellä;
c)
23 b artiklan 1 kohdassa tarkoitetun henkilön suostumaan tutkimukseen ja erityisesti toimittamaan täydelliset asiakirjat, tiedot, menettelyt ja muun pyydetyn aineiston ja täydentämään ja oikaisemaan muita tietoja, jotka on toimitettu 23 c artiklan nojalla tehdyllä päätöksellä käynnistetyssä tutkimuksessa;
d)
23 b artiklan 1 kohdassa tarkoitetun henkilön suostumaan paikalla tehtävään tarkastukseen, joka on määrätty 23 d artiklan nojalla tehdyllä päätöksellä.
2. Uhkasakkojen on oltava tehokkaita ja oikeasuhteisia. Uhkasakko määrätään maksettavaksi päivittäin, kunnes luottoluokituslaitos tai kyseessä oleva henkilö noudattaa 1 kohdassa tarkoitettua päätöstä.
3. Sen estämättä, mitä 2 kohdassa säädetään, uhkasakkojen määrä on 3 prosenttia edellisen tilikauden keskimääräisestä päivävaihdosta tai, luonnollisten henkilöiden ollessa kyseessä, 2 prosenttia edellisen kalenterivuoden keskimääräisestä päivätulosta. Se on laskettava uhkasakon määräämisestä tehdyssä päätöksessä määrätystä päivästä alkaen.
4. Uhkasakko voidaan määrätä enintään kuuden kuukauden ajaksi arvopaperimarkkinaviranomaisen päätöksen ilmoittamisesta.
36 c artikla
Niiden henkilöiden kuuleminen, joita menettely koskee
1. Ennen 36 a artiklan ja 36 b artiklan 1 kohdan a-d alakohdan mukaisen sakon ja/tai uhkasakon määräämistä koskevan päätöksen tekoa arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvosto antaa henkilöille, joita menettely koskee, tilaisuuden esittää huomautuksensa arvopaperimarkkinaviranomaisen toteamista seikoista. Arvopaperimarkkinaviranomaisen hallintoneuvosto perustaa päätöksensä ainoastaan niihin todettuihin seikkoihin, joista ne henkilöt, joita menettely koskee, ovat voineet esittää huomautuksensa.
2. Menettelyissä on kunnioitettava täysin niiden henkilöiden puolustautumisoikeuksia, joita menettely koskee. Henkilöillä on oltava oikeus tutustua arvopaperimarkkinaviranomaisen asiakirja-aineistoon sillä edellytyksellä, että muiden henkilöiden oikeutetut edut otetaan huomioon kyseisten henkilöiden liikesalaisuuksien suojelemisessa. Oikeus tutustua asiakirja-aineistoon ei ulotu luottamuksellisiin tietoihin eikä arvopaperimarkkinaviranomaisen sisäisiin valmisteluasiakirjoihin.
36 d artikla
Sakkojen ja uhkasakkojen julkistaminen, luonne, täytäntöönpano ja kohdentaminen
1. Arvopaperimarkkinaviranomainen julkistaa jokaisen sakon ja uhkasakon, joka on määrätty 36 a ja 36 b artiklan mukaisesti, paitsi jos julkistaminen vaarantaisi vakavasti rahoitusmarkkinat tai aiheuttaisi kohtuutonta haittaa asianosaisille.
2. Edellä 36 a ja 36 b artiklan mukaisesti määrätyt sakot ja uhkasakot ovat luonteeltaan hallinnollisia.
3. Edellä 36 a ja 36 b artiklan mukaisesti määrätyt sakot ja uhkasakot ovat täytäntöönpanokelpoisia.
Täytäntöönpanoon sovelletaan sen valtion säännöksiä lainkäytöstä riita-asioissa, jonka alueella täytäntöönpano tapahtuu. Täytäntöönpanomääräyksen antaa, tutkimatta muuta kuin täytäntöönpanoasiakirjan oikeaperäisyyden, kansallinen viranomainen, jonka kunkin jäsenvaltion hallitus määrää tähän tehtävään ja josta se ilmoittaa arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja Euroopan unionin tuomioistuimelle.
Kun nämä muodollisuudet on hakijan vaatimuksesta täytetty, tämä voi hakea täytäntöönpanoa kansallisen lainsäädännön mukaisesti saattamalla asian suoraan toimivaltaisen elimen käsiteltäväksi.
Täytäntöönpanoa voidaan lykätä vain Euroopan unionin tuomioistuimen päätöksellä. Kansallisten tuomioistuinten toimivaltaan kuuluu kuitenkin tutkia virheellisestä täytäntöönpanosta tehdyt valitukset.
4. Sakkojen ja uhkasakkojen määrät kohdennetaan Euroopan unionin yleiseen talousarvioon.
36 e artikla
Muutoksen hakeminen Euroopan unionin tuomioistuimelta
Euroopan unionin tuomioistuimella on täysi harkintavalta tutkiessaan valitukset päätöksistä, joilla arvopaperimarkkinaviranomainen on määrännyt sakon tai uhkasakon. Se voi kumota sakon tai uhkasakon tai alentaa tai korottaa sitä.”
19)
Korvataan 37 artikla seuraavasti:
”37 artikla
Liitteiden muuttaminen
Komissio voi toteuttaa toimenpiteitä liitteiden muuttamiseksi liitettä III lukuun ottamatta 38 a artiklan mukaisesti ja 38 b ja 38 c artiklan ehtoja noudattaen delegoiduilla säädöksillä rahoitusmarkkinoiden kehityksen, myös kansainvälisen kehityksen, huomioon ottamiseksi erityisesti uusien rahoitusvälineiden osalta.”
20)
Kumotaan 38 artiklan 2 kohta.
21)
Lisätään artiklat seuraavasti:
”38 a artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle neljän vuoden ajaksi 1 päivästä kesäkuuta 2011 valta antaa 5 artiklan 6 kohdan kolmannessa alakohdassa, 19 artiklan 2 kohdassa, 23 e artiklan 7 kohdassa ja 37 artiklassa tarkoitettuja delegoituja säädöksiä. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään kuusi kuukautta ennen neljän vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto peruuta siirtoa 38 b artiklan mukaisesti.
2. Heti kun komissio on hyväksynyt delegoidun säädöksen, se antaa säädöksen tiedoksi samanaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
3. Komissiolle siirrettyyn valtaan antaa delegoituja säädöksiä sovelletaan 38 b ja 38 c artiklassa säädettyjä ehtoja.
38 b artikla
Säädösvallan siirron peruuttaminen
1. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 5 artiklan 6 kohdan kolmannessa alakohdassa, 19 artiklan 2 kohdassa, 23 e artiklan 7 kohdassa ja 37 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron.
2. Toimielin, joka on aloittanut sisäisen menettelyn päättääkseen, peruuttaako se säädösvallan siirron, pyrkii ilmoittamaan asiasta toiselle toimielimelle ja komissiolle kohtuullisessa ajassa ennen lopullisen päätöksen tekemistä sekä ilmoittaa samalla, mitä siirrettyä säädösvaltaa mahdollinen peruuttaminen koskee.
3. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan joko välittömästi tai jonakin myöhempänä, siinä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta aiemmin annettujen delegoitujen säädösten voimassaoloon. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
38 c artikla
Delegoitujen säädösten vastustaminen
1. Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat vastustaa delegoitua säädöstä kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi.
Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta määräaikaa pidennetään kolmella kuukaudella.
2. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole 1 kohdassa tarkoitetun määräajan päättyessä vastustanut delegoitua säädöstä, se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se tulee voimaan siinä mainittuna päivänä.
Delegoitu säädös voidaan julkaista Euroopan unionin virallisessa lehdessä, ja se voi tulla voimaan ennen kyseisen määräajan päättymistä, jos Euroopan parlamentti ja neuvosto ovat molemmat ilmoittaneet komissiolle, etteivät ne aio vastustaa kyseistä säädöstä.
3. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto vastustaa delegoitua säädöstä 1 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa, se ei tule voimaan. Säädöstä vastustava toimielin esittää Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 296 artiklan mukaisesti syyt, miksi se vastustaa delegoitua säädöstä.”
22)
Muutetaan 39 artikla seuraavasti:
a)
Kumotaan 2 kohta.
b)
Korvataan 3 kohta seuraavasti:
”3. Komissio ottaa huomioon kolmansissa maissa toimivia luottoluokituslaitoksia koskevan sääntely- ja valvontakehyksen kehittymisen ja antaa viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2011 Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen tällaisen kehityksen ja 40 artiklassa tarkoitettujen siirtymäsäännösten vaikutuksista unionin rahoitusmarkkinoiden vakauteen.”
23)
Lisätään artikla seuraavasti:
”39 a artikla
Arvopaperimarkkinaviranomaisen kertomus
Arvopaperimarkkinaviranomainen arvioi viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2011 tämän asetuksen mukaisten valtuuksiensa ja tehtäviensä vastaanottamisesta aiheutuvat henkilöstö- ja resurssitarpeensa ja toimittaa kertomuksen Euroopan parlamentille, neuvostolle ja komissiolle.”
24)
Korvataan 40 artiklan kolmas kohta seuraavasti:
”Olemassa olevat luottoluokituslaitokset voivat jatkaa sellaisten luottoluokitusten antamista, joita 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut rahoituslaitokset ja muut yhteisöt voivat käyttää sääntelytarkoituksiin, paitsi jos rekisteröintihakemus hylätään. Jos rekisteröintihakemus hylätään, sovelletaan 24 artiklan 4 ja 5 kohtaa.”
25)
Lisätään artikla seuraavasti:
”40 a artikla
Arvopaperimarkkinaviranomaiseen liittyvät siirtymätoimenpiteet
1. Kaikki luottoluokituslaitoksia koskevaan valvonta- ja täytäntöönpanotoimintaan liittyvät toimivallat ja tehtävät, jotka on annettu toimivaltaisille viranomaisille, jotka toimivat tai eivät toimi kotijäsenvaltion toimivaltaisina viranomaisina, ja kollegioille, jos sellaisia on perustettu, lopetetaan 1 päivänä heinäkuuta 2011.
Sellaista rekisteröintihakemusta, jonka kotijäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset tai asianomainen kollegio on vastaanottanut viimeistään 7 päivänä syyskuuta 2010, ei kuitenkaan siirretä arvopaperimarkkinaviranomaiselle, ja kyseiset viranomaiset ja asianomainen kollegio tekevät rekisteröinnin hyväksymistä tai epäämistä koskevan päätöksen.
2. Arvopaperimarkkinaviranomainen ottaa haltuunsa luottoluokituslaitoksia koskevaan valvonta- ja täytäntöönpanotoimintaan liittyvät tiedostot ja valmisteluasiakirjat, mukaan luettuina käynnissä olevat tutkinnat ja täytäntöönpanotoimet, tai niiden oikeaksi todistetut jäljennökset, 1 kohdassa tarkoitettuna päivänä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan toisen alakohdan soveltamista.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten ja kollegioiden on varmistettava, että olemassa olevat tiedostot ja valmisteluasiakirjat, tai niiden oikeaksi todistetut jäljennökset, siirretään arvopaperimarkkinaviranomaiselle mahdollisimman pian ja viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2011. Kyseisten toimivaltaisten viranomaisten ja kollegioiden on myös annettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle kaikki tarpeellinen apu ja neuvot, joilla helpotetaan tehokasta ja toimivaa siirtoa ja luottoluokituslaitoksia koskevan valvonta- ja täytäntöönpanotoiminnan aloittamista.
4. Arvopaperimarkkinaviranomainen toimii 1 kohdassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten ja kollegioiden oikeudenomistajana sellaisesta valvonta- ja täytäntöönpanotoiminnasta johtuvissa hallinnollisissa tai oikeudellisissa menettelyissä, jota kyseiset toimivaltaiset viranomaiset ja kollegiot ovat harjoittaneet tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvissa asioissa.
5. Kaikki tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen toimivaltaisten viranomaisten III osaston I luvun mukaisesti tekemät luottoluokituslaitosten rekisteröinnit pysyvät voimassa, kun toimivalta on siirretty arvopaperimarkkinaviranomaiselle.
6. Arvopaperimarkkinaviranomainen suorittaa viimeistään 1 päivänä heinäkuuta 2014 ja osana jatkuvaa valvontaansa vähintään yhden tarkastuksen kaikissa sen valvontavaltaan kuuluvissa luottoluokituslaitoksissa.”
26)
Muutetaan liite I tämän asetuksen liitteen I mukaisesti.
27)
Lisätään tämän asetuksen liitteen II mukaiset liitteet.
2 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä toukokuuta 2011.