KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 15. februar 2011
om afslutning af regnskaberne for visse betalingsorganer i Italien og Rumænien vedrørende de udgifter, der finansieres af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), for regnskabsåret 2009
(meddelt under nummer K(2011) 770)
(Kun den italienske og den rumænske udgave er autentiske)
(2011/105/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 af 21. juni 2005 om finansiering af den fælles landbrugspolitik (1), særlig artikel 30 og artikel 32, stk. 8,
efter høring af Komitéen for Landbrugsfondene og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Kommissionens afgørelse 2010/258/EU (2) og 2010/730/EU (3) har afsluttet regnskaberne for alle betalingsorganer, undtagen de italienske betalingsorganer »AGEA« og »ARBEA« og det rumænske betalingsorgan »PIAA«.
(2)
Efter fremsendelsen af nye oplysninger og efter yderligere kontroller kan Kommissionen nu vedtage en afgørelse om, hvorvidt de regnskaber, som de italienske betalingsorganer »AGEA« og »ARBEA« og det rumænske betalingsorgan »PIAA« har fremsendt, er fuldstændige, nøjagtige og pålidelige.
(3)
Artikel 10, stk. 2, første afsnit, i Kommissionens forordning (EF) nr. 885/2006 af 21. juni 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1290/2005 for så vidt angår godkendelse af betalingsorganer og andre organer og regnskabsafslutning for EGFL og ELFUL (4) bestemmer, at de beløb, der som følge af beslutningen om regnskabsafslutning omhandlet i forordningens artikel 10, stk. 1, første afsnit, skal tilbagebetales af eller udbetales til den enkelte medlemsstat, fastsættes ved, at de månedlige betalinger, der er foretaget for det pågældende regnskabsår, dvs. 2009, trækkes fra de udgifter, der er anerkendt for samme regnskabsår i henhold til stk. 1. Kommissionen trækker dette beløb fra eller lægger det til den månedlige betaling vedrørende de udgifter, der er afholdt i den anden måned efter beslutningen om regnskabsafslutning.
(4)
Efter artikel 32, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1290/2005 bæres de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse som følge af uregelmæssigheder af den pågældende medlemsstat med 50 % og af EU-budgettet med 50 %, hvis inddrivelsen som følge af disse uregelmæssigheder ikke har fundet sted inden for en frist på fire år efter datoen for den første administrative eller retslige konstatering eller på otte år, hvis inddrivelsen er genstand for søgsmål ved de nationale domstole. Artikel 32, stk. 3, i nævnte forordning forpligter medlemsstaterne til sammen med årsregnskaberne at tilsende Kommissionen en sammenfattende oversigt over de inddrivelsesprocedurer, der er iværksat som følge af uregelmæssigheder. I forordning (EF) nr. 885/2006 er der fastsat nærmere bestemmelser om medlemsstaternes forpligtelse til at indberette beløb, der skal inddrives. I bilag III til nævnte forordning findes modellen for den tabel, som medlemsstaterne skulle fremlægge i 2010. Kommissionen bør på basis af de tabeller, som medlemsstaterne har udfyldt, vedtage en afgørelse om de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse af beløb, der er udbetalt som følge af uregelmæssigheder, der er mere end henholdsvis fire eller otte år gamle. Denne afgørelse foregriber ikke fremtidige overensstemmelsesafgørelser efter artikel 32, stk. 8, i forordning (EF) nr. 1290/2005.
(5)
Medlemsstaterne kan i henhold til artikel 32, stk. 6, i forordning (EF) nr. 1290/2005 beslutte ikke at fortsætte inddrivelsen. En sådan beslutning kan kun træffes, hvis de allerede påløbne og de yderligere forventede udgifter til inddrivelse tilsammen vil være større end det beløb, der skal inddrives, eller hvis inddrivelse ikke er mulig på grund af, at debitor eller de personer, der er juridisk ansvarlige for uregelmæssigheden, er insolvente, hvilket skal være konstateret og anerkendt i henhold til den pågældende medlemsstats lovgivning. Hvis denne beslutning er truffet inden for en frist på fire år efter datoen for den første administrative eller retslige konstatering eller på otte år, hvis inddrivelsen er genstand for søgsmål ved de nationale domstole, bør de finansielle konsekvenser af den manglende inddrivelse bæres af EU-budgettet med 100 %. I den sammenfattende oversigt, der omhandles i artikel 32, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1290/2005, angives de beløb, for hvilke medlemsstaten har besluttet ikke at fortsætte inddrivelsesprocedurerne, samt begrundelsen for beslutningen herom. Disse beløb afholdes ikke af de pågældende medlemsstater, og byrden påhviler derfor EU-budgettet. Denne afgørelse foregriber ikke fremtidige overensstemmelsesafgørelser efter artikel 32, stk. 8, i nævnte forordning.
(6)
Kommissionen skal ved afslutningen af de pågældende betalingsorganers regnskaber tage hensyn til de beløb, der allerede er tilbagebetalt af de pågældende medlemsstater i medfør af afgørelse 2010/258/EU og 2010/730/EU.
(7)
Efter artikel 30, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1290/2005 foregriber denne afgørelse ikke Kommissionens senere afgørelser om afvisning af EU-finansiering af udgifter, der ikke er afholdt i henhold til EU-bestemmelserne -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Hermed afsluttes regnskaberne for de italienske betalingsorganer »AGEA« og »ARBEA« og det rumænske betalingsorgan »PIAA« vedrørende udgifter, der finansieres af Den Europæiske Garantifond for Landbruget (EGFL), for regnskabsåret 2009.
De beløb, der skal tilbagebetales af eller udbetales til den enkelte medlemsstat i henhold til nærværende afgørelse, herunder dem, der er en følge af anvendelsen af artikel 32, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1290/2005, er angivet i bilaget.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Den Italienske Republik og Rumænien.
Udfærdiget i Bruxelles, den 15. februar 2011.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 15 päivänä helmikuuta 2011,
Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahastosta) rahoitettaviin menoihin liittyvien eräiden Italian ja Romanian maksajavirastojen tilien tarkastamisesta ja hyväksymisestä varainhoitovuoden 2009 osalta
(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 770)
(Ainoastaan italian- ja romaniankieliset tekstit ovat todistusvoimaiset)
(2011/105/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisen maatalouspolitiikan rahoituksesta 21 päivänä kesäkuuta 2005 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 (1) ja erityisesti sen 30 artiklan ja 32 artiklan 8 kohdan,
on kuullut maatalousrahastojen komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komission päätöksillä 2010/258/EU (2) ja 2010/730/EU (3) hyväksytään varainhoitovuoden 2009 osalta kaikkien maksajavirastojen menot, lukuun ottamatta Italian maksajavirastoja ”AGEA” ja ”ARBEA” sekä Romanian maksajavirastoa ”PIAA”.
(2)
Uusien tietojen ja lisätarkastusten perusteella komissio voi nyt antaa päätöksen Italian maksajavirastojen ”AGEA” ja ”ARBEA” sekä Romanian maksajaviraston ”PIAA” toimittamien tilien täydellisyydestä, tarkkuudesta ja todenperäisyydestä.
(3)
Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1290/2005 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä maksajavirastojen ja muiden elinten hyväksymisen sekä maataloustukirahaston ja maaseuturahaston tilien tarkastamisen ja hyväksymisen osalta 21 päivänä kesäkuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 885/2006 (4) 10 artiklan 2 kohdan ensimmäisessä alakohdassa säädetään, että mainitun asetuksen 10 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen perusteella kultakin jäsenvaltiolta perittävät määrät tai sille maksettavat määrät vahvistetaan vähentämällä kyseisen varainhoitovuoden eli varainhoitovuoden 2009 osalta maksetut kuukausimaksut samalle vuodelle 1 kohdan mukaisesti hyväksytyistä menoista. Komissio vähentää tämän määrän siitä kuukausimaksusta tai lisää sen siihen kuukausimaksuun, joka liittyy tilien tarkastamista ja hyväksymistä koskevan päätöksen tekemistä seuraavana toisena kuukautena toteutuneisiin menoihin.
(4)
Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 5 kohdan mukaan siinä tapauksessa, että takaisinperintää ei toteuteta neljän vuoden kuluessa ensimmäisen asteen hallinnollisen tai oikeudellisen päätöksen tekemisestä tai kahdeksan vuoden kuluessa, jos takaisinperintää käsitellään kansallisessa tuomioistuimessa, takaisinperinnän toteuttamatta jättämisestä aiheutuvista rahoituksellisista seurauksista vastaa 50-prosenttisesti kyseinen jäsenvaltio ja 50-prosenttisesti ne katetaan EU:n talousarviosta. Mainitun asetuksen 32 artiklan 3 kohdassa jäsenvaltiot velvoitetaan toimittamaan komissiolle tilinpäätöksen yhteydessä yhteenveto väärinkäytösten vuoksi aloitetuista takaisinperintämenettelyistä. Jäsenvaltioiden takaisin perittävien määrien ilmoitusvelvollisuuden soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt annetaan asetuksessa (EY) N:o 885/2006. Mainitun asetuksen liitteessä III esitetään taulukko, joka jäsenvaltioiden on toimitettava vuonna 2010. Komissio päättää jäsenvaltioiden toimittamien taulukoiden perusteella rahoituksellisista seurauksista, joita sovelletaan, kun takaisinperintää ei ole toteutettu neljän tai kahdeksan vuoden kuluessa. Tämä päätös ei rajoita sääntöjenmukaisuutta koskevien myöhempien päätösten tekemistä asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
(5)
Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 6 kohdan nojalla jäsenvaltiot voivat päättää jättää takaisinperinnän suorittamatta. Tällainen päätös voidaan antaa vain, jos takaisinperinnästä aiheutuneet ja ennakoitavat kustannukset ovat yhteensä suuremmat kuin takaisin perittävä määrä tai jos takaisinperintä osoittautuu mahdottomaksi velallisen tai väärinkäytöksestä oikeudellisesti vastuussa olevien henkilöiden maksukyvyttömyyden vuoksi ja tämä on todettu ja hyväksytty asianomaisen jäsenvaltion kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Jos tällainen päätös on annettu neljän vuoden kuluessa ensimmäisen asteen hallinnollisen tai oikeudellisen päätöksen tekemisestä tai kahdeksan vuoden kuluessa, jos takaisinperintää käsitellään kansallisessa tuomioistuimessa, takaisinperinnän toteuttamatta jättämisestä aiheutuvat taloudelliset seuraukset olisi katettava 100-prosenttisesti EU:n talousarviosta. Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa yhteenvedossa ilmoitetaan määrät, joiden osalta jäsenvaltio on päättänyt olla toteuttamatta takaisinperintää, sekä päätöksen perustelut. Nämä määrät eivät jää asianomaisten jäsenvaltioiden vastattaviksi, vaan ne katetaan EU:n talousarviosta. Tämä päätös ei rajoita sääntöjenmukaisuutta koskevien myöhempien päätösten tekemistä mainitun asetuksen 32 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
(6)
Kyseisten maksajavirastojen tilejä tarkastaessaan ja hyväksyessään komissio ottaa huomioon kyseisiltä jäsenvaltioilta jo päätösten 2010/258/EU ja 2010/730/EU perusteella pidätetyt määrät.
(7)
Asetuksen (EY) N:o 1290/2005 30 artiklan 2 kohdan mukaisesti tämä päätös ei rajoita sellaisten myöhempien komission päätösten tekemistä, joilla jätetään EU:n rahoituksen ulkopuolelle menot, joita ei ole suoritettu EU:n sääntöjen mukaisesti,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Tällä päätöksellä hyväksytään Italian maksajavirastojen ”AGEA” ja ”ARBEA” sekä Romanian maksajaviraston ”PIAA” tilit Euroopan maatalouden tukirahastosta (maataloustukirahastosta) rahoitettavien varainhoitovuoden 2009 menojen osalta.
Asianomaisilta jäsenvaltioilta tämän päätöksen nojalla perittävät tai niille maksettavat määrät, asetuksen (EY) N:o 1290/2005 32 artiklan 5 kohdan soveltamisesta johtuvat määrät mukaan luettuina, vahvistetaan liitteessä.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle ja Romanialle.
Tehty Brysselissä 15 päivänä helmikuuta 2011.