KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 461/2010
af 27. maj 2010
om anvendelse af artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis inden for motorkøretøjsbranchen
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning nr. 19/65/EØF af 2. marts 1965 om anvendelse af traktatens artikel 85, stk. 3, på visse kategorier af aftaler og samordnet praksis (1), særlig artikel 1,
efter offentliggørelse af et udkast til denne forordning,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Kartel- og Monopolspørgsmål, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til forordning nr. 19/65/EØF har Kommissionen beføjelse til ved forordning at anvende artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (2) på visse kategorier af vertikale aftaler og tilsvarende samordnet praksis, der falder ind under artikel 101, stk. 1. Sådanne gruppefritagelsesordninger finder anvendelse på vertikale aftaler, som opfylder visse betingelser, og de kan være generelle eller sektorspecifikke.
(2)
Kommissionen har defineret en kategori af vertikale aftaler, som den finder normalt opfylder betingelserne i traktatens artikel 101, stk. 3, og med henblik herpå udstedt Kommissionens forordning (EU) nr. 330/2010 af 20. april 2010 om anvendelse af artikel 101, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis (3), som erstatter Kommissionens forordning (EF) nr. 2790/1999 (4).
(3)
Motorkøretøjsbranchen, som omfatter både personbiler og erhvervskøretøjer, har siden 1985 været underlagt særlige gruppefritagelsesforordninger, hvoraf den seneste er Kommissionens forordning (EF) nr. 1400/2002 af 31. juli 2002 om anvendelse af traktatens artikel 81, stk. 3, på kategorier af vertikale aftaler og samordnet praksis i motorkøretøjsbranchen (5). I forordning (EF) nr. 2790/1999 var det udtrykkeligt fastsat, at den ikke fandt anvendelse på vertikale aftaler, hvis genstand var omfattet af anvendelsesområdet for andre gruppefritagelsesforordninger. Motorkøretøjsbranchen har derfor ikke været omfattet af denne forordning.
(4)
Forordning (EF) nr. 1400/2002 udløber den 31. maj 2010. Der bør imidlertid fortsat gælde en gruppefritagelsesforordning for motorkøretøjsbranchen, som kan forenkle administrationen og mindske virksomhedernes omkostninger ved at overholde reglerne og samtidig sikre effektivt tilsyn med markederne i overensstemmelse med traktatens artikel 103, stk. 2, litra b).
(5)
På baggrund af erfaringerne siden 2002 med hensyn til distribution af nye motorkøretøjer, distribution af reservedele samt udførelse af reparations- og vedligeholdelsesarbejde på motorkøretøjer er det muligt at afgrænse en kategori af vertikale aftaler i motorkøretøjsbranchen, som kan anses for normalt at opfylde betingelserne i traktatens artikel 101, stk. 3.
(6)
Denne kategori omfatter vertikale aftaler om køb, salg og videresalg af nye motorkøretøjer, vertikale aftaler om køb, salg og videresalg af reservedele til motorkøretøjer og vertikale aftaler om udførelse af reparations- og vedligeholdelsesarbejde på sådanne køretøjer, hvis disse aftaler indgås mellem virksomheder, der ikke konkurrerer med hinanden, mellem visse konkurrenter eller af visse sammenslutninger af forhandlere eller reparatører. Den omfatter tillige vertikale aftaler, der indeholder accessoriske bestemmelser om overdragelse eller udnyttelse af intellektuelle ejendomsrettigheder. Udtrykket »vertikale aftaler« bør defineres således, at det omfatter både sådanne aftaler og tilsvarende samordnet praksis.
(7)
Visse typer vertikale aftaler kan forbedre den økonomiske effektivitet inden for en produktions- eller distributionskæde ved at muliggøre en bedre koordinering mellem de deltagende virksomheder. De kan navnlig medføre en reduktion af parternes transaktions- og distributionsomkostninger og optimere deres afsætnings- og investeringsniveau.
(8)
Sandsynligheden for, at sådanne effektivitetsfremmende virkninger opvejer eventuelle konkurrenceskadelige virkninger, som skyldes begrænsninger indeholdt i vertikale aftaler, afhænger af den grad af markedsstyrke, som parterne i aftalen besidder, og dermed i hvilket omfang disse virksomheder er udsat for konkurrence fra andre leverandører af varer eller tjenester, som deres kunder anser for indbyrdes ombyttelige eller substituerbare på grund af deres egenskaber, pris og anvendelsesformål. Vertikale aftaler, der indeholder begrænsninger, som det er sandsynligt vil begrænse konkurrencen og skade forbrugerne, eller som ikke er nødvendige for at opnå de effektivitetsfremmende virkninger, bør udelukkes fra gruppefritagelsen.
(9)
Ved afgrænsningen af en gruppefritagelsesforordnings anvendelsesområde bør Kommissionen tage hensyn til konkurrenceforholdene i den relevante sektor. I den forbindelse fremgår det af de konklusioner på den indgående overvågning af motorkøretøjsbranchen, der er anført i evalueringsrapporten om anvendelsen af Komissionens forordning (EF) nr. 1400/2002 af 28. maj 2008 (6) og i Kommissionens meddelelse om den fremtidige konkurrenceretlige ramme for motorkøretøjsbranchen af 22. juli 2009 (7), at der bør sondres mellem aftaler om salg af nye motorkøretøjer og aftaler om udførelse af reparations- og vedligeholdelsesarbejde samt distribution af reservedele.
(10)
Hvad angår salg af nye motorkøretøjer, er der ikke tegn på nogen væsentlige mangler ved konkurrencen, der kunne tyde på, at denne sektor adskiller sig fra andre sektorer, og kræve, at den underlægges andre og strengere regler end reglerne i forordning (EU) nr. 330/2010. Markedsandelstærsklen, udelukkelsen af bestemte vertikale aftaler fra fritagelse og de øvrige betingelser i denne forordning sikrer normalt, at vertikale aftaler om salg af nye motorkøretøjer opfylder kravene i traktatens artikel 101, stk. 3. Sådanne aftaler bør derfor være omfattet af fritagelsen efter forordning (EU) nr. 330/2010, hvis de opfylder alle de i forordningen fastsatte betingelser.
(11)
Hvad angår aftaler om distribution af reservedele og om udførelse af reparations- og vedligeholdelsesarbejde, bør der tages hensyn til en række særlige karakteristika ved eftermarkedet i motorkøretøjsbranchen. I særdeleshed har de erfaringer, Kommissionen har haft med anvendelsen af forordning (EF) nr. 1400/2002, vist, at prisstigninger på individuelle reparationer kun delvis afspejles i mere driftssikre moderne biler og længere serviceintervaller. Disse tendenser hænger sammen med den teknologiske udvikling og den omstændighed, at de reservedele til motorkøretøjer, som motorkøretøjsproducenterne køber hos originaludstyrsproducenter, er blevet stadigt mere komplekse og driftssikre. Komponentleverandører sælger deres produkter som reservedele på eftermarkedet både via motorkøretøjsproducenternes autoriserede reparationsnet og via uafhængige kanaler og udgør derfor en betydelig konkurrencefaktor på eftermarkedet for motorkøretøjer. EU's forbrugeres gennemsnitlige udgifter til reparation og vedligeholdelse af motorkøretøjer udgør en meget betydelig andel af deres samlede udgifter til motorkøretøjer.
(12)
Konkurrenceforholdene på eftermarkedet i motorkøretøjsbranchen har også direkte indvirkning på den offentlige sikkerhed, idet trafiksikkerheden kan forringes af biler, der ikke er repareret korrekt, og på folkesundheden og miljøet, da udledninger af kuldioxid og andre luftforurenende stoffer kan være højere fra køretøjer, der ikke er blevet regelmæssigt vedligeholdt.
(13)
I det omfang, hvor der kan defineres et særskilt eftermarked, afhænger en effektiv konkurrence på markederne for køb og salg af reservedele og for reparation og vedligeholdelse af motorkøretøjer af graden af konkurrence mellem autoriserede reparatører, dvs. reparatører, der opererer inden for et reparationsnetværk etableret direkte eller indirekte af en køretøjsproducent, og mellem autoriserede og uafhængige aktører, herunder uafhængige reservedelsleverandører og reparatører. Sidstnævntes muligheder for at klare sig i konkurrencen afhænger af, om de har uhindret adgang til nødvendige inputs såsom reservedele og teknisk information.
(14)
Under hensyn til disse særlige træk er reglerne i forordning (EU) nr. 330/2010, herunder den ensartede tærskel for markedsandele på 30 %, nødvendige, men ikke tilstrækkelige til at sikre, at gruppefritagelsen kun kommer til at gælde for de vertikale aftaler om distribution af reservedele og udførelse af reparations- og vedligeholdelsesarbejde, for hvilke det med tilstrækkelig sikkerhed kan antages, at betingelserne i traktatens artikel 101, stk. 3, er opfyldt.
(15)
Vertikale aftaler om distribution af reservedele og udførelse af reparations- og vedligeholdelsesarbejde bør derfor kun være omfattet af en gruppefritagelse, hvis de ud over de fritagelsesbetingelser, der er fastsat i forordning (EU) nr. 330/2010, også opfylder strengere krav angående visse former for alvorlige konkurrencebegrænsninger, der kan begrænse udbuddet og brugen af reservedele på eftermarkedet for motorkøretøjer.
(16)
I særdeleshed bør gruppefritagelsen ikke gælde for aftaler, der begrænser de muligheder, medlemmer af en motorkøretøjsproducents selektive distributionssystem har for at sælge reservedele til uafhængige reparatører til brug for disses reparations- eller vedligeholdelsesarbejde. Hvis uafhængige reparatører ikke har adgang til sådanne reservedele, vil de ikke kunne konkurrere effektivt med autoriserede reparatører, da de ikke vil kunne yde forbrugerne en kvalitetsservice, som bidrager til motorkøretøjernes sikkerhed og driftssikkerhed.
(17)
For at sikre en effektiv konkurrence på reparations- og vedligeholdelsesmarkederne og sætte reparatørerne i stand til at tilbyde de endelige brugere reservedele fra konkurrenter, bør gruppefritagelsen ikke omfatte vertikale aftaler, der, selv om de opfylder betingelserne i forordning (EU) nr. 330/2010, ikke desto mindre begrænser en reservedelsfabrikants muligheder for at sælge sine reservedele til autoriserede reparatører, der er medlemmer af en motorkøretøjsproducents distributionssystem, til uafhængige forhandlere af reservedele, uafhængige reparatører og endelige brugere. Dette er uden betydning for reservedelsfabrikanternes civilretlige ansvar eller motorkøretøjsproducenternes mulighed for at kræve, at autoriserede reparatører inden for deres distributionssystem udelukkende benytter reservedele af en kvalitet, der matcher de originale komponenter, der blev benyttet til at samle et bestemt motorkøretøj. Da motorkøretøjsproducenterne er direkte kontraktligt involveret i garantireparationer, gratis service og tilbagekaldelse af køretøjer, bør fritagelsen desuden omfatte aftaler, der indeholder forpligtelser for de autoriserede reparatører til ved udførelsen af dette arbejde kun at anvende reservedele leveret af motorkøretøjsproducenten.
(18)
For at give autoriserede og uafhængige reparatører og endelige brugere mulighed for at identificere producenten af motorkøretøjskomponenter eller reservedele og at vælge mellem alternative reservedele bør gruppefritagelsen endelig ikke omfatte aftaler, hvorved en producent af motorkøretøjer pålægger producenter af komponenter eller originale reservedele begrænsninger i deres adgang til konkret og synligt at placere deres varemærke eller logo på disse reservedele.
(19)
For at give alle aktører tid til at tilpasse sig denne forordning, bør anvendelsesperioden for de bestemmelser i forordning (EF) nr. 1400/2002, der omhandler vertikale aftaler om køb, salg og videresalg af nye motorkøretøjer, forlænges indtil den 31. maj 2013. Med henblik på fortsat at sikre en tilstrækkelig beskyttelse af konkurrencen på eftermarkederne i motorkøretøjsbranchen bør nærværende forordning finde anvendelse på vertikale aftaler om distribution af reservedele og om udførelse af reparations- og vedligeholdelsesarbejde fra den 1. juni 2010.
(20)
Kommissionen vil løbende overvåge udviklingen i motorkøretøjsbranchen og gribe ind med passende foranstaltninger, hvis den konstaterer mangler ved konkurrencen, der kan skade forbrugerne på markedet for distribution af nye motorkøretøjer, på markedet for levering af reservedele eller på markedet for eftersalgsservice for motorkøretøjer.
(21)
I henhold til artikel 29, stk. 1, i Rådets forordning (EF) nr. 1/2003 af 16. december 2002 om gennemførelsen af konkurrencereglerne i traktatens artikel 81 og 82 (8) kan Kommissionen inddrage en gruppefritagelse efter denne forordning, hvis den i et konkret tilfælde finder, at en aftale, som er omfattet af fritagelsen efter denne forordning, ikke desto mindre har virkninger, der er uforenelige med traktatens artikel 101, stk. 3.
(22)
En medlemsstats konkurrencemyndighed kan i henhold til artikel 29, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1/2003 inddrage en fritagelse efter denne forordning for medlemsstatens område eller en del af det, hvis en aftale, som er omfattet af fritagelsen efter denne forordning, i et konkret tilfælde ikke desto mindre har virkninger, der er uforenelige med traktatens artikel 101, stk. 3, på medlemsstatens område eller en del af det, og dette område frembyder alle et særskilt geografisk markeds karakteristika.
(23)
Ved afgørelsen af, om en fritagelse efter denne forordning bør inddrages i henhold til artikel 29 i forordning (EF) nr. 1/2003, er konkurrenceskadelige virkninger, som kan skyldes, at der findes parallelle netværk af vertikale aftaler med lignende virkninger, som betydeligt begrænser adgangen til et relevant marked eller konkurrencen på dette marked, særlig vigtige. Sådanne kumulative virkninger kan f.eks. opstå i forbindelse med selektiv distribution eller konkurrenceklausuler.
(24)
For at styrke tilsynet med parallelle netværk af vertikale aftaler, der har lignende konkurrencebegrænsende virkninger og dækker over 50 % af et givet marked, kan Kommissionen ved forordning erklære denne forordning uanvendelig på vertikale aftaler indeholdende bestemte begrænsninger angående det pågældende marked, hvorefter traktatens artikel 101 igen finder fuld anvendelse på disse aftaler.
(25)
For at vurdere, hvilke virkninger denne forordning har på konkurrencen inden for detailsalg af motorkøretøjer, levering af reservedele og eftersalgsservice på motorkøretøjer på det indre marked, bør der udarbejdes en evalueringsrapport om anvendelsen af denne forordning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
FÆLLES BESTEMMELSERS
Artikel 1
Definitioner
1. I denne forordning forstås ved:
a)
:
»vertikal aftale«
:
en aftale eller samordnet praksis mellem to eller flere virksomheder, der hver især i relation til aftalen eller den samordnede praksis virker inden for forskellige produktions- eller distributionsled, når disse aftaler eller denne praksis vedrører de betingelser, hvorpå parterne kan købe, sælge eller videresælge bestemte varer eller tjenesteydelser
b)
:
»vertikal begrænsning«
:
en konkurrencebegrænsning i en vertikal aftale, der falder ind under traktatens artikel 101, stk. 1
c)
:
»autoriseret reparatør«
:
en leverandør af reparations- og vedligeholdelsesydelser for motorkøretøjer, som driver virksomhed inden for et distributionssystem oprettet af en leverandør af motorkøretøjer
d)
:
»autoriseret forhandler«
:
en forhandler af reservedele til motorkøretøjer, der driver virksomhed inden for et distributionssystem oprettet af en leverandør af motorkøretøjer
e)
:
»uafhængig reparatør«
:
i)
en leverandør af reparations- og vedligeholdelsesydelser for motorkøretøjer, som ikke deltager i det distributionssystem, der er oprettet af leverandøren af de motorkøretøjer, han reparerer eller vedligeholder
ii)
en autoriseret reparatør inden for en given leverandørs distributionssystem, i det omfang reparatøren udfører reparations- og vedligeholdelsesarbejde på motorkøretøjer fremstillet af en motorkøretøjsfabrikant, hvis distributionssystem han ikke er medlem af
f)
:
»uafhængig forhandler«
:
i)
en forhandler af reservedele til motorkøretøjer, som ikke deltager i det distributionssystem, de er oprettet af leverandøren af de motorkøretøjer, som forhandleren sælger reservedele til
ii)
en autoriseret forhandler inden for en bestemt leverandørs distributionssystem, i det omfang forhandleren sælger reservedele til motorkøretøjer fremstillet af en motorkøretøjsfabrikant, hvis distributionssystem han ikke er medlem af
g)
:
»motorkøretøj«
:
et selvkørende køretøj, der er bestemt til brug på offentlig vej, og som har mindst tre hjul
h)
:
»reservedele«
:
produkter, der skal monteres i eller på et motorkøretøj for at erstatte dette køretøjs komponenter, herunder produkter, der er nødvendige for brugen af et motorkøretøj, som f.eks. smøremidler, men ikke brændstof
i)
:
»selektivt distributionssystem«
:
et distributionssystem, hvor leverandøren forpligter sig til, enten direkte eller indirekte, at sælge aftalevarerne eller -tjenesteydelserne udelukkende til forhandlere, der er udvalgt på grundlag af bestemte kriterier, og hvor disse forhandlere forpligter sig til ikke at sælge sådanne varer eller tjenester til forhandlere, der ikke er autoriseret, inden for det område, leverandøren har reserveret til dette distributionssystem.
2. I denne forordning omfatter udtrykkene »virksomhed«, »leverandør«, »producent« og »køber« tillige disses respektive forbundne virksomheder.
»Forbundne virksomheder« er:
a)
virksomheder, hvori en af aftaleparterne direkte eller indirekte
i)
kan udøve mere end halvdelen af stemmerettighederne, eller
ii)
kan udpege mere end halvdelen af medlemmerne af bestyrelsen, direktionen eller andre organer, som repræsenterer virksomheden retligt, eller
iii)
har ret til at lede virksomhedens forretninger
b)
virksomheder, der direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser over en af aftaleparterne
c)
virksomheder, hvori en af de i litra b) omhandlede virksomheder direkte eller indirekte har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
d)
virksomheder, hvori en aftalepart sammen med en eller flere af de virksomheder, der er omhandlet i litra a), b) og c), har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser, eller hvori to eller flere af sidstnævnte virksomheder i fællesskab har de i litra a) nævnte rettigheder eller beføjelser
e)
virksomheder, hvori de i litra a) omhandlede rettigheder eller beføjelser indehaves i fællesskab af:
i)
parter i aftalen eller deres respektive forbundne virksomheder, som omhandlet i litra a) til d), eller
ii)
en eller flere aftaleparter eller en eller flere af deres forbundne virksomheder, jf. litra a) til d), og en eller flere tredjemænd.
KAPITEL II
VERTIKALE AFTALER OM KØB, SALG ELLER VIDERESALG AF NYE MOTORKØRETØJER
Artikel 2
Anvendelse af forordning (EF) nr. 1400/2002
I henhold til traktatens artikel 101, stk. 3, finder traktatens artikel 101, stk. 1, fra den 1. juni 2010 til den 31. maj 2013 ikke anvendelse på vertikale aftaler om de betingelser, hvorpå parterne kan købe, sælge eller videresælge nye motorkøretøjer, når de fritagelsesbetingelser i forordning (EF) nr. 1400/2002, som særligt vedrører vertikale aftaler om køb, salg eller videresalg af nye motorkøretøjer, er opfyldt.
Artikel 3
Anvendelse af forordning (EU) nr. 330/2010
Med virkning fra den 1. juni 2013 finder forordning (EU) nr. 330/2010 anvendelse på vertikale aftaler om køb, salg og videresalg af nye motorkøretøjer.
KAPITEL III
VERTIKALE AFTALER PÅ EFTERMARKEDET FOR MOTORKØRETØJER
Artikel 4
Fritagelse
I henhold til traktatens artikel 101, stk. 3, og med forbehold af denne forordnings bestemmelser finder traktatens artikel 101, stk. 1, ikke anvendelse på vertikale aftaler om de betingelser, hvorpå parterne kan købe, sælge eller videresælge reservedele til motorkøretøjer eller udføre reparations- eller vedligeholdelsesarbejde på motorkøretøjer, når disse aftaler opfylder fritagelsesbetingelserne i forordning (EU) nr. 330/2010 og ikke indeholder nogen af de i denne forordnings artikel 5 opregnede særligt alvorlige konkurrencebegrænsninger.
Denne fritagelse finder anvendelse, for så vidt som disse aftaler indeholder vertikale begrænsninger.
Artikel 5
Konkurrencebegrænsninger, der indebærer, at gruppefritagelsen ikke finder anvendelse - særligt alvorlige begrænsninger
Fritagelsen efter artikel 4 gælder ikke for vertikale aftaler, der, direkte eller indirekte, alene eller kombineret med andre faktorer, som parterne har afgørende indflydelse på, har følgende formål:
a)
begrænsning af salg af reservedele til motorkøretøjer fra deltagere i et selektivt distributionssystem til uafhængige reparatører, som anvender disse dele til reparation og vedligeholdelse af et motorkøretøj
b)
begrænsning, som er aftalt mellem en leverandør af reservedele, reparations- eller diagnoseudstyr eller andet udstyr og en producent af motorkøretøjer, og som indskrænker leverandørens mulighed for at sælge disse varer til autoriserede eller uafhængige forhandlere, autoriserede eller uafhængige reparatører eller endelige brugere
c)
begrænsning, som er aftalt mellem en producent af motorkøretøjer, der anvender komponenter til førstegangsmontering af motorkøretøjer, og leverandøren af sådanne komponenter, og som indskrænker leverandørens mulighed for at anbringe sit varemærke eller logo på en konkret og synlig måde på de leverede komponenter eller reservedele.
KAPITEL IV
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 6
Ikke-anvendelse af denne forordning
I henhold til artikel 1a i forordning nr. 19/65/EØF kan Kommissionen ved forordning erklære, at hvor parallelle netværk af lignende vertikale begrænsninger dækker mere end 50 % af et relevant marked, finder denne forordning ikke anvendelse på vertikale aftaler indeholdende specifikke begrænsninger vedrørende dette marked.
Artikel 7
Overvågning og evalueringsrapport
Kommissionen vil overvåge denne forordnings anvendelse og senest den 31. maj 2021 udarbejde en rapport om dens anvendelse under særlig hensyntagen til betingelserne i traktatens artikel 101, stk. 3.
Artikel 8
Gyldighedsperiode
Denne forordning træder i kraft den 1. juni 2010.
Den anvendes indtil den 31. maj 2023.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, 27. maj 2010.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 461/2010,
annettu 27 päivänä toukokuuta 2010,
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon perustamissopimuksen 85 artiklan 3 kohdan soveltamisesta sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin 2 päivänä maaliskuuta 1965 annetun neuvoston asetuksen N:o 19/65/ETY (1) ja erityisesti sen 1 artiklan,
on julkaissut tämän asetuksen luonnoksen,
on kuullut kilpailunrajoituksia ja määräävää markkina-asemaa käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen N:o 19/65/ETY nojalla komissiolla on toimivalta asetuksia antamalla soveltaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (2) 101 artiklan 3 kohtaa tiettyihin perussopimuksen 101 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluviin vertikaalisten sopimusten ja vastaavien yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin. Ryhmäpoikkeusasetuksia sovelletaan tietyt edellytykset täyttäviin vertikaalisiin sopimuksiin, jotka voivat olla yleisiä tai alakohtaisia.
(2)
Komissio on määritellyt sellaisten vertikaalisten sopimusten ryhmän, joiden se yleensä katsoo täyttävän perussopimuksen 101 artiklan 3 kohdassa vahvistetut edellytykset, ja on tässä tarkoituksessa hyväksynyt Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 101 artiklan 3 kohdan soveltamisesta tiettyihin vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin 20 päivänä huhtikuuta 2010 annetun komission asetuksen (EU) N:o 330/2010 (3); kyseinen asetus korvaa komission asetuksen (EY) N:o 2790/1999 (4).
(3)
Moottoriajoneuvoalalla, johon kuuluvat sekä henkilöautot että hyötyajoneuvot, on vuodesta 1985 sovellettu ryhmäpoikkeusasetuksia, joista uusin on perustamissopimuksen 81 artiklan 3 kohdan soveltamisesta vertikaalisten sopimusten ja yhdenmukaistettujen menettelytapojen ryhmiin moottoriajoneuvoalalla 31 päivänä heinäkuuta 2002 annettu komission asetus (EY) N:o 1400/2002 (5). Asetuksessa (EY) N:o 2790/1999 todetaan nimenomaan, että sitä ei sovelleta vertikaalisiin sopimuksiin, joiden sisältö kuuluu jonkin muun ryhmäpoikkeusasetuksen soveltamisalaan. Tämän vuoksi moottoriajoneuvoala ei ole kuulunut mainitun asetuksen soveltamisalaan.
(4)
Asetuksen (EY) N:o 1400/2002 voimassaolo päättyy 31 päivänä toukokuuta 2010. Moottoriajoneuvoalaan olisi kuitenkin edelleen sovellettava ryhmäpoikkeusta, jotta voidaan yksinkertaistaa hallintoa ja alentaa yrityksille säännösten noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia. Samalla on varmistettava markkinoiden tehokas valvonta perussopimuksen 103 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti.
(5)
Uusien moottoriajoneuvojen jakelusta, varaosien jakelusta ja moottoriajoneuvojen korjaus- ja huoltopalvelujen tarjoamisesta vuodesta 2002 lukien saadun kokemuksen perusteella on mahdollista määrittää sellaisten moottoriajoneuvoalan vertikaalisten sopimusten ryhmä, joiden voidaan katsoa yleensä täyttävän perussopimuksen 101 artiklan 3 kohdan edellytykset.
(6)
Tähän ryhmään sisältyvät uusien moottoriajoneuvojen ostoa, myyntiä tai jälleenmyyntiä koskevat vertikaaliset sopimukset, moottoriajoneuvojen varaosien ostoa, myyntiä tai jälleenmyyntiä koskevat vertikaaliset sopimukset sekä tällaisten ajoneuvojen korjaus- ja huoltopalveluiden tarjoamista koskevat vertikaaliset sopimukset, kun kyseiset sopimukset on tehty muiden kuin kilpailevien yritysten välillä, tiettyjen kilpailevien yritysten välillä taikka kun sopimuksen tekijät ovat vähittäismyyjien tai korjaamoiden tiettyjä yhteenliittymiä. Ryhmä sisältää myös vertikaaliset sopimukset, joihin sisältyy liitännäismääräyksiä immateriaalioikeuksien luovuttamisesta tai käytöstä. Näin ollen käsite ”vertikaaliset sopimukset” olisi määriteltävä siten, että siihen sisältyvät sekä tällaiset sopimukset että vastaavat yhdenmukaistetut menettelytavat.
(7)
Tietyntyyppiset vertikaaliset sopimukset voivat parantaa tuotanto- tai jakeluketjun taloudellista tehokkuutta mahdollistamalla sopimuksen osapuolina olevien yritysten toiminnan paremman yhteensovittamisen. Ne voivat erityisesti johtaa osapuolten liiketoiminta- ja jakelukustannusten alenemiseen ja parhaan mahdollisen tason saavuttamiseen myynnissä ja investoinneissa.
(8)
Todennäköisyys, että tällaiset tehostavat vaikutukset ylittävät vertikaalisiin sopimuksiin sisältyvistä rajoituksista aiheutuvat kilpailunvastaiset vaikutukset, riippuu sopimuspuolten markkinavoimasta ja sen vuoksi myös siitä, missä määrin kyseiset yritykset joutuvat kilpailemaan muiden sellaisten toimittajien kanssa, joiden tavaroita ja palveluita asiakkaat pitävät keskenään vaihdettavissa tai korvattavissa olevina kyseisen tuotteen ominaisuuksien, hintojen ja käyttötarkoituksen vuoksi. Sellaiset vertikaaliset sopimukset, joiden sisältämät rajoitukset rajoittavat todennäköisesti kilpailua ja aiheuttavat haittaa kuluttajille, tai jotka eivät ole välttämättömiä tehostavien vaikutusten saavuttamiseksi, olisi suljettava ryhmäpoikkeuksen soveltamisalan ulkopuolelle.
(9)
Ryhmäpoikkeusasetuksen asianmukaisen soveltamisalan määrittämiseksi komission on otettava huomioon asianomaisen alan kilpailuolosuhteet. Tältä osin moottoriajoneuvoalan perusteellisen seurannan päätelmät komission arviointikertomuksessa 28 päivältä toukokuuta 2008 asetuksen (EY) N:o 1400/2002 soveltamisesta (6) ja komission tiedonannossa 22 päivältä heinäkuuta 2009 moottoriajoneuvoalan tulevasta kilpailuoikeudellisesta kehyksestä (7) ovat osoittaneet, että uusien moottoriajoneuvojen jakelusopimukset olisi erotettava korjaus- ja huoltopalvelujen tarjoamista ja varaosien jakelua koskevista sopimuksista.
(10)
Uusien moottoriajoneuvojen jakelussa ei näytä esiintyvän kilpailussa merkittäviä puutteita, jotka erottaisivat tämän alan muista talouden aloista ja jotka edellyttäisivät sellaisten sääntöjen soveltamista, jotka poikkeavat asetuksessa (EU) N:o 330/2010 vahvistetuista säännöistä ja ovat niitä tiukempia. Markkinaosuudelle asetettu kynnysarvo, tiettyjen vertikaalisten sopimusten jättäminen poikkeusten ulkopuolelle ja muut mainitussa asetuksessa säädetyt edellytykset riittävät yleensä varmistamaan, että uusien moottoriajoneuvojen jakelua koskevat vertikaaliset sopimukset ovat perussopimuksen 101 artiklan 3 kohdassa olevien vaatimusten mukaiset. Sen vuoksi tällaisille sopimuksille olisi myönnettävä asetuksen (EU) N:o 330/2010 mukainen poikkeus edellyttäen, että ne täyttävät kaikki asetuksessa vahvistetut edellytykset.
(11)
Varaosien jakelua ja korjaus- ja huoltopalvelujen tarjoamista koskevissa sopimuksissa olisi otettava huomioon tietyt moottoriajoneuvojen myynnin jälkeisten markkinoiden erityispiirteet. Erityisesti asetuksen (EY) N:o 1400/2002 soveltamisesta saatu kokemus osoittaa, että yksittäisten korjaustöiden hinnankorotukset heijastuvat vain osittain uudenaikaisten autojen parempana luotettavuutena ja huoltovälien pitenemisenä. Nämä viimeksi mainitut suuntaukset liittyvät tekniseen kehitykseen sekä ajoneuvojen valmistajien alkuperäisosien toimittajilta ostamien auton komponenttien monimutkaistumiseen ja luotettavuuden lisääntymiseen. Tällaiset toimittajat myyvät tuotteensa varaosina myynnin jälkeisillä markkinoilla sekä ajoneuvojen valmistajien valtuutettujen korjaamoverkostojen että riippumattomien kanavien kautta. Sen vuoksi ne muodostavat merkittävän kilpailuvoiman moottoriajoneuvojen myynnin jälkeisillä markkinoilla. Moottoriajoneuvojen korjaus- ja huoltopalveluista aiheutuvien keskimääräisten kustannusten osuus on erittäin suuri moottoriajoneuvoista unionissa kuluttajille aiheutuvista kokonaiskustannuksista.
(12)
Moottoriajoneuvojen myynnin jälkeisten markkinoiden kilpailuolosuhteilla on myös välitön vaikutus yleiseen turvallisuuteen, sillä ajoneuvoilla ajaminen saattaa olla vaarallista, jos niitä ei ole korjattu oikein, sekä kansanterveyteen ja ympäristöön, koska ajoneuvojen hiilidioksidipäästöt ja muut ilman epäpuhtauksien päästöt voivat olla suurempia kuin ajoneuvojen, jotka on huollettu säännöllisesti.
(13)
Siltä osin kuin erilliset myynnin jälkeiset markkinat voidaan määritellä, tehokas kilpailu varaosien osto- ja myyntimarkkinoilla sekä moottoriajoneuvojen korjaus- ja huoltopalvelujen markkinoilla riippuu ajoneuvon valmistajien suoraan tai välillisesti perustamiin korjaamoverkostoihin kuuluvien eli valtuutettujen korjaamojen välisestä kilpailusta sekä valtuutettujen ja riippumattomien toimijoiden, mukaan lukien riippumattomat varaosien toimittajat ja korjaamot, välisestä kilpailusta. Viimeksi mainittujen mahdollisuudet kilpailuun perustuvat keskeisten tekijöiden, kuten varaosien ja teknisten tietojen, rajoittamattomaan saatavuuteen.
(14)
Näiden erityisseikkojen vuoksi asetuksen (EU) N:o 330/2010 säännöt, mukaan lukien markkinaosuudelle asetettu 30 prosentin yhdenmukainen kynnysarvo, ovat tarpeelliset mutta ne eivät riitä varmistamaan, että ryhmäpoikkeus myönnetään vain niille varaosien jakelua ja korjaus- ja huoltopalvelujen tarjoamista koskeville vertikaalisille sopimuksille, joiden voidaan riittävällä varmuudella olettaa täyttävän perussopimuksen 101 artiklan 3 kohdan mukaiset edellytykset.
(15)
Tämän vuoksi varaosien jakelua ja korjaus- ja huoltopalvelujen tarjoamista koskeviin vertikaalisiin sopimuksiin olisi sovellettava ryhmäpoikkeusta ainoastaan, jos asetuksessa (EU) N:o 330/2010 vahvistettujen poikkeuksen myöntämistä koskevien edellytysten lisäksi ne täyttävät tiukemmat vaatimukset, jotka koskevat sellaisia vakavien kilpailunrajoitusten muotoja, jotka saattavat rajoittaa varaosien toimitusta ja käyttöä moottoriajoneuvojen myynnin jälkeisillä markkinoilla.
(16)
Ryhmäpoikkeusta ei tulisi myöntää sopimuksille, jotka rajoittavat ajoneuvon valmistajan valikoivaan jakelujärjestelmään kuuluvien jäsenten mahdollisuuksia myydä varaosia riippumattomille korjaamoille, jotka käyttävät niitä korjaus- tai huoltopalvelujen tarjoamisessa. Ilman tällaisia varaosia riippumattomat korjaamot eivät pysty kilpailemaan tehokkaasti valtuutettujen korjaamoiden kanssa, koska ne eivät pystyisi tarjoamaan kuluttajille moottoriajoneuvojen turvallista ja luotettavaa toimintaa edistäviä laadukkaita palveluita.
(17)
Jotta varmistettaisiin tehokas kilpailu huolto- ja korjausmarkkinoilla ja jotta korjaamot voisivat tarjota loppukäyttäjille kilpailevia varaosia, ryhmäpoikkeuksen ei tulisi kattaa sellaisia asetuksen (EU) N:o 330/2010 mukaisia vertikaalisia sopimuksia, jotka kuitenkin rajoittavat varaosien valmistajan mahdollisuuksia myydä tällaisia osia ajoneuvon valmistajan jakelujärjestelmään kuuluville valtuutetuille korjaamoille, riippumattomille varaosien jakelijoille, riippumattomille korjaamoille tai loppukäyttäjille. Tämä ei vaikuta varaosien valmistajien yksityisoikeudelliseen vastuuseen eikä ajoneuvojen valmistajien mahdollisuuteen edellyttää, että niiden jakelujärjestelmään kuuluvat valtuutetut korjaamot käyttävät ainoastaan komponentteja, jotka vastaavat laadultaan tietyn moottoriajoneuvon kokoonpanossa käytettyjen osien laatua. Ottaen huomioon ajoneuvon valmistajan suora sopimusperusteinen osallistuminen takuukorjauksiin, ilmaishuoltoihin ja takaisintoimituspyyntöihin perustuviin töihin, poikkeuksen olisi katettava sopimukset, jotka sisältävät valtuutetuille korjaamoille asetetut velvoitteet käyttää ainoastaan ajoneuvon valmistajan toimittamia varaosia kyseisissä korjauksissa.
(18)
Jotta valtuutetut ja riippumattomat korjaamot ja loppukäyttäjät pystyisivät selvittämään moottoriajoneuvon komponenttien tai varaosien valmistajan ja valitsemaan vaihtoehtoisia osia, ryhmäpoikkeuksen ei tulisi kattaa sopimuksia, joilla moottoriajoneuvon valmistaja rajoittaa komponenttien tai alkuperäisten varaosien valmistajan mahdollisuutta varustaa kyseiset osat tavaramerkillään tai muulla tunnuksellaan toimivalla ja helposti näkyvällä tavalla.
(19)
Jotta kaikilla toimijoilla olisi aikaa mukautua tähän asetukseen, on aiheellista jatkaa asetuksen (EY) N:o 1400/2002 uusien moottoriajoneuvojen ostoa, myyntiä ja jälleenmyyntiä koskeviin vertikaalisiin sopimuksiin liittyvien säännösten voimassaoloaikaa 31 päivään toukokuuta 2013. Tätä asetusta olisi sovellettava varaosien jakelua ja korjaus- ja huoltopalvelujen tarjoamista koskeviin vertikaalisiin sopimuksiin 1 päivästä kesäkuuta 2010, jotta voidaan edelleen varmistaa riittävä kilpailu moottoriajoneuvojen myynnin jälkeisillä markkinoilla.
(20)
Komissio seuraa jatkuvasti moottoriajoneuvoalan kehitystä ja toteuttaa asianmukaisia korjaavia toimia, jos uusien moottoriajoneuvojen jakelun tai varaosien toimituksen taikka moottoriajoneuvojen myynnin jälkeisten palvelujen markkinoilla esiintyy kilpailupuutteita, jotka voivat aiheuttaa haittaa kuluttajille.
(21)
Komissio voi peruuttaa tästä asetuksesta johtuvan edun perustamissopimuksen 81 ja 82 artiklassa vahvistettujen kilpailusääntöjen täytäntöönpanosta 16 päivänä joulukuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1/2003 (8) 29 artiklan 1 kohdan nojalla, jos se katsoo yksittäisessä tapauksessa, että sopimuksella, johon sovelletaan tässä asetuksessa säädettyä poikkeusta, on kuitenkin vaikutuksia, jotka ovat ristiriidassa perussopimuksen 101 artiklan 3 kohdan kanssa.
(22)
Jäsenvaltion kilpailuviranomainen voi peruuttaa tästä asetuksesta johtuvan edun asetuksen (EY) N:o 1/2003 29 artiklan 2 kohdan nojalla alueellaan tai sen osalla yksittäisessä tapauksessa, jos sopimuksella, johon sovelletaan tässä asetuksessa säädettyä poikkeusta, on kuitenkin vaikutuksia, jotka ovat ristiriidassa perussopimuksen 101 artiklan 3 kohdan kanssa kyseisen jäsenvaltion alueella tai osalla sen aluetta, ja kyseisellä alueella on kaikki erillisten maantieteellisten markkinoiden piirteet.
(23)
Erityinen merkitys määritettäessä, olisiko tästä asetuksesta johtuva etu peruutettava asetuksen (EY) N:o 1/2003 29 artiklan nojalla, on niillä kilpailunvastaisilla vaikutuksilla, jotka johtuvat samankaltaisten vertikaalisten sopimusten rinnakkaisista verkostoista silloin kun niillä on samankaltaisia vaikutuksia, jotka rajoittavat olennaisesti pääsyä merkityksellisille markkinoille tai kilpailua niillä. Tällaisia kumulatiivisia vaikutuksia voi ilmetä esimerkiksi valikoivan jakelun tai kilpailukieltovelvoitteiden tapauksessa.
(24)
Tehostaakseen sellaisten vertikaalisten sopimusten rinnakkaisten verkostojen valvontaa, joilla on samankaltaisia kilpailunvastaisia vaikutuksia ja jotka kattavat yli 50 prosenttia tietyistä markkinoista, komissio voi säätää asetuksella, ettei tätä asetusta sovelleta vertikaalisiin sopimuksiin, jotka sisältävät kyseisiin markkinoihin liittyviä erityisiä rajoituksia, ja palauttaa tällä tavoin kyseisenkaltaiset sopimukset kaikilta osin perussopimuksen 101 artiklan soveltamisalaan.
(25)
Jotta tämän asetuksen vaikutusta moottoriajoneuvojen jälleenmyynnin, varaosien toimituksen ja moottoriajoneuvojen myynnin jälkeisten huoltopalvelujen osalta sisämarkkinoilla käytävään kilpailuun voidaan arvioida, on asianmukaista laatia arviointikertomus tämän asetuksen toiminnasta,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YHTEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a)
”vertikaalisella sopimuksella” sopimusta tai yhdenmukaistettuja menettelytapoja, joita sovelletaan sopimuksen tai yhdenmukaistettujen menettelytapojen kannalta eri tuotanto- tai jakeluportailla toimivien kahden tai useamman yrityksen välillä ja jotka liittyvät edellytyksiin, joiden täyttyessä osapuolet voivat ostaa, myydä tai jälleenmyydä tiettyjä tavaroita tai palveluita;
b)
”vertikaalisella rajoituksella” perussopimuksen 101 artiklan 1 kohdan soveltamisalaan kuuluvaa kilpailunrajoitusta vertikaalisessa sopimuksessa;
c)
”valtuutetulla korjaamolla” moottoriajoneuvojen korjaus- ja huoltopalveluiden tarjoajaa, joka toimii moottoriajoneuvojen toimittajan perustamassa jakelujärjestelmässä;
d)
”valtuutetulla jakelijalla” moottoriajoneuvojen jakelijaa, joka toimii moottoriajoneuvojen toimittajan perustamassa jakelujärjestelmässä;
e)
”riippumattomalla korjaamolla”:
i)
moottoriajoneuvojen korjaus- ja huoltopalveluiden tarjoajaa, joka ei toimi niiden moottoriajoneuvojen toimittajan perustamassa jakelujärjestelmässä, joille se tarjoaa korjaus- ja huoltopalveluja;
ii)
tietyn toimittajan jakelujärjestelmään kuuluvaa valtuutettua korjaamoa siltä osin kuin korjaamo tarjoaa sellaisten moottoriajoneuvojen korjaus- ja huoltopalveluja, joiden toimittajan jakelujärjestelmään se ei kuulu;
f)
”riippumattomalla jakelijalla”:
i)
moottoriajoneuvojen varaosien jakelijaa, joka ei toimi toimittajan perustamassa jakelujärjestelmässä, jolle se jakaa varaosia;
ii)
tietyn toimittajan jakelujärjestelmään kuuluvaa valtuutettua jakelijaa siltä osin kuin jakelija jakaa sellaisten moottoriajoneuvojen varaosia, joiden toimittajan jakelujärjestelmään se ei kuulu;
g)
”moottoriajoneuvolla” kolmella tai useammalla pyörällä varustettua itseliikkuvaa ajoneuvoa, joka on tarkoitettu käytettäväksi yleisillä teillä;
h)
”varaosilla” tavaroita, jotka asennetaan moottoriajoneuvoon korvaamaan kyseisen ajoneuvon komponentteja, muun muassa voiteluaineiden kaltaisia tavaroita, jotka ovat välttämättömiä moottoriajoneuvoa käytettäessä, polttoainetta lukuun ottamatta;
i)
”valikoivalla jakelujärjestelmällä” jakelujärjestelmää, jossa toimittaja sitoutuu myymään sopimuksessa tarkoitettuja tavaroita tai -palveluja joko suoraan tai välillisesti vain tiettyjen perusteiden mukaisesti valituille jakelijoille ja jossa nämä jakelijat sitoutuvat olemaan myymättä kyseisiä tavaroita tai palveluja valtuuttamattomille jakelijoille alueella, jolla toimittaja on päättänyt soveltaa kyseistä järjestelmää.
2. Tässä asetuksessa käsitteisiin ”yritys”, ”toimittaja”, ”valmistaja” ja ”ostaja” sisältyvät niihin sidossuhteessa olevat yritykset.
”Sidossuhteessa olevia yrityksillä” tarkoitetaan:
a)
yrityksiä, joissa sopimuspuolella suoraan tai välillisesti on
i)
valtuudet käyttää yli puolta äänimäärästä; tai
ii)
valtuudet asettaa enemmän kuin puolet hallintoneuvoston, hallituksen tai yritystä lain mukaan edustavien elinten jäsenistä; taikka
iii)
oikeus johtaa yrityksen liiketoimintaa;
b)
yrityksiä, joilla on suoraan tai välillisesti a alakohdassa luetellut oikeudet tai valtuudet sopimuspuoleen nähden;
c)
yrityksiä, joissa b alakohdassa tarkoitetulla yrityksellä on suoraan tai välillisesti a alakohdassa luetellut oikeudet tai valtuudet;
d)
yrityksiä, joissa sopimuspuolella on yhdessä yhden tai useamman a, b tai c alakohdassa tarkoitetun yrityksen kanssa taikka joissa kahdella tai useammalla viimeksi mainitulla yrityksellä yhdessä on a alakohdassa luetellut oikeudet tai valtuudet;
e)
yrityksiä, joissa a alakohdassa tarkoitetut oikeudet tai valtuudet ovat yhdessä:
i)
sopimuspuolilla tai niihin sidossuhteessa olevilla, a-d alakohdassa tarkoitetuilla yrityksillä; tai
ii)
yhdellä tai useammalla sopimuspuolella taikka yhdellä tai useammalla niihin sidossuhteessa olevalla, a-d alakohdassa tarkoitetulla yrityksellä ja yhdellä tai useammalla kolmannella.
II LUKU
UUSIEN MOOTTORIAJONEUVOJEN OSTOON, MYYNTIIN TAI JÄLLEENMYYNTIIN LIITTYVÄT VERTIKAALISET SOPIMUKSET
2 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1400/2002 soveltaminen
Perussopimuksen 101 artiklan 3 kohdan nojalla 1 päivästä kesäkuuta 201031 päivään toukokuuta 2013 101 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta vertikaalisiin sopimuksiin, jotka liittyvät edellytyksiin, joiden täyttyessä osapuolet voivat ostaa, myydä tai jälleenmyydä uusia moottoriajoneuvoja, ja jotka täyttävät uusien moottoriajoneuvojen ostoa, myyntiä tai jälleenmyyntiä koskeviin vertikaalisiin sopimuksiin liittyvät, asetuksessa (EY) N:o 1400/2002 vahvistetut poikkeusta koskevat vaatimukset.
3 artikla
Asetuksen (EU) N:o 330/2010 soveltaminen
Asetusta (EU) N:o 330/2010 sovelletaan 1 päivästä kesäkuuta 2013 uusien moottoriajoneuvojen ostoon, myyntiin tai jälleenmyyntiin liittyviin vertikaalisiin sopimuksiin.
III LUKU
MOOTTORIAJONEUVOJEN MYYNNIN JÄLKEISIIN MARKKINOIHIN LIITTYVÄT VERTIKAALISET SOPIMUKSET
4 artikla
Poikkeuksen myöntäminen
Perussopimuksen 101 artiklan 3 kohdan nojalla ja jollei tämän asetuksen säännöksistä muuta johdu, perussopimuksen 101 artiklan 1 kohtaa ei sovelleta vertikaalisiin sopimuksiin, jotka liittyvät edellytyksiin, joiden täyttyessä osapuolet voivat ostaa, myydä tai jälleenmyydä moottoriajoneuvojen varaosia tai tarjota korjaus- ja huoltopalveluja, jos sopimukset täyttävät asetuksessa (EU) N:o 330/2010 poikkeukselle vahvistetut vaatimukset ja jos ne eivät sisällä tämän asetuksen 5 artiklassa tarkoitettuja vakavimpia kilpailunrajoituksia.
Tätä poikkeusta sovelletaan siltä osin kuin tällaiset sopimukset sisältävät vertikaalisia rajoituksia.
5 artikla
Ryhmäpoikkeusedun poistavat rajoitukset - vakavimmat kilpailunrajoitukset
Edellä 4 artiklassa säädettyä poikkeusta ei sovelleta vertikaalisiin sopimuksiin, joiden tarkoituksena on suoraan tai välillisesti, yksinään tai yhdistettyinä osapuolten määräysvallassa oleviin muihin tekijöihin:
a)
rajoittaa valikoivan jakelujärjestelmän jäsenten harjoittamaa moottoriajoneuvojen varaosien myyntiä riippumattomille korjaamoille, jotka käyttävät kyseisiä osia moottoriajoneuvon korjaukseen ja huoltoon;
b)
rajoittaa varaosien, korjaustyökalujen taikka vianmääritys- tai muiden laitteiden toimittajien ja moottoriajoneuvon valmistajan välisen sopimuksen mukaisesti toimittajan mahdollisuutta myydä kyseisiä tavaroita valtuutetuille tai riippumattomille jakelijoille, valtuutetuille tai riippumattomille korjaamoille tai loppukäyttäjille;
c)
rajoittaa moottoriajoneuvon valmistajan, joka käyttää komponentteja moottoriajoneuvojen alkuperäistä kokoonpanoa varten, ja kyseisten komponenttien toimittajan välisen sopimuksen mukaisesti toimittajan mahdollisuutta varustaa toimitetut komponentit tai varaosat tavaramerkillään tai muulla tunnuksellaan toimivalla ja helposti näkyvällä tavalla.
IV LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
6 artikla
Tämän asetuksen soveltamatta jättäminen
Asetuksen N:o 19/65/ETY 1 a artiklan nojalla komissio voi säätää asetuksella, että jos samankaltaisten vertikaalisten rajoitusten rinnakkaiset verkostot kattavat yli 50 prosenttia merkityksellisistä markkinoista, tätä asetusta ei sovelleta vertikaalisiin sopimuksiin, jotka sisältävät kyseisiin markkinoihin liittyviä erityisrajoituksia.
7 artikla
Seuranta ja arviointikertomus
Komissio seuraa säännöllisesti tämän asetuksen soveltamista ja laatii kertomuksen sen soveltamisesta viimeistään 31 päivänä toukokuuta 2021 ottaen erityisesti huomioon perussopimuksen 101 artiklan 3 kohdan edellytykset.
8 artikla
Voimassaoloaika
Tämä asetus tulee voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2010.
Sen voimassaolo päättyy 31 päivänä toukokuuta 2023.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 27 päivänä toukokuuta 2010.