KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 18. april 2012
om forlængelse af den periode, der er fastsat i artikel 114, stk. 6, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, for så vidt angår de nationale bestemmelser om det højst tilladte indhold af cadmium i gødninger, som Kongeriget Sverige har givet meddelelse om i henhold til artikel 114, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde
(meddelt under nummer C(2012) 2461)
(Kun den svenske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2012/230/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114, stk. 6, og
ud fra følgende betragtninger:
I. BAGGRUND
(1)
Den 17. oktober 2011 gav Kongeriget Sverige i henhold til artikel 114, stk. 5, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), Kommissionen meddelelse om, at man agtede at indføre nationale bestemmelser for at mindske det tilladte cadmiumindhold i fosforholdige gødninger til højst 46 gram pr. ton fosfor (svarende til 20 mg Cd/kg P2O5). Disse foranstaltninger vil afvige fra Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 2003/2003 af 13. oktober 2003 om gødninger (1) og vil mindske det højest tilladte cadmiumindhold på 100 gram pr. ton fosfor (svarende til 44 mg Cd/kg P2O5), som Kongeriget Sverige allerede har undtagelse fra.
1. Artikel 114, stk. 5 og 6, i TEUF
(2)
I artikel 114, stk., 5 og 6, i TEUF er der fastsat følgende:
»5. Hvis en medlemsstat (…), efter at Europa-Parlamentet og Rådet, Rådet eller Kommissionen har vedtaget en harmoniseringsforanstaltning, finder det nødvendigt at indføre nationale bestemmelser baseret på nyt videnskabeligt belæg vedrørende miljøbeskyttelse eller beskyttelse af arbejdsmiljøet på grund af et problem, der er specifikt for den pågældende medlemsstat, og som viser sig efter vedtagelsen af harmoniseringsforanstaltningen, giver den Kommissionen meddelelse om de påtænkte bestemmelser og om grundene til deres indførelse.
6. Kommissionen bekræfter eller forkaster inden seks måneder efter meddelelsen (…) de pågældende nationale bestemmelser efter at have konstateret, om de er et middel til vilkårlig forskelsbehandling eller en skjult begrænsning af samhandelen mellem medlemsstaterne, og om de udgør en hindring for det indre markeds funktion.
Hvis Kommissionen ikke har truffet nogen afgørelse inden for dette tidsrum, betragtes de i stk. (…) 5 omhandlede nationale bestemmelser som godkendt.
Hvis det er begrundet i spørgsmålets kompleksitet, og hvis der ikke foreligger risiko for menneskers sundhed, kan Kommissionen meddele den pågældende medlemsstat, at den i dette stykke omhandlede periode kan forlænges med en ny periode på indtil seks måneder.«
2. EU-lovgivning
(3)
I Rådets direktiv 76/116/EØF af 18. december 1975 om indbyrdes tilnærmelse af medlemsstaternes lovgivning om gødning (2) var der fastsat en række krav, som en gødning skal opfylde for at kunne markedsføres med betegnelsen »EF-gødning«.
(4)
I bilag I til direktiv 76/116/EØF anførtes typebetegnelsen og de tilsvarende krav til egenskaber, bl.a. med hensyn til sammensætning, som alle gødninger skulle opfylde for at været berettiget til betegnelsen »EF-gødning«. Typebetegnelser på denne liste var opdelt i kategorier efter deres indhold af hovedernæringsstoffer, dvs. grundstofferne kvælstof, fosfor og kalium.
(5)
I henhold til artikel 7 i direktiv 76/116/EØF (3) kunne medlemsstaterne ikke, af grunde der vedrører sammensætning, mærkning, etikettering og emballage, forbyde, begrænse eller hindre markedsføring af gødninger, der bar betegnelsen »EF-gødning«, og som opfyldte bestemmelserne i direktivet.
(6)
Ved Kommissionens beslutning 2002/399/EF af 24. maj 2002 om de nationale bestemmelser om det højest tilladte indhold af cadmium i gødninger, som Kongeriget Sverige har givet meddelelse om i henhold til artikel 95, stk. 4, i EF-traktaten (4), blev der indrømmet en undtagelse fra direktiv 76/116/EØF, idet de svenske bestemmelser, der forbyder markedsføring i Sverige af gødninger, som indeholder mere end 100 gram cadmium pr. ton fosfor, blev godkendt. Undtagelsen var gældende indtil den 31. december 2005.
(7)
Direktiv 76/116/EØF er blevet afløst af forordning (EF) nr. 2003/2003 om gødninger.
(8)
I henhold til artikel 35, stk. 2, i forordning (EF) nr. 2003/2003 skal undtagelser fra artikel 7 i direktiv 76/116/EØF, som blev indrømmet af Kommissionen i henhold til traktatens artikel 95, stk. 6, betragtes som undtagelser fra artikel 5 i den nævnte forordning og skal fortsat have virkning, uanset forordningens ikrafttræden.
(9)
I henhold til betragtning 15 i forordning (EF) nr. 2003/2003 har Kommissionen til hensigt at behandle spørgsmålet vedrørende utilsigtet indhold af cadmium i mineralske gødninger og vil om nødvendigt udarbejde et forslag til forordning, som forelægges Europa-Parlamentet og Rådet. Kommissionen har udført et omfattende forberedende arbejde, men på grund af de forskellige faktorers komplicerede karakter har man endnu ikke vedtaget et forslag.
(10)
Da den undtagelse, man havde indrømmet Sverige, kun gjaldt til 31. december 2005, anmodede Sverige i juni 2005 om en forlængelse af den eksisterende undtagelse. I henhold til Kommissionens beslutning 2006/347/EF af 3. januar 2006 om de nationale bestemmelser om det højest tilladte indhold af cadmium i gødninger, som Kongeriget Sverige har givet meddelelse om i henhold til EF-traktatens artikel 95, stk. 4 (5), fik de svenske myndigheder tilladelse til at fastholde de nationale foranstaltninger, indtil harmoniserede foranstaltninger om cadmium i gødninger kan anvendes på EU-niveau.
3. Nationale bestemmelser
(11)
Den svenske »förordning« (SFS 1998:944) (6) om forbud m.m. i forbindelse med håndtering, import og eksport af kemiske produkter omfatter bl.a. bestemmelser om det højest tilladte indhold af cadmium i gødninger, herunder »EF-gødninger«. I artikel 3, stk. 1, er det fastsat, at gødninger, som falder ind under kode 25.10, 28.09, 28.35, 31.03 og 31.05 i toldtariffen, og som indeholder mere end 100 gram cadmium pr. ton fosfor, ikke må markedsføres eller videregives.
(12)
Den planlagte nationale foranstaltning, som er blevet meddelt i henhold til artikel 114, stk. 5, i TEUF, vil mindske det højest tilladte indhold af cadmium i fosforgødninger fra det nuværende niveau på 100 gram cadmium pr. ton fosfor til et niveau på 46 gram cadmium pr. ton fosfor (46 mg Cd/kg P, svarende til 20 mg Cd/kg P2O5).
II. SAGSFORLØB
(13)
Kongeriget Sverige meddelte ved brev af 17. maj 2011 Kommissionen, at man i henhold til artikel 114, stk. 5, i TEUF anmodede om tilladelse til at indføre nationale bestemmelser for at mindske det tilladte indhold af cadmium i fosforgødninger til en koncentration på højst 46 gram pr. ton fosfor. De svenske myndigheder anmoder således om tilladelse til at mindske det cadmiumindhold, som blev tilladt ved den undtagelsesbestemmelse, som blev indrømmet ved beslutning 2006/347/EF.
(14)
De svenske myndigheder fremsendte yderligere oplysninger til Kommissionen ved brev af 17. oktober 2011 vedrørende teksten i den gældende nationale lovgivning, som vedrører de ændringer, der blev indført med »förordning« 2008:255 og 2009:654 (7).
(15)
Kommissionen meddelte ved brev af 14. november 2011 de svenske myndigheder, at seksmånedersperioden til Kommissionens gennemgang, jf. artikel 114, stk. 6, begyndte den 18. oktober 2011.
(16)
Kommissionen informerede ved brev af 17. oktober 2011 de øvrige medlemsstater om den anmodning, man havde modtaget fra Sverige. Kommissionen offentliggjorde også en meddelelse vedrørende anmodningen i Den Europæiske Unions Tidende (8) for at informere andre interesserede parter om de nationale foranstaltninger, som Sverige påtænker at indføre, samt de anførte begrundelser herfor. Som reaktion støttede Letland den svenske anmodning. Kommissionen har ikke modtaget andre bemærkninger.
III. VURDERING
1. Vurdering af, om betingelserne for anvendelse af TEUF's undtagelsesbestemmelse er opfyldt
(17)
Artikel 114, stk. 5, i TEUF vedrører tilfælde, hvor nationale bestemmelser anmeldes i forbindelse med en EU-harmoniseringsforanstaltning, og hvor førstnævnte er vedtaget og trådt i kraft inden vedtagelsen af sidstnævnte, og opretholdelsen af de nationale bestemmelser er uforenelig med EU's harmoniseringsforanstaltning. De nationale bestemmelser blev anmeldt i forbindelse med forordning (EF) nr. 2003/2003, som blev vedtaget på grundlag af den tidligere artikel 95 i EF-traktaten, og hvor der fastsættes harmoniserede bestemmelser vedrørende sammensætning, identifikation, mærkning og emballage af EF-gødninger. I henhold til artikel 5 i denne forordning er det ikke tilladt medlemsstaterne at indføre hindringer for fri bevægelighed for gødninger ud fra en af disse grunde.
(18)
Endvidere er det et krav i artikel 114, stk. 5 i TEUF, at meddelelsen om de planlagte nationale foranstaltninger skal være baseret på nyt videnskabeligt belæg vedrørende miljøbeskyttelse eller beskyttelse af arbejdsmiljøet på grund af et problem, der er specifikt for den pågældende medlemsstat, og som viser sig efter vedtagelsen af harmoniseringsforanstaltningen, og den skal være ledsaget af en beskrivelse af grundene til indførelsen af de påtænkte nationale bestemmelser.
(19)
Til støtte for anmodningen om en lavere grænseværdi for cadmium i fosfatholdige gødninger har de svenske myndigheder forelagt en national risikovurdering og nogle undersøgelser. I denne vurdering tages der hensyn til EU's generelle risikovurdering af cadmium og cadmiumoxid, udarbejdet i 2007 i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 793/93 (9), en videnskabelig udtalelse fra Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet om cadmium i fødevarer (10) samt gamle og nye data vedrørende vurderingen af risici for menneskers sundhed og miljøet på grund af cadmium i gødninger i Sverige. Den svenske risikovurdering er offentliggjort på internettet (11).
(20)
Ifølge de svenske myndigheder viser den nye risikovurdering, at det er nødvendigt at reducere eksponeringen for cadmium for at beskytte den svenske befolknings sundhed på lang sigt. Eksponeringen afhænger af indtaget af cadmium gennem fødevarer, hovedsagelig fra planter, og det er derfor nødvendigt at mindske risikoen for høje værdier af cadmium i afgrøder. Den dyrkbare jord er generelt mere sur i Sverige end i Centraleuropa, og dette særlige forhold gør, at cadmium optages lettere i planterne.
(21)
Ved at sænke den nationale grænse for cadmium fra 100 gram pr. ton fosfor til 46 gram cadmium pr. ton fosfor kan man desuden reducere ophobningen af cadmium i jordbunden og dermed risiciene for vandorganismer, der lever i det meget bløde vand, som findes i Sverige.
(22)
I lyset af ovenstående mener Kommissionen, at betingelserne for anvendelsen af TEUF's undtagelsesbestemmelse er opfyldt for den ansøgning, Kongeriget Sverige har indsendt med henblik på at få tilladelse til at mindske cadmiumindholdet i gødninger til højst 46 gram cadmium pr. ton fosfor.
2. Anvendelse af artikel 114, stk. 6, tredje afsnit, i TEUF
2.1. Begrundelse baseret på spørgsmålets kompleksitet
(23)
Som støtte for sin anmodning har Sverige udarbejdet en ny risikovurdering, som blev afsluttet i januar 2011, hvor man sammenligner de beregnede nuleffektkoncentrationer (PNEC) for organismer, der er repræsentative for forskellige miljøområder, med cadmiumkoncentrationerne i det svenske miljø. I den svenske meddelelse henvises der også til en række undersøgelser, som er fremlagt i forbindelse med tidligere anmodninger rettet til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 114, stk. 4, i TEUF, og til EU's risikovurdering af cadmium og cadmiumoxid.
(24)
De beregnede nuleffektkoncentrationer for ferskvand afhænger af hårdheden. Da Sverige har meget blødt ferskvand, forventes toksiciteten for vandorganismer at indtræde ved et lidt lavere cadmiumindhold end i andre dele af Europa. De svenske myndigheder mener derfor, at det er sandsynligt, at vandorganismer i svenske vandløb generelt er mere følsomme over for et højere cadmiumindhold end i central- og sydeuropæiske vandløb.
(25)
Resultatet af overvågningsprogrammer i svenske overfladevandområder i 2006 og 2009 viser, at ca. 1 % af søerne og 7 % af de kystnære vandområder havde højere cadmiumkoncentrationer end de beregnede nuleffektkoncentrationer. I en oversigt, som blev udarbejdet i 2008, var konklusionen, at foranstaltninger til nedsættelse af udslip for de fleste metaller havde ført til betydeligt lavere koncentrationer i vandorganismer, men for cadmium er situationen mindre tydelig. En tendens til en øget virkning på immunsystemet hos fisk (ålekvabber) i de senere år synes at hænge sammen med øgede koncentrationer af cadmium i fisk. Der er blevet udarbejdet endnu en rapport i 2011 for at beskrive fremtidige tendenser med hensyn til cadmium i dyrkede jorde og afgrøder for at vurdere koncentrationerne om 100 år, og resultaterne er blevet brugt i en model for den værst tænkelige situation, så man kan vurdere risikoen for vandorganismer, der lever i vandområder tæt på marker, som er blevet gødet gennem 100 år.
(26)
De svenske myndigheder konkluderer i deres vurdering, at der på lang sigt kan være en øget risiko for vandorganismer, der lever i meget blødt vand (med en hårdhed på under 5 mg CaCO3/l). Men dette er kun sandsynligt i små bække med en ringe fortynding af drænvandet fra landbrugsjord. De svenske myndigheder har ikke påpeget andre risici for miljøet som følge af brug af cadmium i gødninger.
(27)
I betragtning af kompleksiteten i forholdet mellem cadmiumtilførslen via fosfatgødninger, den mulige ophobning og risiciene for miljøet, sådan som det allerede er blevet påvist under evalueringen af lignende anmodninger om undtagelsesbestemmelser fra Østrig, Finland og Tjekkiet og i de tidligere anmodninger fra Sverige, har Kommissionen anmodet den Videnskabelige Komité for Sundhed og Miljørisici (VKSM) om en udtalelse vedrørende den generelle kvalitet i den svenske risikovurdering, eventuelle store mangler, hensigtsmæssigheden i de scenarier, der er undersøgt, og de fremførte antagelser samt pålideligheden og værdien af konklusionerne vedrørende de udpegede risici for miljøet.
(28)
VKSM vedtog sin udtalelse den 27. februar 2012 (12). VKSM konkluderede, at rapporten med risikovurderingen, som de svenske myndigheder havde udarbejdet, var af videnskabelig høj kvalitet, og generelt var de scenarier, der var undersøgt, hensigtsmæssige, og de fleste parameterværdier, som var anvendt i scenarierne, er acceptable. VKSM mener imidlertid, at en række udtalelser og/eller antagelser i rapporten ikke er underbygget med tilstrækkelig dokumentation. I iagttagelserne i overvågningsundersøgelserne af fisk antages f.eks. en årsagssammenhæng, som der ikke er bevis for. Et andet eksempel er den vigtige antagelse (som er central for risikobedømmelsen) om en fortynding med faktoren 0,5, som anvendes til beregning af cadmiumkoncentrationen i overfladevandet i bække. Der gives ikke en videnskabelig dokumentation eller begrundelse som støtte for denne faktor. VKSM bemærker ligeledes, at der ved visse scenarier oftest anvendes værst tænkelige betingelser. Beregningen af fosforanvendelsen på landbrugsjord anvender f.eks. en gødningsintensitet, som faktisk kun gælder for mindre end 25 % af de svenske jorder. Beregningerne af koncentrationerne i overfladevandet i bække efter dræning virker problematisk, og de foreslåede niveauer svarer ikke til de målte koncentrationer, som er anført andetsteds i rapporten. De beregnede nuleffektkoncentrationer, som anvendes i den svenske risikovurdering, er de samme som i EU's risikovurderingsrapport om cadmium, og VKSM kan derfor støtte disse. De fremlagte risikokarakteriseringsforhold afhænger således udelukkende af eksponeringsvurderingen, dvs. de forudsete cadmiumkoncentrationer i overfladevandet i Sverige. Disse afhænger af - den ikke underbyggede - fortyndingsfaktor for jorde og bække. VKSM kan heller ikke tilslutte sig antagelsen om, at der ikke er en adsorption af cadmium i jorden. Dette vil kun optræde, hvis jorden allerede er stærkt forurenet, og hvis der ikke forekommer en nettoadsorption i stabil tilstand, hvilket ikke er tilfældet i Sverige. Man antager i den svenske rapport ligeledes, at der ikke er en cadmiumadsorption i en dybde på mere end 30 cm, hvilket heller ikke er tilfældet. VKSM kan derfor ikke tilslutte sig de resultater, der fremlægges af de svenske myndigheder vedrørende bække, som er det eneste miljøområde, hvor de svenske myndigheder har udpeget risici.
(29)
Ikke desto mindre henviser VKSM til den tidligere vurdering fra Den Videnskabelige Komité for Toksicitet, Økotoksicitet og Miljø (CSTEE) i 2002, hvor man vurderede, at cadmiumkoncentrationer i jord ikke forventes at stige i de fleste europæiske jorde ved en grænse på 46 mg Cd/kg P. VKSM bekræfter, at et sådant skøn fortsat kan forsvares, også for svenske landbrugsjorder, og bemærker, at afledningen byggede på et »stand-still«-princip og ikke på en risikovurdering, som gennemført af de svenske myndigheder i deres aktuelle begrundelse.
(30)
Selv om VKSM i sin udtalelse af 27. februar 2012 mener, at den risikovurderingsrapport, som de svenske myndigheder har udarbejdet, videnskabeligt er af høj kvalitet og omfatter nye og relevante data, er der fortsat en vis uklarhed med hensyn til nogle afgørende antagelser, som de svenske myndigheder har brugt for at konkludere, at der er en risiko for vandorganismer i mindre svenske vandløb. Her er der brug for mere klarhed fra de svenske myndigheder for at give Kommissionen mulighed for at kunne tage endelig stilling.
2.2. Ingen risiko for menneskers sundhed
(31)
I deres begrundelse anfører de svenske myndigheder risici for sårbare befolkningsgrupper (diabetespatienter, mennesker, der lider af osteoporose eller jernmangel). Disse risici skyldes langsigtet eksponering for cadmium gennem kosten. En afgørelse om at forlænge perioden for vurderingen af situationen i Sverige med yderligere seks måneder er derfor ikke forbundet med nogen risiko for menneskers sundhed. Dette ekstra tidsrum vil give Kommissionen mulighed for at tage hensyn til en yderligere redegørelse fra de svenske myndigheders side, inden der træffes en endelig afgørelse.
(32)
På grundlag af ovenstående mener Kommissionen, at betingelserne i artikel 114, stk. 6, tredje afsnit, er opfyldt, således at den kan gøre brug af muligheden for at forlænge den seksmånedersperiode, som den i henhold til nævnte artikel har til at bekræfte eller forkaste de nationale bestemmelser, som er meddelt af Sverige.
IV. KONKLUSION
(33)
I lyset af ovenstående kan det konkluderes, at anmodningen fra Kongeriget Sverige om indførelse af nationale bestemmelser, der afviger fra forordning (EF) nr. 2003/2003 kan behandles.
(34)
På grund af spørgsmålets kompleksitet, og da der ikke foreligger dokumentation for en risiko for menneskers sundhed ved vedtagelse af nærværende afgørelse, anser Kommissionen det for berettiget at forlænge den i artikel 114, stk. 6, første afsnit, omhandlede periode med en yderligere periode, der udløber den 18. oktober 2012 -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
I henhold til artikel 114, stk. 6, tredje afsnit, i TEUF forlænges perioden, hvor de planlagte nationale bestemmelser om cadmium i gødninger, som Kongeriget Sverige har givet meddelelse om den 17. oktober 2011, som kan godkendes eller afvises i henhold til artikel 114, stk. 5, i TEUF, til den 18. oktober 2012.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Sverige.
Udfærdiget i Bruxelles, den 18. april 2012.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 18 päivänä huhtikuuta 2012,
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 114 artiklan 6 kohdassa tarkoitetun määräajan pidentämisestä siltä osin kuin on kyse Ruotsin kuningaskunnan SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 kohdan nojalla tiedoksi antamista kadmiumin enimmäispitoisuuksia lannoitteissa koskevista kansallisista säädöksistä
(tiedoksiannettu numerolla C(2012) 2461)
(Ainoastaan ruotsinkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2012/230/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan 6 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
I TAUSTATIEDOT
(1)
Lokakuun 17 päivänä 2011 Ruotsin kuningaskunta ilmoitti komissiolle Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 114 artiklan 5 kohdan nojalla aikeesta ottaa käyttöön kansallisia säädöksiä, joilla alennetaan fosforilannoitteissa sallittua kadmiumin määrää siten, että sen enimmäismääräksi asetetaan 46 grammaa kadmiumia fosforitonnia kohden (vastaa tasoa 20 mg Cd/kg P2O5). Nämä toimenpiteet poikkeaisivat lannoitteista 13 päivänä lokakuuta 2003 annetusta Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksesta (EY) N:o 2003/2003 (1) ja alentaisivat enimmäismäärää, johon Ruotsin kuningaskunnalle on jo myönnetty poikkeus ja joka on 100 grammaa kadmiumia fosforitonnia kohden (vastaa tasoa 44 mg Cd/kg P2O5).
1. SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 ja 6 kohta
(2)
SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 ja 6 kohdassa määrätään seuraavaa:
”5. Jos sen jälkeen, kun Euroopan parlamentti ja neuvosto, neuvosto tai komissio on toteuttanut yhdenmukaistamistoimenpiteen, jäsenvaltio lisäksi pitää tarpeellisena ottaa käyttöön uuteen, ympäristönsuojelua tai työympäristön suojelua koskevaan tieteelliseen näyttöön perustuvia kansallisia säännöksiä tai määräyksiä kyseisen jäsenvaltion erityisten ongelmien vuoksi, jotka ovat ilmenneet yhdenmukaistamistoimenpiteen toteuttamisen jälkeen, jäsenvaltio antaa suunnitellut säännökset ja määräykset sekä niiden käyttöönottamisen perusteet tiedoksi komissiolle […].
6. Komissio hyväksyy tai hylkää kyseiset kansalliset säännökset tai määräykset kuuden kuukauden kuluessa […] tiedoksi antamisista todettuaan ensin, ovatko ne keino mielivaltaiseen syrjintään tai jäsenvaltioiden välisen kaupan peiteltyyn rajoittamiseen ja muodostavatko ne esteen sisämarkkinoiden toiminnalle.
Jollei komissio tee päätöstä määräajan kuluessa, […] 5 kohdassa tarkoitettuja kansallisia säännöksiä tai määräyksiä pidetään hyväksyttyinä.
Komissio voi ilmoittaa kyseiselle jäsenvaltiolle, että tässä kohdassa määrättyä määräaikaa voidaan pidentää edelleen kuudella kuukaudella, jos se on perusteltua asian monitahoisuuden vuoksi eikä määräajan pidentäminen vaaranna ihmisten terveyttä.”
2. EU:n lainsäädäntö
(3)
Lannoitteita koskevan jäsenvaltioiden lainsäädännön lähentämisestä 18 päivänä joulukuuta 1975 annetussa neuvoston direktiivissä 76/116/ETY (2) vahvistettiin vaatimukset, jotka lannoitteiden on täytettävä, jotta ne voidaan saattaa markkinoille varustettuna merkinnällä ”EY-lannoite”.
(4)
Direktiivin 76/116/ETY liitteessä I vahvistettiin tyyppinimitys sekä sitä vastaavat, esimerkiksi koostumukseen liittyvät vaatimukset, jotka kunkin lannoitteen oli täytettävä, jotta se voitiin varustaa merkinnällä ”EY-lannoite”. Luettelossa esiintyvät tyyppimerkinnät ryhmiteltiin luokkiin pääravinteiden, eli typen, fosforin ja kaliumin, pitoisuuksien mukaan.
(5)
Direktiivin 76/116/ETY 7 artiklan (3) mukaan jäsenvaltiot eivät saaneet lannoitteen koostumuksen, tunnistamisen, pakkausmerkinnän tai pakkauksen perusteella kieltää, rajoittaa tai vaikeuttaa niiden ”EY-lannoite”-merkinnällä varustettujen lannoitteiden saattamista markkinoille, jotka olivat direktiivin mukaisia.
(6)
Ruotsin kuningaskunnan EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan mukaisesti tiedoksi antamista kansallisista säännöksistä, jotka koskevat kadmiumin enimmäispitoisuuksia lannoitteissa, 24 päivänä toukokuuta 2002 tehdyllä komission päätöksellä 2002/399/EY (4) myönnettiin poikkeus direktiivin 76/116/ETY säännöksistä hyväksymällä Ruotsin säännökset, jotka kieltävät saattamasta Ruotsin markkinoille lannoitteita, joiden kadmiumpitoisuus on yli 100 grammaa fosforitonnia kohden. Tätä poikkeusta sovellettiin 31 päivään joulukuuta 2005.
(7)
Direktiivi 76/116/ETY on korvattu lannoitteista annetulla asetuksella (EY) N:o 2003/2003.
(8)
Asetuksen (EY) N:o 2003/2003 35 artiklan 2 kohdan mukaan poikkeukset, jotka komissio on myöntänyt EY:n perustamissopimuksen entisen 95 artiklan 6 kohdan nojalla direktiivin 76/116/ETY 7 artiklaan, katsotaan poikkeuksiksi kyseisen asetuksen 5 artiklaan, ja niillä on vaikutuksia myös asetuksen voimaantulon jälkeen.
(9)
Asetuksen (EY) N:o 2003/2003 johdanto-osan 15 kappaleen mukaan komissio aikoo käsitellä kysymystä kivennäislannoitteiden sisältämästä kadmiumista, jota ei ole tarkoituksella sisällytetty lannoitteeseen, ja laatii tarvittaessa asetusehdotuksen, jonka se antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle. Komissio on valmistellut asiaa laaja-alaisesti, mutta huomioon otettavien eri tekijöiden monitahoisuuden vuoksi ei ole vielä antanut ehdotusta.
(10)
Koska Ruotsille myönnetty poikkeus oli voimassa vain joulukuun 31 päivään 2005 asti, Ruotsi pyysi voimassa olevan poikkeuksen jatkamista kesäkuussa 2005. Ruotsin kuningaskunnan EY:n perustamissopimuksen 95 artiklan 4 kohdan nojalla tiedoksi antamista kansallisista säännöksistä, jotka koskevat kadmiumin enimmäispitoisuuksia lannoitteissa, 3 päivänä tammikuuta 2006 tehdyllä komission päätöksellä 2006/347/EY (5) Ruotsin viranomaisille annetaan lupa pitää voimassa kansalliset toimenpiteet siihen saakka, kunnes lannoitteiden sisältämää kadmiumia koskevia yhdenmukaistettuja toimenpiteitä sovelletaan EU:n tasolla.
3. Kansalliset säännökset
(11)
Kemiallisia tuotteita (käsittelyyn, tuontiin ja vientiin liittyvät kiellot) koskeva asetus (1998:944) (6) sisältää säännöksiä, jotka koskevat muiden muassa lannoitteiden (myös EY-merkinnällä varustettujen) suurinta sallittua kadmiumpitoisuutta. Asetuksen 3 pykälän 1 momentissa säädetään, että tullitariffikoodeihin 25.10, 28.09, 28.35, 31.03 ja 31.05 kuuluvia lannoitteita, joiden kadmiumpitoisuus on suurempi kuin 100 grammaa fosforitonnia kohden, ei saa tarjota myytäväksi tai luovuttaa.
(12)
SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 kohdan nojalla ilmoitettu suunniteltu kansallinen toimenpide alentaisi fosforilannoitteissa sallitun kadmiumpitoisuuden nykyisestä enimmäismäärästä, 100 grammaa kadmiumia fosforitonnia kohden, 46 grammaan kadmiumia fosforitonnia kohden (46 mg Cd/kg P, vastaa tasoa 20 mg Cd/kg P2O5).
II MENETTELY
(13)
Ruotsin kuningaskunta ilmoitti komissiolle 17 päivänä toukokuuta 2011 päivätyllä kirjeellä, että se pyytää SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 kohdan nojalla lupaa ottaa käyttöön kansallisia säännöksiä, jotka alentavat fosforilannoitteissa sallitun kadmiumin enimmäispitoisuuden 46 grammaan fosforitonnia kohden. Ruotsin viranomaiset siis pyytävät alentamaan kadmiumpitoisuutta, joka on sallittu päätöksellä 2006/347/EY myönnetyllä poikkeuksella.
(14)
Ruotsin viranomaiset lähettivät 17 päivänä lokakuuta 2011 päivätyllä kirjeellä komissiolle lisätietoa ja toimittivat voimassa olevan kansallisen lainsäädännön säädöstekstit, joihin sisältyvät asetuksilla 2008:255 ja 2009:654 (7) tehdyt muutokset.
(15)
Komissio ilmoitti 14 päivänä marraskuuta 2011 päivätyllä kirjeellä Ruotsin viranomaisille, että SEUT-sopimuksen 114 artiklan 6 kohdan mukainen asian käsittelyyn varattu kuuden kuukauden aika oli alkanut 18 päivänä lokakuuta 2011.
(16)
Komissio ilmoitti 17 päivänä lokakuuta 2011 päivätyllä kirjeellä muille jäsenvaltioille Ruotsilta saadusta pyynnöstä. Lisäksi komissio julkaisi pyyntöä koskevan ilmoituksen Euroopan unionin virallisessa lehdessä (8) ilmoittaakseen muille asianomaisille osapuolille kansallisista toimenpiteistä, jotka Ruotsi aikoo ottaa käyttöön, sekä niiden perusteluista. Latvia ilmoitti tukevansa Ruotsin pyyntöä. Komissiolle ei ole esitetty muita huomautuksia.
III ARVIOINTI
1. Tiedoksiannon hyväksyttävyyden arviointi
(17)
SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 kohta koskee ilmoituksen antamista komissiolle tiettyyn EU:n yhdenmukaistamistoimenpiteeseen liittyvistä kansallisista säännöksistä, jos kansallisia toimenpiteitä aiotaan ottaa käyttöön sen jälkeen, kun yhdenmukaistamistoimenpide on hyväksytty ja pantu täytäntöön, ja jos uusi kansallinen toimenpide on ristiriidassa EU:n yhdenmukaistamistoimenpiteen kanssa. Tiedoksi annetut kansalliset säännökset liittyvät asetukseen (EY) N:o 2003/2003, joka annettiin EY:n perustamissopimuksen entisen 95 artiklan perusteella ja jossa vahvistetaan yhdenmukaiset säännöt EY-lannoitteiden koostumuksesta, tunniste- ja pakkausmerkinnöistä ja pakkauksista. Kyseisen asetuksen 5 artiklan mukaan jäsenvaltiot eivät saa asettaa esteitä lannoitteiden vapaalle liikkuvuudelle minkään edellä mainitun tekijän perusteella.
(18)
SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 kohdassa edellytetään lisäksi, että ilmoituksen aiotuista kansallisista toimenpiteistä pitää perustua uuteen, ympäristönsuojelua tai työympäristön suojelua koskevaan tieteelliseen näyttöön, joka liittyy kyseiselle jäsenvaltiolle erityiseen, yhdenmukaistamistoimenpiteen toteuttamisen jälkeen ilmenneeseen ongelmaan, ja siihen pitää liittää selostus aiottujen kansallisten toimenpiteiden käyttöönottamisen perusteista.
(19)
Ruotsin viranomaiset ovat toimittaneet fosfaattilannoitteissa sallitun kadmiumpitoisuuden alentamista koskevan pyynnön tueksi kansallisen riskinarvioinnin ja eräitä tutkimuksia. Arvioinnissa otetaan huomioon neuvoston asetuksen (ETY) N:o 793/93 mukaisesti vuonna 2007 toteutettu kadmiumin ja kadmiumoksidin yleinen EU-tason riskinarviointi (9), Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaisen tieteellinen lausunto elintarvikkeiden kadmiumpitoisuuksista (10) sekä lannoitteiden sisältämän kadmiumin ihmisten terveydelle ja ympäristölle Ruotsissa aiheuttamien riskien arviointiin liittyvää vanhaa ja uutta tutkimustietoa. Ruotsalainen riskinarviointi on julkaistu internetissä. (11)
(20)
Ruotsin viranomaisten mukaan uusi riskinarviointi osoittaa, että kadmiumaltistusta on tarpeen vähentää Ruotsin väestön terveyden suojelemiseksi pitkällä aikavälillä. Altistus riippuu kadmiumin saannista ruoan, lähinnä kasvien, kautta, minkä vuoksi on tarpeen vähentää korkeiden kadmiumpitoisuuksien esiintymistä viljelykasveissa. Viljelysmaat ovat Ruotsissa yleensä happamampia kuin Keski-Euroopassa, ja tämän erityisominaisuuden vuoksi kasveihin kerääntyy helpommin kadmiumia.
(21)
Alentamalla kansallista rajaa 100 grammasta kadmiumia fosforitonnia kohden 46 grammaan kadmiumia fosforitonnia kohden vähennetään kadmiumin kerääntymistä maaperään sekä pienennetään Ruotsin erittäin pehmeissä vesissä eläville vesieliöille aiheutuvia riskejä.
(22)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että Ruotsin kuningaskunnan toimittama hakemus, joka koskee lupaa alentaa lannoitteissa sallittu kadmiumin enimmäispitoisuus 46 grammaan kadmiumia fosforitonnia kohden, voidaan ottaa käsiteltäväksi.
2. SEUT-sopimuksen 114 artiklan 6 kohdan kolmannen alakohdan soveltaminen
2.1 Asian monitahoisuuteen liittyvä perustelu
(23)
Ruotsissa on tehty lupapyynnön tueksi uusi, tammikuussa 2011 valmistunut riskinarviointi, jossa vertaillaan arvioituja vaikutuksettomia pitoisuuksia (PNEC) eri ympäristön osa-alueita edustaville organismeille ja Ruotsin ympäristössä esiintyviä kadmiumpitoisuuksia. Ruotsin ilmoituksessa viitataan myös eräisiin tutkimuksiin, jotka on toimitettu komissiolle aiempien SEUT-sopimuksen 114 artiklan 4 kohdan nojalla tehtyjen pyyntöjen yhteydessä, sekä kadmiumia ja kadmiumoksidia koskevaan EU-tason riskinarviointiin.
(24)
Makean veden PNEC-arvo riippuu veden kovuudesta. Makea vesi on Ruotsissa erittäin pehmeää, joten muuhun Eurooppaan verrattuna matalampien kadmiumpitoisuuksien oletetaan olevan vesieliöille myrkyllisiä. Tästä syystä Ruotsin viranomaiset pitävät todennäköisenä, että Ruotsin vesistöissä elävät vesieliöt yleisesti ottaen reagoivat herkemmin kadmiumin määrän kasvuun verrattuna Keski- ja Etelä-Euroopan vesistöjen eliöstöön.
(25)
Vuosina 2006 ja 2009 tehtyjen Ruotsin pintavesien seurantaohjelmien tuloksista käy ilmi, että kadmiumpitoisuudet ylittävät PNEC-arvot noin yhdessä prosentissa järvistä ja seitsemässä prosentissa rannikkovesistä. Vuonna 2008 tehdyssä selvityksessä todettiin, että päästöjä vähentävät toimenpiteet ovat useimpien metallien kohdalla johtaneet huomattavasti pienempiin pitoisuuksiin vesieläimissä, mutta kadmiumin osalta tilanne ei ole yhtä selvä. Muutokset kalojen (kivinilkan) immuunijärjestelmässä ovat lisääntyneet viime vuosina, mikä näyttää korreloivan kaloissa havaittujen kadmiumpitoisuuksien kohoamisen kanssa. Vuonna 2011 tehtiin vielä tutkimus, jossa pyrittiin kuvaamaan viljelysmaassa ja viljelykasveissa esiintyvien kadmiumpitoisuuksien tulevaa kehitystä ja tällä perusteella arvioimaan näitä pitoisuuksia sadan vuoden päästä; tuloksia käytettiin pahimman tapauksen mallintamiseen, jossa arvioitiin peltojen lähellä sijaitsevissa vesistöissä eläville vesieliöille aiheutuvaa riskiä, jos näitä peltoja lannoitetaan seuraavat sata vuotta.
(26)
Ruotsin viranomaiset päätyvät arvioinnissaan johtopäätökseen, että erittäin pehmeässä vedessä (kovuus alle 5 mg CaCO3/l) eläviä vesieliöitä koskeva riski saattaa kasvaa pidemmällä aikavälillä. Tämä on kuitenkin todennäköistä vain pienissä puroissa, joissa maatalousmaalta tuleva valumavesi ei juuri laimene. Ruotsin viranomaiset eivät ole todenneet muita kadmiumin käytöstä lannoitteissa ympäristölle aiheutuvia riskejä.
(27)
Suhteet fosfaattilannoitteista peräisin olevan kadmiumin, mahdollisen akkumuloitumisen ja ympäristölle aiheutuvien riskien välillä ovat monimutkaisia, kuten on jo käynyt ilmi vastaavien Itävallan, Suomen ja Tšekin esittämien poikkeushakemusten sekä Ruotsin aiempien hakemusten käsittelyn yhteydessä, joten komissio pyysi terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevää tiedekomiteaa (Scientific Committee on Health and Environmental Risks, SCHER) antamaan lausunnon ruotsalaisen riskinarvioinnin laadusta yleisellä tasolla, sen mahdollisista merkittävistä puutteista, tutkittujen mallien ja olettamusten asianmukaisuudesta sekä todettuja ympäristöriskejä koskevien johtopäätösten luotettavuudesta ja oikeellisuudesta.
(28)
Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea antoi lausuntonsa 27 päivänä helmikuuta 2012. (12) Tiedekomitean mukaan Ruotsin viranomaisten laatima riskinarviointiraportti on tieteellisesti laadukas, ja yleisesti ottaen tutkitut mallit ovat asianmukaisia ja useimmat malleissa käytetyt parametrien arvot ovat hyväksyttäviä. Tiedekomitea katsoo kuitenkin, että joidenkin raportissa esitettyjen väitteiden/olettamusten tueksi ei ole riittävästi näyttöä. Esimerkiksi kaloja koskevissa seurantatutkimuksissa tehtyjen havaintojen taustalla oletetaan olevan syy-seuraus-suhde, jota ei ole todistettu. Toisena esimerkkinä on tärkeä (riskinarvioinnin kannalta olennainen) olettamus, että purojen pintavesien kadmiumpitoisuuden laskemiseen käytettävä laimennuskerroin on 1/2. Kertoimen tueksi ei esitetä mitään tieteellisiä todisteita tai perusteluja. Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea toteaa myös, että joissain malleissa käytettiin ensisijaisesti pahimman tapauksen mukaisia olosuhteita. Esimerkiksi fosfaattilannoitteiden käyttöä maatalousmailla koskevissa laskelmissa käytetään käyttömääriä, jotka todellisuudessa koskevat alle 25:tä prosenttia Ruotsin maaperästä. Purojen pintavesien valuman jälkeisiä pitoisuuksia koskevat laskelmat vaikuttavat ongelmallisilta ja ehdotetut tasot eivät vastaa toisaalla raportissa esitettyjä mitattuja pitoisuuksia. Ruotsalaisessa riskinarvioinnissa käytetyt PNEC-arvot vastaavat kadmiumia koskevassa EU-tason riskinarvioinnissa ehdotettuja arvoja, joten ne ovat terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevän tiedekomitean kannalta hyväksyttäviä. Esitetyt riskinluonnehdinnan suhteet (RCR) perustuvat näin ollen pelkästään altistumisen arviointiin eli ennakoituihin kadmiumpitoisuuksiin Ruotsin pintavesissä. Nämä taas perustuvat - todentamattomaan - maaperä/puro-laimennuskertoimeen. Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea ei myöskään yhdy näkemykseen, että kadmiumin adsorptiota maaperään ei tapahtuisi lainkaan. Tämä on mahdollista vain jos maaperä on jo ennestään hyvin saastunutta eikä nettoadsorptiota tapahdu lainkaan tasapainotilassa, mikä ei vastaa Ruotsin tilannetta. Ruotsalaisessa raportissa oletetaan myös, että kadmiumin adsorptiota ei tapahdu maaperässä lainkaan syvemmällä kuin 30 cm syvyydessä, mikä ei myöskään pidä paikkaansa. Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea ei tästä syystä hyväksy Ruotsin viranomaisten esittämiä puroja koskevia tuloksia, kun taas purot ovat ainoa ympäristön osa-alue, jolle Ruotsin viranomaiset olivat todenneet aiheutuvan riskejä.
(29)
Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea muistuttaa kuitenkin aiemmasta, myrkyllisyyttä, ekomyrkyllisyyttä ja ympäristöä käsittelevän tiedekomitean (CSTEE) vuonna 2002 tekemästä selvityksestä, jossa arvioitiin, että maaperän kadmiumpitoisuuksien ei odoteta kasvavan suurimmassa osassa Euroopan maaperää, jos noudatetaan raja-arvoa 46 mg Cd/kg P. Terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea vahvistaa, että kyseinen arvio on edelleen perusteltavissa myös Ruotsin viljelysmaiden tapauksessa, ja toteaa, että laskelma perustui tilanteen ennallaan säilymisen periaatteeseen eikä riskinarviointiin, jollaisen Ruotsin viranomaiset ovat tehneet nyt käsiteltäviä perustelujaan varten.
(30)
Vaikka terveys- ja ympäristöriskejä käsittelevä tiedekomitea toteaa helmikuun 27 päivänä 2012 annetussa lausunnossaan, että Ruotsin viranomaisten laatima riskinarviointiraportti on tieteellisesti laadukas ja sisältää uutta ja asiaankuuluvaa tutkimustietoa, epävarmuustekijöitä liittyy vielä joihinkin Ruotsin viranomaisten käyttämiin keskeisiin oletuksiin, joiden perusteella päätellään, että Ruotsin pienissä puroissa eläville vesieliöille aiheutuu riski. Ruotsin viranomaisten on tästä syystä tehtävä lisäselvityksiä ennen kuin komissio voi päättää lopullisesta kannastaan.
2.2 Ei vaaraa ihmisten terveydelle
(31)
Ruotsin viranomaiset toteavat perusteluissaan riskejä aiheutuvan herkille väestöryhmille (diabeetikoille sekä osteoporoosista tai raudanpuutteesta kärsiville ihmisille). Nämä riskit johtuvat pitkäaikaisesta altistumisesta kadmiumille ruuan välityksellä. Tästä syystä päätös Ruotsin tilanteen arviointia koskevan määräajan pidentämisestä edelleen kuudella kuukaudella ei vaaranna ihmisten terveyttä. Määräajan pidentämisen myötä komissio voi ottaa huomioon Ruotsin viranomaisilta pyydetyt lisäselvitykset ennen lopullisen päätöksen antamista.
(32)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että SEUT-sopimuksen 114 artiklan 6 kohdan kolmannessa alakohdassa esitetyt edellytykset täyttyvät siten, että komissio voi käyttää kyseisessä artiklassa määrättyä mahdollisuutta pidentää kuuden kuukauden määräaikaa, jonka kuluessa sen on hyväksyttävä tai hylättävä Ruotsin tiedoksi antamat kansalliset säännökset.
IV PÄÄTELMÄT
(33)
Edellä kuvatun perusteella voidaan todeta, että Ruotsin kuningaskunnan lupapyyntö asetuksesta (EY) N:o 2003/2003 poikkeavien kansallisten säännösten käyttöönottamisesta voidaan ottaa käsiteltäväksi.
(34)
Asian monitahoisuuden vuoksi, ja koska päätöksen tekeminen ei vaaranna ihmisten terveyttä, komissio katsoo kuitenkin, että on perusteltua pidentää SEUT-sopimuksen 114 artiklan 6 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettua määräaikaa edelleen 18 päivään lokakuuta 2012 asti,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Ruotsin kuningaskunnan 17 päivänä lokakuuta 2011 SEUT-sopimuksen 114 artiklan 5 kohdan nojalla ilmoittamien, lannoitteiden kadmiumpitoisuutta koskevien aiottujen kansallisten säännösten hyväksymistä tai hylkäämistä koskevaa määräaikaa pidennetään SEUT-sopimuksen 114 artiklan 6 kohdan kolmannen alakohdan nojalla 18 päivään lokakuuta 2012 asti.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ruotsin kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 18 päivänä huhtikuuta 2012.