KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 23. februar 2011
om Grækenlands statsstøtte C 48/08 (ex NN 61/08) til Ellinikos Xrysos SA
(meddelt under nummer K(2011) 1006)
(Kun den græske tekst er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2011/452/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF), særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
under henvisning til Kommissionens beslutning om at indlede proceduren i artikel 108, stk. 2, i TEUF (1) vedrørende støtteforanstaltning C 48/08 (ex N 61/08) (2),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i henhold til ovennævnte bestemmelser, under henvisning til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
I SAGSFORLØB
(1)
Den 9. juli 2007 modtog Kommissionen en klage med påstand om, at Grækenland havde truffet to statsstøtteforanstaltninger til fordel for Ellinikos Xrysos SA (i det følgende benævnt: »Ellinikos Xrysos«). Efter udveksling af oplysninger indledte Kommissionen den 10. december 2008 en formel undersøgelsesprocedure vedrørende de påståede foranstaltninger.
(2)
Grækenland fremsatte den 23. februar 2009 sine bemærkninger til Kommissionens beslutning om at indlede undersøgelsesproceduren.
(3)
Beslutningen om indledning af undersøgelsesproceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende den 10. marts 2009 (3). Fire interesserede parter fremsatte bemærkninger: Ellinikos Xrysos, modtageren af den påståede støtte, den 10. april 2009, European Goldfields Ltd, hovedaktionæren i Ellinikos Xrysos, den 10. april 2009, Kassandra-minernes fagforeninger den 2. april 2009, Hellenic Mining Watch, en græsk organisation, der har til formål at beskytte miljøet og offentligheden mod de negative følger af minedrift og sikre den nationale velstand (4), den 6. april 2009.
(4)
Bemærkningerne blev videresendt til Grækenland ved brev af 6. maj og 7. juli 2009. Grækenland svarede på de interesserede parters bemærkninger ved brev af 3. juni, 20. juli og 23. september 2009.
(5)
Kommissionen anmodede den 19. juni og 11. december 2009 og den 22. april 2010 om yderligere oplysninger fra de græske myndigheder, og Grækenland og Ellinikos Xrysos besvarede disse anmodninger ved brev af 23. og 29. juli 2009 samt 15. januar, 11. og 12. februar, 4. maj og 27. maj 2010. En yderligere uformel udveksling af oplysninger fandt sted pr. e-mail i maj 2010 mellem repræsentanter for Kommissionen og de græske myndigheder. Der blev afholdt møder mellem repræsentanterne for Kommissionen og de græske myndigheder den 11. februar 2009 og den 24. juni 2010 og mellem repræsentanterne for Kommissionen og den påståede støttemodtager den 2. februar og den 26. juni 2009.
II DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEN
II.a. BAGGRUNDSORIENTERING OM MINERETTIGHEDER OG DRIFTSTILLADELSER
(6)
En minerettighed er retten til at få adgang til en grund og udnytte den til minedrift enten under jorden (grubedrift) eller i åbne brud (dagbrud) for at udvinde den mineralmalm, der kan være aflejret heri. Minerettigheden overføres som en integrerende del af den ejendom, hvor der skal udøves minedrift.
(7)
En minerettighed adskiller sig fra en minedriftstilladelse, der er en licens til at udøve minedrift. Den meddeles af de kompetente myndigheder efter en vurdering af de gennemførlighedsrapporter og miljøundersøgelser, der er blevet forelagt. I det foreliggende tilfælde havde udviklingsministeriet på tidspunktet for salget i 2003 meddelt minedriftstilladelser.
II.b. STØTTEMODTAGEREN
(8)
Ellinikos Xrysos er et stort græsk mineselskab, der er aktivt inden for guld-, kobber-, bly-, sølv- og zinkminedrift. I 2009 havde selskabet en omsætning på 44,7 mio. EUR (med et resultat efter skat på 1,7 mio. EUR) og ca. 350 medarbejdere. På tidspunktet for de pågældende støtteforanstaltninger (jf. punkt 11 og 16-18) var Ellikinos Xrysos en stor virksomhed, fordi den var knyttet til en stor virksomhed. Kommissionens henstilling 2003/361/EC af 6. maj 2003 om definitionen af mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder fastsætter følgende (5): a) kategorien mikrovirksomheder, små og mellemstore virksomheder (SMV'er) omfatter virksomheder, som beskæftiger under 250 personer, og som har en årlig omsætning på ikke over 50 mio. EUR og/eller en årlig samlet balance på ikke over 43 mio. EUR (bilaget, afsnit 1, artikel 2, 1); b) for at få udskilt de grupper af virksomheder, hvis økonomiske magt overstiger en reel SMV's økonomiske magt, fra SMV-kategorien, bør man sondre mellem, om de er uafhængige eller ej (betragtning 9); c) ved »uafhængig virksomhed« forstås enhver virksomhed, der ikke betegnes som en tilknyttet virksomhed (bilaget, afsnit 1, artikel 3, 1); og d) ved »tilknyttet virksomhed« forstås en virksomhed, hvori en anden virksomhed besidder flertallet af de stemmerettigheder, der er tillagt aktionærerne eller deltagerne (bilaget, afsnit 1, artikel 3, 3, a)). I det foreliggende tilfælde var 53,3 % af aktierne i Ellikinos Xrysos (160 000 aktier af i alt 300 000) i december 2003 (tidspunktet for salget i 2003) ejet af selskabet Greek Mines SA, et datterselskab af virksomheden Aktor SA. Aktors to seneste årsomsætninger, dvs. i 2001 og 2002, var på henholdsvis 120,9 mio. EUR og 302,6 mio. EUR. Endvidere beløb Aktors seneste årlige samlede balancer sig til henholdsvis 151,9 mio. EUR og 260 mio. EUR (6). På grundlag af disse tal må Aktor betegnes som en stor virksomhed. Ellikinos Xrysos var således en stor virksomhed på det tidspunkt, hvor de pågældende støtteforanstaltninger blev gennemført.
(9)
De nuværende aktionærer i Ellikinos Xrysos er European Goldfields Greece BV (65 % af aktiekapitalen), Hellas Gold BV (30 % af aktiekapitalen) og Aktor SA, et græsk bygge- og energiselskab (5 % af aktiekapitalen). European Goldfields Greece BV og Hellas Gold BV er datterselskaber i European Goldfields Ltd, et canadisk selskab, der beskæftiger sig med erhvervelse, udvinding og udvikling af mineanlæg på Balkan.
(10)
Ellikinos Xrysos ejer og driver Kassandra-minerne. Ellikinos Xrysos købte minerne og de dertil knyttede minerettigheder af den græske stat i december 2003. Kassandra-minerne ligger i det nordlige Grækenland. De omfatter guldminerne i Olympias og Skouries og kobber- og zinkminerne i Stratoni.
(11)
Før 2003 var Kassandra-minerne ejet af selskabet TVX Hellas SA, der i 1995 havde erhvervet dem af den græske stat ved en offentlig udbudsprocedure for 11 mia. GRD (ca. 39,8 min EUR) (7).
(12)
I 2002 annullerede det græske statsråd Kassandra-minernes tilladelser til minedrift og forarbejdning af guld, navnlig Olympias- og Stratoni-minens tilladelser. Olympias-minens tilladelser til minedrift og forarbejdning af guld blev annulleret af miljøhensyn, der blev anset for tungtvejende. Stratoni-minens driftstilladelse blev annulleret, fordi den græske stat havde udstedt den på et ulovligt grundlag gennem en myndighed, der ikke havde kompetence til at gøre det.
(13)
Som følge af statsrådets annullering udstedte udviklingsministeriet, der havde kompetence på området, to bekendtgørelser vedrørende Stratoni: 1) den 7. januar 2003 en bekendtgørelse om afbrydelse af driften i Stratoni; og 2) den 29. januar 2003 en bekendtgørelse om vedtagelse af supplerende sikkerhedsforanstaltninger i Stratoni. Den 18. februar 2003 udstedte Udviklingsministeriet i overensstemmelse med statsrådets annulleringsafgørelse en anden bekendtgørelse, der gav tilladelse til at påbegynde drift i Stratoni, og annullerede ministeriets tidligere bekendtgørelser af 7. og 29. januar 2003. Bekendtgørelsen af 18. februar 2003 var gyldig på det tidspunkt, hvor minerne blev solgt til Ellinikos Xrysos.
(14)
Også som følge af ovennævnte annullering af Kassandra-minernes tilladelser til minedrift og forarbejdning af guld indstillede Kinross (et canadisk mineselskab), der var ejer af TVX Hellas, sin finansiering af hensyn til selskabets værdi for aktionærerne (»shareholder value«). Dette tvang TVX Hellas til at indgive konkursbegæring.
II.c. FORANSTALTNING 1: SALGSPRIS UNDER MARKEDSVÆRDIEN
(15)
Den 12. december 2003 overdrog TVX Hellas Kassandra-minerne til den græske stat for 11 mio. EUR som led i en udenretslig aftale; i den forbindelse blev der foretaget en modregning af gensidige krav (TVX Hellas' krav mod Grækenland beløb sig til 293,5 mio. EUR). Samme dag solgte den græske stat Kassandra-minerne til Ellikinos Xrysos for 11 mio. EUR uden en forhåndsvurdering af aktiverne eller en offentlig udbudsprocedure. Salget omfattede: a) Stratoni-, Skouries- og Olympias-minen samt de hertil knyttede minerettigheder; b) grunden, c) mineralreserver og d) anlægsaktiver (mine- og forarbejdningsudstyr), boliger til de ansatte og industribygninger). Ifølge de græske myndigheder var formålet med foranstaltningen at finde en ejer, som var villig til at drive minerne og dermed sikre beskæftigelsen og beskytte miljøet.
II.d. FORANSTALTNING 2: FRITAGELSE FOR AFGIFTER OG REDUCEREDE JURIDISKE OMKOSTNINGER
(16)
Grækenland solgte Kassandra-minerne til Ellikinos Xrysos ved en kontrakt mellem de to parter, der blev stadfæstet ved lov nr. 3220/2004 (8). I henhold til denne lov var Ellikinos Xrysos fritaget for enhver form for afgift. Endvidere blev de juridiske og andre omkostninger nedsat til kun 5 % af det faktiske beløb, der normalt skulle have været betalt. Ifølge de græske myndigheder var formålet med foranstaltningen at skabe et incitament for potentielle købere, idet værdien af minerne var negativ.
(17)
I henhold til græsk lov (9) er afgiften på overdragelse af fast ejendom 7 % af værdien af den overdragede ejendom op til 15 000 EUR og 9 % af restbeløbet. Ifølge den græske minelov (10) er den særlige afgift på overdragelse af minerettigheder endvidere 5 % af værdien af den overførte rettighed (dvs. værdien af minen).
(18)
I denne afgørelse er Kommissionen nået frem til et samlet støttebeløb på 15,34 mio. EUR for foranstaltning 1 og 2 efter at have undersøgt:
a)
værdien af de tre individuelle miner (Stratoni, Olympias and Skouries), der udgør Kassandra-minerne, på grundlag af de økonomiske faktorer, der gjaldt på salgstidspunktet, samt disse miners driftsmæssige stand (jf. den detaljerede analyse i punkt 63-79)
b)
værdien af den grund, som Kassandra-minerne ligger på, som beregnet i en vurderingsrapport (jf. punkt 19) og sammenlignet med den pris, der blev betalt for størstedelen af denne grund ved en offentlig udbudsprocedure i 1995 (jf. den detaljerede analyse i punkt 80-85)
c)
værdien af de mineralreserver, som Ellikinos Xrysos erhvervede ved salget i 2003, baseret på den samme vurderingsrapport (jf. den detaljerede analyse i punkt 91-97)
d)
størrelsen af de skyldige afgifter, som Ellinikos Xrysos var fritaget for i salgskontrakten (jf. den detaljerede analyse i punkt 118-124).
(19)
I beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren af 10. december 2008 satte Kommissionen spørgsmålstegn ved, om Grækenland havde solgt Kassandra-minerne til Ellikinos Xrysos til markedsværdien, idet salget foregik uden en offentlig udbudsprocedure eller en uafhængig vurdering af aktiverne, og om et sådant salg under markedsværdien var foreneligt med TEUF. Der blev henvist til en vurderingsrapport vedrørende Kassandra-minernes aktiver, som var blevet udarbejdet på vegne af European Goldfields, en aktionær i Ellikinos Xrysos. Ifølge denne rapport var markedsværdien af Kassandra-minernes aktiver 500 mio. USD (svarende til 411 mio. EUR den 30. juni 2004 på grundlag af omregningskursen denne dag på 1,2155 USD/EUR (11). Rapporten (i det følgende benævnt »Behre Dolbear-rapporten«) blev udsendt af Behre Dolbear International Ltd, en »fremtrædende international konsulentvirksomhed inden for mineralindustrien« ifølge European Goldfields (12).
(20)
Kommissionen satte også spørgsmålstegn ved, om afgiftsfritagelsen og de reducerede juridiske omkostninger udgjorde en lettelse af de finansielle forpligtelser over for staten, som var forenelig med TEUF.
III BEMÆRKNINGER FRA GRÆKENLAND OG ANDRE INTERESSEREDE PARTER
III.a. BEMÆRKNINGER FRA GRÆKENLAND OG STØTTEMODTAGEREN
(21)
Bemærkningerne fra Grækenland og støttemodtageren overlapper i vidt omfang hinanden, og Kommissionen vil derfor redegøre for dem under ét i punkt 22-31.
(22)
Ifølge de græske myndigheder og støttemodtageren optrådte Grækenland kun som formidler i forbindelse med salget i 2003, fordi TVX Hellas, der var under konkursbehandling, ikke kunne sælge minerne direkte til Ellinikos Xrysos. De hævder også, at Grækenland aldrig har ejet minerne og ikke modtog penge fra salget i 2003, eftersom de 11 mio. EUR blev betalt direkte til TVX Hellas. De anfører også, at salgstransaktionen i 1995 fandt sted mellem TVX Hellas og den tidligere ejer, et privat selskab, som var under konkursbehandling, og at der derfor ikke var nogen statsmidler involveret i salget i 2003.
(23)
Endvidere hævder de græske myndigheder og støttemodtageren, at Kassandra-minernes markedsværdi på salgstidspunktet var reduceret eller endog negativ på grund af den langvarige afbrydelse af driften og annulleringen af minedriftstilladelserne. Minernes negative markedsværdi kunne også ses af, at Kinross, der var ejer af TVX Hellas og markedsøkonomisk operatør, tillagde minerne en negativ værdi, da selskabet led betydelige tab på grund af sin investering. De hævder, at den positive pris, som Ellikinos Xrysos, der også er et privat selskab, betalte, var begrundet i kontraktens annulleringsklausul, der eliminerede køberens risiko. Derudover hævder de, at en grund, som er erhvervet af et mineselskab, kun kan benyttes til mineaktiviteter og ikke har en markedsværdi, fordi den græske lovgivning prioriterer mineaktiviteter i sådanne områder. De fremfører derfor, at nedsættelsen af minerettighedernes værdi, på grund af den langvarige afbrydelse af driften og annulleringen af minedriftstilladelserne, også førte til en nedsættelse af grundens værdi. Endelig hævder de, at de guldreserver, som indgik i de aktiver, der blev solgt til Ellinikos Xrysos, i 2003 havde en negativ værdi på grund af den forholdsvis lave guldpris og de forholdsvis høje omkostninger, som er forbundet hermed, såsom transport og forarbejdning.
(24)
Med hensyn til de markedsøkonomiske kriterier, som der skal tages hensyn til i forbindelse med en transaktion, gør de græske myndigheder og støttemodtageren endvidere gældende, at sådanne kriterier også omfatter miljømæssige og sociale overvejelser, som er knyttet til selskabets image og personalets tilfredshed. Dette understøttes af, at TVX Hellas, der er en markedsøkonomisk operatør, også tog personalemæssige spørgsmål og miljøspørgsmål i betragtning ved at betale en relevant kompensation. De anfører også, at hvis man ikke solgte minerne, ville det medføre betydelige miljømæssige omkostninger på ca. 15,7 mio. EUR, som skulle afholdes af den græske stat. Samtidig anfører de, at den pris, som Ellikinos Xrysos betalte, også var begrundet i markedsøkonomiske kriterier, eftersom den svarede til den pris, som TVX Hellas, et privat selskab, forlangte. Ifølge Grækenland og støttemodtageren ville TVX Hellas have forlangt en højere pris, hvis det havde kunnet. Endvidere hævder de, at den pris, som Ellikinos Xrysos havde betalt, svarede til aktivernes bogførte værdi i årsregnskaberne for TVX Hellas. Endelig gør de gældende, at den pris, der blev betalt i forbindelse med salget i 2003, repræsenterede minernes reelle værdi, dvs. Stratoni-minens værdi, da den var den eneste, som var i drift. Med hensyn til Skouries-minen hævder Grækenland og støttemodtageren, at der aldrig har fundet nogen minedrift eller investering sted dér bortset fra den mineefterforskning, som TVX Hellas gennemførte før salget i 2003. De hævder også, at der kræves betydelige investeringer for at etablere et mineanlæg i Skouries. Af ovennævnte grunde hævder de, at salget i 2003 ikke gav Ellikinos Xrysos en fordel.
(25)
Med hensyn til Behre Dolbear-rapporten tvivler hverken Grækenland eller støttemodtageren på Behre Dolbears troværdighed. De gør dog begge indsigelser mod rapporten og hævder, at der ikke kan tages hensyn til den, fordi dens formål var at tiltrække investorers opmærksomhed, og fordi dens referencetidspunkt (juni 2004) ikke var det samme som tidspunktet for salget (december 2003). De anfører også, at minernes værdi som anslået af Behre Dolbear er knyttet til aktiverne samt de relevante minerettigheder, hvorimod Ellikinos Xrysos kun erhvervede aktiverne, idet minedriftstilladelserne senere skulle bevilges af den græske stat. Endvidere anfører de, at rapporten ikke henviser til de aktiver, der blev solgt, men til værdien af Ellikinos Xrysos som en »going concern«, og at rapporten derfor ikke er retningsgivende for værdien af de aktiver, som den græske stat solgte i december 2003. Endelig fremfører de, at Behre Dolbear i tabel 5.3 på side 37 i rapporten anslår den aktuelle nettoværdi af de næsten produktionsklare Kassandra-miner til at være negativ, dvs. - 2,59 mio. USD; derfor lå den pris, der reelt blev betalt (11 mio. EUR), over minernes markedsværdi.
(26)
Hvis man lægger Behre Dolbear-rapporten til grund, anfører Grækenland dog, at ud af de tre forskellige metoder, som der er redegjort for i rapporten, kan kun indtægtsmetoden accepteres, da den er en primær, internationalt anvendt vurderingsmetode, og kun med hensyn til vurderingsdatoen, og forudsat at minedriftstilladelserne tildeles, og at der foretages betydelige investeringer.
(27)
De græske myndigheder og støttemodtageren indrømmer, at Grækenland solgte aktiverne direkte til Ellikinos Xrysos uden en offentlig udbudsprocedure eller forhåndsvurdering på grund af det tidspres, det var under for at sikre beskæftigelsen og beskytte miljøet. De hævder også, at TVX Hellas havde fordringer på 293,5 mio. EUR mod Grækenland på grund af tab som følge af investeringer i minerne (der indstillede driften som følge af annulleringsafgørelserne i 2002) og udgifter til miljøbeskyttelse. De hævder, at der ikke var nogen klausul i salgskontrakten om det mindste antal stillinger, fordi minedrift kræver et stort antal ansatte, men endvidere er det ikke muligt at sætte konkrete tal på en forpligtelse til bevare arbejdspladser. Endelig hævder de, at hvis Kommissionen skulle fremsætte betalingspåkrav, kunne der indgives en anmodning om annullering af kontrakten, og i så fald kunne den græske stat blive bedt om at betale 11 mio. EUR tilbage til selskabet, og aktiverne kunne så blive leveret tilbage.
(28)
Endvidere hævder de græske myndigheder, at det var muligt at henvise til den værdi, der blev beregnet i forbindelse med den offentlige udbudsprocedure i 1995, og at grundens værdi kunne anses for uændret. De anfører, at den metode, der er benyttet i Behre Dolbear-rapporten (indtægtsmodellen), kan accepteres, men kun i relation til rapportens dato (30. juni 2004), og kun under forudsætning af, at minedriftstilladelserne tildeles, og at der foretages betydelige investeringer. Endelig accepterer de græske myndigheder, at Stratoni-minen på salgstidspunktet havde gyldige minedriftstilladelser og derfor var i driftsklar stand og opfyldte Behre Dolbear-rapportens klausul om et næsten produktionsklart anlæg.
(29)
Med hensyn til afgiftsfritagelsen og de reducerede juridiske omkostninger fandt den lovbestemte afgift på overdragelsen af miner ifølge støttemodtageren ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde. Ifølge Grækenland var værdien af minerne negativ, hvorfor der var behov for at skabe et incitament for potentielle købere. Grækenland gør også gældende, at artikel 173 i den græske minelov fastsætter en afgift på ca. 5 %, men kun for transaktioner »mod godtgørelse« (»με επαχθή αιτία«), hvilket vil sige transaktioner forårsaget af uheldige begivenheder, f.eks. ejerens død; denne artikel fandt derfor ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde. Endvidere anfører støttemodtageren, at salgskontrakten endnu ikke var endelig på grund af en annulleringsklausul, og at det som følge heraf ville være for tidligt at pålægge nogen form for afgift. Endelig gør støttemodtageren gældende, at de reducerede juridiske omkostninger ikke involverer statsmidler, fordi advokater er private erhvervsdrivende, og at skatten og afgifterne på deres honorarer var blevet behørigt betalt.
(30)
Grækenland erkender, at der opkræves en afgift på mellem 7 % og 9 % i forbindelse med alt salg af grunde, uanset om det drejer sig om salg af en virksomheds eller privatpersoners aktiver.
(31)
Endelig gør både Grækenland og støttemodtageren gældende, at selv hvis salget i 2003 udgjorde en støtte til fordel for Ellikinos Xrysos, var dette selskab støtteberettiget i henhold til retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998 og de multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter fra 2002, der begge fandt anvendelse på salgstidspunktet, eftersom selskabet lå i et støtteberettiget område i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF. Støttemodtageren anfører også, at selskabet kunne blive støtteberettiget i henhold til den generelle gruppefritagelsesforordning, retningslinjerne for statsstøtte til miljøbeskyttelse og artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF, da den pågældende investering var knyttet til en sektor af vital betydning for landet. Med hensyn til afgiftsfritagelsen beløb afgiften sig ifølge støttemodtageren til 38 000 EUR; den var derfor lavere end de minimis-tærsklen (100 000 EUR over en periode på tre år) (13) og medførte ikke nogen fordel for Ellikinos Xrysos.
III.b. BEMÆRKNINGER FRA ANDRE INTERESSEREDE PARTER
(32)
Kommissionen modtog også bemærkninger til beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren fra Hellenic Mining Watch (14). Hellenic Mining Watch hævder, at Kassandra-minernes aktiver også omfatter betydelige anlægsaktiver, der øger minernes samlede værdi betragteligt, men der blev ikke taget hensyn hertil i Behre Dolbear-rapporten. Hellenic Mining Watch afviser de grunde vedrørende arbejdsløshedssituationen, der blev anført til støtte for overdragelsen af minerne uden overholdelse af de retslige procedurer, og hævder, at salgskontrakten ikke indeholdt nogen forpligtelse for Ellikinos Xrysos til at ansætte et bestemt antal eller et mindste antal arbejdstagere.
(33)
Hellenic Mining Watch afviser ligeledes de miljømæssige grunde, der blev anført til støtte for overdragelsen af minerne uden overholdelse af de retslige procedurer, og hævder, at artikel 1 i salgskontrakten fra 2003 fritager Ellinikos Xrysos for ethvert ansvar for skader på miljøet, såfremt disse skader eller årsagen til disse skader opstod inden offentliggørelsen af loven om stadfæstelse af salgskontrakten. Endelig påstår Hellenic Mining Watch, at minernes aktiver også omfatter reserver af guldholdige mineraler af betydelig værdi (80 mio. EUR), som ikke var nævnt i den salgskontrakt, der blev indgået med Ellikinos Xrysos.
(34)
Grækenland gentager i sit svar på bemærkningerne fra Hellenic Mining Watch, at Ellikinos Xrysos ikke modtog nogen statsstøtte. Grækenland gør navnlig gældende, at det hverken var ejer eller sælger af minerne, men kun formidler i forbindelse med en transaktion mellem to private parter. Endvidere hævder Grækenland, at Hellenic Mining Watch's påstande er svage, unøjagtige og selvmodsigende. Endelig hævder Grækenland, at Hellenic Mining Watch søger at få Kassandra-minerne ført tilbage til staten, fordi dets endemål er beskyttelsen af miljøet.
(35)
Endelig modtog Kommissionen også bemærkninger til beslutningen om at indlede undersøgelsesproceduren fra Kassandra-minernes fagforeninger (15), der tvivlede på, at foranstaltningerne udgjorde ulovlig statsstøtte, og fremhævede minernes bidrag til økonomien og beskæftigelsen.
IV VURDERING AF STØTTEN
(36)
På grundlag af ovenstående forhold og Grækenlands og andre tredjeparters argumenter vil Kommissionen i de følgende afsnit vurdere de pågældende foranstaltninger. For det første vil Kommissionen vurdere eksistensen af støtte i de foranstaltninger, der er genstand for undersøgelse, for at få fastslået, om der er tale om støtte (underafsnit IV.a). For det andet vil Kommissionen, såfremt en foranstaltning reelt involverer støtte, vurdere, hvorvidt den er forenelig med det indre marked (underafsnit IV.b).
IV.a. EKSISTENSEN AF STØTTE, JF. ARTIKEL 107, STK. 1, I TEUF
(37)
For at få klarhed over, om en foranstaltning udgør støtte, skal Kommissionen vurdere, om den anfægtede foranstaltning opfylder betingelserne i artikel 107, stk. 1, i TEUF, der bestemmer, at: »Bortset fra de i traktaterne hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med det indre marked i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne«.
(38)
På baggrund af denne bestemmelse vil Kommissionen i det følgende vurdere, om de anfægtede foranstaltninger til fordel for Ellikinos Xrysos udgør statsstøtte.
FORANSTALTNING 1: SALGSPRIS UNDER MARKEDSVÆRDIEN
a. Fordel
(39)
Såfremt staten sælger et aktiv til en pris under markedsværdien, giver dette køberen (der modtager et aktiv til en subsidieret pris) en fordel, som kan udgøre statsstøtte. Når det omvendte er tilfældet, sælges et aktiv til markedsværdi (og statsstøtte er derfor udelukket), hvor prisen fastsættes af en uafhængig vurderingsmand og matcher salgsprisen, eller hvor salget sker ved en konkurrencepræget, offentlig, gennemsigtig og betingelsesløs udbudsprocedure, og det højeste bud vælges (16).
(40)
I det foreliggende tilfælde blev Kassandra-minerne solgt uden en offentlig udbudsprocedure eller nogen form for vurdering. For at undgå at yde statsstøtte skal staten optræde som en rationel profitmaksimerende privat ejer, dvs. en »markedsøkonomisk sælger«, og tilstræbe det bedste finansielle resultat af et salg. I det foreliggende tilfælde har Kommissionen således vurderet, om den græske stat handlede som en markedsøkonomisk sælger.
(41)
De græske myndigheder og støttemodtageren gør gældende, at miljømæssige og sociale spørgsmål også bør tælle som markedsøkonomiske kriterier, fordi de er knyttet til selskabets image og personalets tilfredshed. Efter deres opfattelse understøttes deres argument af, at TVX Hellas, der er en markedsøkonomisk operatør, også tog personalemæssige spørgsmål og miljøspørgsmål i betragtning ved at betale kompensation til sine ansatte, bl.a. for tidligere miljømæssige forpligtelser (forpligtelser, som ligger forud for salget i 2003). De hævder, at en markedsøkonomisk sælger på samme måde ville acceptere en reduceret pris for at tage hensyn til miljømæssige og sociale overvejelser.
(42)
Kommissionen kan ikke acceptere ovennævnte argument. Miljømæssige og sociale overvejelser er i sagens natur offentlige politiske interesser, som forfølges af de offentlige myndigheder. En markedsøkonomisk sælger kan i begrænset omfang tage hensyn til arbejdsløsheds- og miljøspørgsmål for at beskytte eller opbygge et forretningsrenommé som en socialt og miljømæssigt ansvarlig aktør, men ikke på en måde, som i væsentlig grad skader vedkommendes finansielle interesser. I forbindelse med et salg ville en rationel markedsøkonomisk sælger under alle omstændigheder vurdere og beregne eventuelle betalinger eller omkostninger, som disse spørgsmål kunne give anledning til, for at afgøre, hvordan disse kunne påvirke den acceptable pris. I det foreliggende tilfælde bemærker Kommissionen, at kontrakten ikke indeholder nogen sådanne finansielle angivelser, og Grækenland har ikke vist, at det på salgstidspunktet havde foretaget nogen vurdering af disse finansielle omkostninger.
(43)
De græske myndigheder og støttemodtageren hævder også, at minerne havde en negativ markedsværdi, hvilket kan ses af, at Kinross, ejeren af TVX Hellas og en markedsøkonomisk operatør, tillagde minerne en negativ værdi, da selskabet led betydelige tab på grund af sin investering.
(44)
Kommissionen kan ikke acceptere ovennævnte argument. TVX Hellas suspenderede sine forretninger i Kassandra-minerne på grund af statsrådets annullering af minernes driftstilladelser. Stratoni-minen havde dog en gyldig minedriftstilladelse på det tidspunkt, hvor TVX Hellas solgte den til Grækenland (jf. punkt 13), mens Olympias-minens tilladelse forblev annulleret. Derfor finder Kommissionen, at TVX Hellas' beslutning om at sælge Kassandra-minerne hang sammen med selskabets fejlslagne store investering i Olympias-minen. TVX Hellas' adfærd var derfor knyttet til værdien af Olympias-investeringen og ikke til værdien af Stratoni-minen.
(45)
De græske myndigheder og støttemodtageren indrømmer, at Grækenland solgte aktiverne direkte til Ellikinos Xrysos uden en offentlig udbudsprocedure eller forhåndsvurdering på grund af det tidspres, man var under for at sikre beskæftigelsen og beskytte miljøet. Med hensyn til sidstnævnte anfører de, at hvis man ikke solgte minerne, ville det medføre betydelige miljømæssige omkostninger på ca. 15,7 mio. EUR, som skulle afholdes af den græske stat. Med hensyn til beskæftigelsen accepterer de græske myndigheder og støttemodtageren, at der ikke var nogen klausul i salgskontrakten om det mindste antal stillinger, men anfører, at det ikke er muligt at sætte konkrete tal på en forpligtelse til bevare arbejdspladser, og at minedrift kræver et stort antal ansatte.
(46)
Med hensyn til ovenstående bemærker Kommissionen, at værdien af de solgte aktiver ikke blev vurderet på nogen måde forud for salget, og at salget ikke blev gennemført ved en offentlig procedure, men ved direkte kontakt med køberen. Med hensyn til de miljøomkostninger, som Grækenland angiveligt skulle afholde, bemærker Kommissionen, at disse omkostninger ikke er nævnt i kontrakten eller i noget samtidigt dokument. Kommissionen bemærker også, at der ikke blev pålagt køber nogen miljømæssige forpligtelser ud over dem, der er fastsat i den relevante lovgivning. Kommissionen finder, at hvis de miljømæssige omkostninger skal betragtes som en faktor ved fastsættelsen af prisen for et salg, ville en privat sælger omhyggeligt vurdere og beregne disse omkostninger, inden salgsprisen blev fastlagt. Grækenland har ikke vist, at det på salgstidspunktet havde foretaget nogen sådan vurdering og beregning, eller at det på anden vis havde taget sådanne miljømæssige omkostninger i betragtning.
(47)
Kommissionen bemærker også, at salgskontrakten fra 2003 ikke indeholdt en klausul, som kræver, at køberen opretholder eller skaber et mindste antal stillinger. Kommissionen kan derfor ikke acceptere argumentet om, at køberen var bebyrdet med en forpligtelse til at opretholde flere job end det antal, der økonomisk set var behov for, eftersom salgskontrakten ikke indeholdt nogen forpligtelse til at opretholde et bestemt antal job. Kommissionen finder således, at der set ud fra en privat sælgers synspunkt ikke er noget argument vedrørende antallet af job eller sikring af beskæftigelsen, der kan begrunde en salgspris, som er lavere end minernes markedsværdi.
(48)
På grundlag af punkt 46 og 47 kan Kommissionen således ikke acceptere Grækenlands og støttemodtagerens argumenter i punkt 45.
(49)
Med hensyn til spørgsmålet om sikring af beskæftigelsen og beskyttelsen af miljøet afviser Hellenic Mining Watch de grunde vedrørende arbejdsløshed, der blev fremført til støtte for overdragelsen af minerne uden overholdelse af de retslige procedurer, og hævder, at salgskontrakten ikke indeholdt nogen forpligtelse for Ellikinos Xrysos til at ansætte et bestemt antal eller et mindste antal arbejdstagere. Hellenic Mining Watch hævder også, at Ellikinos Xrysos fik en fordel, fordi artikel 1 i salgskontrakten fra 2003 fritager Ellinikos Xrysos for ethvert ansvar for skader på miljøet, såfremt disse skader eller årsagen til disse skader opstod inden offentliggørelsen af loven om stadfæstelse af salgskontrakten.
(50)
Med hensyn til det andet argument fra Hellenic Mining Watch, som der er redegjort for ovenfor, bemærker Kommissionen, at salgskontrakten fra 2003 fritager Ellinikos Xrysos for ethvert ansvar for skader på miljøet, såfremt disse skader eller årsagen til disse skader opstod inden offentliggørelsen af loven om stadfæstelse af salgskontrakten. Kommissionen finder, at ovennævnte kontraktbestemmelse ikke giver Ellikinos Xrysos en separat fordel uafhængigt af salgsprisen. Klausuler, der fordeler forskellige former for fortidige finansielle forpligtelser, mellem sælger og køber, er ikke ualmindelige i private kontrakter. I sidste ende tager parterne i forbindelse med et salg hensyn til sådanne klausuler ved fastsættelsen af salgsprisen. Derfor er spørgsmålet i det foreliggende tilfælde i sidste ende, om salget afspejlede minernes markedsværdi under hensyn til de vilkår, der var gældende.
(51)
De græske myndigheder og støttemodtageren hævder, at salget i 2003 ikke gav Ellikinos Xrysos en fordel, fordi den pris, som Ellikinos Xrysos havde betalt, svarede til aktivernes bogførte værdi i årsregnskaberne for TVX Hellas, der ejede Kassandra-minerne før den græske stat.
(52)
Kommissionen kan ikke acceptere ovennævnte argument. Kommissionen finder, at TVX Hellas' bogførte værdi ikke kan tages i betragtning ved vurderingen af aktivernes værdi, eftersom den er resultatet af den skattemæssige nedskrivning af værdien i virksomhedens regnskab (17) og repræsenterer aktivernes regnskabsmæssige værdi. I henhold til fast retspraksis (18) er den regnskabsmæssige værdi ikke altid den samme som handelsværdien, når målet er at vurdere aktiver med henblik på at fastsætte deres pris ved et salg. Endvidere blev de pågældende aktiver overdraget på et selvstændigt grundlag, og den nedskrivning, som den tidligere ejer havde foretaget, vedrørte kun den pågældendes egen bogføring og beskatning.
(53)
De græske myndigheder og støttemodtageren hævder, at den pris, som Ellikinos Xrysos betalte, er begrundet i markedsøkonomiske kriterier, eftersom den svarede til den pris, som TVX Hellas, et privat selskab, forlangte. Sidstnævnte ville have forlangt en højere pris, hvis det havde kunnet.
(54)
Kommissionen kan ikke acceptere ovennævnte argument. Kommissionen bemærker, at den pris, som Grækenland betalte til TVX Hellas, var resultatet af en modregning af de to parters krav mod hinanden. Kommissionen bemærker også, at TVX Hellas' krav mod Grækenland beløb sig til 293,5 mio. EUR (jf. punkt 15). Det følger af dette ræsonnement, at hvis de to parters krav havde været forskellige, kunne det endelige resultat af afregningen have været forskelligt, selv om det ville have været knyttet til salget af de samme aktiver. Derfor finder Kommissionen, at modregningen af kravene ikke afspejlede værdien af de solgte aktiver.
(55)
Samtidig bemærker Kommissionen, at kravene bestod af anmodninger om kompensation fremsat af de to parter. Grækenlands krav vedrørte især de skader på miljøet, som TVX Hellas angiveligt skulle have forårsaget. TVX Hellas' krav vedrørte miljøudgifter og tab på investeringer, som selskabet angiveligt skulle have lidt som følge af annulleringen af minedriftstilladelserne i 2002. Kommissionen gør også gældende, at værdien af aktiverne ikke blev vurderet på nogen måde på tidspunktet for ovennævnte udligning. Prisen på 11 mio. EUR for salget af Kassandra-minerne til Grækenland var derfor knyttet til de to parters påståede forpligtelser og ikke til værdien af aktiverne.
(56)
Endelig bemærker Kommissionen, at TVX Hellas' beslutning om at sælge Kassandra-minerne hang sammen med virksomhedens fejlslagne store investering i Olympias-minen og dermed værdien af Olympias-investeringen og ikke værdien af Stratoni-minen. Ellikinos Xrysos havde ikke foretaget en sådan investering og var derfor ikke berørt af, at investeringen slog fejl. Kommissionen finder således, at prisen på 11 mio. EUR for salget af Kassandra-minerne til Grækenland kun afspejlede den kommercielle forbindelse mellem TVX Hellas og Grækenland og TVX Hellas' særlige situation på salgstidspunktet. Den kan derfor ikke være repræsentativ for en separat kommerciel aftale som den mellem Grækenland og Ellikinos Xrysos.
(57)
På baggrund af ovenstående (punkt 54-56) konkluderer Kommissionen, at der ikke var nogen forbindelse mellem afregningen af krav mellem Grækenland og TVX Hellas og værdien af aktiverne.
(58)
På grundlag af ovenstående og for at fastslå, om salgsprisen afspejlede aktivernes markedsværdi, har Kommissionen opdelt aktiverne i tre kategorier: a) miner, b) grund og c) mineralreserver. Ved beregningen af aktivernes markedsværdi har Kommissionen støttet sig til Behre Dolbear-rapporten (jf. punkt 19). Med hensyn til grunden har Kommissionen kontrolleret den værdi, der er angivet i rapporten, ved at anvende den pris, der blev betalt for den pågældende grund i forbindelse med en tidligere udbudsprocedure i 1995 (jf. punkt 11).
(59)
Grækenland og støttemodtageren hævder, at Behre Dolbear-rapporten ikke kan lægges til grund, idet dens formål var at tiltrække investorers opmærksomhed. Kommissionen kan ikke acceptere dette argument, fordi tiltrækning af investorers opmærksomhed er et væsentligt og legitimt formål med enhver vurderingsrapport, som er offentliggjort på vegne af markedsøkonomiske operatører, der søger midler på de finansielle markeder. Det er vigtigt, at gyldigheden af enhver vurdering kontrolleres, men den omstændighed, at vurderingsrapporten har til formål at tiltrække investorer, er ikke i sig selv nok til at drage den i tvivl.
(60)
Grækenland og støttemodtageren hævder også, at der ikke kan tages hensyn til rapporten, fordi dens referencetidspunkt (juni 2004) ikke var det samme som tidspunktet for salget (december 2003).
(61)
Kommissionen kan ikke acceptere ovennævnte argument. Kommissionen bemærker, at datoen for Behre Dolbear-rapporten ganske vist er den 30. juni 2004, men dens indhold kan anses for samtidigt med salget i december 2003, fordi det er baseret på svingningerne i metalpriserne i perioden 1993-2003.
(62)
Den græske stat og Ellikinos Xrysos anfører, at rapporten ikke henviser til de aktiver, der blev solgt, men til værdien af Ellikinos Xrysos som en »going concern«, og at rapporten ikke er retningsgivende for værdien af de aktiver, som den græske stat solgte i december 2003. Kommissionen kan ikke acceptere dette argument, idet rapporten med henblik på at beregne virksomhedens samlede værdi giver en detaljeret vurdering af værdien af de solgte aktiver på et specificeret grundlag.
a.a. Beregning af minernes værdi
a.a.1. Argumenter vedrørende minernes værdi
(63)
De græske myndigheder og støttemodtageren hævder, at Kassandra-minernes markedsværdi på salgstidspunktet var reduceret eller endog negativ på grund af den langvarige afbrydelse af driften og annulleringen af minedriftstilladelserne. De gør også gældende, at den pris, der blev betalt i forbindelse med salget i 2003, afspejlede Stratoni-minens værdi, da den var den eneste, som var i drift. Grækenland accepterer navnlig, at Stratoni-minen på salgstidspunktet havde gyldige minedriftstilladelser og derfor var i driftsklar stand og opfyldte Behre Dolbear-rapportens klausul om et næsten produktionsklart anlæg.
(64)
Kommissionen bemærker, at annulleringsafgørelserne i 2002 kun påvirkede værdien af Olympias-minen, fordi Stratoni-minen på salgstidspunktet havde gyldige minedriftstilladelser og derfor havde en værdi. Samtidig afbrød TVX Hellas driften på grund af virksomhedens fejlslagne investering i guldudvinding, da Olympias-tilladelserne blev annulleret. TVX Hellas' adfærd var derfor alene knyttet til værdien af Olympias-investeringen og ikke til værdien af Stratoni-minen.
(65)
Med hensyn til Skouries-minen hævder de græske myndigheder og støttemodtageren, at der aldrig har fundet nogen minedrift eller investering sted dér bortset fra den mineefterforskning, som TVX Hellas gennemførte før salget i 2003, og at der kræves betydelige investeringer for at etablere mineanlæg dér.
(66)
Kommissionen bemærker, at Skouries-minen ikke havde minedriftstilladelser eller en etableret mineinfrastruktur. De græske myndigheder og støttemodtageren undlod dog at fremlægge oplysninger eller væsentlige argumenter, der godtgjorde, at driften af Skouries-minen ikke var godkendt af myndighederne eller økonomisk gennemførlig. Endvidere var kapitalomkostningerne til udvikling og etablering af minen i Skouries ifølge Behre Dolbear-rapporten 268 mio. USD i 2004, dvs. 220. mio. EUR. Det fremgår af Behre Dolbear-rapporten, at disse omkostninger er »rimelige«. Kommissionen finder derfor, at der ikke var nogen administrative eller økonomiske hindringer for at bevilge minedriftstilladelser eller for etableringen af en mineinfrastruktur og udførelse af minedrift i Skouries.
(67)
På grundlag af ovenstående (punkt 63-66) finder Kommissionen, at Olympias-minens markedsværdi på salgstidspunktet blev bragt i fare af annulleringsafgørelserne i 2002, men at Stratoni-minens og Skouries-minens markedsværdi ikke blev det. På salgstidspunktet i 2003 var det derfor muligt at anslå en markedsværdi for Kassandra-minerne.
a.a.2. Beregning af minernes værdi
(68)
Med henblik på at beregne Kassandra-minernes værdi har Kommissionen gennemgået hver af de tre miner, der udgør Kassandra-minerne (Stratoni, Olympias og Skouries), for så vidt angår følgende to spørgsmål: a) minens værdi, der bør bygge på de økonomiske faktorer, der var gældende på salgstidspunktet, og b) minens driftsmæssige stand med henblik på at realisere ovennævnte værdi. På grundlag af disse to faktorer er Kommissionen nået til den konklusion, at Stratoni- og Skouries-minen havde en vis værdi, der kunne realiseres, men at det var vanskeligt at anslå Olympias-minens værdi på tidspunktet for salget i 2003.
(69)
Kommissionen har anvendt Behre Dolbear-rapporten med henblik på at anslå minernes værdi. Rapporten opererer med tre metoder til at beregne Kassandra-minernes markedsværdi: a) vurdering efter indtægtsmetoden (19), b) vurdering efter tilsvarende transaktioner (sammenlignelige salg) og c) markedskapitaliseringsmetoden (20). De værdier, man når frem til ved hjælp af disse tre metoder er henholdsvis: a) 130,3-402,5 mio. USD eller 107,2-331,1 mio. EUR, b) 504,7 mio. USD eller 415,2 mio. EUR og c) 614,9 mio. USD eller 505,9 mio. EUR. Spredningen i vurderingen efter indtægtsmetoden skyldes de forskellige prisfastsættelsesscenarier, der er anvendt heri (jf. punkt 72). Af disse tre metoder har Kommissionen anvendt indtægtsmetoden. Begrundelserne fremgår af tabellen nedenfor:
Tabel
Begrundelserne for at anvende indtægtsmetoden
Indtægtsmetoden
Tilsvarende Transaktioner
Markedskapitalisering
Indtægtsmetoden fastsætter detaljerede værdier for hvert af de tre mineanlæg på grundlag af de metalpriser, der var kendt på tidspunktet for salget af minerne. Ved vurderingen af værdien af et aktiv i forbindelse med en transaktion kan der kun tages hensyn til de faktorer, som var gældende på tidspunktet for transaktionen.
Grundlaget for vurderingen efter tilsvarende transaktioner er usikkert, fordi to miner ikke kan være identiske. Ifølge Behre Dolbear er den metode, der bygger på tilsvarende transaktioner, kontroversiel, fordi hver enkelt mineralaflejring, selv om der er tale om samme råstof, til en vis grad afviger fra andre aflejringer i henseende til mineralogi, minedriftsvilkår, metallurgi, miljøaspekter, sociale spørgsmål, malmlødighed osv.
Behre Dolbear-rapporten indeholder også en bemærkning om markedskapitaliserings-metoden fra American Appraisal Associates, ifølge hvilken markedskapitalisering anbefales som en sekundær vurderingsmetode eller som en tommelfingerregel, der egner sig til at kontrollere vurderinger, som er foretaget ved hjælp af primære metoder.
Indtægtsmetoden er en primær vurderingsmetode og er derfor den mest pålidelige metode. I det foreliggende tilfælde kontrollerer markedskapitaliseringsmetoden derudover kun den værdi, der følger af markedskapitaliserin-gerne i løbet af første halvår 2004, hvilket ikke er acceptabelt, da disse oplysninger ligger efter salget. Derfor kan markedskapitaliseringsmetoden ikke anvendes selv som en sekundær vurderingsmetode.
Behre Dolbear synes at tillægge den værdi, der fremkommer ved indtægtsmetoden, større pålidelighed, da det har udtalt, at det i årenes løb har lagt særlig vægt på den værdi, der fremkommer ved indtægtsmetoden (resumé af værdier på s. 43 i Behre Dolbear-rapporten).
(70)
Grækenland accepterer, at hvis man anvender Behre Dolbear-rapporten, kan kun indtægtsmetoden accepteres, da den er en primær, internationalt anvendt vurderingsmetode, og kun med hensyn til dens vurderingsdato (30. juni 2004), og forudsat, at minedriftstilladelserne tildeles, og at der foretages betydelige investeringer.
(71)
På grundlag af indtægtsmetoden anslår Kommissionen minernes værdi på tidspunktet for salget i 2003 som følger (jf. punkt 72-79).
(72)
Indtægtsmetoden anslår markedsværdien af Kassandra-minerne på et næsten produktionsklart stade (21), sådan som det fremgår af minernes drift, med veldefinerede omkostninger og påviste og sandsynlige reserver (22). Rapporten opererer med tre forskellige scenarier til at fastslå værdien på grundlag af priserne i følgende perioder: a) gennemsnittet for 1993-2003, b) kun første halvår 2004 og c) gennemsnittet for 1993-2003 plus første halvår 2004 (divideret med 2). Kommissionen finder, at den kun kan tage hensyn til gennemsnitsscenariet i 1993-2003, og ikke de to andre, fordi det bygger på priser og omkostninger, som var kendt på salgstidspunktet, der fandt sted i december 2003. Endvidere viser de historiske priser for perioden 1993-2003, som Behre Dolbear anvender, ikke nogen specifik tendens i hele perioden 1993-2003, dvs. at de svinger fra år til år, og derfor finder Kommissionen, at gennemsnittet for 1993-2003 giver et mere retvisende billede af den historiske udvikling på metalmarkedet. Endvidere afspejler priserne i første halvår 2004 ikke minernes værdi, fordi de kun er et øjebliksbillede og ikke tager hensyn til udsvingene. Det er afgørende, at man tager udsvingene i betragtning for at mindske virkningen af eventuelle usædvanlige ændringer eller tilfældige hændelser og skabe et pålideligt billede af minernes værdi.
(73)
Grækenland og støttemodtageren anfører, at Behre Dolbear anslår den aktuelle nettoværdi af de næsten produktionsklare Kassandra-miner til at være negativ, dvs. - 2,59 mio. USD (tabel 5.3 på side 37 i rapporten), sådan at den pris, der reelt blev betalt (11 mio. EUR), oversteg minernes markedsværdi.
(74)
Kommissionen bemærker, at de aktuelle nettoværdier (på et næsten produktionsklart stade), som indtægtsmetoden tillægger de tre mineprojekter, isoleret set er: a) for Olympias: - 28,79 mio. USD eller - 23,7 mio. EUR, b) for Stratoni: 10,48 mio. USD eller 8,6 mio. EUR og c) for Skouries: 15,72 mio. USD eller 12,9 mio. EUR. Summen af disse værdier svarer til en negativ værdi på -2,59 mio. USD.
(75)
Kommissionen accepterer dog ikke ovennævnte argument fra Grækenland og støttemodtageren. Den bemærker på grundlag af ovennævnte værdier, at Olympias-minens aktuelle nettoværdi (på et næsten produktionsklart stade) på salgstidspunktet faktisk var negativ. Den finder dog, at Olympias-minens negative aktuelle nettoværdi betyder, at på salgstidspunktet ville den forventede indtjening ved drift af minen med det prisniveau, der er observeret i løbet af de sidste 11 år, være negativ. I betragtning af guldprisen ville enhver ejer af Olympias-minen have valgt ikke at drive minen og så vidt muligt have forsøgt at undgå tabene. Som vist kunne køberen ved ikke at drive minen begrænse tabene til 5,5 mio. EUR, hvilket udgør de kontraktmæssige omkostninger, som køber skulle afholde til miljøbeskyttelse og vedligeholdelse. Man kan dog ikke alene heraf slutte, at Olympias-minens værdi skulle anslås til - 5,5 mio. EUR, fordi det at eje en mine i princippet også giver en optionsværdi: ejeren kan drive minen i gode tider (når guldpriserne er høje nok) og vælge ikke at drive minen i dårlige tider (når guldpriserne ikke er høje nok). Derfor kunne Ellikinos Xrysos have valgt at overtage minen som en del af pakken af Kassandra-miner eller med henblik på senere at kunne foretage de nødvendige investeringer i Olympias-minen for at genoptage driften med fortjeneste, hvis guldpriserne skulle stige til niveauer, som lå (væsentligt) over det niveau, der var observeret i løbet af den foregående periode fra 1993 til 2003.
(76)
Det er ret kompliceret at give en pålidelig vurdering af denne optionsværdi. Hvad, der er endnu vigtigere, er, at en sådan værdi ville skulle tilpasses for at tage hensyn til den (muligt store) sandsynlighed for, at selv om guldpriserne var høje nok til at sikre en rentabel drift, ville driftstilladelsen for denne mine måske ikke blive bevilget. Som anført ovenfor (punkt 12) var Olympias-minens tilladelser til minedrift og forarbejdning af guld blevet annulleret af miljøhensyn, der blev anset for tungtvejende. Det ville derfor være hensigtsmæssigt at anse Olympias-minen for at have en optionsværdi, der forsigtigt kan anslås til nul. Følgelig skulle Olympias-minens nettoværdi anslås til - 5,5 mio. EUR.
(77)
Derimod finder Kommissionen, at Stratoni- og Skouries-minens individuelle værdier beløber sig til 21,5 mio. EUR, der er summen af værdierne af de to miner ifølge Behre Dolbear-rapporten (henholdsvis 8,6 mio. EUR og 12,9 mio. EUR, jf. punkt 74), fordi:
a.
Stratoni-minen havde en gyldig driftstilladelse, en eksisterende minestruktur og en positiv værdi i kraft af dens drift (positiv aktuel nettoværdi), og var derfor driftsklar på salgstidspunktet
b.
Med hensyn til Skouries-minen finder Kommissionen, at der ikke var nogen administrative eller økonomiske hindringer for at bevilge minedriftstilladelser eller for etableringen af en mineinfrastruktur og udførelse af minedrift; Skouries-minen havde også en positiv værdi i kraft af dens drift (positiv nettoværdi).
(78)
Grækenland og støttemodtageren anfører også, at den værdi af minerne, som Behre Dolbear har anslået, ikke kan lægges til grund, fordi den er knyttet til aktiverne samt de relevante minedriftstilladelser, hvorimod Ellikinos Xrysos kun erhvervede aktiverne, idet minedriftstilladelserne senere skulle bevilges af den græske stat. Kommissionen accepterer ikke dette argument, fordi Stratoni-minen som påvist ovenfor havde en gyldig minedriftstilladelse på salgstidspunktet. Som det også fremgår af ovenstående, var der ingen administrative hindringer for at bevilge en driftstilladelse til Skouries-minen. Omkostninger ved at ansøge om og opnå en minedriftstilladelse for Skouries-minen var begrænset til honorarerne til geologer og andre eksperter for gennemførelsen af de undersøgelser, der var nødvendige for tilladelsen, og til gebyret for et garantibrev, som krævedes af det kompetente ministerium. Ifølge oplysningerne fra de græske myndigheder udgør ovennævnte omkostninger højst et engangsbeløb på ca. 5 000 EUR plus 600 000 EUR om året. Kommissionen finder, at disse beløb er lave sammenlignet med de samlede kapitalomkostninger for udvikling og etablering af minen i Skouries, der nåede op på 268 mio. USD i 2004, dvs. 220 mio. EUR (jf. punkt 66). Derfor finder Kommissionen, at ovennævnte omkostninger til minedriftstilladelser ikke var en hindring for, at et selskab var villig til at investere i Skouries. Kommissionen bemærker også, at Behre Dolbear-rapporten også omfatter »administrative« omkostninger ved beregningen af minens aktuelle nettoværdi. Kommissionen finder derfor, at ovennævnte omkostninger (i forbindelse med ansøgning om og opnåelse af et minedriftstilladelse for Skouries-minen) blev taget i betragtning i Behre Dolbear-rapporten.
(79)
På grundlag af ovenstående anslås minernes værdi til 16 mio. EUR for alle tre miner (21,5 mio. EUR - 5,5 mio. EUR).
a.b Beregning af grundværdien
(80)
De græske myndigheder og støttemodtageren argumenterer, at en grund, som er erhvervet af et mineselskab, kun kan benyttes til mineaktiviteter og ikke har en markedsværdi, fordi den græske lovgivning prioriterer mineaktiviteter i sådanne områder. Derfor førte nedsættelsen af minerettighedernes værdi på grund af den langvarige afbrydelse af driften og annulleringen af minedriftstilladelserne også til en nedsættelse af grundens værdi.
(81)
Med hensyn til ovennævnte spørgsmål betragter Kommissionen den pågældende grund som et aktiv for en minevirksomhed og ikke som »fast ejendom« i bred forstand på grund af de særlige karakteristika ved minedrift (forurening, miljøødelæggelse osv.), der ville gøre det tvivlsomt, om disse aktiver kunne handles særskilt uden minerne.
(82)
Kommissionen finder dog også, at ethvert erhvervsmæssigt aktiv har en værdi, fordi det bidrager eller kan bidrage til selskabets drift og til indtjeningen. Kassandra-minerne udgør en virksomhed, der var driftsklar på salgstidspunktet, og Kommissionen finder derfor, at grunden kunne have været anvendt til driften af minerne og derfor havde en værdi. Kommissionen kan derfor ikke acceptere de argumenter, som Grækenland og Ellikinos Xrysos har fremlagt.
(83)
Hellenic Mining Watch hævder, at Kassandra-minernes aktiver også omfatter betydelige anlægsaktiver, der øger minernes samlede værdi betragteligt, men der blev ikke taget hensyn hertil i Behre Dolbear-rapporten.
(84)
Kommissionen bemærker imidlertid, at Behre Dolbear-rapporten faktisk tager grunden i betragtning uden minerne. Behre Dolbear-rapporten betragter grunden som et ikke-mineralsk aktiv, der tilhører Kassandra-minerne, og vurderer den til 6 mio. EUR (23) uafhængigt af indtægtsmetoden.
(85)
Behre Dolbear nævner dog i sin rapport, at den værdi, der tillægges grunden, er den værdi, som Ellikinos Xrysos har angivet, og at Behre Dolbear ikke selv har værdiansat grunden. Kommissionen skal derfor kontrollere denne værdi.
(86)
Med dette for øje har Kommissionen anvendt den pris, der blev betalt for grunden i forbindelse med den offentlige udbudsprocedure i 1995 vedrørende salget af Kassandra-minerne til TVX Hellas (jf. punkt 6). Dette er ikke en primær, men en sekundær beregning, der har til formål at kontrollere gyldigheden af den værdi, der er anført i Behre Dolbear-rapporten (6 mio. EUR).
(87)
De græske myndigheder accepterer, at der kan tages hensyn til den værdi, der blev fastlagt i forbindelse med den offentlige udbudsprocedure i 1995, og at grundens værdi kan blive anset for uændret. Kommissionen bemærker, at grunden i forbindelse med salget af Kassandra-minerne til TVX Hellas i 1995, blev ansat til en pris på 1,2 mia. GRD. Kommissionen understreger, at der ikke findes nogen gyldige prisreferencer eller prisindekser for Kassandra-minernes grund, der betragtes som et aktiv for en minevirksomhed og ikke som »fast ejendom« i bred forstand (jf. punkt 81). Hvis der havde været sådanne gyldige prisreferencer eller prisindekser, ville det have været muligt at beregne en ajourført referenceværdi. I mangel heraf betragter Kommissionen 1995-prisen som det bedst tilgængelige skøn i det foreliggende tilfælde. Kommissionens tager derfor udgangspunkt i en pris på 1,2 mia. GRD eller 3,5 mio. EUR (med den omregningskurs på 340,75 GRD/EUR, hvormed Grækenland kom med i euroen i 2001) som en fair markedsværdi for grunden.
(88)
Efter 1995 erhvervede TVX Hellas yderligere 70 grundstykker (i perioden 1997-2000 og hovedsagelig i 1998 og 1999). Kommissionen bemærker, at anskaffelsesværdien af disse 70 grundstykker beløber sig til 1,1 mio. EUR, sådan som det fremgår af årsregnskaberne for TVX Hellas. Kommissionen anser denne anskaffelsesværdi for at være markedsorienteret, eftersom den blev fastsat af markedet. Når man lægger ovennævnte to værdier (3,5 mio. EUR plus 1,1 mio. EUR) sammen, kan den samlede markedsværdi af grunden fastsættes til 4,6 mio. EUR.
(89)
Dette beløb på 4,6 mio. EUR udgør grundens nominelle værdi i 2003 baseret på priserne fra 1995 og 1997-2000. Kommissionen finder, at denne værdi skal tilpasses i overensstemmelse med det generelle græske indeks for industriproduktionspriser for perioderne 1995-2003 og 1998-2003. Indekset for industriproduktionspriser er anvendt, fordi den pågældende grund er et aktiv for en industrivirksomhed, og tilpasningen skal afspejle prisændringerne i industrisektoren. Denne tilpasning af salgspriserne fra 1995 og 1997-2000 fører til et endeligt tal på 5,9 mio. EUR i december 2003.
(90)
Kommissionen bemærker, at ovennævnte værdi på 5,9 mio. ligger tæt op ad den værdi på 6 mio. EUR, som Behre Dolbear har angivet i sin vurderingsrapport (jf. punkt 84). Kommissionen finder, at denne høje grad af overensstemmelse bekræfter pålideligheden af den vurdering, som Ellikinos Xrysos har foretaget af grunden, og som er lagt til grund i Behre Dolbear-rapporten, og derfor gør det berettiget at anse tallet på 6 mio. EUR for at afspejle den fair markedsværdi i december 2003.
a.c Beregning af værdien af mineralreserverne
(91)
Salget i 2003 omfattede også en mængde mineralreserver med koncentrater af guld (24). De græske myndigheder og støttemodtageren hævder, at ovennævnte reserver i 2003 havde en negativ værdi på grund af den forholdsvis lave guldpris og de forholdsvis høje omkostninger, der var knyttet hertil.
(92)
De græske myndigheder har fremlagt en beregning af den »break even«-pris, ved hvilken handelen med ovennævnte reserver ville give overskud. Hvis man tager koncentrationen af guld i mineralet, dvs. 0,7 oz guld pr. ton, og prisen på guld den 12. december 2003, dvs. 407 USD pr. oz, i betragtning, var værdien af det guld, der var koncentreret i guldreserverne, 284,9 USD pr. ton. De græske myndigheder angav også omkostningerne i forbindelse med handelen med ovennævnte reserver: forarbejdningsomkostninger på 245 USD pr. oz og 171,5 USD pr. ton, transportomkostninger på 50 USD pr. ton, minuspoint for urenheder på 270 USD pr. ton og forarbejdningsafgifter på 5 USD pr. oz og 4,1 USD pr. ton. En beregning af ovennævnte resultater viser en negativ salgspris på - 210,7 USD pr. ton.
(93)
Kommissionen har kontrolleret ovennævnte beregning. Den finder, at prisen for reserverne på salgstidspunktet ikke indebar nogen fortjeneste, når man tager ovennævnte priser og omkostninger i betragtning. Handel med guldmineralreserver kunne måske være indtægtsgivende, hvis transportomkostningerne ændrede sig eller forventedes at ville ændre sig, men dette var en umålelig størrelse. Behre Dolbear-rapporten angiver heller ikke værdien af guldmineralreserverne. Kommissionen finder derfor ikke, at værdien af disse reserver kan beregnes.
(94)
Hellenic Mining Watch hævder, at de guldholdige mineralreserver havde en betydelig værdi, som beløb sig til 80 mio. EUR. Kommissionen bemærker, at Hellenic Mining Watch ikke har fremlagt data eller nogen dokumentation, der underbygger denne værdi på 80 mio. EUR. På grundlag heraf og i betragtning af ovennævnte beregning, hvoraf det fremgår, at værdien af disse reserver ikke kan beregnes, afviser Kommissionen argumentet fra Hellenic Mining Watch.
(95)
Kommissionen bemærker, at de aktiver, der blev solgt i december 2003, også omfattede to mineralforekomster af bly og zink. Behre Dolbear-rapporten omfatter også et skøn over værdien af de eksisterende koncentrater af bly og zink pr. 30. juni 2004 (25). Dette skøn er uafhængigt af beregningen af minernes aktuelle nettoværdi og indgår ikke i vurderingen efter indtægtsmetoden. Heraf følger »net smelter return« (nettosmelterafkastet) (26) for ejeren af minen: først beregnes værdien af metalindholdet (bly, sølv og zink) på grundlag af de aktuelle priser og de mængder, der er til rådighed; derefter anvendes »smelter pay schedule« (smelterbetalingsplanen) (de omkostninger til videre forarbejdning, som køberen af mineralerne pålægger producenten af dem) under hensyntagen til de særlige betingelser for fradrag af disse omkostninger (særlige afskrivningsprocenter, afgifter for forarbejdning og raffinering og transportomkostninger); endelig fratrækkes »smelter pay«-planen fra metalindholdets ovennævnte værdi (27).
(96)
Kommissionen bemærker, at ovennævnte metode er standardmetoden for beregningen af betalinger for metal. Kommissionen vil derfor lægge ovennævnte metode til grund for vurderingen af markedsværdien af de mineralforekomster, som Ellikinos Xrysos erhvervede i december 2003, på grundlag af mængderne af mineralforekomster og metalpriserne i december 2003 (28). Ved at anvende ovennævnte metode for mængderne af mineraler, metalpriserne i december 2003 og de særlige betingelser i »smelter pay«-ordningen for Ellikinos Xrysos konkluderer Kommissionen, at markedsværdien af de mineralforekomster, som Ellikinos Xrysos erhvervede i december 2003, beløb sig til 3,7 mio. USD eller 3 mio. EUR (med omregningskursen på 1,2254 USD/EUR på den dato, hvor mineralerne blev solgt til Ellikinos Xrysos, dvs. den 12. december 2003).
(97)
Kommissionen bemærker, at de mineralforekomster af bly og zink, der blev erhvervet i december 2003, ifølge støttemodtagerens oplysninger blev solgt i december 2004 (den 1. december 2004 og den 31. december 2004), dvs. efter at Behre Dolbear-rapporten blev udarbejdet. Kommissionen finder således, at de særlige betingelser, der gælder for ovennævnte metode (beregning af værdien af forekomsterne i juni 2004, jf. punkt 95), også finder anvendelse på beregningen af værdien af mineralforekomsterne i december 2003, eftersom der ikke fandt noget andet salg af mineraler sted mellem december 2003 og juni 2004, hvor der kunne være blevet fastsat nye betingelser.
a.d Konklusion vedrørende fordel
(98)
Resultatet af ovennævnte beregning giver en samlet værdi for Kassandra-minerne på 25 mio. EUR, der er summen af værdien af minerne (16 mio. EUR), grunden (6 mio. EUR) og mineralreserverne (3 mio. EUR).
(99)
Denne samlede værdi er markant lavere end den værdi, der i Behre Dolbear-rapporten fremlægges som markedsværdien af Kassandra-minernes aktiver (500 mio. USD eller 411 mio. EUR, jf. punkt 19). Værdien i Behre Dolbear-rapporten blev nævnt i Kommissionen beslutning af 10. december 2008 om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure som en indikator på, at salgsprisen lå under minernes markedsværdi.
(100)
Begrundelsen for at fravige værdien i Behre Dolbear-rapporten (500 mio. USD) er, at den er afledt af to vurderingsmetoder, som ikke er egnet i det foreliggende tilfælde (jf. tabel 1 ovenfor), nemlig metoderne med »tilsvarende transaktioner« og »markedskapitalisering«, der ikke kan accepteres, fordi: a) grundlaget for vurderingen efter tilsvarende transaktioner er usikkert, idet to miner ikke kan være identiske: hver mineralforekomst, selv om der er tale om samme råstof, afviger i en vis grad fra andre forekomster, b) markedskapitalisering anbefales som en sekundær vurderingsmetode eller som en tommelfingerregel, der er egnet til at efterprøve vurderinger, som er foretaget efter primære metoder såsom indtægtsmetoden; i det foreliggende tilfælde kan markedskapitaliseringsmetoden ikke anvendes selv som en sekundær vurderingsmetode, fordi den kun efterprøver værdien af indtægtsmetoden, der bygger på markedskapitaliseringer i løbet af første halvår 2004, der ikke kan accepteres, fordi disse oplysninger ligger efter salgsdatoen, og 3) Behre Dolbear tillægger den værdi, der fremkommer ved indtægtsmetoden, større troværdighed.
(101)
Den samlede værdi, som Kommissionen når frem til (25 mio. EUR), er også meget lavere end de prisintervaller, der følger af indtægtsmetoden (107,2 mio. EUR - 331,1 mio. EUR, jf. punkt 69). Grunden hertil er, at sidstnævnte pris omfatter: a) værdier af aktiver, som ikke blev overdraget i december 2003, dvs. tilgodehavender, cash flows og mineralreserver (værdierne i 2004 afviger fra værdierne i december, jf. beregningen i punkt 91-97), og b) mineralressourcer, der i Behre Dolbear-rapporten betegnes som spekulative og usikre (29) (materiale, som kan gøres til genstand for minedrift, eller som har efterforskningspotentiale). Sidstnævnte er ikke medtaget i cash flowene i forbindelse med beregningen af den aktuelle nettoværdi efter indtægtsmetoden (jf. punkt 72), der kun bygger på påviste og sandsynlige reserver, ekskl. alle andre ressourcer. Derudover indeholder ovennævnte værdiinterval forskellige værdier for Olympias, der bygger på tre forskellige prisfastsættelsesscenarier. Kommissionen accepterer ikke disse værdier (jf. punkt 72-76). Endelig er ovennævnte værdiinterval påvirket af de forskellige prisfastsættelsesscenarier, hvoraf Kommissionen kun accepterer et (jf. punkt 72).
(102)
Kommissionen konkluderer, at markedsværdien af Kassandra-minernes aktiver beløb sig til 25 mio. EUR, da de blev solgt til Ellinikos Xrysos.
(103)
Kommissionen finder, at værdien af den fordel, som Ellikinos Xrysos havde, beløber sig til 14 mio. EUR, der fremkommer som differencen mellem den samlede markedsværdi af Kassandra-minernes aktiver (25 mio. EUR) og den pris, der blev betalt ved salget (11 mio. EUR).
(104)
På grundlag af ovenstående analyse og de argumenter, som Grækenland og støttemodtageren har fremført, samt i betragtning af beregningen af markedsværdien af de solgte aktiver og sammenligningen mellem denne markedsværdi og den pris, som Ellikinos Xrysos reelt betalte, finder Kommissionen, at fordelskriteriet er opfyldt.
b. Statsmidler
(105)
De græske myndigheder og støttemodtageren anfører, at Grækenland kun optrådte som formidler i forbindelse med salget i 2003 og aldrig har ejet minerne. De hævder også, at Grækenland ikke modtog penge fra salget i 2003, eftersom de 11 mio. EUR blev betalt direkte til TVX Hellas. Endelig anfører de græske myndigheder og støttemodtageren, at salgstransaktionen i 1995 fandt sted mellem TVX Hellas og den tidligere ejer, et privat selskab, som var under konkursbehandling.
(106)
Kommissionen bemærker, at Grækenland var aktiv part i begge transaktioner, der blev gennemført ved hjælp af to forskellige kontrakter. I den anden kontrakt påtog Grækenland sig en sælgers forpligtelser, men var også berettiget til indtægten fra salget. Denne indtægt blev betalt direkte til TVX Hellas til dækning af en bestemt forpligtelse for den græske stat, hvilket igen viser Grækenlands rolle som sælger og ikke kun som formidler. Med hensyn til argumentet om, at salget i 1995 fandt sted mellem TVX Hellas og en privat virksomhed, finder Kommissionen, at det er irrelevant for spørgsmålet om statsmidler i det foreliggende tilfælde, fordi dette kriterium kun undersøges i forbindelse med 2003-salget.
(107)
Kommissionen kan således ikke acceptere de argumenter, som de græske myndigheder og støttemodtageren har fremført, og finder, at kriteriet vedrørende statsmidler er opfyldt.
c. Selektivitet
(108)
Kassandra-minerne blev solgt til Ellikinos Xrysos, og Ellikinos Xrysos drog derfor selektivt fordel af forskellen mellem salgsprisen og markedsværdien af de solgte aktiver. Kommissionen finder således, at foranstaltningen er selektiv, da den kun gavner dette specifikke selskab.
(109)
Hverken Grækenland eller støttemodtageren har anfægtet dette punkt.
d. Konkurrencefordrejning og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne
(110)
Ellikinos Xrysos er aktiv i en sektor, hvis produkter i vid udstrækning handles mellem medlemsstaterne. Der foregår zink-, kobber-, bly-, guld- og sølvminedrift i elleve medlemsstater ud over Grækenland, nemlig Det Forenede Kongerige, Italien, Finland, Polen, Slovakiet, Rumænien, Bulgarien, Spanien, Irland, Portugal og Sverige (30). Zink, kobber, bly, guld og sølv handles i alle medlemsstater (31). Endvidere gav støtteforanstaltningerne Ellikinos Xrysos en fordel i forhold til dets konkurrenter (jf. punkt 39-104). Såfremt statsstøtten styrker en virksomheds position sammenlignet med andre virksomheder, der konkurrerer om samhandelen mellem medlemsstaterne, skal disse andre virksomheder anses for at være berørt af denne støtte. Dermed er kriteriet vedrørende konkurrencefordrejning og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne opfyldt.
(111)
Hverken Grækenland eller støttemodtageren har anfægtet dette punkt.
e. Konklusion om eksistensen af støtte i foranstaltning 1
(112)
På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen, at salget i 2003 af Kassandra-minerne til Ellikinos Xrysos udgør statsstøtte til Ellikinos Xrysos som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF. Støtten udgør 14 mio. EUR, der er differencen mellem den pris, der blev betalt i forbindelse med salget i 2003, dvs. 11. mio. EUR, og markedsværdien af de aktiver, der blev solgt på salgstidspunktet, dvs. 25 mio. EUR.
FORANSTALTNING 2: FRITAGELSE FOR AFGIFTER OG REDUCEREDE JURIDISKE OMKOSTNINGER
a. Statsmidler
(113)
Ifølge Grækenland og støttemodtageren involverer de reducerede juridiske omkostninger ikke statsmidler, idet advokater er erhvervsdrivende, ikke offentligt ansatte, og skatten og afgifterne på deres honorarer er blevet betalt efter reglerne. Endvidere blev de juridiske omkostninger ifølge Grækenland ikke betalt af staten. Ikke desto mindre følger de reducerede juridiske omkostninger af artikel 5 i salgskontrakten, der bestemmer, at de juridiske rettigheder og juridiske omkostninger skal nedsættes til 5 % af minimumsomkostningerne som omhandlet i den relevante lovgivning.
(114)
Kommissionen er enig i, at advokater ikke er offentligt ansatte. På den anden side bemærker Kommissionen, at notarer er offentligt ansatte. Notarer modtager dog ikke løn; deres indkomst stammer udelukkende fra deres klienter og ikke fra statsbudgettet.
(115)
Kommissionen bemærker også, at juridiske omkostninger i forbindelse med salgskontrakter afholdes af parterne. I det foreliggende tilfælde accepterer Kommissionen de græske myndigheders oplysninger om, at staten ikke betalte ovennævnte omkostninger i køberens sted.
(116)
Kommissionen finder således, at de reducerede juridiske omkostninger ikke involverer statsmidler og derfor ikke udgør statsstøtte som omhandlet i artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(117)
Med hensyn til afgiftsfritagelsen er formålet med afgifter at finansiere statsbudgettet. Derfor går staten glip af indtægter, når der ikke opkræves afgifter. Kommissionen finder derfor, at afgiftsfritagelsen reelt involverer statsmidler.
b. Fordel
(118)
Kommissionen bemærker, at der skulle opkræves to afgifter på salget af Kassandra-minerne: 1) en afgift på overdragelsen af minerne på 5 % og 2) en afgift på overdragelsen af grunden på mellem 7 % og 9 %.
(119)
Ellikinos Xrysos anfører, at det ville være for tidligt at pålægge nogen form for afgift i forbindelse med 2003-salget, da salgskontrakten ikke var endelig på grund af annulleringsklausulen. Kommissionen accepterer ikke dette argument, idet denne særlige annulleringsklausul bestemmer, at salget kun kan annulleres i tilfælde, hvor parterne undlader at opfylde visse forpligtelser, for at sikre dens virkning; dette er en standardklausul i de fleste kontrakter og betyder ikke, at disse kontrakter ikke er endelige. Endvidere fremgår det af kontrakten, hvordan den skal træde i kraft. I henhold til artikel 9 træder kontrakten i kraft på datoen for offentliggørelsen af loven om dens stadfæstelse i den græske lovtidende. Endelig henviser kontrakten ikke til nogen form for ikke-endelig status. Kommissionen finder derfor, at kontrakten faktisk var endelig, og at de relevante afgifter skulle have været pålagt.
(120)
De græske myndigheder og støttemodtageren hævder, at værdien af minerne var negativ, hvorfor der var behov for at skabe et incitament for potentielle købere. Med hensyn til dette argument bemærker Kommissionen, at værdien af minerne på salgstidspunktet ikke var negativ, men positiv, og udgjorde 16 mio. EUR (som beregnet i punkt 68-79).
(121)
Kommissionen bemærker, at der i henhold til den græske minelov pålægges en afgift på overdragelser af miner på 5 % på grundlag af deres værdi, og at denne afgift finder anvendelse på transaktioner »mod godtgørelse« (»με επαχθή αιτία«). De græske myndigheder anfører, at transaktioner »mod godtgørelse« er transaktioner forårsaget af uheldige begivenheder, f.eks. ejerens død, således at afgiften på 5 % kun finder anvendelse på sådanne transaktioner og ikke i det foreliggende tilfælde. Kommissionen kan ikke acceptere dette argument, fordi transaktioner »mod godtgørelse« ifølge dens undersøgelse er transaktioner, hvor den person, der erhverver et aktiv, præsterer en eller anden form for betaling som modydelse, og mere generelt, hvor der er en eller anden form for vederlag for erhvervelsen. Dette er en veletableret og accepteret fortolkning (32).
(122)
I 2003 var minernes markedsværdi 16 mio. EUR (som beregnet i punkt 68-79). Kommissionen finder derfor, at den tilsvarende afgift for de miner, der blev solgt i 2003, burde være 0,8 mio. EUR.
(123)
Grækenland erkender endvidere, at der faktisk opkræves en afgift på mellem 7 % og 9 % i forbindelse med alt salg af grunde, uanset om det drejer sig om salg af et selskabs eller privatpersoners aktiver. Kommissionen modtog to forskellige breve om dette spørgsmål, et fra Finansministeriet og et fra Ministeriet for Miljø, Energi og Klima (der er kompetent med hensyn til minespørgsmål), som modsiger hinanden. Kommissionen påpegede dette modsigelsesforhold over for de græske myndigheder, men modtog ikke et brev med en endelig udtalelse. Kommissionen accepterer således oplysningerne fra finansministeriet, der er det ministerium, som er ansvarligt for beskatningsspørgsmål.
(124)
I 2003 var markedsværdien af grunden 6 mio. EUR (som beregnet i punkt 80-90). Kommissionen finder således, at salget af grunden i 2003 skulle have medført en afgift på 0,54 mio. EUR (33).
(125)
Da salgskontrakten fra 2003 fastsatte en 0 %-afgift på overdragelsen, finder Kommissionen, at ovennævnte beløb (på i alt 1,34 mio. EUR) udgjorde den fordel, som Ellinikos Xrysos fik.
(126)
Grækenland og støttemodtageren hævder, at afgiftsfritagelsen beløb sig til 38 000 EUR og derfor var lavere end de minimis-tærsklen (34) og ikke medførte nogen fordel for køberen. Kommissionen kan ikke acceptere dette argument, fordi de minimis-tærsklen, der var på 100 000 EUR på tidspunktet for salget i 2003, finder anvendelse uanset støttens form eller formål. Man kan derfor ikke først adskille de forskellige støtteforanstaltninger, som det drejer om her, dvs. foranstaltning 1 og 2, og så kun betragte en del af foranstaltning 2, dvs. afgiftsfritagelsen. Kommissionen har gennemgået de to støtteforanstaltninger i det foreliggende tilfælde og konstateret, at de tilsammen involverer støttebeløb, som overstiger de minimis-tærsklen på 100 000 EUR, og er derfor af den opfattelse, at den ydede støtte ikke opfylder betingelserne for de minimis-støtte. På grundlag af ovenstående fastholder Kommissionen den konklusion, den nåede frem til i punkt 125.
c. Selektivitet
(127)
Selektivitetskriteriet er opfyldt på samme måde som i punkt 108.
d. Konkurrencefordrejning og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne
(128)
Endelig er kriteriet vedrørende konkurrencefordrejning og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne opfyldt på samme måde som i punkt 110.
e. Konklusion om eksistensen af støtte i foranstaltning 2
(129)
På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen, at afgiftsfritagelsen udgør statsstøtte på 1,34 mio. EUR til fordel for Ellikinos Xrysos, jf. artikel 107, stk. 1, i TEUF. På den anden side finder Kommissionen ikke, at de reducerede juridiske omkostninger udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.
IV.b. STØTTENS FORENELIGHED MED DET INDRE MARKED
(130)
Da foranstaltningerne udgør statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF, skal deres forenelighed med det indre marked vurderes på baggrund af undtagelserne i stk. 2 og 3 i denne artikel.
(131)
Artikel 107, stk. 2 og 3, i TEUF fastsætter undtagelser fra den generelle regel i artikel 107, stk. 1, om, at statsstøtte er uforenelig med det indre marked.
(132)
I det følgende vil Kommissionen vurdere, om foranstaltningerne er forenelige med disse undtagelser.
(133)
Undtagelserne i artikel 107, stk. 2, i TEUF finder ikke anvendelse i det foreliggende tilfælde: denne foranstaltning er ikke af social karakter, er ikke ydet til enkelte forbrugere, har ikke til formål at råde bod på skader, der er forårsaget af naturkatastrofer eller af andre usædvanlige begivenheder, og er ikke ydet til økonomien i visse af Forbundsrepublikken Tysklands områder, som er påvirket af Tysklands deling.
(134)
Artikel 107, stk. 3, i TEUF indeholder yderligere undtagelser. Undtagelserne i artikel 107, stk. 3, og artikel 107, stk. 3, litra b), d) og e), finder klart ikke anvendelse, og de græske myndigheder har ikke påberåbt sig dem. Kommissionen vil i det følgende vurdere, om foranstaltningerne kan være forenelige med det indre marked i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a) og c).
(135)
Artikel 107, stk. 3, litra a), bestemmer, at »støtte til fremme af den økonomiske udvikling i områder, hvor levestandarden er usædvanlig lav, eller hvor der hersker en alvorlig underbeskæftigelse«, kan anses for forenelig med det indre marked. Kassandra-minerne ligger i et område, der er berettiget til støtte i henhold til artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF, og Ellikinos Xrysos kunne derfor muligvis være berettiget til regionalstøtte.
(136)
Retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte, der fandt anvendelse på tidspunktet for salget i 2003 (»retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998 (35)«), fastsætter betingelserne for godkendelsen af regional investeringsstøtte.
(137)
Ifølge retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998 ydes der regionalstøtte enten til produktive investeringer (initialinvesteringer) eller til jobskabelse, der er forbundet med investeringerne.
(138)
Med hensyn til muligheden for at betragte foranstaltningerne som støtte til jobskabelse skal det understreges, at jobskabelse i relation til regionalstøtte betyder en nettoforøgelse af antallet af job i de virksomheder, der er genstand for undersøgelse, sammenlignet med gennemsnittet over en periode, og at eventuelle job, der går tabt i løbet af denne periode, derfor skal trækkes fra det synlige antal job, der skabes i samme periode. Endvidere skal støttebeløbet beregnes på grundlag af lønomkostningerne; det må navnlig ikke overstige en vis procentdel af lønomkostningerne for den person, der er blevet ansat, beregnet over en periode på to år.
(139)
I forbindelse med disse krav bemærker Kommissionen, at salgskontrakten kun indeholdt en vag klausul, der gav Ellikinos Xrysos beføjelse til efter eget skøn at ansætte et hvilket som helst antal arbejdstagere, afhængigt af virksomhedens behov, og at ovennævnte betingelser derfor ikke er opfyldt. Kommissionen er derfor af den opfattelse, at der ikke blev lagt op til jobskabelse som omhandlet i retningslinjerne.
(140)
Retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998 definerer en initialinvestering som en investering i fast kapital i forbindelse med oprettelse af en ny virksomhed, udvidelse af en eksisterende virksomhed eller iværksættelse af en aktivitet, der indebærer en fundamental ændring af en eksisterende virksomheds produkt eller produktionsmetode (gennem rationalisering, diversificering eller modernisering) (36).
(141)
Kommissionen accepterer, at erhvervelsen af Skouries-minen kan betragtes som en initialinvestering på grundlag af ovennævnte definition i retningslinjerne. På tidspunktet for salget i 2003 var der ingen etableret mineinfrastruktur i Skouries, og der var behov for investering i fast kapital med henblik på at oprette en ny mine (jf. punkt 66).
(142)
Med hensyn til Stratoni er Kommissionen i tvivl om, hvorvidt salget af aktiver kan betragtes som en initialinvestering som omhandlet i retningslinjerne (37).
(143)
Ifølge retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998 kan en investering i fast kapital i form af overtagelse af lukket virksomhed eller en virksomhed, der ellers ville være blevet lukket, også betragtes som initialinvestering.
(144)
I den henseende bemærker Kommissionen, at Grækenland faktisk har godtgjort, at minerne var lukket eller ville være blevet lukket, hvis de ikke var blevet købt af Ellikinos Xrysos (38). En sådan investering kunne derfor betragtes som en initialinvestering.
(145)
Den omstændighed, at salget af Kassandra-minerne skal betragtes som en initialinvestering, betyder dog ikke, at denne investering er forenelig med det indre marked i henhold til retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998. To betingelser i disse retningslinjer er ikke opfyldt, sådan som det fremgår af punkt 146-152 nedenfor:
(146)
For det første er salget af Kassandra-minerne en ad hoc-foranstaltning. I den henseende bestemmer retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998 følgende: »Princippet i traktatens artikel [107, stk. 1], om, at støtte er uforenelig med fællesmarkedet, kan kun fraviges under henvisning til støttens regionale sigte, hvis der kan sikres balance mellem den fordrejning af konkurrencen, støtten medfører, og de fordele, støtten har for udviklingen i en ugunstigt stillet region. Individuel ad hoc-støtte til en enkelt virksomhed eller støtte til en enkelt sektor kan få alvorlige følger for konkurrencen på det pågældende marked, samtidig med at den risikerer kun at få begrænset indvirkning på udviklingen i regionen. Denne form for støtte gives i reglen som led i en punktuel eller sektororienteret industripolitik og stemmer således normalt ikke med ånden i selve regionalstøttepolitikken, som bør være neutral med hensyn til de produktive ressourcers fordeling mellem de enkelte erhvervssektorer og aktiviteter. Kommissionen finder, at medmindre andet bevises, opfylder en sådan støtte ikke ovenstående krav« (andet afsnit i punkt 2 i retningslinjerne).
(147)
Til trods for, at Grækenland på tidspunktet for Kommissionens beslutning af 10. december 2008 om at indlede undersøgelsesproceduren blev anmodet om at afgive en udtalelse om støttens forenelighed med det indre marked, jf. artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF og retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998, bemærker Kommissionen, at Grækenland undlod at dokumentere på nogen måde, at salget af Kassandra-minerne sikrede en balance mellem den fordrejning af konkurrencen, støtten ville medføre, og de fordele, støtten ville have for udviklingen i en ugunstigt stillet region.
(148)
For det andet skal regional støtte have en tilskyndelseseffekt, dvs. den skal skabe et egentligt incitament til at foretage investeringer, som ellers ikke ville blive foretaget i støtteberettigede områder. I denne ånd nævner retningslinjerne, at det skal fastsættes i støtteordningerne, at anmodningen om støtte skal indgives, inden gennemførelsen af projekterne påbegyndes (39). Denne betingelse gælder også for ad hoc-foranstaltninger (40). Grækenland har ikke godtgjort, at støttemodtageren opfyldte ovennævnte krav eller indgav en støtteansøgning, inden projektet blev påbegyndt.
(149)
Med hensyn til støttens tilskyndelseseffekt bemærker Kommissionen endvidere, at Grækenland ikke gennemførte en offentlig og betingelsesløs udbudsprocedure vedrørende salget af Kassandra-minerne. Kommissionen finder, at en sådan offentlig og betingelsesløs udbudsprocedure ville have været en prøve på, om der var nogen investorer på markedet, som var villige til at investere i minerne. Eftersom en sådan udbudsprocedure ikke fandt sted, er det Kommissionens opfattelse, at Grækenland ikke undersøgte, om markedet var villig til at investere i Kassandra-minerne, og dermed ikke undersøgte, om der var behov for en støtte med tilskyndelseseffekt.
(150)
Kommissionen bemærker endvidere, at erhvervelsen af Kassandra-minerne udgjorde en investering i minesektoren. Sektoren er en kapitalintensiv industri, hvor der kræves betydelige investeringer i forretningens udvikling og drift. I det foreliggende tilfælde androg kapitalomkostningerne i forbindelse med mineudvikling og etablering i Skouries ifølge Behre Dolbear-rapporten 220 mio. EUR (jf. punkt 66). Kommissionen bemærker, at dette beløb er betydeligt højere end det pågældende støttebeløb, nemlig 15,34 mio. EUR (se de kombinerede beløb i punkt 111 og 124). Ovennævnte støttebeløb udgør navnlig kun 7 % af de investeringer, der kræves i en af minerne. Endvidere modtog Kommissionen ikke noget bevis for, at Ellikinos Xrysos var ude af stand til at foretage investeringen uden støtte. Snarere tværtimod, idet Grækenland og Ellikinos Xrysos var enige om, at sidstnævnte faktisk ville foretage kapitalinvesteringer med henblik på udviklingen af minerne (41). Kommissionen finder derfor, at den pågældende støtte ikke havde en tilskyndelseseffekt og ikke var nødvendig for investorer, som var villig til at erhverve Kassandra-minerne.
(151)
Endelig undlod Grækenland på nogen måde at godtgøre, at den pågældende støtte havde nogen tilskyndelseseffekt.
(152)
På grundlag af ovenstående finder Kommissionen, at salget af Kassandra-minerne ikke opfylder kriterierne i retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998 for, om støtten kan betragtes som forenelig med det indre marked som initialinvesteringsstøtte.
(153)
Det kunne også overvejes, om støtten kan anses for forenelig med det indre marked som driftsstøtte i henhold til retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998. Retningslinjerne definerer driftsstøtte som støtte, der ydes med henblik på at nedbringe en virksomheds løbende udgifter. I henhold til retningslinjerne kan driftsstøtte undtagelsesvist ydes i støtteberettigede regioner efter undtagelsen i artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF.
(154)
I henhold til retningslinjerne er driftsstøtte dog støtte, der ydes med henblik på at nedbringe en virksomheds »løbende udgifter« (punkt 4.15). Løbende udgifter er ikke kapitaludgifter og er sædvanligvis periodiske udgifter, som er nødvendige for en virksomheds drift. Den pågældende støtte finansierede ikke løbende udgifter i denne forstand, men en investering i fast kapital (erhvervelse af miner og grunde) og en fritagelse for den afgift, der skulle betales for ovennævnte investering (overdragelsesafgift). Den pågældende støtte finansierede derfor ikke løbende udgifter. Kommissionen finder derfor, at den pågældende støtte opfylder definitionen af driftsstøtte i retningslinjerne.
(155)
I henhold til retningslinjerne kan driftsstøtte endvidere ydes i støtteberettigede regioner, forudsat at dens omfang står i forhold til de ulemper, den skal opveje, og det er op til medlemsstaten at påvise disse ulemper og deres omfang. I det foreliggende tilfælde fremlagde Grækenland ingen form for opgørelse eller beregning af ulemperne i regionen eller af støttens omfang med henblik på at påvise, at denne står i forhold til ulemperne.
(156)
Endelig skal driftsstøtte ifølge retningslinjerne både være tidsmæssigt begrænset og degressiv. Kommissionen bemærker, at salget af minerne ikke var underlagt nogen form for tidsmæssig begrænsning eller degressiv nedsættelse. Både salgsprisen og afgiftsfritagelsen var, som bestemt i salgskontrakten, faktisk fastsat og godkendt uden henvisning til nogen form for tidsbegrænsning eller nedsættelse.
(157)
Kommissionen er derfor af den opfattelse, at støtten ikke kan betragtes som forenelig med det indre marked i henhold til retningslinjerne.
(158)
Kommissionen konkluderer, at støtten ikke kan betragtes som forenelig med det indre marked i henhold til retningslinjerne for statsstøtte med regionalt sigte fra 1998.
(159)
Med hensyn til støttens forenelighed i henhold til den generelle gruppefritagelsesforordning, hvorefter visse kategorier af støtte kan anses for forenelige med fællesmarkedet i medfør af artikel 107 og 108 i TEUF (42), finder Kommissionen, at Ellikinos Xrysos på grundlag af de finansielle tal, som de græske myndigheder har fremlagt, er en stor virksomhed, sådan som det er godtgjort i punkt 12 ovenfor. I henhold til artikel 1, stk. 5, i den generelle gruppefritagelsesforordning er ad hoc-støtte til store virksomheder ikke omfattet af forordningen.
(160)
Det fremgår ligeledes af artikel 8, stk. 3, i den generelle gruppefritagelsesforordning, at såfremt støtte, der er omfattet af denne forordning, ydes til en stor virksomhed, skal medlemsstaten bekræfte, at støtten har en væsentlig tilskyndelsesvirkning på grundlag af et dokument, der analyserer rentabiliteten af det projekt eller den aktivitet, hvortil der ydes støtte, med og uden støtte. Kommissionen har ikke modtaget en sådan dokumentation.
(161)
Endelig fremgår det af den generelle gruppefritagelsesforordning, at overtagelsen af anlægsaktiver, som er direkte knyttet til en virksomhed, der er blevet lukket eller ville være blevet lukket, hvis ikke en sådan overtagelse havde fundet sted, anses for en støtteberettiget omkostning, forudsat at transaktionen fandt sted på markedsvilkår. De græske myndigheder indrømmer, at transaktionen fandt sted uden en offentlig, betingelsesløs og gennemsigtig udbudsprocedure eller en uafhængig vurdering af markedsværdien af Kassandra-minernes aktiver. Kommissionen finder derfor ikke, at salget fandt sted på markedsvilkår.
(162)
Konklusionen er, at den støtte, der blev ydet til Ellikinos Xrysos, ikke er forenelig med fællesmarkedet i henhold til den generelle gruppefritagelsesforordning.
(163)
Det hedder i artikel 107, stk. 3, litra c), i TEUF, at »støtte til fremme af udviklingen af visse erhvervsgrene eller økonomiske regioner, når den ikke ændrer samhandelsvilkårene på en måde, der strider mod den fælles interesse« kan betragtes som forenelig med det indre marked.
(164)
Kommissionen finder, at undtagelsen i artikel 107, stk. 3, litra c), ikke finder anvendelse i det foreliggende tilfælde, og at Ellikinos Xrysos ikke er berettiget til rednings- og/eller omstruktureringsstøtte. I henhold til punkt 7 i Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til redning og omstrukturering af kriseramte virksomheder, der var gældende på tidspunktet for salget i 2003 (43), tillades det »ikke, at der ydes rednings- eller omstruktureringsstøtte til en nyoprettet virksomhed, selv om virksomhedens finansielle stilling fra begyndelsen er vanskelig«. Det vil f.eks. være tilfældet, når den nye virksomhed er opstået ved likvidation af en tidligere virksomhed eller ved erhvervelse af dens aktiver. Ellikinos Xrysos er et selskab, der blev oprettet tre dage inden erhvervelsen af Kassandra-minerne. Endvidere er omstruktureringsstøtte betinget af eksistensen af en sund omstruktureringsplan, og Grækenland fremlagde ikke en sådan omstruktureringsplan. Konklusionen er, at den støtte, der blev ydet til Ellikinos Xrysos, ikke er forenelig med bestemmelserne om rednings- og/eller omstruktureringsstøtte.
(165)
Endelig skulle Ellikinos Xrysos med hensyn til miljøstøtte opfylde de gældende miljøstandarder. Ellikinos Xrysos var navnlig forpligtet til at foretage investeringer med henblik på beskyttelse af miljøet og udføre sin minedrift i overensstemmelse med den græske lovgivning og EU-lovgivningen. Da disse krav var lovbestemte, var det ikke nødvendigt at yde støtte til Ellikinos Xrysos, for at det kunne opfylde lovgivningen.
(166)
På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen, at de pågældende støtteforanstaltninger er uforenelige med TEUF.
(167)
Kommissionen finder navnlig, at forskellen mellem markedsværdien af Kassandra-minernes aktiver og den pris, hvortil de blev solgt til Ellikinos Xrysos, udgør en støtte til fordel for Ellikinos Xrysos, som er uforenelig med det indre marked. Kommissionen finder også, at det afgiftsbeløb, som Ellikinos Xrysos skulle have betalt for erhvervelsen af minerne og grunden, udgør en støtte til fordel for Ellikinos Xrysos, som er uforenelig med det indre marked.
V KONKLUSION
(168)
På baggrund af ovenstående konkluderer Kommissionen, at de foreliggende foranstaltninger udgør statsstøtte til fordel for Ellikinos Xrysos, jf. artikel 107, stk. 1, i TEUF. Kommissionen finder navnlig, at forskellen mellem markedsværdien af Kassandra-minernes aktiver og den pris, hvortil de blev solgt til Ellikinos Xrysos, udgør en støtte til fordel for Ellikinos Xrysos, og at det afgiftsbeløb, som Ellikinos Xrysos skulle have betalt for erhvervelsen af minerne og grunden, også udgør støtte til fordel for Ellikinos Xrysos.
(169)
Kommissionen konkluderer endvidere, at de foreliggende støtteforanstaltninger er uforenelige med det indre marked. Kommissionen finder navnlig, at forskellen mellem markedsværdien af Kassandra-minernes aktiver og den pris, hvortil de blev solgt til Ellikinos Xrysos, udgør en støtte til fordel for Ellikinos Xrysos, som er uforenelig med det indre marked, og at det afgiftsbeløb, som Ellikinos Xrysos skulle have betalt for erhvervelsen af minerne og grunden, også udgør støtte til fordel for Ellikinos Xrysos, som er uforenelig med det indre marked.
(170)
I overensstemmelse med TEUF og Domstolens faste retspraksis har Kommissionen kompetence til at beslutte, at den pågældende medlemsstat skal afskaffe eller ændre støtten, når den har konstateret, at den er uforenelig med det indre marked (44). Det er også Domstolens faste retspraksis, at formålet med en stats forpligtelse til at afskaffe en støtte, som af Kommissionen betragtes som uforenelig med det indre marked, er at genoprette den oprindelige situation (45). Domstolen har i den forbindelse slået fast, at dette mål er nået, når modtageren har tilbagebetalt de beløb, der blev ydet i form af ulovlig støtte, og dermed mister den fordel, vedkommende havde i forhold til sine konkurrenter på markedet, og situationen forud for betalingen er genoprettet (46).
(171)
Ifølge ovennævnte retspraksis bestemmer artikel 14 i Rådets forordning (EF) nr. 659/99 (47), at »i negative beslutninger om ulovlig støtte bestemmer Kommissionen, at den pågældende medlemsstat skal træffe alle nødvendige foranstaltninger til at kræve støtten tilbagebetalt fra støttemodtageren«.
(172)
Da de foreliggende foranstaltninger anses for at være støtte, som er ulovlig og uforenelig med det indre marked, skal støttebeløbene tilbagesøges for at genoprette den situation, der eksisterede før støtten blev ydet. Starttidspunktet for tilbagesøgningen bør være det tidspunkt, hvor fordelen blev ydet til støttemodtageren, dvs. da støtten blev stillet til rådighed for modtageren, der skal betale renter, indtil beløbene er tilbagebetalt.
(173)
Det støtteelement, der er uforeneligt med det indre marked, er summen af a) forskellen mellem markedsværdien af Kassandra-minernes aktiver og den pris, hvortil de blev solgt til Ellikinos Xrysos (14 mio. EUR), og b) det afgiftsbeløb, som Ellikinos Xrysos skulle have betalt for erhvervelsen af aktiverne, dvs. minerne og grunden (1,34 mio. EUR). Dette beløber sig til i alt 15,34 mio. EUR.
(174)
Med hensyn til tilbagesøgning bemærker Kommissionen endvidere, at artikel 4 i salgskontrakten fra 2003 indeholdt to annulleringsbestemmelser, ifølge hvilke Ellikinos Xrysos kunne annullere salget i tilfælde af: a) en forvaltningsakt eller retsakt udstedt af de græske myndigheder, som ændrer minedriftstilladelsernes status, eller b) en retsafgørelse (vedrørende minedriftstilladelsernes status) om indstilling af driften eller gennemførelsen af investeringsplanen. I begge tilfælde skulle Ellikinos Xrysos tilbagelevere aktiverne til den græske stat og ville få refunderet det samlede beløb på 11 mio. EUR, eventuelt med en supplerende betaling.
(175)
De græske myndigheder har oplyst, at disse to bestemmelser kunne blive aktiveret ved en afgørelse fra Kommissionen om tilbagesøgning af støtte, som er uforenelig med det indre marked. Om dette er tilfældet, er et spørgsmål om, hvordan kontrakten og den nationale lovgivning fortolkes. Hvis bestemmelserne aktiveres, skulle det dog ikke have nogen indvirkning på Grækenlands forpligtelse til at tilbagesøge det støttebeløb, der er anført i afgørelsen -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den statsstøtte på 15,34 mio. EUR, som Grækenland ulovligt ydede Ellikinos Xrysos SA i modstrid med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde ved et salg af aktiver og grund under deres værdi og en fritagelse for hertil knyttede afgifter med det formål at sikre beskæftigelsen og beskytte miljøet og skabe et incitament for potentielle købere af Kassandra-minerne, er uforenelig med det indre marked.
Artikel 2
1. Grækenland skal tilbagesøge den i artikel 1 omhandlede støtte fra støttemodtageren.
2. De beløb, der skal tilbagesøges, pålægges renter fra det tidspunkt, hvor de blev udbetalt til støttemodtageren, og indtil de er tilbagebetalt.
3. Beløbet beregnes med renters rente i overensstemmelse med kapitel V i Rådets forordning (EF) nr. 794/2004 (48) og Rådets forordning (EF) nr. 271/2008 (49) om ændring af forordning (EF) nr. 794/2004.
4. Grækenland indstiller alle udestående betalinger af den i artikel i omhandlede støtte med virkning fra datoen for vedtagelsen af denne afgørelse.
Artikel 3
1. Tilbagesøgningen af den i artikel 1 omhandlede støtte iværksættes omgående og effektivt.
2. Grækenland efterkommer denne afgørelse senest fire måneder efter meddelelsen deraf.
Artikel 4
1. Inden to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse forelægger Grækenland følgende oplysninger for Kommissionen:
a)
det samlede beløb (hovedbeløbet og renter), der skal tilbagebetales af støttemodtageren
b)
en detaljeret beskrivelse af allerede trufne og planlagte foranstaltninger med henblik på at efterkomme denne afgørelse
c)
dokumenter, der godtgør, at støttemodtageren har fået besked på at tilbagebetale støtten.
2. Grækenland holder løbende Kommissionen orienteret om de nationale foranstaltninger, der træffes for at efterkomme denne afgørelse, indtil den i artikel 2 omhandlede støtte er tilbagebetalt. Grækenland meddeler på Kommissionens anmodning straks oplysninger om de foranstaltninger, der allerede er truffet eller er planlagt for at efterkomme denne afgørelse. Grækenland skal også give detaljerede oplysninger om de støttebeløb og renter, som støttemodtageren allerede har tilbagebetalt.
Artikel 5
Denne afgørelse er rettet til Grækenland.
Udfærdiget i Bruxelles, den 23. februar 2011.
KOMISSION PÄÄTÖS,
tehty 23 päivänä helmikuuta 2011,
valtiontuesta C 48/08 (ex ΝΝ 61/08) jonka Kreikka oli myöntänyt yritykselle Ellinikos Hrisos AE
(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 1006)
(Ainoastaan kreikankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2011/452/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
ottaa huomioon komission päätöksen numerolla C 48/08 (ex ΝΝ 61/08) (1) rekisteröityä tukea koskevan, SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan (2) mukaisen menettelyn käynnistämisestä,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa ja ottanut huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Komissio sai 9 päivänä heinäkuuta 2007 valituksen, jonka mukaan Kreikka oli myöntänyt kaksi valtiontukitoimenpidettä yritykselle Ellinikos Hrisos A.E., jäljempänä ’Ellinikos Hrisos’. Tietojenvaihdon jälkeen komissio käynnisti 10 päivänä joulukuuta 2008 muodollisen tutkintamenettelyn väitetyistä toimenpiteistä.
(2)
Kreikka toimitti 23 päivänä helmikuuta 2009 huomautuksensa komission päätöksestä aloittaa menettely.
(3)
Menettelyn aloittamisesta tehty päätös julkaistiin 10 päivänä maaliskuuta 2009Euroopan unionin virallisessa lehdessä (3). Huomautuksia saatiin seuraavilta neljältä asianosaiselta: yritykseltä Ellinikos Hrisos, joka hyötyy kyseisistä toimenpiteistä, 10 päivänä huhtikuuta 2009; yritykseltä European Goldfields Ltd, joka on Ellinikos Hrisos -yrityksen pääomistaja, 10 päivänä huhtikuuta 2009; Kassandran kaivosten (Metalleion Kassandras) työntekijöiden ammattiliitoilta 2 päivänä huhtikuuta 2009 sekä kreikkalaiselta kaivostoiminnan seurantajärjestöltä (Elliniko paratiritirio metallevtikon drastiriotiton, Hellenic Mining Watch), jonka toiminnan tavoitteena on ”ympäristön ja ihmisten suojelu kaivostoiminnan haittavaikutuksilta ja Kreikan luonnonvarojen säilyttäminen” (4), 6 päivänä huhtikuuta 2009.
(4)
Huomautukset toimitettiin Kreikalle 6 päivänä toukokuuta 2009 ja 7 päivänä heinäkuuta 2009 päivätyillä kirjeillä. Kreikka vastasi asianosaisten huomautuksiin 3 päivänä kesäkuuta 2009, 20 päivänä heinäkuuta 2009 ja 23 päivänä syyskuuta 2009 päivätyillä kirjeillä.
(5)
Komissio pyysi lisätietoja Kreikan viranomaisilta 19 päivänä kesäkuuta 2009, 11 päivänä joulukuuta 2009 ja 22 päivänä huhtikuuta 2010. Kreikka ja Ellinikos Hrisos vastasivat niihin 23 päivänä heinäkuuta 2009, 29 päivänä heinäkuuta 2009, 15 päivänä tammikuuta 2010, 11 päivänä helmikuuta 2010, 12 päivänä helmikuuta 2010, 4 päivänä toukokuuta 2010 ja 27 päivänä toukokuuta 2010 päivätyillä kirjeillä. Toukokuussa 2010 komission yksiköt ja Kreikan viranomaiset jatkoivat tietojenvaihtoa epävirallisesti sähköpostin välityksellä. Kokouksia järjestettiin komission yksiköiden ja Kreikan viranomaisten välillä 11 päivänä helmikuuta 2009 ja 24 päivänä kesäkuuta 2010 sekä komission yksiköiden ja väitetyn tuensaajan välillä 2 päivänä helmikuuta 2009 ja 26 päivänä kesäkuuta 2009.
II TUEN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
II a YLEISTIETOA KAIVOSOIKEUKSISTA JA -LUVISTA
(6)
Kaivosoikeus (kaivoskivennäisten hyödyntämisoikeus) on oikeus tehdä pysyvästi tietyllä maa-alueella töitä joko maan alla tai maan päällä tarkoituksena kaivaa esiin maan sisällä olevia malmeja. Hyödyntämisoikeus siirtyy yhdessä kaivoksen omistusoikeuden kanssa. Se on erottamaton osa omistusoikeutta.
(7)
Kaivosoikeus on eri asia kuin kaivoslupa, joka on lupa harjoittaa kaivostoimintaa. Sen myöntävät viranomaiset sen jälkeen, kun vaaditut toteutettavuus- ja ympäristöselvitykset on arvioitu. Käsillä olevassa tapauksessa vuonna 2003 tapahtuneen myynnin aikoihin kaivosluvat myönsi kehitysministeriö.
II b TUENSAAJA
(8)
Ellinikos Hrisos on suuri kreikkalainen kaivosyritys, joka toimii kullan, kuparin, lyijyn, hopean ja sinkin louhinnan alalla. Yrityksen liikevaihto vuonna 2009 oli 44,7 miljoonaa euroa (tulos verojen jälkeen 1,7 miljoonaa euroa), ja se työllisti noin 350 työntekijää. Kun edellä mainitut tuet myönnettiin (ks. jäljempänä kohdat 11 ja 16-18), Ellinikos Hrisos oli suuryritys, koska se oli sidossuhteessa suuryritykseen. Mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten määritelmästä 6 päivänä toukokuuta 2003 annetun komission suosituksen 2003/361/EY (5) mukaan a) mikroyritysten sekä pienten ja keskisuurten yritysten (pk-yritysten) luokka koostuu yrityksistä, joiden palveluksessa on vähemmän kuin 250 työntekijää ja/tai joiden vuosiliikevaihto on enintään 50 miljoonaa euroa tai taseen loppusumma on enintään 43 miljoonaa euroa (liitteessä olevan 1 osaston artikla 2.1); b) jotta pk-yritysten määritelmästä voidaan poistaa sellaiset yritykset, joiden taloudellinen mahti voi olla suurempi kuin pk-yrityksen, on tehtävä ero erityyppisten yritysten välillä sen mukaan, ovatko ne riippumattomia vai eivät (johdannon 9 kohta); c) ”riippumaton yritys” on sellainen, jota ei määritellä sidossuhteessa olevaksi yritykseksi (liitteessä olevan 1 osaston artikla 3.1); ja d) ”sidossuhteessa oleva yritys” on yritys, jonka osakkeenomistajien tai jäsenien äänioikeuksista toisella yrityksellä on enemmistö (liitteessä olevan 1 osaston artikla 3.3a). Käsillä olevassa tapauksessa 53,3 prosenttia Ellinikos Hrisos -yrityksen osakkeista (160 000 osaketta 300 000:sta) kuului joulukuussa 2003 (kun vuoden 2003 myynti tapahtui) yritykselle Ellinika Metalleia AE, joka on yrityksen AKTOR AE tytäryhtiö. AKTOR AE:n liikevaihto oli 120,9 miljoonaa euroa vuonna 2001 ja 302,6 miljoonaa euroa vuonna 2002. Taseen loppusumma oli 151,9 miljoonaa euroa vuonna 2001 ja 260 miljoonaa euroa vuonna 2002 (6). Näiden lukujen perusteella AKTOR AE:ta voidaan pitää suuryrityksenä. Sen vuoksi Ellinikos Hrisos oli suuryritys käsiteltävänä olevien toimenpiteiden soveltamishetkellä.
(9)
Tätä nykyä Ellinikos Hrisos -yrityksen osakkaita ovat European Goldfields Greece BV (65 prosenttia osakkeista), Hellas Gold BV (30 prosenttia osakkeista) ja rakennus- ja energia-alalla toimiva kreikkalainen yritys AKTOR AE (5 prosenttia osakkeista). European Goldfields Greece BV ja Hellas Gold BV ovat yrityksen European Goldfields Ltd tytäryhtiöitä. European Goldfields Ltd on kanadalainen yritys, joka toimii Balkanilla kaivoskiinteistöjen kaupan ja kehittämisen sekä malminetsinnän aloilla.
(10)
Ellinikos Hrisos omistaa Kassandran kaivokset ja harjoittaa siellä kaivostoimintaa. Ellinikos Hrisos osti Kreikan valtiolta kyseiset kaivokset ja niiden hyödyntämisoikeudet joulukuussa 2003. Kassandran kaivokset sijaitsevat pohjois-Kreikassa. Niihin kuuluvat Olympiasin ja Skouriesin kultakaivokset sekä Stratonin kupari- ja sinkkikaivos.
(11)
Ennen vuotta 2003 Kassandran kaivokset kuuluivat yritykselle TVX Hellas AE, joka oli ostanut kaivokset Kreikan valtiolta vuonna 1995 julkisen tarjouskilpailun perusteella hintaan 11 miljardia drakmaa (noin 39,8 miljoonaa euroa) (7).
(12)
Vuonna 2002 Kreikan valtioneuvosto peruutti Kassandran kaivosten kaivosluvat ja kullantyöstöluvan, erityisesti Olympiasin ja Stratonin luvat. Olympian kaivosluvat ja kullantyöstöluvat peruutettiin vakavina pidetyistä ympäristösyistä. Stratonin kaivoslupa peruutettiin, koska osoitettiin, että valtio oli myöntänyt sen lainvastaisesti. Sen oli myöntänyt viranomainen, jolla ei ollut siihen toimivaltaa.
(13)
Kun Kreikan valtioneuvosto oli peruuttanut edellä mainitun luvan, toimivaltainen ministeriö eli kehitysministeriö hyväksyi kaksi Stratonin kaivosta koskevaa toimenpidettä: 1) 7 päivänä tammikuuta 2003 se määräsi toiminnan Stratonissa lopetettavaksi; ja 2) 29 päivänä tammikuuta 2003 se määräsi Stratoniin lisää suojatoimia. Helmikuun 18 päivänä 2003 kehitysministeriö hyväksyi Kreikan valtioneuvoston edellä mainitun kaivosluvan peruuttamista koskevan päätöksen jatkoksi uuden toimenpiteen, jonka perusteella toiminnan aloittaminen Stratonissa sallittiin uudelleen ja jolla samalla kumottiin 7 ja 29 päivänä tammikuuta 2003 hyväksytyt toimenpiteet. Helmikuun 18 päivänä 2003 hyväksytty toimenpide oli voimassa, kun kaivokset myytiin Ellinikos Hrisos -yritykselle.
(14)
Kassandran kaivosten kaivoslupien ja kullantyöstölupien peruuttamisesta seurasi myös se, että Kinross (kanadalainen kaivosyhtiö), TVX Hellas -yrityksen omistaja, keskeytti antamansa rahoituksen suojatakseen osakkeidensa arvon. Tämä toimenpide pakotti TVX Hellas -yrityksen hakemaan konkurssia.
II c TOIMENPIDE 1: MYYNTIHINTA MARKKINA-ARVOA PIENEMPI
(15)
Kassandran kaivokset siirtyivät 12 päivänä joulukuuta 2003 TVX Hellas -yritykseltä Kreikan valtiolle 11 miljoonan euron hintaan. Tämä toteutettiin tuomioistuimen ulkopuolisella järjestelyllä, jonka yhteydessä selvitettiin molemminpuoliset vaatimukset (TVX Hellas -yrityksen vaatimukset Kreikan valtiolta olivat 293,5 miljoonaa euroa). Kreikan valtio myi samana päivänä Kassandran kaivokset Ellinikos Hrisos -yritykselle 11 miljoonan euron hintaan arvioimatta etukäteen sen omaisuuserien arvoa ja järjestämättä avointa tarjouskilpailua. Kauppaan sisältyivät: a) Stratonin, Skouriesin ja Olympiasin kaivokset sekä niihin liittyvät kaivosoikeudet, b) maa, c) mineraalivarat sekä d) kiinteä käyttöomaisuus (kaivuu- ja työstökoneet, työläisten asunnot ja teollisuusrakennukset). Kreikan viranomaisten mukaan toimenpiteen tarkoituksena oli löytää omistaja, joka oli halukas pitämään kaivokset toiminnassa siten, että työpaikat säilyvät ja ympäristöä suojellaan.
II d TOIMENPIDE 2: VAPAUTUS VELVOLLISUUDESTA MAKSAA VEROJA JA ALENNUS OIKEUSKULUISTA
(16)
Kassandran kaivosten myynti Kreikan valtiolta Ellinikos Hrisos -yritykselle toteutettiin osapuolten välisellä sopimuksella, joka vahvistettiin lailla nro 3220/2004 (8). Kyseisen lain mukaan Ellinikos Hrisos vapautettiin kaikista veroista. Myös oikeuskuluja ja muita maksuja alennettiin niin, että ne olivat 5 prosenttia siitä, mitä normaalisti olisi kuulunut maksaa. Kreikan viranomaisten mukaan toimenpiteen tarkoituksena oli luoda kannustin mahdollisille ostajille, koska kaivosten arvo oli negatiivinen.
(17)
Kreikan lainsäädännön mukaan (9) irtaimen omaisuuden siirrosta kannettava vero on 7 prosenttia siirrettävän omaisuuden arvosta ensimmäisten 15 000 euron osalta ja 9 prosenttia sen ylittävältä osalta. Samaten Kreikan kaivoslain mukaan (10) kaivosoikeuksien siirrosta perittävä erityisvero on 5 prosenttia siirrettävän oikeuden arvosta (eli kaivoksen arvosta).
(18)
Komissio on tässä päätöksessä päätellyt, että toimenpiteiden 1 ja 2 osalta tuen kokonaismäärä on 15,34 miljoonaa euroa. Tätä varten se on tarkastellut
a)
Kassandran kaivokset muodostavien kolmen kaivoksen (Stratoni, Olympias ja Skouries) arvoa myyntihetkellä vallinneiden taloudellisten olosuhteiden sekä kaivosten toimintamahdollisuuksien pohjalta (ks. jäljempänä 63-79 kohdassa esitetty yksityiskohtainen analyysi),
b)
Kassandran kaivosten omistamien maa-alueiden arvoa, siten kuin se on esitetty arviointiraportissa (ks. jäljempänä 19 kohta) ja todennettu sen perusteella, mitä suurimmasta osasta kyseisiä alueita on maksettu vuonna 1995 järjestetyn avoimen tarjouskilpailun perusteella (ks. jäljempänä 80-90 kohdassa esitetty yksityiskohtainen analyysi),
c)
Ellinikos Hrisos -yrityksen vuoden 2003 kaupassa hankkimien malmivarojen arvoa, samoin edellä mainitun arviointiraportin perusteella (ks. jäljempänä 91-97 kohdassa esitetty yksityiskohtainen analyysi),
d)
niiden verojen määrää, joista Ellinikos Hrisos vapautettiin myyntisopimuksen perusteella (ks. jäljempänä 118-124 kohdassa esitetty yksityiskohtainen analyysi).
(19)
Joulukuun 10 päivänä 2008 tekemässään menettelyn käynnistämistä koskevassa päätöksessä komissio epäili, oliko Kreikka myynyt Kassandran kaivokset Ellinikos Hrisos -yritykselle markkinahintaan, koska myyntiä varten ei järjestetty avointa tarjouskilpailua eikä riippumaton arvioija arvioinut omaisuuseriä. On siis kyseenalaista, onko markkina-arvoa alempaan hintaan tapahtunut myynti yhteensopiva SEUT-sopimuksen kanssa. Päätöksessä viitattiin myös Kassandran kaivosten omaisuuserien arviointiraporttiin, joka julkaistiin European Goldfields -yrityksen (Ellinikos Hrisos -yrityksen osakkeenomistaja) laskuun. Kyseisen raportin mukaan Kassandran kaivosten omaisuuserien arvo hyvin toimivilla markkinoilla oli 500 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (joka vastasi 411 miljoonaa euroa 30 päivänä kesäkuuta 2004, kun kyseisen päivän vaihtokurssi oli 1,2155 Yhdysvaltojen dollaria / euro (11)). Mainitun raportin, jäljempänä ’Behre Dolbearin raportti’, julkaisija on Behre Dolbear International Ltd, joka European Goldfields -yrityksen mukaan on ”kuuluisa konsulttitoimisto kaivosteollisuuden alalla” (12).
(20)
Komissio epäili myös, että vapautus velvollisuudesta maksaa veroja ja alennukset oikeuskuluista ovat vapautuksia SEUT-sopimuksen mukaisista taloudellisista velvollisuuksista valtiota kohtaan.
III KREIKAN JA ASIANOSAISTEN OSAPUOLTEN HUOMAUTUKSET
III a KREIKAN VALTION JA TUENSAAJAN HUOMAUTUKSET
(21)
Kreikan valtion ja tuensaajan huomautukset ovat suureksi osaksi samoja. Komissio esittää ne siksi yhdessä jäljempänä 22-31 kohdassa.
(22)
Kreikan viranomaisten ja tuensaajan mukaan Kreikan valtio toimi ainoastaan välittäjänä vuonna 2003 tehdyssä kaupassa, sillä TVX Hellas, joka oli selvitystilassa, ei voinut myydä kaivoksia suoraan Ellinikos Hrisos -yritykselle. Kreikka ja tuensaaja väittivät myös, ettei Kreikka missään vaiheessa omistanut kyseisiä kaivoksia eikä saanut minkäänlaista rahasummaa vuonna 2003 tehdyssä kaupassa, sillä kyseiset 11 miljoonaa euroa maksettiin suoraan TVX Hellas -yritykselle. Väitettiin myös, että vuoden 1995 liiketoimi suoritettiin TVX Hellas -yrityksen ja aikaisemman omistajan välillä; tämä oli konkurssia hakenut pörssissä noteeraamaton yhtiö. Tämän vuoksi vuonna 2003 tapahtuneessa kaupassa ei ollut mukana valtion varoja.
(23)
Kreikan viranomaiset ja tuensaaja väittävät lisäksi, että Kassandran kaivosten markkina-arvo myyntihetkellä oli pienentynyt tai jopa negatiivinen, mikä johtui kaivostoiminnan pitkäaikaisesta keskeytyksestä ja kaivoslupien peruuttamisesta. Kaivosten negatiivinen markkina-arvo saattoi myös käydä ilmi siitä, että TVX Hellas -yrityksen omistaja Kinross, joka oli markkinatalouden pohjalta toimiva yritys, arvioi kaivoksen arvon negatiiviseksi kirjatessaan taseeseensa sijoituksestaan seuranneita merkittäviä tappioita. Väitettiin myös, että Ellinikos Hrisos -yrityksen, joka ei myöskään ole pörssiyhtiö, maksaman positiivisen hinnan oikeutti sopimuksen kumoamislauseke, joka poisti ostajan riskin. Huomautuksissa tuodaan lisäksi esille, että kaivosyhtiön ostamaa maata voidaan käyttää vain kaivostoimintaan, eikä sillä ole markkina-arvoa, koska Kreikan lainsäädännön mukaan kaivostoiminnalle annetaan etusija tällaisilla seuduilla. Siksi väitetään, että kaivosoikeuksien arvon pieneneminen, joka johtui toiminnan pitkäaikaisesta keskeyttämisestä ja kaivoslupien peruuttamisesta, toi mukanaan myös maan arvon alenemisen. Lopuksi väitetään, että kultavarannolla, joka oli osa Ellinikos Hrisos -yritykselle myydystä omaisuudesta, oli vuonna 2003 negatiivinen arvo. Tämä johtui osittain kullan alhaisesta hinnasta ja toisaalta toimintaan liittyvien menojen, kuten kuljetus- ja työstökulujen suuruudesta.
(24)
Liiketoimeen sovellettaviin markkinatalouden kriteerien osalta ja edellä esitetty huomioon ottaen huomioon Kreikan viranomaiset ja tuensaaja väittävät, että kyseisiin kriteereihin kuuluvat myös ympäristö- ja yhteiskunnalliset kysymykset, jotka osaltaan liittyvät yrityksen kuvaan ja henkilökunnan tyytyväisyyteen. Tätä näkemystä vahvistaa se, että TVX Hellas, joka on markkinataloudessa toimiva yritys, otti huomioon työvoima- ja ympäristökysymykset maksaessaan korvauksia. Väitettiin myös, että jos kaivoksia ei olisi myyty, olisi seurannut huomattavia ympäristökustannuksia (noin 15,7 miljoonaa euroa), jotka olisivat tulleet Kreikan valtion kannettaviksi. Huomautuksissa mainitaan samalla, että Elliniko Hrisos -yrityksen maksama hinta oli perusteltu myös markkinatalouden kriteerien perusteella, koska se oli sama hinta, jota TVX Hellas (listautumaton yritys) pyysi. Kreikan valtion ja tuensaajan mukaan TVX Hellas olisi pyytänyt korkeampaa hintaa, jos olisi voinut. Myös mainitaan, että Ellinikos Hrisos -yrityksen maksama hinta vastasi omaisuuden kirjanpitoarvoa TVX Hellas -yrityksen kirjanpidossa. Lopuksi huomautuksissa mainitaan, että vuonna 2003 maksettu hinta vastasi kaivosten käytännön arvoa eli Stratonin kaivoksen arvoa; se oli ainoa toiminnassa oleva kaivos. Mitä tulee Skouriesin kaivokseen, Kreikan valtio ja tuensaaja väittävät, ettei siellä ole ollut kaivostoimintaa eikä tehty sijoituksia. Ainoastaan TVX Hellas on teettänyt kaivostutkimuksen ennen vuonna 2003 tapahtunutta myyntiä. Ne korostavat myös, että kaivosrakennusten rakennuttaminen Skouriesin kaivoksessa edellyttää merkittäviä investointeja. Edellä mainituista syistä väitetään, ettei vuoden 2003 myynti tarjonnut Ellinikos Hrisos -yritykselle minkäänlaista etua.
(25)
Mitä tulee Behre Dolbearin raporttiin, sen enempää Kreikka kuin tuensaajakaan eivät kiistä konsulttitoimiston luotettavuutta. Molemmat kuitenkin vastustavat raportin johtopäätöksiä ja väittävät, ettei raporttia voi ottaa huomioon, koska sen tarkoituksena oli herättää sijoittajien mielenkiinto. Lisäksi raportin viiteajankohta oli kesäkuu 2004, kun myynti tapahtui joulukuussa 2003. Ne huomauttavat myös, että Behre Dolbearin raportissa arvioitiin kaivosten arvo omaisuuserien ja niihin liittyvien kaivoslupien yhteissummana. Ellinikos Hrisos kuitenkin osti vain omaisuuserät, ja Kreikan valtion oli määrä myöhemmin myöntää kaivosluvat. Kreikka ja tuensaaja väittävät myös, ettei raportissa tarkoiteta myytäviä omaisuuseriä vaan Ellinikos Hrisos -yrityksen arvoa elinkelpoisena yrityksenä, eikä se sen vuoksi anna tietoa niiden omaisuuserien arvosta, jotka Kreikan valtio myi joulukuussa 2003. Huomautuksissa mainitaan myös, että Behre Dolbear arvioi raportin sivulla 37 olevassa taulukossa lähes tuotantokykyisellä tasolla olevien Kassandran kaivosten nettonykyarvoksi -2,59 miljoonaa Yhdysvaltojen dollaria, ja siksi todellisuudessa maksettu hinta (11 miljoonaa euroa) oli korkeampi kuin kaivosten markkina-arvo.
(26)
Jos kuitenkin Behre Dolbearin raportti otetaan huomioon, Kreikka väittää, että raportissa sovelletuista kolmesta eri menetelmästä ainoastaan tuloihin perustuva lähestymistapa voidaan hyväksyä, koska se on kansainvälisesti käytetty arvioinnin perusmenetelmä. Sitä saisi kuitenkin käyttää vain siinä mainitun päivämäärän yhteydessä ja edellyttäen, että kaivosluvat myönnetään ja tehdään merkityksellisiä investointeja.
(27)
Toisaalta Kreikan viranomaiset ja tuensaaja myöntävät, että Kreikka myi omaisuuserät suoraan Ellinikos Hrisos -yritykselle järjestämättä avointa tarjouskilpailua tai arvioimatta niiden arvoa etukäteen. Tämä johtui kiireestä, koska haluttiin säilyttää työpaikkoja ja varmistaa ympäristönsuojelu. Mainitaan myös, että TVX Hellas -yrityksellä oli korvausvaatimuksia Kreikan valtiolle 293,5 miljoonan euron edestä niiden tappioiden vuoksi, joita syntyi kaivostoimintaan tehdyistä sijoituksista (kun toiminta pysähtyi vuonna 2002 tehtyjen lupien peruuttamista koskevien päätösten vuoksi) sekä ympäristönsuojeluun osoitetuista menoista. Ne toivat esille myös sen, ettei myyntisopimuksessa ole työpaikkojen vähimmäismäärää koskevaa lauseketta. Kaivostoiminnassa tarvitaan paljon työvoimaa, mutta ei ole mahdollista määrätä, kuinka paljon työpaikkoja olisi säilytettävä. Lisäksi mainittiin, että jos komissio antaa määräyksen takaisinperinnästä, voitaisiin hakea sopimuksen mitätöimistä ja vaatia Kreikan valtiota palauttamaan yhtiölle 11 miljoonaa euroa. Omaisuuserät olisi palautettava valtiolle.
(28)
Kreikan viranomaiset ilmoittavat, että vuonna 1995 järjestetyssä avoimessa tarjouskilpailussa toteutunut omaisuuden arvo olisi otettava huomioon, ja että maan arvon katsottaisiin pysyneen ennallaan. Todetaan myös, että Behre Dolbearin raportissa käytetty menetelmä (tuloihin perustuva lähestymistapa) voitaisiin hyväksyä. Sitä saisi kuitenkin käyttää vain sen viitepäivämäärän (30 päivä kesäkuuta 2004) yhteydessä ja edellyttäen, että kaivosluvat myönnetään ja tehdään merkityksellisiä investointeja. Lopuksi myönnetään, että Stratonin kaivoksella oli myyntihetkellä voimassa olevia kaivoslupia ja se oli toiminnassa. Se siis täytti Behre Dolbearin raportin määritelmän, että se on lähes tuotantovalmiudessa.
(29)
Veronmaksusta vapauttamisen ja oikeuskulujen alennuksen osalta ei tuensaajan mukaan pidä tässä tapauksessa soveltaa kaivosten siirtoon liittyvää lakisääteistä veroa. Kreikan mukaan kaivosten arvo oli negatiivinen, ja oli välttämätöntä löytää mahdollisille ostajille kannustimia. Kreikka toteaa myös, että Kreikan kaivoslain 173 pykälässä säädetään 5 prosentin verosta, mutta vain erikoisista syistä suoritetuista liiketoimista. Tällä tarkoitetaan Kreikan mukaan liiketoimia, joiden aiheena on onnettomuus, esimerkiksi omistajan kuolema. Säädöstä ei siis pitäisi soveltaa tässä tapauksessa. Tuensaaja väittää myös, ettei myyntisopimus ole vielä lainvoimainen peruuttamislausekkeen takia, ja siksi olisi ennenaikaista määrätä mitään veroa. Tuensaaja toteaa lopuksi, ettei oikeuskulujen pienenemiseen liity valtionvaroja, koska asianajajat ovat yksityisiä ammatinharjoittajia, ja heidän palkkioihinsa liittyvät verot ja maksut on suoritettu asianmukaisesti.
(30)
Kreikka tunnustaa, että kaikesta maan myynnistä peritään 7-9 prosenttia veroa riippumatta siitä, onko kyse yhtiön omaisuuserien myynnistä tai yksityishenkilöiden omaisuuden myynnistä.
(31)
Sekä Kreikan valtio että tuensaaja korostavat, että vaikka vuoden 2003 myynti katsottaisiin Ellinikos Hrisos -yritykselle tarkoitetuksi tueksi, yritys olisi ollut tukikelpoinen vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen sekä vuonna 2002 säädetyn suuriin investointihankkeisiin tarkoitettuja aluetukia koskevan monialaisen kehyksen mukaisesti. Molempia sovellettiin myyntihetkellä, ja yritys olisi ollut tukikelpoinen, koska se sijaitsee SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a kohdassa tarkoitetulla alueella. Tuensaaja korostaa myös, että yritys voisi olla tukikelpoinen yleisen ryhmäpoikkeuksen perusteella, ympäristönsuojelusyistä myönnettäviä tukia koskevien vuonna 2008 annettujen suuntaviivojen perusteella tai SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan perusteella, koska kyseinen investointi koski kansallisella tasolla tärkeää toimialaa ja aluetta. Mitä tulee vapautukseen veronmaksusta, veron määrä oli tuensaajan mukaan 38 000 euroa, mikä on vähemmän kuin vähäistä tukea koskeva vähimmäismäärä (100 000 euroa kolmessa vuodessa) (13). Siitä ei koitunut Ellinikos Hrisos -yritykselle mitään etua.
III b MUIDEN ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(32)
Komissio sai menettelyn aloittamista koskevan päätöksen johdosta huomautuksia myös Kreikan kaivostoiminnan seurantajärjestöltä (32-34 kohdassa: EPMD) (14). EPMD väittää, että Kassandran kaivosten taseen vastaavien puolella on kirjattuna paljon kiinteää omaisuutta, mikä nostaa merkittävästi kaivosten arvoa, mutta jota ei otettu huomioon Behre Dolbearin raportissa. EPMD torjuu myös työttömyyden tarjoamisen selitykseksi kaivosten siirrolle siten, ettei lakisääteisiä menettelyjä noudateta. Se toteaa, ettei myyntisopimuksessa mainita, että Ellinikos Hrisos -yritys olisi velvollinen ottamaan palvelukseen tietyn määrän tai tietyn vähimmäismäärän työntekijöitä.
(33)
Seuraavaksi EPMD torjuu ympäristösyiden tarjoamisen syyksi siihen, ettei kaivosten siirrossa noudatettu lain määräyksiä. Se toteaa, että vuoden 2003 myyntisopimuksen 1 kohdassa Ellinikos Hrisos vapautetaan kaikesta ympäristölle aiheutuvaan vahinkoon liittyvästä vastuusta tai sellaisen vahingon syyhyn liittyvästä vastuusta, jos vahinko tai sen syy ovat tulleet ilmi ennen myyntisopimuksen vahvistamisesta tehdyn lain julkaisua. EPMD väittää vielä, että kaivosten omaisuuteen kuuluu erittäin arvokkaat kultapitoisten mineraalien varannot. Niiden arvo väitetään 80 miljoonaksi euroksi, mitä ei mainita Ellinikos Hrisos -yrityksen kanssa allekirjoitetussa myyntisopimuksessa.
(34)
Kreikka vastaa EPMD:n huomautuksiin toteamalla uudestaan, ettei Ellinikos Hrisos sen mielestä ole saanut valtiontukea. Kreikka korostaa erityisesti, ettei Kreikan valtio ollut koskaan kyseisten kaivosten omistaja tai myyjä, vaan oli toiminut ainoastaan välittäjänä kahden yksityisen osapuolen välisessä liiketoimessa. Kreikka myös väittää EPMD:n väitteitä epämääräisiksi, epätarkoiksi ja ristiriitaisiksi. Se korostaa, että EPMD pyrkii siihen, että Kassandran kaivokset palautettaisiin valtion omistukseen, koska sen perimmäisenä tavoitteena on suojella ympäristöä.
(35)
Komissio sai myös Kassandran kaivosten ammattiliitoilta huomautuksia menettelyn käynnistämistä koskevasta päätöksestä (15). Ammattiliitot epäilevät, että toimenpiteet olisivat lainvastaista valtiontukea. Ne viittaavat kaivosten merkitykseen taloudelle ja työllisyydelle.
IV TUEN ARVIOINTI
(36)
Komissio arvioi tässä osastossa tarkasteltavana olevia toimenpiteitä edellä mainittujen käytännön tosiseikkojen sekä Kreikan ja muiden asianosaisten väittämien pohjalta. Ensinnä komissio arvioi sen, onko tarkasteltavina olevissa toimenpiteissä kyse valtiontuista, voidakseen tehdä asiasta päätöksen (IV a kohta). Sen jälkeen, jos jokin toimenpide todella on valtiontukea, komissio arvioi, onko toimenpide sisämarkkinasääntöjen mukainen (IV b kohta).
IV a ONKO KYSEESSÄ SEUT-SOPIMUKSEN 107 ARTIKLAN 1 KOHDASSA TARKOITETTU VALTIONTUKI
(37)
Voidakseen määritellä, missä määrin jokin toimenpide on valtiontukea, komission on arvioitava, täyttääkö kyseessä oleva toimenpide SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan vaatimukset. Kyseisessä kohdassa säädetään seuraavaa: ”Jollei perussopimuksissa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.”
(38)
Edellä mainitun säännöksen valossa komissio tämän jälkeen arvioi, missä määrin Ellinikos Hrisos -yritykseen kohdistetut kiistanalaiset toimenpiteet ovat valtiontukea.
TOIMENPIDE 1: MARKKINA-ARVOA PIENEMPI MYYNTIHINTA
a. Etu
(39)
Kun valtio myy omaisuutta markkina-arvoa alempaan hintaan, aiheutuu toimesta etua ostajalle (joka saa haltuunsa omaisuutta tuettuun hintaan). Tämä on mahdollisesti valtiontukea. Päinvastaisessa tapauksessa omaisuutta myydään markkinahintaan (mihin ei sisälly valtiontukea), kun hinnan määrää riippumaton arvioija ja se vastaa myyntihintaa tai kun myynti toteutetaan kilpailuolosuhteissa avoimessa, läpinäkyvässä ja ehtoja sisältämättömässä kilpailussa, jossa valitaan suurin tarjous (16).
(40)
Käsillä olevassa tapauksessa Kassandran kaivokset myytiin järjestämättä avointa tarjouskilpailua tai arvioimatta niiden arvoa etukäteen. Välttääkseen valtiontuen myöntämistä valtion on toimittava järkevänä voittojaan maksimoivana yksityisen sektorin omistajana eli markkinataloudessa toimivana myyjänä, jonka on pyrittävä parhaimpaan mahdolliseen myynnistä saatavaan tulokseen. Tämän vuoksi komissio arvioi käsillä olevassa tapauksessa, toimiko Kreikan valtio markkinataloudessa toimivan myyjän tavoin.
(41)
Kreikan viranomaiset ja tuensaaja korostavat, että myös ympäristökysymyksiä ja yhteiskunnallisia kysymyksiä on tarkasteltava markkinatalouden arviointiperusteina, koska ne liittyvät yhtiöstä muodostuvaan kuvaan ja henkilöstön tyytyväisyyteen. Niiden mielestä tätä näkemystä vahvistaa se, että TVX Hellas, joka on markkinataloudessa toimiva yritys, otti huomioon työvoima- ja ympäristökysymykset maksaessaan henkilöstölleen korvauksia jopa vanhojen ympäristövelvoitteiden perusteella (jotka olivat peräisin ennen vuonna 2003 tapahtunutta myyntiä). Ne väittävät, että markkinataloudessa toimiva myyjä samalla tavoin hyväksyy alhaisemman hinnan ympäristö- ja yhteiskunnallisten ongelmien vuoksi.
(42)
Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä. Ympäristöongelmat ja yhteiskunnalliset ongelmat ovat luonteeltaan yleisiä ja kuuluvat viranomaisten toimivaltaan. Markkinatalouden toimija ottaa työttömyyteen ja ympäristöön liittyvät kysymykset huomioon korkeintaan rajoitetussa määrin suojellakseen tai edistääkseen mainettaan yhteiskunnallisissa ja ympäristöasioissa velvollisuudentuntoisena yrittäjänä, mutta ei silloin, jos se vaarantaa merkittävästi sen taloudellisia etuja. Joka tapauksessa markkinatalouden perustein toimiva myyjä arvioisi myynnin yhteydessä tällaisista asioista aiheutuvien maksujen ja kustannusten määrät voidakseen päätellä, miten ne voisivat vaikuttaa hyväksyttävään hintaan. Käsillä olevassa tapauksessa komissio huomauttaa, ettei sopimuksessa ole asiaa koskevia taloudellisia määräyksiä, eikä Kreikka ole osoittanut, että se olisi myynnin aikoihin tehnyt minkäänlaisia arvioita tällaisista taloudellisista kustannuksista.
(43)
Kreikan viranomaiset ja tuensaaja väittävät lisäksi, että kaivosten markkina-arvo oli negatiivinen. Tämä kävi niiden mukaan ilmi siitä, että TVX Hellas -yrityksen omistajayhtiö Kinross, joka oli markkinatalouden pohjalta toimiva yritys, arvioi kaivoksen arvon negatiiviseksi kirjatessaan taseeseensa sijoituksestaan seuranneita merkittäviä tappioita.
(44)
Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä. Komissio toteaa, että TVX Hellas lopetti yritystoimintansa Kassandran kaivoksissa, koska valtioneuvosto oli peruuttanut kaivosluvat. Stratonilla oli kuitenkin voimassa oleva kaivoslupa, kun TVX Hellas myi sen valtiolle (ks. edellä oleva 13 kohta), mutta Olympiasin lupa ei ollut voimassa. Komissio katsoo, että TVX Hellas päätti myydä Kassandran kaivokset, koska sen merkittävät sijoitukset Olympiasin kaivokseen olivat epäonnistuneet. TVX Hellas -yhtiön päätös liittyi siis Olympiasiin tehtyjen investointien arvoon eikä Stratonin kaivoksen arvoon.
(45)
Kreikan viranomaiset ja tuensaaja myöntävät, että Kreikka myi omaisuuserät suoraan Ellinikos Hrisos -yritykselle järjestämättä avointa tarjouskilpailua tai arvioimatta niiden arvoa etukäteen. Tämä johtui kiireestä, koska haluttiin säilyttää työpaikkoja ja varmistaa ympäristönsuojelu. Mitä jälkimmäiseen asiaan tulee, Kreikan viranomaiset ja tuensaaja korostavat, että jos kaivoksia ei olisi myyty, olisi valtio saanut kantaakseen huomattavat ympäristökustannukset (noin 15,7 miljoonaa euroa). Mitä tulee työpaikkoihin, Kreikan viranomaiset ja tuensaaja myöntävät, ettei myyntisopimuksessa ole työpaikkojen vähimmäismäärää koskevaa lauseketta. Ne korostavat kuitenkin, ettei työpaikkojen lukumäärää ole mahdollista määrätä, ja että kaivostoiminnassa tarvitaan paljon työvoimaa.
(46)
Komissio huomauttaa edellisen johdosta, ettei myytävien omaisuuserien arvoa arvioitu millään tavalla ennen myyntiä ja ettei myyntiä toteutettu avoimessa menettelyssä, vaan suorassa kosketuksessa ostajan kanssa. Mitä tulee ympäristökustannuksiin, joiden väitetään tulevan valtion kannettavaksi, komissio toteaa, ettei niihin viitata sopimuksessa eikä missään muussakaan sen aikaisessa asiakirjassa. Komissio toteaa myös, ettei ostajalle sälytetty mitään muuta ympäristövelvoitetta lain määräämien velvoitteiden lisäksi. Komissio katsoo, että jos ympäristökustannukset katsotaan tekijäksi, joka on arvioitava myyntihinnan määrittämistä varten, yksityissektorilla toimiva myyjä arvioisi huolellisesti tällaisten kustannusten määrän ennen myyntihinnan määrittämistä. Kreikka ei ole osoittanut, että se olisi ennen myyntiajankohtaa millään tavoin tehnyt tällaista määrällistä arviota tai olisi muulla tavalla ottanut huomioon tällaisia ympäristökustannuksia.
(47)
Komissio huomauttaa myös, ettei vuoden 2003 myyntisopimuksessa ollut lauseketta, joka olisi velvoittanut ostajan säilyttämään tai luomaan tietyn vähimmäismäärän työpaikkoja. Komissio ei tämän vuoksi voi hyväksyä väitettä, että ostajalle olisi asetettu velvoite säilyttää enemmän työpaikkoja kuin taloudellisista syistä oli tarpeen, sillä myyntisopimuksessa ei määrätty mistään velvoitteesta tietyn työpaikkamäärän säilyttämiseksi. Komissio katsoo, että yksityisen myyjän näkökulmasta mikään työpaikkojen määrään tai ympäristönsuojeluun liittyvä peruste ei pysty selittämään kaivosten markkina-arvoa alhaisempaa myyntihintaa.
(48)
Edellä olevien 46 ja 47 kohdan perusteella komissio ei voi hyväksyä Kreikan ja tuensaajan edellä 45 kohdassa esittämiä väitteitä.
(49)
Työpaikkojen ja ympäristönsuojelun osalta (ks. 45 kohta) Kreikan kaivostoiminnan seurantajärjestö kyseenalaistaa työttömyyden tarjoamisen selitykseksi kaivosten siirrolle lakisääteisten menettelyjen vastaisesti. Se toteaa, ettei myyntisopimuksessa mainita, että Ellinikos Hrisos -yritys olisi velvollinen ottamaan palvelukseen tietyn määrän tai tietyn vähimmäismäärän työntekijöitä. Kreikan kaivostoiminnan seurantajärjestö huomauttaa myös, että Ellinikos Hrisos sai etua siten, että se vuoden 2003 myyntisopimuksen 1 kohdan perusteella vapautettiin kaikesta ympäristölle aiheutuvaan vahinkoon liittyvästä vastuusta tai sellaisen vahingon syyhyn liittyvästä vastuusta, jos vahinko tai sen syy ovat tulleet ilmi ennen myyntisopimuksen vahvistamisesta tehdyn lain julkaisua.
(50)
Kreikan kaivostoiminnan seurantajärjestön edellä esittämästä toisesta väittämästä komissio toteaa, että vuoden 2003 myyntisopimus todellakin vapauttaa Ellinikos Hrisos -yrityksen kaikesta ympäristölle aiheutuvaan vahinkoon liittyvästä vastuusta, jos vahinko tai sen syy ovat tulleet ilmi ennen myyntisopimuksen vahvistamisesta tehdyn lain julkaisua. Komissio katsoo, ettei edellä mainittu sopimuksen kohta suo Ellinikos Hrisos -yritykselle erillistä ja erityistä etua, joka olisi muuta kuin myyntihinta. Yksityisoikeudellisissa sopimuksissa on useinkin lausekkeita, joissa sovitaan erilaisten menneiden taloudellisten velvoitteiden jakamisesta myyjän ja ostajan välillä. Viime kädessä myyntisopimuksen osapuolet ottavat tällaiset lausekkeet huomioon myyntihinnasta sopiessaan. Siitä syystä olennainen kysymys tässä tapauksessa on, vastaako kauppa kaivosten markkina-arvoa, kun kauppaehdot otetaan huomioon.
(51)
Kreikan viranomaiset ja tuensaaja korostavat vielä, ettei vuoden 2003 kauppa suonut Ellinikos Hrisos -yritykselle mitään etua, koska sen maksama hinta oli sama kuin omaisuuserien kirjanpitoarvo TVX Hellas -yhtiön (yhtiö, joka oli Kassandran kaivosten pääomistaja ennen Kreikan valtiota) kirjanpidossa.
(52)
Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä. Se katsoo, ettei TVX Hellas -yhtiön kirjanpitoarvoa voida ottaa huomioon omaisuuserien arvoa määritettäessä, koska se perustuu yrityksen verotussyistä tekemään poistoon (17) ja vastaa siksi omaisuuserien kirjanpitoarvoa. Oikeuskäytännön mukaan (18) kirjanpitoarvo ei aina ole sama kuin markkina-arvo, kun tarkoituksena on omaisuuserien arviointi myyntihinnan määrittämiseksi. Kyseessä olevat omaisuuserät myös siirrettiin erillisinä, ja edellisen omistajan tekemät poistot koskivat ainoastaan sen kirjanpitoa ja verotusta.
(53)
Kreikan viranomaiset ja tuensaaja väittävät lisäksi, että Ellinikos Hrisos -yrityksen maksama hinta oli perusteltu myös markkinatalouden kriteerien perusteella, koska se oli sama hinta, jota TVX Hellas (listautumaton yritys) pyysi. TVX Hellas olisi pyytänyt korkeampaa hintaa, jos olisi voinut.
(54)
Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä. Komissio katsoo, että Kreikan valtion TVX Hellas -yhtiölle maksama hinta oli tulos osapuolten toisilleen osoittamien vaateiden selvityksestä. Komissio toteaa myös, että TVX Hellas -yhtiön vaatimukset valtiolle olivat 293,5 miljoonaa euroa (ks. edellä 15 kohta). Tämän mukaan selvityksen lopputulos voisi olla erilainen, jos osapuolien vaatimukset koskevat erilaisia summia, silloinkin kun ne liittyvät samojen omaisuuserien myyntiin. Tämän vuoksi komissio katsoo, ettei edellä mainittu vaatimusten selvitys edusta myytyjen omaisuuserien arvoa.
(55)
Samalla komissio katsoo, että edellä mainitut vaatimukset koskivat osapuolien pyytämiä vahingonkorvauksia. Kreikan valtion vaatimus koski ympäristövahinkoja, jotka TVX Hellas oli Kreikan mukaan aiheuttanut. TVX Hellas -yhtiön vaatimus koski ympäristökustannuksia sekä investointitappioita, jotka yhtiö väitti kärsineensä siksi, että sen kaivosluvat oli peruutettu vuonna 2002. Komissio toteaa myös, ettei omaisuuseriä ollut millään tavoin arvioitu silloin kun vaatimukset selvitettiin. Siksi 11 miljoonan euron hinta, jolla Kassandran kaivokset myytiin valtiolle, liittyi osapuolien väitettyihin vastuisiin eikä omaisuuserien arvoon.
(56)
Komissio toteaa myös, että TVX Hellas -yhtiön päätös myydä Kassandran kaivokset liittyi sen Olympiasiin tehtyjen huomattavien investointien epäonnistumiseen ja siten Olympiasiin tehtyjen investointien arvoon eikä Stratonin arvoon. Ellinikos Hrisos ei ollut tehnyt tällaisia investointeja eikä se kärsinyt investointien epäonnistumisesta. Komissio katsookin, että 11 miljoonan euron hinta, jolla Kassandran kaivokset myytiin valtiolle, perustuu vain TVX Hellas -yhtiön ja Kreikan valtion väliseen kauppasuhteeseen ja TVX Hellas -yhtiön erityistilanteeseen myyntiajankohtana. Se ei voinut perustua erilliseen myyntisopimukseen, kuten Kreikan valtion ja Elliniko Hrisos -yhtiön välinen sopimus.
(57)
Edellä 54-56 kohdan perusteella komissio tekee johtopäätöksen, ettei Kreikan valtion ja TVX Hellas -yhtiön vaatimusten selvityksen ja omaisuuserien arvon välillä ole yhteyttä.
(58)
Määrittääkseen, vastaako myyntihinta omaisuuserien markkina-arvoa, komissio jakoi edellisen perusteella omaisuuserät kolmeen luokkaan: a) kaivokset, b) maa ja c) mineraalivarannot. Omaisuuserien markkina-arvon laskennassa komissio käytti Behre Dolbearin raporttia (ks. edellä 19 kohta). Mitä tulee maahan, komissio todensi raportissa mainitun arvon sen hinnan perusteella, joka oli maksettu kyseisestä maa-alueesta vuonna 1995 (ks. edellä 11 kohta).
(59)
Kreikan valtio ja tuensaaja väittävät, ettei Behre Dolbearin raporttia voi ottaa huomioon, koska sen tarkoituksena oli herättää sijoittajien mielenkiinto. Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä, koska sijoittajien mielenkiinnon herättäminen on minkä tahansa arviointiraportin tärkeä ja hyväksyttävä tavoite, kun raportin julkaisija on markkinataloudessa toimiva yritys, joka etsii pääomaa rahoitusmarkkinoilta. Minkä tahansa arvion pätevyys on syytä tutkia, mutta sitä ei voi pitää epäluotettavana vain siksi, että sen tarkoituksena on rohkaista sijoittajia.
(60)
Kreikan valtio ja tuensaaja väittävät myös, ettei raporttia voi ottaa huomioon, koska raportin viiteajankohta oli kesäkuu 2004, kun myynti tapahtui joulukuussa 2003.
(61)
Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä. Se toteaa, että vaikka Behre Dolbearin raportin päivämäärä on 30 päivä kesäkuuta 2004, voidaan sen sisällön katsoa koskevan joulukuussa 2003 tapahtunutta myyntiä, koska tiedot on saatu metallien hintojen kehityksestä vuosina 1993-2003.
(62)
Kreikan valtio ja Ellinikos Hrisos väittävät, ettei raportti koske myytäviä omaisuuseriä vaan Elliniko Hrisos -yrityksen arvoa toimivana yrityksenä, eikä se siksi osoita Kreikan valtion joulukuussa 2003 myymien omaisuuserien arvoa. Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä, koska raportissa esitetään yksityiskohtainen arvio myytävien omaisuuserien arvosta yrityksen kokonaisarvon laskemiseksi.
A a Kaivosten arvon laskeminen
A a 1 Kaivosten arvoa koskevat väitteet
(63)
Kreikan viranomaiset ja tuensaaja väittävät, että Kassandran kaivosten markkina-arvo myyntihetkellä oli laskenut tai jopa negatiivinen, mikä johtui kaivostoiminnan pitkäaikaisesta keskeytyksestä ja kaivoslupien peruuttamisesta. Ne väittävät myös, että vuonna 2003 tehdyssä kaupassa maksettu hinta vastasi Stratonin kaivoksen arvoa, koska se oli ainoa toiminnassa oleva kaivos. Kreikka myöntää erityisesti, että Stratonilla oli voimassa olevat kaivosluvat, se oli toiminnassa ja täytti siten Behre Dolbearin raportissa olevan lausekkeen vaatimuksen ”lähes tuotantokykyinen”.
(64)
Komissio toteaa, että vuonna 2002 tehdyt päätökset lupien peruuttamisesta vaikuttivat vain Olympiasin kaivosten arvoon, koska Stratonin kaivosluvat olivat myyntiajankohtana voimassa, ja Stratonin kaivoksella oli siten jotain arvoa. Samaan aikaan TVX Hellas lopetti toimintansa, koska sen kullankaivuun alalle tekemät investoinnit olivat epäonnistuneet, kun Olympiasin luvat peruttiin. TVX Hellas -yhtiön päätös liittyi siis vain Olympiasiin tehdyn investoinnin arvoon eikä Stratonin kaivoksen arvoon.
(65)
Skouriesin kaivoksen osalta Kreikan valtio ja tuensaaja väittävät, ettei siellä ole ollut kaivostoimintaa eikä ole tehty sijoituksia. Ainoastaan TVX Hellas on teettänyt kaivostutkimuksen ennen vuonna 2003 tapahtunutta myyntiä. Kaivosrakennusten rakennuttaminen Skouriesin kaivoksessa edellyttää merkittäviä investointeja.
(66)
Komissio toteaa, ettei kyseisellä kaivoksella ollut kaivoslupia tai valmiita kaivosrakenteita. Kreikan viranomaiset ja tuensaaja eivät kuitenkaan toimittaneet mitään tietoja tai perusteluja, jotka olisivat osoittaneet, ettei Skouriesin kaivoksella ollut tarvittavia hallinnollisia lupia tai ettei sen toiminta ollut taloudellisesti kannattavaa. Lisäksi Behre Dolbearin raportin mukaan Skouriesin kaivosten kehittämiseen ja rakentamiseen tarvittavat pääomakustannukset vuonna 2004 olivat 268 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli 220 miljoonaa euroa. Behre Dolbear toteaa raportissaan olevansa vakuuttunut siitä, että kyseiset kustannukset ovat ”kohtuulliset”. Komissio katsoo siksi, ettei kaivoslupien myöntämiselle tai kaivosrakennusten rakentamiselle ja kaivostoiminnan harjoittamiselle Skouriesissa ole hallinnollisia tai taloudellisia esteitä.
(67)
Edellä olevien 63-66 kohtien perusteella komissio katsoo, että Olympiasin markkina-arvo oli myyntihetkellä vaarantunut vuonna 2002 tapahtuneen lupien peruuttamisen vuoksi, mutta samaa ei voi sanoa Stratonin ja Skouriesin markkina-arvosta. Sen vuoksi Kassandran kaivosten markkina-arvon määritys oli mahdollista myyntihetkellä vuonna 2003.
A a 2 Kaivosten arvon laskeminen
(68)
Kassandran kaivosten arvon laskemiseksi komissio tarkasteli kaikista kolmesta kaivoksesta (Stratoni, Olympias ja Skouries) seuraavia kahta asiaa: a) kaivoksen arvo, jonka täytyy perustua myyntihetkellä vallinneisiin taloudellisiin tekijöihin ja b) kaivoksen toimintakyky, jonka ansiosta kyseinen arvo voitaisiin realisoida. Komissio päättelee näiden kahden tekijän perusteella, että Stratonilla ja Skouriesilla oli tietty arvo, joka oli mahdollista realisoida, kun taas Olympiasin arvoa vuonna 2003 tapahtuneen myynnin hetkellä oli vaikea määrittää.
(69)
Komissio käytti kaivosten arvon määrittämiseksi Behre Dolbearin raporttia. Siinä sovelletaan kolmea menetelmää Kassandran kaivosten arvon laskemiseksi hyvin toimivilla markkinoilla: a) arviointi tulojen perusteella (19), b) arviointi vertailukelpoisten liiketoimien (samantapaisten kauppojen) perusteella ja c) markkina-arvoon perustuva lähestymistapa (20). Näillä kolmella menetelmällä saadaan seuraavat arvot: a) 130,3-402,5 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli 107,2-331,1 miljoonaa euroa, b) 504,7 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli 415,2 miljoonaa euroa ja c) 614,9 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli 505,9 miljoonaa euroa. Tuloihin perustuvassa menetelmässä saatujen arvioiden suuri hajonta johtuu käytetyistä erilaisista hinnoittelutavoista (ks. jäljempänä 72 kohta). Näistä kolmesta menetelmästä komissio valitsi tuloihin perustuvan. Valinnan perustelut eritellään taulukossa.
Taulukko
Syyt tuloihin perustuvan menetelmän käyttöön
Tuloihin perustuva menetelmä
Vertailukelpoiset liiketoimet
Markkina-arvo
Tuloihin perustuvassa menetelmässä määritetään yksityiskohtaisesti kaikkien kolmen kaivoksen arvo, joka perustuu metallien hintaan hetkellä, jona kaivokset myytiin. Laskettaessa omaisuuserän arvoa liiketoimen yhteydessä voidaan ottaa huomioon vain liiketoimen suoritushetkellä vallitsevat tekijät.
Vertailukelpoisten liiketoimien menetelmällä tehtävän arvion perusta on kyseenalainen, koska kaksi kaivosta ei koskaan voi olla täysin samanlaisia. Behre Dolbearin mukaan vertailukelpoisten liiketoimien menetelmä on kiistanalainen, koska jokainen malmiesiintymä, vaikka se olisi samaa hyödykettä, eroaa jossain määrin muista esiintymistä, koska mineralogia, louhintaolosuhteet, metallurgia, ympäristöolot, vallitsevat yhteiskunnalliset olosuhteet, esiintymien laatu ym. ovat erilaiset.
Behre Dolbearin raportissa mainitaan markkina-arvoon perustuvaa menetelmää koskeva huomautus, jonka on tehnyt American Appraisal Associates. Sen mukaan menetelmää voidaan käyttää toissijaisena arviointimenetelmänä tai menetelmänä, jolla voidaan varmistaa perusmenetelmillä tehdyt arviot.
Tuloihin perustuva lähestymistapa on perusmenetelmä. Se on siis kaikista luotettavin menetelmä. Lisäksi käsillä olevassa tapauksessa markkina-arvomenetelmällä voidaan todentaa vain arvo, joka on tulosta vuoden 2004 alkupuoliskon markkina-arvoista. Niitä ei voi tässä hyväksyä, koska tiedot ovat myyntiä myöhemmältä ajalta. Markkina-arvoon perustuvaa menetelmää ei siis voi käyttää edes toissijaisena arviointimenetelmänä.
Behre Dolbear näyttää pitävän luotettavampana tuloihin perustuvalla menetelmällä saatua arvoa. Se toteaa, että se on vuosien mittaan antanut erityisen paljon painoa tuloihin perustuvalla menetelmällä saatuun arvoon (yhteenveto arvoista Behre Dolbearin raportin sivulla 43).
(70)
Kreikka myöntää, että käytettäessä Behre Dolbearin raporttia voidaan hyväksyä vain tuloihin perustuva menetelmä. Se on kansainvälisesti käytetty arvioinnin perusmenetelmä. Sitä voidaan Kreikan mukaan kuitenkin käyttää vain tietyn päivän osalta (30 päivä kesäkuuta 2004) sillä edellytyksellä, että kaivosluvat on myönnetty ja merkittäviä investointeja on tehty.
(71)
Tuloihin perustuvan menetelmän avulla komissio arvioi kaivosten arvon myyntihetkellä vuonna 2003 seuraavasti (ks. jäljempänä 72-79 kohdat):
(72)
Tuloihin perustuvassa menetelmässä arvioidaan lähes tuotantokelpoisten (21) Kassandran kaivosten kohtuullinen markkina-arvo, kuten käy ilmi kaivosten toiminnasta, kun menot on tarkoin määritelty ja otetaan huomioon tunnetut ja oletetut varannot (22). Raportissa käytetään arvon määrittämiseksi kolmea erilaista skenaariota niiden hintojen perusteella, joita sovellettiin seuraavina ajanjaksoina: a) keskiarvo vuosilta 1993-2003, b) vain vuoden 2004 alkupuolisko ja c) keskiarvo vuosilta 1993-2003 sekä vuoden 2004 alkupuolisko (jaettuna kahdella). Komissio katsoo, että vain vuosien 1993-2003 keskiarvoa voidaan käyttää, eikä muita skenaarioita, sillä vain kyseinen skenaario perustuu joulukuussa 2003 tapahtuneen kaupan ajankohtana vallinneisiin hintoihin ja kustannuksiin. Tämän lisäksi Behre Dolbearin käyttämät vuosien 1993-2003 hinnat eivät noudata mitään erityistä suuntausta koko tänä aikana, vaan hinnat vaihtelevat eri vuosien välillä. Komission mielestä vuosien 1993-2003 keskiarvo kuvastaa hyvin metallimarkkinoiden kehitystä. Vuoden 2004 ensimmäisen puoliskon hinnat eivät myöskään edusta kaivosten arvoa, sillä ne antavat vain hetkellisen kuvan eivätkä ota huomioon hintojen vaihtelua. Hintojen vaihtelu on otettava huomioon, jotta mahdollisten tavanomaisesta poikkeavien kauppojen tai satunnaisten tapahtumien vaikutus olisi mahdollisimman pieni ja jotta kaivosten arvosta saadaan luotettava kuva.
(73)
Kreikan valtio ja tuensaaja toteavat, että Behre Dolbear arvioi lähes tuotantokelpoisten Kassandran kaivosten nettonykyarvon -2,59 Yhdysvaltojen dollariksi (raportin sivu 37, taulukko 5.3). Siten todellisuudessa maksettu hinta (11 miljoonaa euroa) oli suurempi kuin kaivosten markkina-arvo.
(74)
Komissio toteaa, että tuloihin perustuvalla menetelmällä näille kolmelle (lähes tuotantokunnossa olevalle) kaivokselle saadaan seuraavat nettonykyarvot: a) Olympias: -28,79 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli -23,7 miljoonaa euroa, b) Stratoni: 10,48 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli 8,6 miljoonaa euroa ja c) Skouries: 15,72 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli 12,9 miljoonaa euroa. Edellä mainituista kolmesta arvosta saadaan todellakin negatiivinen arvo -2,59 miljoonaa euroa.
(75)
Komissio ei hyväksy Kreikan ja tuensaajan edellä esittämää väitettä. Komissio tekee edellä mainituista kolmesta arvosta johtopäätöksen, että Olympiasin nettonykyarvo (lähes tuotantokunnossa) oli myyntihetkellä negatiivinen. Se katsoo myös, että Olympiasin negatiivinen nettonykyarvo merkitsee sitä, että myyntihetkellä kaivoksen toiminnasta odotettavissa olevat voitot edellisinä 11 vuonna vallinneiden hintojen perusteella olisivat negatiiviset. Kullan hinnan tason vuoksi kuka tahansa Olympiasin omistaja olisi valinnut vaihtoehdon olla harjoittamatta kaivostoimintaa ja olisi pyrkinyt mahdollisuuksien mukaan torjumaan tappioita. Kuten on osoitettu, lopettamalla kaivostoiminnan harjoittamisen ostaja rajoittaisi tappiot 5,5 miljoonaan euroon. Ne ovat kuluja, jotka sen olisi hoidettava sopimusperusteisesti ympäristöön ja kunnossapitoon liittyvistä syistä. Edellä mainitun perusteella ei kuitenkaan voida päätellä, että Olympiasin kaivoksen arvo olisi arvioitava -5,5 miljoonaksi euroksi. Tämä siksi, että kaivoksen omistamiseen liittyy valinnaisuusarvo: omistaja voi aloittaa kaivostoiminnan, kun olosuhteet ovat suotuisat (kullan hinta on tarpeeksi korkea), ja pysäyttää toiminnan, kun olosuhteet ovat vaikeat (kullan hinta ei ole riittävän korkea). Ellinikos Hrisos on voinut päättää ostaa kaivoksen osana Kassandran kaivospakettia tai se on voinut ajatella, että se kenties pystyy tulevaisuudessa tekemään tarvittavat investoinnit Olympiasin kaivokseen ja käynnistää sen uudelleen kannattavana, kun kullan hinta saavuttaisi (huomattavasti) korkeamman tason kuin vuosina 1993-2003.
(76)
Tämän valinnaisuusarvon arvioiminen luotettavasti on kuitenkin varsin monimutkaista. Vielä tärkeämpää on, että kyseinen arvo on mukautettava siihen (mahdollisesti suureenkin) todennäköisyyteen, että vaikka kullan hinta olisi niin korkea, että toiminta toisi voittoa, kyseiselle kaivokselle ei myönnettäisi lupaa. Kuten edellä 12 kohdassa mainitaan, Olympiasin kaivoksen kaivosluvat ja kullan rikastusluvat oli peruutettu ympäristösyistä, joita pidettiin vakavina. Tämän johdosta vaikuttaa kohtuulliselta arvioida varovasti Olympiasin kaivokseen liittyvä valinnaisuusarvo nollaksi. Siten Olympiasin kaivoksen nettoarvo olisi arvioitava -5,5 miljoonaksi euroksi.
(77)
Sitä vastoin komissio katsoo, että Stratonin ja Skouriesin arvo on yhteensä 21,5 miljoonaa euroa eli Behre Dolbearin raportissa esitetyt arvot 8,6 ja 12,9 miljoonaa euroa (ks. edellä oleva 74 kohta), koska:
a)
Stratonilla oli voimassa oleva kaivoslupa ja valmiit kaivosrakenteet sekä sen toiminnasta johtuva positiivinen arvo (positiivinen nettonykyarvo), ja se oli toiminnassa myyntihetkellä;
b)
komissio katsoo, ettei kaivoslupien myöntämiselle tai kaivosrakennusten rakentamiselle ja kaivostoiminnan harjoittamiselle Skouriesissa ole hallinnollisia tai taloudellisia esteitä. Skouriesilla oli myös positiivinen arvo, joka johtui kaivoksen toiminnasta (positiivinen nettonykyarvo).
(78)
Kreikan valtio ja tuensaaja väittävät, ettei kaivosten arvoa sellaisena kuin Behre Dolbear on sen arvioinut voi ottaa huomioon, koska se koskee omaisuuseriä yhdessä niihin liittyvien kaivoslupien kanssa. Ellinikos Hrisos kuitenkin osti vain omaisuuserät, ja Kreikan valtion oli määrä myöhemmin myöntää kaivostoimintaluvat. Komissio ei hyväksy tätä väitettä, koska Stratonilla oli myyntihetkellä voimassa oleva kaivoslupa, kuten edellä on osoitettu. Edellä osoitettiin myös, ettei Skouriesilla ollut hallinnollisia esteitä kaivosluvan saamiseksi. Lisäksi kustannukset, jotka Skouriesille aiheutuisivat anomuksen jättämisestä ja luvan hankkimisesta, rajoittuvat geologien ja muiden luvan anomiseen tarvittavien selvitysten laativien asiantuntijoiden palkkioihin sekä toimivaltaisen ministeriön vaatiman vakuuskirjeen maksuihin. Kreikan viranomaisten huomautusten mukaan kyseiset kustannukset ovat noin 5 000 euroa kerralta ja lisäksi vuosittain enintään 600 000 euroa. Komission mielestä nämä kustannukset ovat pienet verrattuna Skouriesin kaivoksen kehityksen ja rakentamisen pääomakustannuksiin, jotka vuonna 2004 olivat 268 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli 220 miljoonaa euroa (ks. edellä 66 kohta). Komissio katsoo, etteivät edellä mainitut kaivosluvan hankkimiseen liittyvät kustannukset olisi este yritykselle, joka haluaa sijoittaa Skouriesiin. Komissio huomauttaa lisäksi, että Behre Dolbearin raportissa otetaan mukaan myös ”hallintokuluja” kaivoksen nettonykyarvon laskennassa, ja se otaksuu siksi, että Behre Dolbearin raportissa on otettu huomioon edellä mainitut kustannukset (jotka Skouriesille aiheutuisivat anomuksen jättämisestä ja luvan hankkimisesta).
(79)
Edellä esitetyn perusteella kaikkien kolmen kaivoksen yhteisarvoksi arvioidaan 16 miljoonaa euroa (21,5 miljoonaa euroa - 5,5 miljoonaa euroa).
a b Maan arvon laskeminen
(80)
Kreikan viranomaiset ja tuensaaja korostavat, että kaivosyhtiön ostamaa maata voidaan käyttää vain kaivostoimintaan, eikä sillä ole markkina-arvoa, koska Kreikan lainsäädännössä todetaan, että kaivostoiminnalle annetaan etusija tällaisilla seuduilla. Siksi kaivosoikeuksien arvon pieneneminen, joka johtui toiminnan pitkäaikaisesta keskeytyksestä ja kaivoslupien peruuttamisesta, toi mukanaan myös maan arvon alenemisen.
(81)
Mitä tähän kysymykseen tulee, komissio pitää kyseessä olevaa maa-aluetta kaivoksen omaisuuseränä eikä tavallisena ”kiinteistönä” laajassa merkityksessä. Tämä johtuu kaivostoiminnan erityispiirteistä (saastuminen, ympäristön häiritseminen ym.), jonka vuoksi kyseisten omaisuuserien myynti erillään kaivoksista olisi vaikeaa.
(82)
Komission mielestä kuitenkin millä tahansa yrityksen omaisuuserällä on tietty arvo, koska se myötävaikuttaa tai voi myötävaikuttaa yrityksen toimintaan ja tuottojen luomiseen. Kassandran kaivokset olivat myyntihetkellä toiminnassa, ja komissio katsoo, että maata voitiin käyttää kaivosten toimintaan ja että sillä on tietty arvo. Komissio ei sen vuoksi voi hyväksyä Kreikan ja Ellinikos Hrisos -yrityksen väitettä.
(83)
Kreikan kaivostoiminnan seurantajärjestö väittää, että Kassandran kaivosten taseen vastaavien puolella on kirjattuna paljon kiinteää omaisuutta, mikä nostaa merkittävästi kaivosten arvoa, jota ei otettu huomioon Behre Dolbearin raportissa.
(84)
Komission mielestä Behre Dolbear kuitenkin käytännössä ottaa maan huomioon erillään kaivoksista. Behre Dolbearin raportissa pidetään maata Kassandran kaivosten mineraalien ulkopuolisena omaisuuseränä, jolle osoitetaan arvoksi 6 miljoonaa euroa (23) (tätä ei määritetty tuloihin perustuvalla menetelmällä).
(85)
Behre Dolbear mainitsee kuitenkin, että sen raportissa maalle osoitettu arvo on peräisin Ellinikos Hrisos -yritykseltä, eikä Behre Dolbear ole itse sitä arvioinut. Komission on siis todennettava kyseinen arvo.
(86)
Sitä varten komissio ottaa huomioon hinnan, joka maasta maksettiin vuonna 1995 Kassandran kaivosten TVX Hellas -yritykselle myymiseksi järjestetyssä avoimessa tarjouskilpailussa (ks. edellä 11 kohta). Kyseessä ei ole primaarinen vaan sekundaarinen laskenta, jonka tarkoituksena on tutkia Behre Dolbearin raportissa esitetyn arvon (6 miljoonaa euroa) pätevyyttä.
(87)
Kreikan viranomaiset myöntävät, että vuonna 1995 järjestetyssä avoimessa tarjouskilpailussa toteutunut arvo voitaisiin ottaa huomioon ja että maan arvon voitaisiin katsoa pysyneen ennallaan. Komissio toteaa, että kun Kassandran kaivokset myytiin TVX Hellas -yritykselle vuonna 1995, maan hinnaksi katsottiin 1,2 miljardia drakmaa. Komissio toteaa, ettei Kassandran kaivosten maaomaisuudelle ole olemassa päteviä vertailuhintoja tai hintaindikaattoreita. Maa katsotaan kaivosyrityksen omaisuuseräksi eikä kiinteäksi omaisuudeksi termin laajemmassa merkityksessä (ks. edellä 81 kohta). Jos kyseiselle hyödykkeelle olisi päteviä vertailuhintoja tai hintaindikaattoreita, voitaisiin määrittää vertailunykyarvo. Kun niitä ei ole, komissio katsoo, että vuoden 1995 hinta on paras käytettävissä oleva arvio tässä tapauksessa. Komissio käyttää siten lähtökohtana maan käypää arvoa 1,2 miljardia drakmaa eli 3,5 miljoonaa euroa (vaihtoarvo 340,75 drakmaa euroa kohti, jota sovellettiin, kun Kreikka liittyi euroalueeseen vuonna 2001).
(88)
Vuoden 1995 jälkeen TVX Hellas osti vielä 70 maa-aluetta (vuosina 1997-2000, joista suurin osa vuosina 1998-1999). Komissio huomauttaa, että näiden 70 maa-alueen markkina-arvo on 1,1 miljoonaa euroa, kuten käy ilmi TVX Hellas -yrityksen tilinpäätöksestä. Komissio katsoo, että tämä hankinta-arvo on markkinasuuntautunut, koska se on määräytynyt markkinoilla. Kun edellä mainitut kaksi arvoa (3,5 miljoonaa euroa ja 1,1 miljoona euroa) lasketaan yhteen, maan käypä kokonaismarkkina-arvo on 4,6 miljoonaa euroa.
(89)
Tämä 4,6 miljoonan euron summa vastaa maan nimellisarvoa vuonna 2003 vuoden 1995 ja vuosien 1997-2000 hintojen perusteella. Komissio katsoo, että tämä arvo on mukautettava vuosien 1995-2003 ja 1998-2003 teollisuustuotannon hintojen kreikkalaisen yleisindeksin mukaan. Indeksinä käytetään teollisuustuotannon hintaindeksiä, koska kyseinen maa-alue on teollisuusyrityksen omaisuuserä ja arvo on mukautettava teollisuustoimialoilla havaittujen hintamuutosten mukaisesti. Vuonna 1995 ja vuosina 1997-2000 toteutuneiden myyntihintojen mukauttaminen johtaa 5,9 miljoonaan euroon joulukuussa 2003.
(90)
Komissio toteaa, että edellä mainittu 5,9 miljoonan euron arvo lähenee kovasti Behre Dolbearin arviointiraportissa esitettyä 6 miljoonaa euroa (ks. edellä 84 kohta). Komissio katsoo, että tämä Behre Dolbearin raportissa esitetyn arvon samankaltaisuus viittaa siihen, että Ellinikos Hrisos -yrityksen arvio maan arvosta oli varmalla pohjalla ja oikeuttaa katsomaan, että 6 miljoonaa euroa edustaa joulukuussa 2003 vallinnutta käypää markkina-arvoa.
a c Mineraalivarantojen arvon laskeminen
(91)
Vuoden 2003 kauppaan kuului myös malmeja, jotka sisältävät runsaasti kultaa (24). Kreikan viranomaiset ja tuensaaja korostavat, että edellä mainittu varanto oli vuonna 2003 arvoltaan negatiivinen, koska kullan hinta oli suhteellisen alhainen ja siihen liittyvät kustannukset suhteellisen suuret.
(92)
Kreikan viranomaiset toimittivat laskelman hinnan käännekohdasta, jolloin edellä mainitun varannon myynti alkaisi tuottaa voittoa. Jos otetaan huomioon mineraalin kultapitoisuus eli 0,7 unssia kultaa tonnissa sekä kullan hinta joulukuun 12 päivänä 2003 eli 407 Yhdysvaltojen dollaria unssilta, on kultavarannon sisältämän kullan arvo 284,9 Yhdysvaltojen dollaria tonnilta. Kreikan viranomaiset ilmoittivat myös kustannukset, jotka liittyvät edellä mainitulla varannolla käytävään kauppaan: prosessointikulut 245 Yhdysvaltojen dollaria unssilta ja 171,5 Yhdysvaltojen dollaria tonnilta; kuljetusmenot 50 Yhdysvaltojen dollaria tonnilta; puhdistusmaksut 270 Yhdysvaltojen dollaria tonnilta; ja prosessointimaksut 5 Yhdysvaltojen dollaria unssilta ja 4,1 Yhdysvaltojen dollaria tonnilta. Edellä mainitut tulokset antavat negatiivisen myyntihinnan 210,7 Yhdysvaltojen dollaria tonnilta.
(93)
Komissio todensi edellä mainitun laskelman. Komissio katsoo, että edellä mainituista hintaan ja kustannuksiin liittyvistä syistä kyseisen varannon hinta myyntihetkellä oli kannattamaton. Mahdollisesti kultavarannon kaupasta saataisiin voittoa, jos kuljetuskustannukset muuttuisivat tai niissä odotettaisiin muutoksia, mutta se oli epävarmaa. Myöskään Behre Dolbearin raportissa ei ilmoiteta kultavarannon arvoa. Komissio päätteleekin, ettei kyseisen varannon arvoa voida laskea.
(94)
Kreikan kaivostoiminnan seurantajärjestö väittää, että kultapitoisten malmien varannon arvo oli merkittävä, 80 miljoonaa euroa. Komissio toteaa, ettei Kreikan kaivostoiminnan seurantajärjestö ole toimittanut mitään todisteaineistoa tai tietoja tästä 80 miljoonan euron arvosta. Komissio toteaa edellisen perusteella ja ottaen huomioon edellä mainitun laskelman, josta käy ilmi, ettei varannon arvoa ole mahdollista laskea, ettei se hyväksy Kreikan kaivostoiminnan seurantajärjestön väittämää.
(95)
Komissio huomauttaa, että vuoden 2003 joulukuussa myytyihin omaisuuseriin kuului myös kaksi lyijy- ja sinkkiesiintymää. Behre Dolbearin raportissa on arvioitu olemassa olevien lyijy- ja sinkkiesiintymien arvo kesäkuun 30 päivänä 2004 (25). Arvio tehtiin erillään kaivosten nettonykyarvon laskennasta, eikä se kuulu tuloihin perustuvan lähestymistavan mukaiseen arvioon. Tästä arviosta kaivoksen omistaja voi johtaa metallitehtaan nettotuoton (26): ensin lasketaan kaivoksen sisältämien metallien (lyijy, hopea ja sinkki) arvo nykyhintojen ja käytettävissä olevien määrien perusteella; toiseksi sovelletaan ”sulattamomaksukaavaa” (lisäprosessointikustannukset, jotka mineraalien ostajan on maksettava niiden tuottajalle), jossa otetaan huomioon alennusmahdollisuudet (erityiset arvonalennukset, prosessointi- ja jalostusmaksut ja rahtikustannukset); lopuksi sulattamomaksut vähennetään kaivoksen sisältämien metallien edellä määritetystä arvosta (27).
(96)
Komissio toteaa, että metallimaksujen laskemiseen käytetään tavanomaisesti edellä mainittua menetelmää. Komissio käyttää sen vuoksi kyseistä menetelmää Elliniko Hrisos -yrityksen joulukuussa 2003 ostamien malmiesiintymien markkina-arvon määritykseen malmimäärien ja joulukuussa 2003 vallinneiden metallien hintojen perusteella (28). Komissio sovelsi edellä mainittua menetelmää metallien määriin, metallien hintoihin joulukuussa 2003 ja Ellinikos Hrisos -yrityksen metallitehdasmaksukaavan erityisehtoihin ja tuli siihen tulokseen, että Elliniko Hrisos -yrityksen joulukuussa 2003 ostamien malmiesiintymien markkina-arvo oli 3,7 Yhdysvaltojen dollaria eli 3 miljoonaa euroa (vaihtokurssi oli 1,2254 Yhdysvaltojen dollaria / euro päivänä, jolloin mineraalit myytiin Ellinikos Hrisos -yritykselle eli 12 päivänä joulukuuta 2003).
(97)
Komissio toteaa, että tuensaajan antamien tietojen mukaan joulukuussa 2003 ostetut lyijy- ja sinkkiesiintymät myytiin joulukuussa 2004 (1 päivänä joulukuuta 2004 ja 31 päivänä joulukuuta 2004) eli Behre Dolbearin raportin laatimisen jälkeen. Komissio katsoo, että edellä mainitun menetelmän erityisehdot (esiintymien arvon laskeminen kesäkuussa 2004, ks. edellä 95 kohta) ovat pätevät myös malmiesiintymien laskemisen joulukuussa 2003, sillä vuoden 2003 joulukuun ja vuoden 2004 kesäkuun välillä ei tehty muita metalliesiintymien kauppoja, josta olisi voinut johtua uusia ehtoja.
a d Etua koskeva päätelmä
(98)
Edellä mainitulla laskutavalla saadaan Kassandran malmiesiintymien yhteisarvoksi 25 miljoonaa euroa, mikä muodostuu kaivosten, maan ja mineraalivarantojen arvosta. Kaivosten arvo on 16 miljoonaa euroa, maan 6 ja mineraaliesiintymien 3 miljoonaa euroa.
(99)
Tämä kokonaisarvo on paljon alhaisempi kuin arvo, jonka Behre Dolbear esittää Kassandran kaivosten omaisuuserien käyväksi markkina-arvoksi (500 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria eli 411 miljoonaa euroa, ks. edellä 19 kohta). Komissio viittaa tutkimusmenettelyn aloittamisesta 10 päivänä joulukuuta 2008 tekemässään päätöksessä Behre Dolbearin raportissa mainittuun arvoon. Arvo osoittaa komission mielestä, että myyntihinta oli kaivosten markkina-arvoa alhaisempi.
(100)
Syy, jonka vuoksi Behre Dolbearin raportissa esitettyä arvoa (500 miljoonaa Yhdysvaltojen dollaria) ei hyväksytä, on se, että se on saatu kahdella arviointimenetelmällä, jotka eivät sovellu tähän tapaukseen (ks. edellä taulukko 1). Erityisesti kahdesta arviointimenetelmästä (vertailukelpoisten liiketoimien menetelmä ja markkina-arvomenetelmä), joita ei hyväksytä, käy ilmi, että: a) vertailukelpoisten liiketoimien menetelmällä tehtävän arvion perusta on kyseenalainen, koska kaksi kaivosta ei koskaan voi olla täysin samanlaisia: jokainen metalliesiintymä, vaikka se olisi samaa ainetta, eroaa jossain määrin muista esiintymistä; b) markkina-arvomenetelmää käytetään toissijaisena arviointimenetelmänä tai menetelmänä, jolla voidaan varmistaa perusmenetelmillä, kuten tuloihin perustuva menetelmä, saadut arviot. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa markkina-arvomenetelmää ei voida käyttää edes toissijaisena arviointimenetelmänä, koska sillä voidaan todentaa vain tuloihin perustuvalla menetelmällä laskettu arvo, joka on tulosta vuoden 2004 alkupuoliskon markkina-arvoista; arvoa ei voi tässä hyväksyä, koska tiedot ovat myyntiä myöhemmältä ajalta, ja c) Behre Dolbear pitää luotettavampana tuloihin perustuvalla menetelmällä laskettua arvoa.
(101)
Kokonaisarvo, johon komissio päätyy (25 miljoonaa euroa), on myös paljon alhaisempi kuin arvot, jotka saatiin tuloihin perustuvalla menetelmällä (107,2-331,1 miljoonaa euroa, ks. edellä 69 kohta). Syy tähän on, että toinen arvo koskee a) sellaisten omaisuuserien arvoja, joita ei siirretty joulukuussa 2003, esimerkiksi saatavat, kassavirrat ja mineraaliesiintymät (kesäkuun 2004 arvot ovat erilaiset kuin joulukuun 2003 arvot, ks. 91-97 kohdassa esitetyt laskelmat); ja b) mineraalilähteitä, joita Behre Dolbearin raportissa sanotaan epävarmoiksi (29) (kaivauskelpoinen aine tai esiintymä, jota voisi kannattaa tutkia). Viimeksi mainittuja ei sisällytetä kassavirtoihin, kun määritetään nettonykyarvoa tuloihin perustuvassa menetelmässä (ks. edellä 72 kohta). Nettonykyarvo määritetään vain osoitettujen ja todennäköisten varantojen perusteella, ja muita lähteitä ei oteta lukuun. Edellä mainituissa hinnoissa on mukana myös erilaisia Olympiasille saatujen arvoja, jotka perustuvat kolmeen erilaiseen hinnanmääritysmenetelmään. Komissio ei sen vuoksi hyväksy kyseisiä arvoja (ks. edellä 72-76 kohdat). Lopuksi hintojen hajoamaan vaikuttavat myös edellä mainitut erilaiset hinnanmääritysmenetelmät, joista komissio hyväksyy vain yhden (ks. edellä 72 kohta).
(102)
Komissio päättelee sen vuoksi, että Kassandran kaivosten omaisuuserien markkina-arvo oli 25 miljoonaa euroa silloin, kun ne myytiin Ellinikos Hrisos -yritykselle.
(103)
Komissio katsoo, että Ellinikos Hrisos -yritykselle koituneen edun arvo on 14 miljoonaa euroa. Tämä on Kassandran kaivosten kaikkien omaisuuserien käyvän markkina-arvon (25 miljoonaa euroa) ja myyntihinnan (11 miljoonaa euroa) välinen ero.
(104)
Kun otetaan huomioon edellä esitetty Kreikan valtion ja tuensaajan väitteiden tarkastelu sekä myytyjen omaisuuserien markkina-arvo ja sen vertaaminen Elliniko Hrisos -yrityksen maksamaan hintaan, komissio katsoo, että kyseessä on yrityksen saama etu.
B Valtion rahoituslähteet
(105)
Kreikan viranomaiset ja tuensaaja korostavat, että valtio toimi pelkkänä välittäjänä vuonna 2003 tapahtuneen myynnin yhteydessä, eivätkä kaivokset olleet koskaan sen omistuksessa. Ne väittävät myös, ettei valtio saanut vuoden 2003 myynnistä mitään rahasummaa, sillä kyseiset 11 miljoonaa euroa maksettiin suoraan TVX Hellas -yhtiölle. Kreikan viranomaiset ja tuensaaja väittävät lopuksi, että vuonna 1995 myyntiliiketoimi suoritettiin TVX Hellas -yrityksen ja aikaisemman omistajan välillä; tämä oli pörssissä noteeraamaton, konkurssimenettelyssä oleva yritys.
(106)
Komissio toteaa, että Kreikan valtio oli aktiivinen osapuoli molemmissa liiketoimissa, jotka toteutettiin kahdella erillisellä sopimuksella. Toisessa sopimuksessa Kreikka otti vastatakseen myyjän velvoitteet, mutta se sai myös oikeudet myynnistä tulevaan voittoon. Ne maksettiin suoraan TVX Hellas -yritykselle Kreikan valtion tietyn velvoitteen kattamiseksi, ja jälleen kerran tulee todennetuksi Kreikan rooli myyjänä eikä vain välittäjänä. Mitä tulee väittämään, että vuonna 1995 myynti tapahtui TVX Hellas -yrityksen ja pörssissä noteeraamattoman yrityksen välillä, komissio katsoo, että se ei koske valtion varojen käyttöä käsiteltävänä olevassa asiassa, koska kyseistä arviointiperustetta tarkastellaan vain vuonna 2003 tapahtuneen myynnin yhteydessä.
(107)
Komissio ei siis hyväksy Kreikan valtion ja tuensaajan väitteitä, vaan katsoo, että asiassa on kyse valtion varoista.
c Valikoivuus
(108)
Kassandran kaivokset myytiin Ellinikos Hrisos -yritykselle, ja tämä hyötyi valikoivasti myyntihinnan ja myytävien omaisuuserien markkina-arvon välisestä erosta. Komissio katsoo sen vuoksi, että toimenpide oli valikoiva, koska siitä hyötyi vain tietty yritys.
(109)
Sen enempää Kreikan valtio kuin tuensaajakaan eivät kiistä tätä.
d Kilpailun vääristyminen ja vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan
(110)
Ellinikos Hrisos toimii alalla, jolla jäsenvaltiot käyvät vilkkaasti kauppaa keskenään. Erityisesti sinkin, kuparin, lyijyn, kullan ja hopean kaivuuta harjoitetaan yhdessätoista jäsenvaltiossa Kreikan lisäksi, erityisesti Yhdistyneessä kuningaskunnassa, Italiassa, Suomessa, Puolassa, Slovakiassa, Romaniassa, Bulgariassa, Espanjassa, Irlannissa, Portugalissa ja Ruotsissa (30). Sinkin, kuparin, lyijyn, kullan ja hopean kauppaa käydään kaikissa jäsenvaltioissa (31). Tarkasteltavana olevien toimien ansiosta Ellinikos Hrisos sai etua kilpailijoihinsa nähden (ks. edellä 39-104 kohdat). Kun valtiontuki vahvistaa yrityksen asemaa muihin kaupan alalla toistensa kanssa kilpaileviin jäsenvaltioiden yrityksiin nähden, on katsottava, että kyseinen valtiontuki vahingoittaa näitä muita yrityksiä. Tällä tavalla täyttyy peruste kilpailun vääristymisestä ja vaikutuksesta liiketoimiin jäsenvaltioiden välillä.
(111)
Sen enempää Kreikan valtio kuin tuensaajakaan eivät kiistä tätä.
e Päätelmä siitä, onko ensimmäisessä toimenpiteessä kyse valtiontuesta
(112)
Edellä olevan perusteella komissio päättelee, että Kassandran kaivosten myynti Ellinikos Hrisos -yritykselle vuonna 2003 on Ellinikos Hrisos -yritykselle suunnattua SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Tuen määrä on 14 miljoonaa euroa. Se vastaa eroa vuonna 2003 toteutuneen myyntihinnan (11 miljoonaa euroa) ja myyntihetkellä määritetyn myytävien omaisuuserien markkina-arvon (25 miljoonan euron) välillä.
TOIMENPIDE 2: VAPAUTUS VELVOLLISUUDESTA MAKSAA VEROJA JA ALENNUS OIKEUSKULUISTA
a Liittyykö toimenpiteeseen valtion varoja
(113)
Kreikan valtio ja tuensaaja toteavat, ettei oikeuskulujen pienenemiseen liity valtionvaroja, koska asianajajat ovat yksityisiä ammatinharjoittajia eivätkä valtion virkamiehiä, ja heidän palkkioihinsa liittyvät verot ja maksut on suoritettu asianmukaisesti. Kreikan valtion mukaan valtio ei maksanut oikeuskuluja. Oikeuskulujen alennuksesta määrätään myyntisopimuksen 5 artiklassa, jossa sanotaan, että oikeudenkäyntiin kuuluvia maksuja ja kuluja pienennetään 5 prosenttiin vähimmäispalkkiosta, kuten asiaa koskevassa lainsäädännössä säädetään.
(114)
Komissio on myös sitä mieltä, etteivät asianajajat ole valtion virkamiehiä. Toisaalta se huomauttaa, että notaarit ovat valtion virkamiehiä. He eivät kuitenkaan saa palkkaa, vaan heidän tulonsa ovat peräisin yksinomaan heidän asiakkailtaan eivätkä valtion tulo- ja menoarviosta.
(115)
Komissio huomauttaa myös, että myyntisopimuksien mukaan kumpikin osapuoli vastaa oikeudenkäyntikuluista. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa komissio hyväksyy Kreikan viranomaisten väitteen, jonka mukaan valtio ei maksanut edellä mainittuja palkkioita ostajan puolesta.
(116)
Komissio katsoo siksi, ettei oikeuskulujen alennukseen liity valtion varoja eikä alennus sen vuoksi ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(117)
Mitä tulee vapautukseen verojen maksusta, on todettava, että verojen tarkoitus on valtion tulo- ja menoarvion rahoitus. Verojen maksamatta jättäminen vähentää valtion varoja. Komissio katsoo sen vuoksi, että vapautus verojen maksusta vaikuttaa valtion varoihin.
b. Etu
(118)
Komissio huomauttaa, että Kassandran kaivosten myynnin yhteydessä piti maksaa kaksi veroa. 1) vero kaivosten siirrosta, 5 prosenttia ja 2) vero maan omistusoikeuden siirrosta, 7-9 prosenttia.
(119)
Ellinikos Hrisos väittää, että veron maksaminen vuonna 2003 olisi ollut ennenaikaista, koska myyntisopimus ei ollut lopullinen siinä olevan mitätöintilausekkeen takia. Komissio ei hyväksy tätä väittämää, koska kyseisessä mitätöintilausekkeessa määrätään vain myynnin peruuntumisesta, jos osapuolet eivät noudata määrättyjä velvoitteita varmistaakseen sen toteutumisen. Tällainen lauseke on tavanomainen useimmissa sopimuksissa, eikä sillä ole mitään tekemistä sopimuksen lopullisuuden kanssa. Sitä paitsi sopimuksessa määrätään sen voimassaolosta. Sopimuksen 9 artiklan mukaan sopimus tulee voimaan sinä päivänä, jona sen voimaantulosta säätävä laki julkaistaan hallituksen virallisessa lehdessä. Sopimuksessa ei myöskään sanota mitään siitä, ettei se olisi lopullinen. Komissio katsoo, että sopimus oli pätevä ja että kyseiset verot olisi pitänyt maksaa.
(120)
Kreikan viranomaiset ja tuensaaja väittävät myös, että kaivosten arvo oli negatiivinen ja että mahdollisille ostajille piti tarjota jonkinlainen kannustin. Tästä asiasta komissio toteaa, ettei kaivosten arvo ollut myyntihetkellä negatiivinen vaan positiivinen eli 16 miljoonaa euroa (kuten edellä 68-79 kohdassa lasketaan).
(121)
Komissio huomauttaa, että Kreikan kaivoslain mukaan kaivosten omistusoikeuden siirrosta peritään veroja 5 prosenttia niiden arvosta, ja tämä pätee erikoisista syistä tehtyihin liiketoimiin. Kreikan viranomaiset väittävät, että erikoisista syistä tehdyt liiketoimet ovat sellaisia, joiden syynä on onnettomuus, esimerkiksi omistajan kuolema; 5 prosentin veroa sovelletaan vain sellaisissa tapauksissa. Sitä ei sovellettaisi käsillä olevassa tapauksessa. Komissio ei voi hyväksyä tällaista väittämää, koska sen tutkimusten mukaan erikoisista syistä tehdään liiketoimia silloin kun omaisuuserän ostaja antaa korvaukseksi jotain, ja yleisesti ottaen kaupalle on jokin vastike. Tällainen on tässä asiassa yleisesti hyväksytty selitys (32).
(122)
Kaivosten markkina-arvo vuonna 2003 oli 16 miljoonaa euroa (kuten edellä 68-79 kohdassa lasketaan). Komission mukaan vuonna 2003 myydyistä kaivoksista olisi pitänyt maksaa 0,8 miljoonaa euroa veroa.
(123)
Kreikka tunnustaa, että kaikesta maan myynnistä peritään 7-9 prosenttia omaisuudensiirtoveroa riippumatta siitä, onko kyse yhtiön omaisuuserien myynnistä tai yksityishenkilöiden omaisuuden myynnistä. Komissio sai tästä asiasta kaksi erilaista kirjettä, toisen valtiovarainministeriöstä ja toisen ympäristö-, energia- ja ilmastonmuutosministeriöstä (jonka toimivaltaan kaivostoiminta kuuluu). Kirjeet olivat keskenään ristiriitaiset. Komissio huomautti Kreikan viranomaisille kirjeiden ristiriitaisuudesta, mutta ei ole saanut kirjettä, jossa sanottaisiin lopullinen kanta. Komissio hyväksyy siksi valtiovarainministeriön toimittamat tiedot, koska se on toimivaltainen veroasioissa.
(124)
Maan markkina-arvo vuonna 2003 oli 6 miljoonaa euroa (kuten edellä 80-90 kohdassa lasketaan). Komissio laskee, että maan myynnistä vuonna 2003 olisi pitänyt periä veroja 0,54 miljoonaa euroa (33).
(125)
Koska vuoden 2003 myyntisopimuksessa määrätään, ettei omaisuudensiirtoveroa peritä, komissio katsoo, että edellä mainitut summat (yhteensä 1,34 miljoonaa euroa) ovat Ellinikos Hrisos -yrityksen saamaa etua.
(126)
Kreikka ja tuensaaja väittävät, että veron pienennys oli 38 000 euroa ja siten pienempi kuin vähämerkityksisen tuen alaraja (34). Se ei siis tuottanut ostajalle etua. Komissio ei voi hyväksyä tätä väitettä, koska alarajaa, joka oli 100 000 euroa vuonna 2003 tapahtuneen myynnin hetkellä, sovelletaan riippumatta tuen muodosta ja tarkoituksesta. Sen takia ei voida tehdä eroa eri tukitoimenpiteiden eli toimien 1 ja 2 välillä ja ottaa huomioon ainoastaan osa toimenpiteestä 2 eli vapautus veronmaksusta. Komissio ottaa sen vuoksi tässä tapauksessa huomioon molemmat tukitoimet ja toteaa, että toimenpiteisiin liittyy tukisummia, jotka ylittävät 100 000 euron alarajan, minkä vuoksi myönnetty tuki ei täytä vähämerkityksisen tuen tuntomerkkejä. Edellä olevan perusteella komissio pysyy edellä 110 kohdassa esitetyssä päätelmässä.
c Valikoivuus
(127)
Valikoivuutta koskeva arviointiperuste täyttyy samalla tavalla kuin edellä 108 kohdassa.
d Kilpailun vääristyminen ja vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan
(128)
Samalla tavalla kuin edellä 110 kohdassa täyttyy myös peruste kilpailun vääristymisestä ja vaikutuksesta liiketoimiin jäsenvaltioiden välillä.
e Onko toisessa toimenpiteessä kyse valtiontuesta
(129)
Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, että vapautus veronmaksusta on Ellinikos Hrisos -yritykselle suunnattua SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jonka suuruus on 1,34 miljoonaa euroa. Toisaalta komissio katsoo, ettei oikeuskulujen pienentäminen ole SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
IV b VALTIONTUEN SOVELTUVUUS YHTEISMARKKINOILLE
(130)
Jos kyseessä on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki, on tutkittava, ovatko kyseiset toimenpiteet SEUT-sopimuksen mukaisia 107 artiklan 2 ja 3 kohdassa vahvistettujen poikkeusten perusteella.
(131)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 ja 3 kohdassa säädetään poikkeuksista yleiseen sääntöön, jonka mukaan valtiontuki ei sovellu sisämarkkinoille, kuten 107 artiklan 1 kohdassa säädetään.
(132)
Komissio arvioi seuraavassa, ovatko toimenpiteet mainittujen poikkeuksien mukaisia.
(133)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 2 kohdan mukaisia poikkeuksia ei voida soveltaa tähän tapaukseen, sillä kyse ei ole yksittäisille kuluttajille myönnettävästä sosiaalisesta tuesta, luonnonmullistusten tai muiden poikkeuksellisten tapahtumien aiheuttaman vahingon korvaamiseksi myönnettävästä tuesta eikä tuesta talouden tukemiseen Saksan liittotasavallan alueilla, joihin Saksan jako on vaikuttanut.
(134)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdassa säädetään vielä muista poikkeuksista. Artiklan 3 kohdan b, d ja e kohdassa määrättyjä poikkeuksia ei selvästikään voi soveltaa, eivätkä Kreikan viranomaiset vedonneet niihin. Tämän jälkeen komissio arvioi, voivatko toimenpiteet olla 107 artiklan 3 kohdan a ja c kohdassa määrättyjen poikkeuksien mukaisia.
(135)
Perustamissopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdassa määrätään, että yhteismarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukea, joka on tarkoitettu edistämään taloudellista kehitystä alueilla, joilla elintaso on poikkeuksellisen alhainen tai joilla vallitsee vakava vajaatyöllisyys. Kassandran kaivokset sijaitsevat SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaisella tukikelpoisella alueella, ja Ellinikos Hrisos -yritykselle voitaisiin mahdollisesti myöntääkin aluetukea.
(136)
Vuonna 2003 tehdyn kaupan hetkellä voimassa olevissa alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa (vuonna 1998 annetut alueellisia valtiontukia koskevat suuntaviivat (35)) asetetaan edellytykset alueellisten investointitukien hyväksymiseksi.
(137)
Vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaan aluetukien tarkoituksena on joko tehdä sijoituksia tuotantoon (alkuinvestoinnit) tai luoda työpaikkoja, jotka liittyvät jonkin sijoituksen toteuttamiseen.
(138)
Mitä tulee siihen, voidaanko katsoa, että tukea käytettiin työpaikkojen luomiseen, huomautettakoon, että aluetukien yhteydessä katsotaan työpaikkojen luomisen tarkoittavan sitä, että työpaikkojen lukumäärä lisääntyy selvästi kyseisessä yrityksessä suhteessa tarkastellun ajanjakson keskiarvoon. Tällöin kaikki tuona aikana mahdollisesti hävinneet työpaikat on vähennettävä saman ajanjakson aikana syntyneiden työpaikkojen määrästä. Lisäksi tuen määrä lasketaan palkkakustannusten perusteella, eikä se saa olla suurempi kuin tietty prosenttimäärä palkatun henkilöstön palkkakustannuksista laskettuna kahdelta vuodelta.
(139)
Näistä vaatimuksista komissio huomauttaa, että ensinnäkin myyntisopimuksessa oli vain epämääräinen lauseke, jolla Ellinikos Hrisos -yritykselle annettiin lupa ottaa palvelukseen tarvitsemansa määrä työntekijöitä; toiseksi edellä mainitut vaatimukset eivät täyty. Komissio on sitä mieltä, ettei työpaikkoja luotu suuntaviivojen tarkoittamassa mielessä.
(140)
Vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaan alkuinvestoinnilla tarkoitetaan investointia kiinteään käyttöomaisuuteen, joka liittyy uuden laitoksen perustamiseen, olemassa olevan laitoksen laajentamiseen tai toimivan yrityksen tuotteen tai tuotantomenetelmän perusteelliseen muuttamiseen (rationalisoinnilla, monipuolistamisella tai nykyaikaistamisella) (36).
(141)
Komissio katsoo, että Skouriesin osto voidaan katsoa alkuinvestoinniksi edellä mainitun suuntaviivojen määritelmän mukaan. Vuonna 2003 tapahtuneen myynnin hetkellä ei Skouriesissa ollut valmiita kaivosrakennuksia, ja siksi oli aiheellista sijoittaa kiinteään käyttöomaisuuteen, tässä tapauksessa uuden kaivoksen laitosten rakentamiseen (ks. edellä 66 kohta).
(142)
Stratonin suhteen komissio ei ole varma siitä, voidaanko omaisuuserien myyntiä pitää suuntaviivoissa tarkoitettuna alkuinvestointina (37).
(143)
Vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaan myös sijoitusta kiinteään käyttöomaisuuteen, joka tehdään ostamalla suljettu laitos tai laitos, joka olisi suljettu, jollei sitä olisi ostettu, voidaan pitää alkusijoituksena.
(144)
Komissio toteaa, että Kreikka oli todella osoittanut, että kaivokset oli suljettu tai ne suljettaisiin, jollei Ellinikos Hrisos niitä ostaisi (38). Tällaista sijoitusta voitaisiin siis pitää alkusijoituksena.
(145)
Kuitenkin se, että Kassandran kaivosten myyntiä on pidettävä alkusijoituksena, ei merkitse, että kyseinen sijoitus olisi vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukainen. Kuten 145-151 kohdista käy ilmi, sijoitus ei täytä kahta suuntaviivojen ehtoa.
(146)
Ensinnäkin Kassandran kaivosten myynti oli tapauskohtainen toimi. Vuonna 1998 annetuissa alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa sanotaan: ”Perustamissopimuksen [107 artiklan 1 kohdassa] esitetystä tuen yhteismarkkinoille soveltumattomuuden periaatteesta voidaan poiketa aluetuen suhteen vain, jos voidaan taata tasapaino tuen aiheuttamien kilpailun vääristymien ja vaikeuksissa olevan alueen kehittämiseen osoitetusta tuesta aiheutuvien etujen välillä […]. Yhdelle yritykselle myönnetyllä tapauskohtaisella tuella tai yhdelle toimialalle rajoittuvalla tuella voi olla huomattava vaikutus kilpailuun kyseisillä markkinoilla, samalla kun tällaisen tuen vaikutukset alueelliseen kehitykseen ovat todennäköisesti liian rajoitetut. Sellaiset tuet kuuluvat yleensä teollisuuspolitiikan alaan ja poikkeavat sen takia aluetukipolitiikan hengestä. Aluetukipolitiikassa ei pidä ottaa kantaa tuotantovoimavarojen toimialakohtaiseen ja toiminnalliseen jakautumiseen. Komissio katsoo, että jos päinvastaista ei osoiteta, kyseiset tuet eivät täytä edellisessä kohdassa mainittuja vaatimuksia” (suuntaviivojen 2 kohdan toinen alakohta).
(147)
Kreikkaa pyydettiin 10 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä tutkimusmenettelyn käynnistämistä koskevassa päätöksessä toimittamaan huomautuksensa tukien soveltuvuudesta SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan ja vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen perusteella. Komissio toteaa, ettei Kreikka osoittanut millään tavalla, että Kassandran kaivosten myynti perustuisi kilpailun vääristymisen ja vaikeuksissa olevan alueen kehittämiselle aiheutuvien etujen väliseen tasapainoon.
(148)
Toiseksi aluetuilla on oltava kannustava vaikutus eli niiden on tarjottava todellinen kannustin sellaisten investointien tekemiseen, joita tukikelpoisella alueella ei toisenlaisessa tilanteessa olisi tehty. Suuntaviivoissa todetaankin, että tukijärjestelmässä on vaadittava, että tukea on haettava ennen suunnitelmien toteutuksen aloittamista (39). Tämä vaaditaan myös yksittäisten tukien tapauksessa (40). Kreikka ei osoittanut, että tuensaaja täyttää edellä mainitun vaatimuksen ja että se oli jättänyt tukianomuksen ennen hankkeen aloittamista.
(149)
Komissio huomauttaa tuen kannustinvaikutukseen liittyen myös, ettei Kreikka myynyt Kassandran kaivoksia avoimessa ja ehtoja sisältämättömässä tarjouskilpailussa. Komissio katsoo, että tällaisesta avoimesta ja ehtoja sisältämättömästä tarjouskilpailusta olisi käynyt ilmi, onko kaivosmarkkinoilla halukkaita sijoittajia. Koska tällaista tarjouskilpailua ei järjestetty, komissio katsoo, ettei Kreikka tarkistanut markkinoiden halukkuutta investoida Kassandran kaivoksiin. Se ei silloin myöskään tarkistanut, oliko kannustava tuki tarpeen.
(150)
Komissio huomauttaa lisäksi, että Kassandran kaivosten ostaminen merkitsee investointia kaivostoimintaan. Kaivosteollisuus on voimakkaasti pääomaa tarvitseva ala, johon on investoitava huomattavia määriä rahaa, jotta yritykset ja liiketoiminta kehittyisivät. Käsiteltävässä tapauksessa Behre Dolbearin raportin mukaan Skouriesin kaivoksen kehitykseen ja rakentamiseen tarvittavat pääomakustannukset olivat 220 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (ks. edellä 66 kohta). Komissio huomauttaa, että tuo summa on huomattavasti suurempi kuin käsiteltävänä olevan tuen määrä, joka on 15,34 miljoonaa euroa (ks. yhteissummat edellä 111 ja 124 kohdissa). Erityisesti huomattakoon, että edellä mainittu tukisumma edustaa ainoastaan seitsemää prosenttia yhteen kaivokseen tarvittavista investoinneista. Lisäksi komissio ei ole saanut tietoja, joiden mukaan Ellinikos Hrisos ei olisi pystynyt tekemään investointeja ilman tukea. Komissio huomauttaa, että Kreikka ja Ellinikos Hrisos päinvastoin sopivat, että Ellinikos Hrisos sijoittaisi pääomaa kaivosten kehittämiseen (41). Komissio katsookin, ettei kyseinen tuki ollut luonteeltaan kannustava eikä tarpeellinen, jotta sijoittajat haluaisivat ostaa Kassandran kaivokset.
(151)
Mainittakoon myös, ettei Kreikka millään tavoin osoittanut kyseisen tuen kannustavaa luonnetta.
(152)
Komissio katsoo edellä esitetyn perusteella, ettei Kassandran kaivosten myynti täytä vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen niitä ehtoja, jotka tekisivät tuesta alkusijoitukseen hyväksyttävän tuen.
(153)
Voitaisiin myös tutkia, voiko tukea pitää kyseisten suuntaviivojen toimintatukia koskevien vaatimusten mukaisena. Vuonna 1998 annetuissa alueellisia valtiontukia koskevissa suuntaviivoissa säädetään, että toimintatuki on tuki, jonka tarkoituksena on yrityksen juoksevien kulujen pienentäminen. Suuntaviivojen mukaan toimintatukea voidaan poikkeuksellisesti myöntää SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a kohdassa tarkoitetuille tukikelpoisille alueille.
(154)
Suuntaviivojen mukaan toimintatuki on tuki, jonka tarkoituksena on yrityksen juoksevien kulujen pienentäminen (4.15 kohta). Komissio huomauttaa, etteivät juoksevat kulut ole pääomakuluja, vaan usein yrityksen toiminnalle välttämättömiä toistuvia menoja. Komissio toteaa, ettei käsiteltävänä olevalla tuella rahoitettu edellä tarkoitetun tyyppisiä juoksevia menoja, vaan se oli investointi kiinteään käyttöomaisuuteen (kaivosten ja maa-alueiden osto) ja vapautus edellä mainituista investoinneista maksettavasta verosta (omaisuudensiirtovero). Kyseisellä tuella ei siis rahoitettu juoksevia kuluja. Komissio katsoo sen vuoksi, ettei kyseinen tuki täytä suuntaviivoissa tarkoitettua vaatimusta toimintatuesta.
(155)
Toimintatukea voidaan suuntaviivojen mukaan myöntää myös tukikelpoisille alueille, jos tuen määrä on oikeassa suhteessa ongelmiin, jonka ratkaisuun tuki on tarkoitettu. Jäsenvaltion on tällaisessa tapauksessa toimitettava tiedot, jotka osoittavat kyseisten ongelmien olemassaolon ja vaikeuden. Kreikka ei käsiteltävänä olevassa tapauksessa toimittanut minkäänlaista arviota tai laskelmaa alueen ongelmista ja tuen määrästä osoittaakseen, että tuki on oikeassa suhteessa ongelmiin.
(156)
Suuntaviivojen mukaan toimintatukien on oltava ajallisesti rajoitettuja ja asteittain alenevia. Komissio toteaa, ettei käsiteltävänä olevaan kauppaan liity erityistä ajallista rajoitusta tai asteittaista alenemista. Sekä myyntihinta että vapautus veroista määrättiin ja vahvistettiin kauppasopimuksen mukaisesti ilman minkäänlaista viitettä ajalliseen rajaamiseen tai alenemiseen.
(157)
Komissio katsoo sen vuoksi, ettei tukea voi pitää suuntaviivojen mukaisena.
(158)
Komissio tekee sen vuoksi johtopäätöksen, ettei tukea voi pitää vuonna 1998 annettujen alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen mukaisena.
(159)
Määrittäessään, onko tuki tiettyjen tukimuotojen toteamisesta yhteismarkkinoille soveltuviksi perustamissopimuksen 87 ja 88 artiklan mukaisesti annetun asetuksen (yleinen ryhmäpoikkeusasetus) (42), mukainen, komissio katsoo, että Ellinikos Hrisos on Kreikan viranomaisten antamien taloudellisten tietojen perusteella suuryritys, kuten edellä 12 kohdassa osoitetaan. Yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 1 artiklan 5 kohdan mukaan suuryrityksille myönnettävät erityistuet eivät kuulu ryhmäpoikkeuksen soveltamisalaan.
(160)
Myös yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen 8 artiklan 3 kohdan mukaan, jos kyseisen asetuksen soveltamisalaan kuuluva tuki myönnetään suuryritykselle, jäsenvaltion on tarkistettava tuesta johtuvan kannustimen merkittävyys asiakirja-aineistosta, jossa tarkastellaan tukea saavan hankkeen tai toiminnan kannattavuus tuen seurauksena tai ilman tukea. Komissiolle ei ole toimitettu tällaisia asiakirjoja.
(161)
Mainittakoon lisäksi, että yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen mukaan tukikelpoisena kustannuksena pidetään johonkin laitokseen suoraan liittyvän kiinteän käyttöomaisuuden hankintaa, jos kyseinen laitos on suljettu tai se olisi suljettu, jollei sitä olisi ostettu, mikäli liiketoimi tehtiin markkinatalouden ehdoin. Kreikan viranomaiset myönsivät, että liiketoimi toteutettiin ilman avointa, ehtoja sisältämätöntä ja läpinäkyvää tarjouskilpailua tai ilman, että riippumaton asiantuntija oli määrittänyt Kassandran kaivosten käyttöomaisuuden markkina-arvon. Komissio katsoo sen vuoksi, ettei kyseistä myyntiä tehty markkinatalouden ehdoin.
(162)
Tämän johdosta Ellinikos Hrisos -yritykselle myönnetty tuki ei ole ryhmäpoikkeusasetuksen säännösten mukainen.
(163)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan c alakohdan mukaan sisämarkkinoille soveltuvana voidaan pitää tukea tietyn taloudellisen toiminnan tai talousalueen kehityksen edistämiseen, jos tuki ei muuta kaupankäynnin edellytyksiä yhteisen edun kanssa ristiriitaisella tavalla.
(164)
Komissio katsoo, ettei 107 artiklan 3 kohdan c alakohdassa mainittua poikkeusta voi soveltaa käsiteltävänä olevassa tapauksessa ja ettei Ellinikos Hrisos ole oikeutettu pelastamis- ja/tai rakenneuudistustukeen. Valtiontuesta vaikeuksissa olevien yritysten pelastamiseksi ja rakenneuudistukseksi vuonna 1999 annettujen yhteisön suuntaviivojen 7 kohdan mukaan (ne olivat voimassa myyntihetkellä vuonna 2003) (43)”uusi yritys ei ole oikeutettu rakenneuudistustukeen, vaikka sen taloudellinen tilanne olisikin aluksi epävarma. Tämä koskee tapauksia, joissa yritys perustetaan aikaisemmin toimineen yrityksen selvitystilan jälkeen tai ostamalla tällaisen yrityksen kaikki omaisuuserät.” Ellinikos Hrisos perustettiin kolme päivää ennen Kassandran kaivosten ostoa. Rakenneuudistustuen myöntämisen edellytyksenä on uskottava rakenneuudistussuunnitelma. Kreikka ei ole esittänyt tällaista rakenneuudistussuunnitelmaa. Tämän johdosta Ellinikos Hrisos -yritykselle myönnetty tuki ei sovellu sisämarkkinoille ryhmäpoikkeusasetuksen säännösten perusteella.
(165)
Ympäristönsuojelun perusteella myönnettävien tukien osalta voidaan todeta, Ellinikos Hrisos -yritys oli velvollinen noudattamaan voimassa olevia ympäristövaatimuksia. Erityisesti sen olisi pitänyt tehdä ympäristönsuojeluun tähtääviä investointeja ja noudattaa kaivostoiminnassaan Kreikan ja yhteisön ympäristölainsäädäntöä. Koska tämä on lakiin perustuva velvollisuus, ei Ellinikos Hrisos -yritykselle ollut tarpeen myöntää tukea lainsäädännön noudattamista varten.
(166)
Edellä esitetty huomioon ottaen komissio päättelee, etteivät edellä käsitellyt toimenpiteet ole SEUT-sopimuksen mukaisia.
(167)
Komissio katsoo erityisesti, että erotus Kassandran kaivosten omaisuuserien markkina-arvon ja Elliniko Hrisos -yrityksen niistä maksaman hinnan välillä on kyseiselle yritykselle myönnettyä SEUT-sopimuksen vastaista tukea. Komissio katsoo myös, että sen omaisuudensiirtoveron määrä, joka Ellinikos Hrisos -yrityksen olisi pitänyt maksaa kaivoksista ja maasta, on kyseiselle yritykselle myönnettyä SEUT-sopimuksen vastaista tukea.
V PÄÄTELMÄ
(168)
Edellä esitetty huomioon ottaen komissio tekee päätelmän, että käsiteltävänä olevat toimenpiteet ovat Ellinikos Hrisos -yritykselle suunnattua SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea. Komissio katsoo erityisesti, että erotus Kassandran kaivosten omaisuuserien markkina-arvon ja Ellinikos Hrisos -yrityksen niistä maksaman hinnan välillä on kyseiselle yritykselle myönnettyä tukea. Komissio katsoo myös, että sen omaisuudensiirtoveron määrä, joka Ellinikos Hrisos -yrityksen olisi pitänyt maksaa kaivoksista ja maasta, on kyseiselle yritykselle myönnettyä tukea.
(169)
Komissio tekee lisäksi päätelmän, etteivät käsiteltävänä olevat tukitoimenpiteet sovellu sisämarkkinoille. Komissio katsoo erityisesti, että erotus Kassandran kaivosten omaisuuserien markkina-arvon ja Ellinikos Hrisos -yrityksen niistä maksaman hinnan välillä on kyseiselle yritykselle myönnettyä perussopimuksen vastaista tukea. Komissio katsoo myös, että sen omaisuudensiirtoveron määrä, joka Ellinikos Hrisos -yrityksen olisi pitänyt maksaa kaivoksista ja maasta, on kyseiselle yritykselle myönnettyä perussopimuksen vastaista tukea.
(170)
SEUT-sopimuksen ja unionin tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan komissiolla on, kun se toteaa tuen olevan soveltumaton sisämarkkinoille, valtuudet päättää, että valtion on lakkautettava yhteismarkkinoille soveltumaton tuki tai muutettava sitä (44). SEUT-sopimuksen ja yhteisöjen tuomioistuimen vakiintuneen oikeuskäytännön mukaan valtion on lakkautettava tuki, jonka komissio on katsonut sisämarkkinoille soveltumattomaksi. Tarkoituksena on palauttaa aiempi asiaintila (45). Tässä yhteydessä tuomioistuin katsoo, että tarkoitus saavutetaan, kun tuensaaja palauttaa lainvastaisen tuen ja menettää sillä tavoin kilpailijoihinsa nähden saamansa edun ja kun ennen tuen myöntämistä vallinnut tilanne palautuu (46).
(171)
Mainitun oikeuskäytännön mukaisesti asetuksen (EY) N:o 659/99 (47) 14 artiklassa säädetään, että sääntöjenvastaista tukea koskevissa kielteisissä päätöksissä komissio päättää, että asianomaisen jäsenvaltion on toteutettava kaikki tarpeelliset toimenpiteet tuen perimiseksi takaisin tuensaajalta.
(172)
Koska käsiteltävänä olevat toimenpiteet on todettu sääntöjenvastaisiksi ja sisämarkkinoille soveltumattomiksi tuiksi, on tukisummat perittävä takaisin, jotta ennen tuen myöntämistä markkinoilla vallinnut tilanne palautuu. Takaisinperintää varten alkuajankohdaksi katsotaan hetki, jolloin etu myönnettiin tuensaajalle eli hetki, jolloin tuki asetettiin tuensaajan käytettäväksi. Tuensaaja maksaa perintäkorkoa tuen lopulliseen takaisinmaksuun saakka.
(173)
Toimenpiteiden sisältämä sääntöjenvastaisen tuen osuus lasketaan seuraavien tekijöiden yhteissummana: a) erotus Kassandran kaivosten omaisuuserien markkina-arvon ja Ellinikos Hrisos -yrityksen niistä maksaman hinnan välillä (14 miljoonaa euroa) ja b) omaisuudensiirtoveron määrä, joka Ellinikos Hrisos -yrityksen olisi pitänyt maksaa omaisuuseristä eli kaivoksista ja maasta (1,34 miljoonaa euroa). Summa on 15,34 miljoonaa euroa.
(174)
Takaisinperinnän osalta komissio huomauttaa lisäksi, että vuoden 2003 myyntisopimuksen 4 artiklassa oli kaksi mitätöintiä koskevaa määräystä. Näiden määräysten mukaan Ellinikos Hrisos saattoi peruuttaa kaupan, jos a) Kreikan viranomaiset hallinnollisella tai oikeudellisella toimenpiteellä muuttavat kaivoslupajärjestelmää tai b) kaivoslupajärjestelmää koskevalla tuomioistuimen päätöksellä keskeytetään toiminta tai investointisuunnitelman toteuttaminen. Molemmissa tapauksissa Ellinikos Hrisos palauttaisi omaisuuserät valtiolle, ja sille maksettaisiin kaikkiaan 11 miljoonaa euroa sekä mahdollisesti lisäkorvaus.
(175)
Kreikan viranomaiset ilmoittivat, että edellä mainittuja määräyksiä olisi mahdollisesti noudatettava, jos komissio päättää sääntöjenvastaisen tuen takaisinperinnästä. Tällöin pitäisi tulkita sekä sopimuslainsäädäntöä että kansallista oikeutta. Määräysten noudattaminen ei kuitenkaan vaikuta Kreikan velvollisuuteen periä takaisin tässä päätöksessä mainittu tukisumma,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
15,34 miljoonan euron suuruinen valtiontuki, jonka Kreikka myönsi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 3 kohdan vastaisesti Ellinikos Hrisos A.E.:lle, ei sovellu sisämarkkinoille. Tukeen, jota perusteltiin työllisyyden turvaamisella ja ympäristön suojelulla sekä kannustimen tarjoamisella Kassandran kaivosten mahdollisille ostajille, kuului omaisuuserien ja maan myynti niiden arvoa alempaan hintaan sekä vapautus myyntiin liittyvien verojen maksusta.
2 artikla
1. Kreikan on perittävä tuensaajalta takaisin 1 artiklassa mainittu tuki.
2. Takaisinperittävään summaan sisällytetään korko alkaen siitä, kun tuki asetettiin tuensaajan käyttöön, tuen takaisinperintään saakka.
3. Korot korkoineen on laskettava asetuksen (EY) N:o 794/2004 (48) V luvun ja asetuksen (EY) N:o 794/2004 muuttamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 271/2008 (49) säännösten mukaisesti.
4. Kreikan on peruutettava kaikki 1 artiklassa tarkoitetun tuen maksamatta olevat maksut tämän päätöksen tekopäivästä alkaen.
3 artikla
1. Edellä 1 artiklassa tarkoitettu tuki on perittävä takaisin välittömästi ja tehokkaasti.
2. Kreikan on varmistettava tämän päätöksen täytäntöönpano neljän kuukauden kuluessa sen tiedoksi antamisesta.
4 artikla
1. Kreikan on toimitettava komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksi antamisesta seuraavat tiedot:
a)
tuensaajalta takaisinperittävän tuen kokonaismäärä (tukisumma ja siitä perittävä korko);
b)
yksityiskohtainen kuvaus toimenpiteistä, jotka on jo toteutettu tai joita suunnitellaan tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi;
c)
asiakirjat, jotka osoittavat, että tuensaaja on määrätty maksamaan tuki takaisin.
2. Kreikan on ilmoitettava komissiolle tämän päätöksen täytäntöönpanemiseksi toteutettavien kansallisten toimenpiteiden edistymisestä säännöllisesti siihen saakka, kunnes 1 artiklassa tarkoitetun tuen takaisinperintä on saatettu loppuun. Jos komissio sitä pyytää, Kreikan on toimitettava viipymättä kaikki tiedot toimenpiteistä, jotka se on jo toteuttanut tai joita se suunnittelee tämän päätöksen täytäntöön panemiseksi. Sen on annettava myös tarkat tiedot tuensaajalta jo perityistä tukimääristä ja koroista.
5 artikla
Tämä päätös on osoitettu Helleenien tasavallalle.
Tehty Brysselissä 23 päivänä helmikuuta 2011.