KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 20. juli 2010
om statsstøtte C 27/09 (ex N 34/B/09) budgettilskud, som Den Franske Republik påtænker at yde til fordel for France Télévisions
(meddelt under nummer K(2010) 4918)
(Kun den franske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2011/140/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte deres bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1), og under henvisning til disse bemærkninger og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 23. januar 2009 anmeldte Den Franske Republik et planlagt budgettilskud på 450 mio. EUR, som allerede var opført på finansloven for 2009, til fordel for France Télévisions. Kommissionen anmodede den 13. marts 2009 om yderligere oplysninger, som Den Franske Republik fremsendte ved brev af 25. maj 2009. I dette brev udvidede Den Franske Republik anmeldelsens omfang og meddelte, at hensigten var at indføre en permanent og flerårig offentlig finansiering af France Télévisions, som det årlige tilskud var en del af.
(2)
Ved brev af 1. september 2009 meddelte Kommissionen Den Franske Republik, dels at budgettilskuddet for 2009 var foreneligt med det indre marked i medfør af artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, dels at den havde besluttet at indlede proceduren efter artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, vedrørende den nye offentlige finansieringsordning til fordel for France Télévisions i de kommende år.
(3)
Den Franske Republik fremsatte sine bemærkninger den 7. oktober 2009.
(4)
Kommissionens beslutning om at indlede proceduren blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (2). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at fremsætte bemærkninger til den pågældende støtteforanstaltning.
(5)
Kommissionen modtog bemærkninger fra interesserede parter. Den videresendte bemærkningerne til Den Franske Republik med henblik på kommentarer og modtog de franske bemærkninger ved brev af 15. januar 2010.
(6)
Den 23. april, den 19. maj og den 22. juni 2010 sendte Den Franske Republik yderligere oplysninger til Kommissionen.
II. DETALJERET BESKRIVELSE AF FINANSIERINGSORDNINGEN
(7)
Den flerårige finansieringsordning, som denne afgørelse omhandler, skal ses i relation til France Télévisions' public service-forpligtelse, som Kommissionen undersøgte i sine beslutninger af 10. december 2003 (3), 20. april 2005 (4), 16. juli 2008 (5) og 1. september 2009 (6). Der er dog tale om en anden foranstaltning end de foranstaltninger, der er behandlet i beslutningerne fra 2003, 2005 og 2008. Budgettilskuddet, der beskrives nærmere nedenfor, supplerer de offentlige midler, der ydes til France Télévisions i form af bidrag til den offentlige audiovisuelle sektor, tidligere kaldet tv-licens, som blev behandlet i Kommissionens beslutning af 20. april 2005, og er som eksisterende støtte ikke blevet ændret af de nye bestemmelser. Disse to offentlige ressourcer har til formål at dække omkostningerne ved France Télévisions' public service-forpligtelse fratrukket de reklameindtægter, der stadig består.
II.1. De vigtigste retsgrundlag
(8)
De vigtigste bestemmelser i den nye offentlige finansieringsordning fremgår af lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009 om audiovisuel kommunikation og tv's nye public service-opgaver. Den anmeldte støtte indgår i en bredere reform af de strukturer og public service-forpligtelser i den offentlige audiovisuelle sektor, der er foreskrevet i loven. Loven ændrer således de lovgivningsmæssige bestemmelser om France Télévisions' public service-forpligtelser, navnlig lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed. Disse forpligtelser præciseres yderligere i udbudsbetingelserne og målaftalen med France Télévisions, der er godkendt ved gennemførelsesbestemmelser til loven om kommunikationsfrihed. Lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009 indeholder også finansielle bestemmelser, som dels ændrer skatteloven og dels fastslår princippet om en budgetbevilling opført på finansloven til fordel for France Télévisions.
II.2. Støttemodtagerens aktiviteter og finansiering: France Télévisions
(9)
France Télévisions er et aktieselskab oprettet i medfør af artikel 44-I i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed. Ved denne lov, således som ændret, oprettes der én samlet virksomhed, France Télévisions, der samler de forskellige juridiske enheder fra forskellige tidligere kanaler. Virksomheden er underkastet den franske stats økonomiske og finansielle kontrol. Aktiekapitalen er fordelt på nominative aktier, som kun kan tilhøre staten. Bestyrelsen omfatter, ud over formanden, 14 medlemmer, der er valgt for fem år, nemlig to parlamentsmedlemmer udpeget af kulturudvalget i henholdsvis Nationalforsamlingen og Senatet, fem repræsentanter for staten, fem personer udnævnt af Conseil Supérieur de l'Audiovisuel og to personalerepræsentanter.
(10)
France Télévisions er den største audiovisuelle koncern i Frankrig. Virksomheden beskæftiger 11 000 personer og består af kanalerne France 2, France 3, France 4, France 5 og France Ô, der sender i Den Franske Republik, og RFO, et selskab der omfatter de offentlige radio- og tv-stationer, der sender i de oversøiske departementer og territorier. Koncernen omfatter også en reklamevirksomhed, selv om en udskillelse undersøges, og selskaber, der er beskæftiget med andre aktiviteter. Nogle af France Télévisions' kanaler sendes i vidt omfang i flere medlemsstater, navnlig i Belgien og Luxembourg.
(11)
France Télévisions' omsætning i 2007, det sidste regnskabsår før meddelelsen om reformen af den offentlige audiovisuelle sektor, var på 2 927 mio. EUR, hvoraf 64,2 % stammede fra licensindtægter, 28,1 % fra reklameindtægter (reklamer og sponsorering) og 7,7 % fra andre indtægter. Mellem 2003 og 2007 var de forskellige elementers bidrag til omsætningen forholdsvis stabil, således at reklame- og sponsorindtægterne svingede mellem 28 % og 30 %. Hele koncernen havde i perioden 2003-2007 et mindre positivt nettoresultat hvert år, der sammenlagt for perioden beløb sig til 99 mio. EUR.
(12)
Denne tendens blev ændret efter meddelelsen om reformen af den offentlige audiovisuelle sektor i januar 2008, der bl.a. på sigt indebar et bortfald af indtægter fra reklameindslag. France Télévisions havde underskud i 2008 med et negativt nettoresultat på [50-100] (7) mio. EUR (heraf -[50-100] mio. EUR, hvad angår public service-ydelser), hvilket navnlig skyldes betydeligt lavere reklameindtægter, som en særlig bevilling på 150 mio. EUR, som Kommissionen godkendte i sin beslutning af 16. juli 2008, ikke helt kunne dæmme op for. Da reformen af den offentlige audiovisuelle sektor var trådt i kraft, betød det budgetmæssige tilskud på 415 mio. EUR i 2009, som Kommissionen godkendte i sin beslutning af 1. september 2009, at det næsten var muligt at dæmme op for de faldende reklameindtægter, og koncernen France Télévisions fik et positivt nettoresultat ([10-20] mio. EUR). Resultatet for public service-ydelserne forblev imidlertid negativt med [0-5] mio. EUR, idet det positive resultat skyldtes koncernens kommercielle selskaber.
(13)
France Télévisions' aktiviteter og forvaltning i de senere år (2004-2008) og virksomhedens stilling i lyset af reformen af den offentlige audiovisuelle sektor var genstand for en forholdsvis kritisk rapport fra den franske revisionsret, »France Télévisions et la nouvelle télévision publique«. Rapporten, som nogle interesserede parter henviser til i deres bemærkninger, blev vedtaget og offentliggjort den 14. oktober 2009, dvs. efter beslutningen om at indlede proceduren. Rapporten viser uudnyttede muligheder for at forbedre France Télévisions' forvaltning og resultater og indeholder anbefalinger for en fremtidig forbedring inden for rammerne af reformen.
II.3. France Télévisions' public service-forpligtelser
II.3.1. France Télévisions' public service-forpligtelser
(14)
Artikel 43-11 i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986, således som ændret, fastslår France Télévisions' public service-forpligtelse og fastslår, at de offentlige kanaler »i offentlighedens interesse opfylder public service-forpligtelser. De giver den brede offentlighed adgang til en række programmer og tjenester, der er karakteriseret ved diversitet og pluralisme, kvalitets- og innovationskrav, respekt for individets rettigheder og de demokratiske principper, der følger af forfatningen. De tilbyder et varieret udbud af analoge og digitale programmer på områderne information, kultur, viden, underholdning og sport. De fremmer den demokratiske debat, udveksling mellem forskellige dele af befolkningen samt social inklusion og medborgerskab. De iværksætter foranstaltninger til fordel for den sociale samhørighed, den kulturelle diversitet og bekæmpelse af diskrimination og foreslår en programflade, der afspejler det franske samfunds diversitet. De sikrer fremme af det franske sprog og eventuelt de regionale sprog og fremhæver diversiteten i Den Franske Republiks kulturelle og sproglige arv. De bidrager til at udvikle og sprede intellektuel og kunstnerisk kreativitet og styrke medborgerlig, økonomisk, samfundsmæssig, videnskabelig og teknisk viden og udbrede kendskabet til den audiovisuelle sektor og medier. De fremmer læring af fremmedsprog, de bidrager til oplysning om miljø og bæredygtig udvikling. De giver gennem særlige systemer døve og hørehæmmede adgang til de programmer, de sender. De sikrer ærlige, uafhængige og pluralistiske informationer og en pluralistisk formidling af holdninger og synspunkter under overholdelse af princippet om ligebehandling og anbefalingerne fra Conseil supérieur de l'audiovisuel. Offentlige virksomheder inden for audiovisuel kommunikation bidrager inden for rammerne af deres forpligtelser til de audiovisuelle forpligtelser udadtil, til styrkelse af frankofoni og spredning af den franske kultur og det franske sprog i verden. De bestræber sig på at udvikle nye tjenester, der kan berige eller supplere deres programudbud samt de nye teknikker til produktion og spredning af audiovisuelle programmer og kommunikationstjenester. Hvert år aflægges der rapport for parlamentet for at gøre status over anvendelsen af bestemmelserne i denne artikel.«
II.3.2. France Télévisions' varetagelse af public service-forpligtelser
(15)
Hvad angår den konkrete opfyldelse af disse forpligtelser, fastslås det i artikel 44, I, i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986, at France Télévisions har til opgave at udvikle og programsætte tv-programmer og audiovisuelle tjenester, der svarer til de public service-forpligtelser, der er defineret i artikel 43-11 og i det udbudsmateriale, der er nævnt i lovens artikel 48.
(16)
Dekret nr. 2009-796 af 23. juni 2009 fastsætter de udbudsbetingelser, der er gældende for France Télévisions. Udbudsbetingelserne fastsætter rammerne for aktiviteterne i France Télévisions' kanaler med bindende forpligtelser til - ofte i prime time - dagligt at sende kulturprogrammer, musikprogrammer, navnlig klassisk musik spillet af både europæiske og regionale orkestre, teaterforestillinger eller videnskabelig formidling (artikel 4-7 i udbudsbetingelserne). France Télévisions er ligeledes forpligtet til at indarbejde en europæisk dimension i alle sine programmer, navnlig ved at sende reportager om forskellige former for livsstil eller kulturel praksis i andre medlemsstater og religiøse programmer om de vigtigste trosretninger i Den Franske Republik (artikel 14 og 15 i udbudsbetingelserne). Der er ligeledes en forpligtelse til at nå ud til en stor og repræsentativ seerskare (artikel 18).
(17)
I medfør af artikel 53 i lov nr. 86-1067 om kommunikationsfrihed er der indgået flerårige målaftaler mellem staten og France Télévisions af en varighed på mellem tre og fem år. Målaftalerne fastsætter følgende bl.a. inden for rammerne af France Télévisions' public service-forpligtelser:
-
de vigtigste udviklingsmuligheder
-
forpligtelse med hensyn til kreativ diversitet og innovation
-
France Télévisions' minimumsinvesteringer i produktion af europæiske og fransksprogede film- og andre audiovisuelle værker i procent af virksomhedens indtægter og i absolutte tal
-
forpligtelse til at sikre, at handicappede kan deltage i samfundet som medborgere og tilpasse samtlige tv-progammer til døve eller hørehæmmede
-
forpligtelse til at sende tv-programmer, der takket være særlige systemer er tilgængelige for blinde og svagtseende
-
de forventede omkostninger for virksomhedens aktiviteter for de pågældende år, og de kvantitative og kvalitative gennemførelses- og resultatindikatorer, der er opstillet
-
de offentlige midler, der skal afsættes til virksomheden, og bestemmelse af de midler, der først og fremmest skal anvendes på programbudgetterne
-
det forventede overskud af egne indtægter opdelt på reklame og sponsorering
-
de økonomiske udsigter for de tjenester, der betales for
-
eventuelt udsigterne for en tilbagevenden til økonomisk ligevægt.
(18)
På nuværende tidspunkt indgår France Télévisions' public service-forpligtelser i målaftalen for 2007-2010 »France Télévisions, le premier bouquet de chaînes gratuites de l'ère numérique« af 24. april 2007 undertegnet af de ansvarlige ministre og formanden for France Télévisions. Under overskriften for mål I.2 »Fremme den identitsmæssige værdi af public service-tjenester« opstiller aftalen mål udmøntet i konkrete foranstaltninger med kvalitative eller kvantitative indikatorer på områder som f.eks.:
-
fremme adgang for et bredre publikum til kulturelle programmer for at udbrede kulturelt indhold ved at sende mindst et kulturelt program i prime time
-
afspejle pluralismen i information og i samfundsdebatten
-
tilbyde en række sportsdiscipliner med vægt på de sportsgrene, der er dårligst dækket på de private kanaler
-
afspejle diversitet og i højere grad synliggøre det franske samfunds bestanddele
-
fremme den franske og europæiske kulturelle identitet, forståelsen for Unionens virkemåde og dens merværdi samt læring af fremmedsprog.
(19)
Aftalen indeholder også en flerårig finansiel del, der indeholder en justeringsklausul, der foreskriver, at afhængig af udviklingen i reklameindtægterne vil staten og koncernen aftale en justering af behovet for offentlige midler, således at overskud, der ikke anvendes til at nedbringe behovet for offentlige midler, først og fremmest vil blive anvendt til audiovisuelle produktioner.
(20)
Efter reformen er der udarbejdet en tillægsaftale til den gældende målaftale for perioden 2009-2012. Denne tillægsaftale, som er nærmere beskrevet nedenfor, hvad angår det finansielle aspekt, medfører en yderligere styrkelse af de identitetsmæssige værdier i France Télévisions' public service-ydelser og fastsætter nye kvantitative og kvalitative indikatorer, der skal opnås hvert år på nogle af de områder, der er nævnt i betragtning 18.
II.3.3. Indførelse af nye innovative audiovisuelle tjenester
(21)
Ifølge de nye udbudsbetingelser for France Télévisions indføres der en række innovative tjenester, der skal styrke programudbuddet, som f.eks. onlinekommunikationstjenester, on-demand audiovisuelle tjenester eller supplerende indhold, der uddyber programmerne. På samme måde foreslår tillæget til målaftalen også at indføre innovative tjenester, f.eks. on-demand video gratis eller mod betaling, mobile tv-løsninger, udsendelse på internettet, mobilapplikationer, regionalt eller tematisk WebTv.
II.3.4. Ekstern kontrol med France Télévisions' public service-forpligtelser, herunder lancering af nye tjenesteer
(22)
I medfør af artikel 53 i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 godkender France Télévisions' bestyrelse udkastet til selskabets målaftale og tager stilling til den årlige gennemførelse af denne; resultatet af disse drøftelser offentliggøres. Før målaftalerne og eventuelle tillægsaftaler undertegnes, fremsendes de til kulturudvalget og finansudvalget i Nationalforsamlingen og Senatet og til Conseil supérieur de l'audiovisuel. Udvalgene kan fremsætte en udtalelse inden for en frist på seks uger.
(23)
I øvrigt fremlægger France Télévisions' formand en årsrapport om gennemførelsen af målaftalen for kulturudvalget og finansudvalget i Nationalforsamlingen og Senatet. I forbindelse med fremlæggelsen af rapporten om gennemførelsen af selskabets målaftale for de kompetente udvalg i Nationalforsamlingen og Senatet redegør formanden for France Télévisions også for arbejdet i det rådgivende programudvalg (conseil consultatif des programmes), som er oprettet inden for rammerne af France Télévisions og består af seere, der har til opgave at fremsætte udtalelser og anbefalinger om programmerne.
(24)
På samme måde var det foreløbige udkast til udbudsbetingelser for France Télévisions, som er fastsat ved dekret, genstand for en offentlig høring fra den 10. til den 24. november 2008, hvor der indkom omkring 15 bidrag, der gav anledning til ændringer af den oprindelige tekst og en udtalelse fra Conseil supérieur de l'audiovisuel. Hvad angår den eksterne kontrol med gennemførelsen, foreskriver artikel 48 i lov af 30. september 1986, at Conseil supérieur de l'audiovisuel skal fremlægge en årsrapport for Nationalforsamlingens og Senatets kulturudvalg. Rapporten fremlægges ligeledes for kultur- og kommunikationsministeriet.
(25)
Disse parlamentariske udvalg samt Conseil supérieur de l'audiovisuel kan høre tredjeparter. Faktisk høres interesserede parter regelmæssigt inden for disse rammer og fremsætter deres synspunkter om spørgsmål, der vedrører den offentlige audiovisuelle sektor.
II.4. Finansiel kompensation for udfasningen og den efterfølgende afskaffelse af reklameindslag
(26)
For at gøre programsætningen af den offentlige radio- og tv-spredning mere fri og mindre afhængig af kommercielle bindinger, foreskrives der i artikel 53, afsnit VI, i den ændrede lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed en udfasning og en efterfølgende afskaffelse af reklameindslag: »Programmer, der sendes mellem kl. tyve og kl. seks af de nationale tv-kanaler, jf. artikel 44, afsnit I, bortset fra regional- og lokalprogrammer, indeholder ikke reklameindslag ud over reklamer for varer og tjenesteydelser generelt. Denne bestemmelse finder også anvendelse på programmer, som disse kanaler sender mellem kl. seks og klokken tyve, fra det tidspunkt hvor den analoge jordbaserede transmission af de tv-tjenester, der er nævnt under I, ophører på hele Den Franske Republiks område. Den finder ikke anvendelse på kampagner af almen interesse.«
(27)
Analog jordbaseret transmission af tv-tjenester forventes at ophøre senest den 30. november 2011. Ud over undtagelsen for reklamer for varer og tjenesteydelser uden handelsnavn, findes der undtagelser for reklameindslag for de oversøiske departementer og territorier og Ny Kaledonien, da der ikke udbydes ukodede, jordbaserede private tv-kanaler.
(28)
I medfør af artikel 53 i lov nr. 86-1067 om kommunikationsfrihed giver udfasningen og den efterfølgende afskaffelse af reklameindslag som følge af loven anledning til, at staten yder økonomisk kompensation til France Télévisions på betingelser, der fastsættes i den enkelte finanslov. I den henseende har den franske stat oprettet et nyt program kaldet »Contribution au financement de l'audiovisuel public« inden for området »Médias« i statens almindelige budget. Det kan oplyses, at de franske myndigheder mener, at størrelsen af det offentlige tilskud, der skal supplere indtægterne fra bidraget til den offentlige audiovisuelle sektor, vil være på ca. 460 mio. EUR i 2010, 500 mio. EUR i 2011 og 650 mio. EUR i 2012.
(29)
Den Franske Republik erklærer, at hvert år vil den offentlige finansiering i form af budgettilskud blive fastsat i forhold til de omkostninger, der er forbundet med opfyldelsen af France Télévisions' public service-forpligtelse kumuleret med indtægterne fra bidraget til den offentlige audiovisuelle sektor med fradrag af de kommercielle indtægter, der består. I den henseende har de franske myndigheder fremlagt de forventede udgifter og indtægter for France Télévisions' public service-forpligtelser på basis af forretningsplanen for 2009-2012, der resumeres nedenfor:
Tabel 1
Forventede omkostninger og indtægter i relation til France Télévisions' public service-forpligtelser 2010-2012
(mio. EUR)
2010
2011
2012
Budget
Forel. budget
Forel. budget
A/Offentlige midler
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
B/Andre indtægter (reklame, sponsorering osv.)
[300-600]
[300-600]
[300-600]
C/Bruttoomkostninger ved public service-forpligtelser
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
D/Nettoomkostninger ved public service-forpligtelser (C + B)
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
Forskel mellem nettoomkostninger ved public service-forpligtelser - offentlige indtægter (D + A)
[- 50 - 50]
[- 50 - 50]
[- 50 - 50]
Kilde: Observations France af 15. januar 2010.
(30)
Ovenstående tabel viser et forventet underskud svarende til de nettoomkostninger, der ikke er dækket i relation til France Télévisions' public service-forpligtelser i 2010 og 2011. Dette underskud skulle stort set være forsvundet i 2012 med et forventet mindre overskud på [30-50] mio. EUR, dvs. [0-5] % af nettoomkostninger ved public service-forpligtelsen. Dette forventede overskud for 2012 vil, hvis det viser sig at blive en realitet, hvilket forudsætter, at omkostninger og udgifter udvikler sig præcist som forventet, være mindre end det samlede forventede underskud for 2010 og 2011. I medfør af den løbende målaftale skal overskud, der ikke anvendes til at nedbringe behovet for offentlige midler, først og fremmest anvendes til audiovisuelle produktioner. Da denne produktion normalt vedrører programmer, skal et eventuelt overskud altså ikke finansiere kommercielle aktiviteter.
(31)
Det skal bemærkes, at forretningsplanen for 2009-2012, der findes i kapitel V i tillægget til den løbende målaftale, erstatter den finansielle del i den kontrakt, der blev indgået i april 2007, på grund af den nye ramme, der blev indført med reformen, og de finansielle følger. Ifølge forretningsplanen sker der et fald i de samlede bruttoomkostninger for opfyldelse af public service-forpligtelsen i perioden 2010-2012 med faldende driftsudgifter i forhold til den oprindelige aftale, et fald i sendeomkostninger og udnyttelse af synergi som følge af joint venture-virksomheden på trods af indførelse af nye udgiftsposter som led i reformen.
(32)
Hvad angår indtægter, vil de afsatte offentlige midler, selv om de er i stigning, ikke fuldt ud kunne sikre ligevægt på regnskabet for perioden 2010-2012, og som det fremgår af tabel 1, er de lavere end bruttoomkostningerne ved public service-forpligtelsen, således at den finansielle ligevægt i fremskrivningerne afhænger af de reklameindtægter, der hvert år fortsat består. Derfor understreges det i forretningsplanen, at det er interessant for virksomheden og for staten at sikre ligevægt hurtigere end planlagt, og den anbefaler en præcis og regelmæssig opfølgning i betragtning af de positive og negative usikkerhedsmomenter.
II.5. Loft over de offentlige midler
(33)
Artikel 44 i den ændrede lov nr. 86-1067 om kommunikationsfrihed understreger, at »Offentlige midler, der bevilges til virksomheder i den offentlige audiovisuelle sektor som kompensation for de public service-forpligtelser, de er pålagt, overstiger ikke omkostningerne ved opfyldelsen af disse forpligtelser.« Denne bestemmelse er en følge af de forpligtelser, Den Franske Republik påtog sig om udtrykkeligt i loven at fastslå princippet om ikke at overkompensere for public service-forpligtelser inden for rammerne af den procedure, der førte til Kommissionens beslutning om forenelighed af 20. april 2005 vedrørende anvendelse af licensindtægter (8).
(34)
I medfør af ovennævnte forpligtelse er artikel 2 i dekret nr. 2007-958 af 15. maj 2007 om de finansielle forbindelser mellem staten og offentlige virksomheder inden for audiovisuel kommunikation formuleret på samme måde som artikel 53 i loven af 30. september 1986 under hensyntagen til »de direkte og indirekte indtægter fra public service-forpligtelsen«, og det understreges, at omkostninger ved opfyldelse af public service-forpligtelsen fremgår af adskilte regnskaber. Dekretet foreskriver i artikel 3, at France Télévisions og datterselskaberne er forpligtet til at overholde markedsbetingelserne for alle virksomhedens kommercielle aktiviteter, og at en ekstern virksomhed skal udarbejde en årsrapport om opfyldelsen af denne forpligtelse, der forelægges det ansvarlige ministerium, Nationalforsamlingen og Senatet.
(35)
Kommissionen har modtaget og gennemgået rapporter om gennemførelse af artikel 2 og 3 i dekretet for regnskabsårene 2007 og 2008 (rapporterne i medfør af dekretets artikel 3 er for regnskabsåret 2007 blevet certificeret af revisionsfirmaerne PriceWaterhouseCoopers og KPMG og for regnskabsåret 2008 af revisionsfirmaet Rise) samt udkastet til årsrapport for 2009, jf. artikel 2.
II.6. Nye planlagte afgifter i forbindelse med reformen af den offentlige audiovisuelle sektor
(36)
Lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009 har også ændret skattelovgivningen og indført nye afgifter for reklame og elektronisk kommunikation.
II.6.1. Afgifter på reklameindslag
(37)
I skattelovens bog I, første del, afsnit II, findes der nu et kapitel VII septies, der indfører afgifter for alle tv-kanaler etableret i Den Franske Republik. Afgiften beregnes af det beløb, ekskl. moms, der betales af annoncørerne for udsendelse af deres reklameindslag, til de afgiftspligtige eller reklamebureauerne med fradrag af de afgifter, der i medfør af artikel 302 bis KC i skatteloven betales af editorer og tv-distributører, der udbyder audiovisuelle værker, som er godkendt af »Centre National de la Cinématographie«. Disse beløb er omfattet af en fast nedsættelse på 4 %. Afgiften andrager 3 % af den del af de årlige betalinger, ekskl. moms, for hver tv-tjeneste, der overstiger 11 mio. EUR.
(38)
For tv-tjenester, bortset fra jordbaserede, analoge tjenester, er denne sats dog fastsat til 1,5 % i 2009, 2 % i 2010 og 2,5 % i 2011. I en overgangsperiode indtil det år, hvor jordbaseret, analog transmission af tv-tjenester i Den Franske Republik ophører, er der et loft over afgiften på 50 % af stigningen i beregningsgrundlaget for det kalenderår, for hvilket afgiften skal betales, i forhold til 2008. Afgiften kan under ingen omstændigheder være lavere end 1,5 % af beregningsgrundlaget. For tv-stationer, hvis daglige seerskare uden for Den Franske Republiks europæiske område udgør over 90 % af det samlede seertal, nedsættes grundlaget for afgiftsberegningen med det beløb, der betales for transmission af reklameindslag til det europæiske eller internationale marked, ganget med den del af det samlede årlige seertal, der ligger uden for Den Franske Republiks europæiske område.
II.6.2. Afgift på elektronisk kommunikation
(39)
I skattelovens bog I, første del, afsnit II, findes der nu et kapitel VII octies, der indfører en afgift for alle udbydere af elektronisk kommunikation, der leverer tjenester i Den Franske Republik, og som på forhånd er godkendt af »Autorité de régulation des communications électroniques«. Afgiften beregnes af abonnementer og andre beløb, ekskl. moms, som brugerne betaler for de elektroniske kommunikationstjenester, der leveres af udbyderne af elektronisk kommunikation, med fradrag af de afskrivninger, der er opført i regnskabet for det regnskabsår, for hvilket afgiften skal betales, når afskrivningerne vedrører materiale og udstyr, som udbyderne har erhvervet efter lovens ikrafttrædelse med henblik på infrastruktur og elektroniske kommunikationsnet på det nationale område, og når afskrivningens varighed er på mindst ti år. Afgiften andrager 0,9 % af den del af beregningsgrundlaget, der overstiger 5 mio. EUR.
III. BEGRUNDELSE FOR AT INDLEDE PROCEDUREN
(40)
I beslutningen om at indlede den formelle undersøgelsesprocedure vurderede Kommissionen, at den kompensation, der var planlagt fra 2010, kunne udgøre statsstøtte i medfør af artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og at det var nødvendigt at undersøge foranstaltningens forenelighed med det indre marked, jf. artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, ifølge de principper og regler, der gælder for public service-radio og tv-virksomhed.
(41)
Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt der er tale om en public service-aktivitet, hvor forpligtelserne er klart fastsat i en officiel akt og omfattet af passende tilsynsforanstaltninger, konkluderede Kommissionen uden betænkning, ligesom i beslutningerne fra december 2003, april 2005, juli 2008 og september 2009, at France Télévisions' public service-forpligtelser er klart defineret i officielle akter udstedt af eller godkendt af den franske stat, der indeholder bestemmelser om et uafhængigt tilsyn med France Télévisions.
(42)
Hvad angår analysen af, hvorvidt den planlagte økonomiske kompensation står i et rimeligt forhold til nettoomkostningerne ved public service-aktiviteten og i øvrigt under hensyntagen til støttens virkninger, har Kommissionen derimod udtrykt tvivl på to punkter, nemlig:
-
for det første vedrørende risikoen for overkompensation for nettoomkostningerne ved public service-forpligtelsen for 2012, og sandsynligvis også for 2010 og 2011; Kommissionen havde ikke for disse år adgang til oplysninger, der var så detaljerede, som de oplysninger de franske myndigheder fremsendte for 2009, og
-
for det andet vedrørende en eventuel forbindelse mellem tildeling af provenuet fra afgiften på reklame og elektronisk kommunikation og støtten til France Télévisions, og, hvis der eksisterer en sådan forbindelse, de negative følger af denne og foreneligheden med traktaten, navnlig da der ikke forelå en konkurrencemæssig vurdering af finansieringsreformen for France Télévisions.
(43)
Kommissionen gjorde i øvrigt de franske myndigheder opmærksom på meddelelsen af 2. juli 2009 om statsstøttereglernes anvendelse på public service radio- og tv-virksomhed (9) (herefter kaldet »radio- og tv-meddelelsen«), der finder anvendelse på anmeldt støtte straks efter offentliggørelsen, og opfordrede de franske myndigheder til at tage højde for denne reviderede meddelelse i deres bemærkninger.
IV. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
(44)
I bemærkningerne af 2. november 2009 henleder Société des auteurs et compositerus dramatiques (SACD) Kommissionens opmærksomhed på de mange forpligtelser, der er pålagt France Télévisions for at fremme den nationale audiovisuelle produktion. Disse forpligtelser blev styrket ved udgangen af 2008 gennem en brancheaftale, der vil blive indarbejdet i en kommende målaftale. I 2010 skulle France Télévisions således anvende 19 % af omsætningen i beregningsgrundlaget for 2009 på nationale audiovisuelle produktioner, og denne andel stiger til 20 %, dvs. 420 mio. EUR i 2012. TF1' s tilsvarende andel er på højst 12,5 %, og andelen for M6 og andre digitale jordbaserede tv-kanaler er på højst 11 %. Forpligtelserne i forhold til film stiger ligeledes med gennemsnitlig over 1,2 % årligt frem til 2012. Afskaffelsen af reklamer sker samtidig med stigende omkostninger til en programflade bestående af egne og ikke importerede produktioner, der vidner om et engagement til fordel for en innovativ og kvalitetspræget public service-kanal.
(45)
Fédération Française des Télécommunications et des Communications Électroniques (FFTCE) vurderer i sine bemærkninger af 30. oktober 2009, som Iliad, der ikke er medlem af FFTCE, tilslutter sig, at afskaffelsen af kommercielle reklamer ikke som sådan vedrører France Télévisions' public service-forpligtelse. Når reklamer således ikke længere er en integreret del af denne forpligtelse, vil ethvert tilskud, der udelukkende tjener som kompensation for et indtægtstab uden at tage højde for den konkrete forpligtelse, i sig selv udgøre statsstøtte i modstrid med artikel 106, stk. 2, og artikel 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Denne kompensation skal dække de egentlige omkostninger ved public service-forpligtelsen, som skal fremgå af adskilte regnskaber. Støttens omfang synes imidlertid at være fastsat for de kommende år på basis af et skøn over mistede reklameindtægter, hvilket på et svækket marked er stærkt konkurrenceforvridende i forhold til private radio- og tv-selskaber. France Télévisions' samlede omsætning for reklameindslag på et svækket marked ville formodentlig have været på under 500 mio. EUR, men de franske myndigheder har ikke desto mindre forpligtet sig til at udbetale 450 mio. EUR i 2009 udelukkende for at opveje afskaffelsen af reklameindslag efter kl. 20. I fremtiden vil den modtagne støtte også ligge langt over de reklameindtægter, virksomheden ville have oppebåret, hvis reformen ikke var blevet gennemført.
(46)
Hvad angår public service-forpligtelsen, bemærker FFTCE, at de forpligtelser, der er pålagt France Télévisions som medlem af Union Européenne de Radiotélévision (UER), i og med virksomhedens vedtægter allerede eksisterer og ville finde anvendelse uden bestemmelserne i den franske lov. De forpligtelser, loven pålægger France Télévisions, er vage og ikke væsentligt forskellige fra de forpligtelser, der følger af UER's vedtægter, og som TF1 og Canal + også er omfattet af som medlemmer, hvorfor støtte i form af kompensation i medfør af loven må udgøre statsstøtte.
(47)
FTTCE mener endvidere, at den nye afgift på teleoperatørers omsætning i medfør af reformen af den audiovisuelle sektor, går til finansiering af France Télévisions. Ud over den forbindelse, som myndighederne har bekræftet, vil udsving i beregningsgrundlaget og satsen betyde, at støttens omfang vil variere. Indførelsen af en sådan afgift er en overtrædelse af artikel 12 i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelser til elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (10), da medlemsstaterne ikke kan pålægge operatørerne andre afgifter af omsætningen end dem, der foreskrives i direktivet.
(48)
I bemærkningerne af 2. november 2009 fremfører Association des chaînes privées, at France Télévisions' dårlige ledelse, som den franske revisionsret ved flere lejligheder har påpeget, forværrer den inflatoriske tendens på markedet for produktion af programmer og køb af rettigheder. Da der ikke findes et analytisk regnskab, skaber den manglende omkostningsstyring usikkerhed om, hvordan omkostningerne ved public service-forpligtelsen kan beregnes og skaber en alvorlig risiko for overkompensation. En række indicier viser, at provenuet af den nye audiovisuelle afgift vil tilgå France Télévisions, og opførelsen på statens budget har udelukkende til formål at slippe uden om Kommissionens kontrol. Den tvinger France Télévisions' konkurrenter til at finansiere støtten og skaber en konkurrenceforvridning, som den utilstrækkelige differentiering mellem de forskellige etablerede kanalers programmer forværrer.
(49)
Union Européenne de Radiotélévision (UER) understreger i sine kommentarer af 2. november 2009, at enhver flerårig vurdering af de omkostninger og indtægter, som Den Franske Republik har fremlagt for den offentlige radio- og tv-station, nødvendigvis er en prognose. Sådanne vurderinger skal sikre den langsigtede synlighed, som operatøren skal råde over for at kunne sikre en uafhængig tjeneste. Det er de efterfølgende kontrolordninger, der skal sikre, at der korrigeres for eventuelle udsving. Kommissionens beslutning skal vedrøre beregningsparametrene ex ante og disse ordninger og ikke den faktiske kompensation ved udelukkende at validere de anslåede omkostninger og udgifter; i modsat fald vil Kommissionen fastsætte og kontrollere de årlige støttebeløb snarere end selve støtteordningen. UER er også bekymret over, at Kommissionen forsøger at fastslå værdien af de kommende års synergier og effektivitetsgevinster, da den effektivitet, hvormed en public service-forpligtelse opfyldes, falder uden for Kommissionens kontrol i medfør af artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
(50)
Association des Télévisions Commerciales européennes (ACT) er i sine bemærkninger af 2. november 2009 positive over for Den Franske Republiks beslutning om i væsentligt omfang at nedbringe France Télévisions' reklameindslag. ACT bemærker, at to af de betingelser, der blev fastslået i Altmark-dommen (11), ikke er opfyldt i dette tilfælde, hvorfor det planlagte budgettilskud udgør støtte. ACT mener imidlertid, at hvis støttens finansiering ved en afgift på konkurrenternes reklameindtægter er i overensstemmelse med EU-retten, vil fordelene ved tilbagetrækningen fra markedet blive meget få, og et sådant system vil i visse henseender kunne medføre mere konkurrenceforvridning end de tostrengede traditionelle offentlige og private finansieringsordninger.
(51)
ACT mener, at France Télévisions' public service-forpligtelser ikke er blevet grundlæggende ændret siden 1994, og at de kan sammenlignes med de forpligtelser, der gælder for andre private operatører. På samme måde er skønnene over kompensation for tab af reklameindtægter indtil 2012 vage og tager hverken højde for faldende investeringsomkostninger i den henseende eller et eventuelt fald i omkostningerne ved en programlægning, der i mindre grad er underkastet krav fra annoncører, eller de forventede synergier. Ordningen for tilpasning af de offentlige midler og reklameindtægterne til de omkostninger, der er anført i målaftalen, bør kontrolleres, bl.a. i betragtning af de svingende indtægter fra kommercielle aktiviteter; i modsat fald vil Kommissionen ikke råde over pålidelige oplysninger, der giver den mulighed for at vurdere de faktiske omkostninger ved den leverede tjeneste og tilstedeværelsen af en eventuel overkompensation. Denne kontrol vil blive foretaget, uden at virksomheden har udarbejdet et analytisk regnskab, således som påpeget af den franske revisionsret.
(52)
Endelig mener ACT, at støtten i realiteten finansieres af de nye afgifter, der indføres som led i reformen, og at afgiften på audiovisuel reklame i Den Franske Republik vil betyde, at public service-forpligtelser vil blive finansieret af konkurrenterne, som man i øvrigt ikke har taget sig af. Støtteordningen betyder imidlertid, at France Télévisions beholder sine ressourcer, mens det vil blive mere og mere klart, at annoncørerne ikke fuldt ud kanaliserer deres anmodninger til de konkurrerende kanaler. En sådan ordning vil i øvrigt medføre flere hindringer for indtræden på det franske marked.
(53)
I sine bemærkninger af 2. november 2009 vurderer France Télévisions, at den anmeldte ordning ikke giver nogen økonomisk fordel i forhold til konkurrenterne, da kompensationen for mistede reklameindtægter er en følge af de forpligtelser, staten har pålagt virksomheden, og som ingen privat operatør på markedet er underlagt, nemlig afskaffelse af reklameindslag. Når afskaffelsen af reklameindslag træder i kraft, vil enhver konkurrenceforvridning på markedet forsvinde, og presset på konkurrenterne, hvad angår sponsorering, vil også stort set forsvinde. Hvad angår erhvervelse af de såkaldte »premium«-rettigheder, opnåede TF1 96 af de 100 bedste seertal og 18 af de 20 bedste seertal i 2008, mens France Télévisions ikke havde nogen særlige aftaler med de store amerikanske selskaber. Kvalitetskravene til France Télévisions' audiovisuelle produktion er i øvrigt uforenelige med de kommercielle kanalers seertalsmål. Hvad angår salg af programmer, vurderer France Télévisions kun at spille en marginal rolle.
(54)
France Télévisions mener endvidere, at da det beløb, der allokeres til virksomheden hvert år fastlægges på forhånd på en objektiv og gennemsigtig måde i forhold til omkostningerne ved public service-forpligtelsen med en efterfølgende korrektion, hvis der er udsving i forhold til de faktiske omkostninger, opfylder den anmeldte ordning den anden betingelse i Altmark-dommen. Den fjerde betingelse ifølge denne dom skulle også være opfyldt, da de hidtil uudnyttede synergier nu vil blive udnyttet med ændringen af den juridiske form og vedtægterne, og da denne fjerde betingelse ikke kræver, at forpligtelsen opfyldes med det lavest mulige omkostningsniveau, men at omkostningerne svarer til omkostningerne for en veldrevet gennemsnitsvirksomhed.
(55)
Hvad angår den anmeldte ordnings forenelighed med det indre marked, mener France Télévisions, at da ordningen skal gælde i en række år, vil nettoomkostningerne ved public service-forpligtelsen ikke kunne beregnes med en sikkerhed, der giver Kommissionen mulighed for på forhånd at kontrollere, at der ikke er tale om overkompensation. De vejledende skøn for 2010 til 2012 er ikke uforenelige med opnåelse af et fornuftigt overskud eller opbygning af en begrænset reserve på højst 10 % af de årlige omkostninger ved public service-forpligtelsen, men de retlige og administrative bestemmelser foreskriver en efterfølgende kontrol, der under alle omstændigheder giver mulighed for at sikre en proportionel finansiering. Da omkostningerne vil afhænge af den valgte programflade, mener France Télévisions derimod kun at være forpligtet til at overholde de public service-forpligtelser, loven pålægger virksomheden, og den franske stat er frit stillet til at definere indholdet. Disse forpligtelser indeholder også et krav om seertal, som ikke bliver lettere at overholde med udfasningen af reklameindslag. Tværtimod skal der indkøbes et større antal programmer.
(56)
I sine bemærkninger af 2. november 2009 anførte Métropole Télévisions (M6), at den planlagte finansieringsordning udgør statsstøtte i medfør af artikel 107 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, bl.a. fordi den anden og den fjerde betingelse i Altmark-dommen ikke er opfyldt: en kompensation baseret på et skøn over mistede reklameindtægter, som pr. definition og i realiteten er varierende, kan ikke anses for at være baseret på objektive og gennemsigtige beregningsparametre for omkostningerne ved public service-forpligtelsen. Endvidere er beregningsgrundlaget ikke omkostningerne for en veldrevet gennemsnitsvirksomhed i sektoren, men France Télévisions' omkostninger, og der er talrige tegn på, at virksomheden er ineffektivt drevet, hvilket øger de public service-omkostninger, som samfundet skal bære.
(57)
Hvad angår foranstaltningens forenelighed med det indre marked, mener M6, at den påtænkte finansieringsordning er ulovlig, da den medfører en strukturel overkompensation af omkostningerne ved public service-forpligtelsen. Kommissionens direktiv 2006/111/EF af 16. november 2006 om gennemskueligheden af de økonomiske forbindelser mellem medlemsstaterne og de offentlige virksomheder og om den finansielle gennemskuelighed i bestemte virksomheder (12) kræver, at Den Franske Republik tildeler eller fordeler alle omkostninger og indtægter vedrørende public service-forpligtelsen korrekt på grundlag af konsekvent anvendte omkostningsregnskabsprincipper. Men som understreget af den franske revisionsret råder France Télévisions ikke over sådanne regnskabsværktøjer. Der findes således ingen objektive elementer, der kan tjene til at beregne kompensationen. En overkompensation vil være uundgåelig, da tilskuddet beregnes på basis af reklameindtægter, der hverken henhører under public service-forpligtelsen eller indgår i omkostningerne ved opfyldelsen af denne forpligtelse. De usikre prognoser for mistede indtægter og en manglende omkostningsanalyse vil også gøre en overkompensation uundgåelig.
(58)
Inddragelse af de nye afgifter i finansieringsordningen forværrer støttens negative følger for markedet for erhvervelse af audiovisuelle rettigheder - hvor France Télévisions' dårlige ledelse, der opvejes af den offentlige støtte, øger konkurrenternes omkostninger - og for reklameaktiviteten, som France Télévisions vil overflytte til sponsorering, uden at M6, som har en anden seerprofil, vil kunne overtage den plads, som France Télévisions efterlader. I den situation vil kun en efterfølgende finansiering være berettiget. M6 mener således, at ordningen strukturelt set er ulovlig, da der ikke er indført uafhængige efterfølgende kontrolordninger, der effektivt på basis af reelle tal kan sikre, at der ikke er ydet overkompensation.
(59)
I sine bemærkninger af 2. november 2009 relaterer Télévision Française 1 (TF1) reformen af finansieringen af France Télévisions til de strukturændringer, der pågår på reklamemarkedet, hvor internettet vinder stadig større indpas. Fjernsyn udgjorde kun ca. 11 % af de 33 mia. EUR, annoncørerne brugte på kommunikation i 2008. Mellem januar og september 2009 steg reklameomsætningen hos de jordbaserede digitale tv-stationer med 60 % mod et fald på 8 % hos de tre ikke-kabelbårne private etablerede kanaler. I 2008 udgjorde skatter og afgifter 60 % af TF1's resultat. Men kontrakter om køb af flerårige rettigheder, prisinflation og omkostningsstivhed, f.eks. omkostninger i relation til lovfæstede forpligtelser til produktion og transmission af franske og europæiske værker, der udgør 30 % af de samlede omkostninger, reducerer ifølge TF1 selskabets handlefrihed. Samtidig vil en ny audiovisuel afgift øge konkurrenceforvridningen på markedet.
(60)
En eventuel overflytning af annoncørernes efterspørgsel til TF1 er det erklærede mål med afgiften på audiovisuel reklame. Ikke nok med at den forventede overflytning af en omsætning på 350 mio. EUR til de tre ikke-kabelbårne kanaler ikke fandt sted i 2009, selskaberne oplevede ydermere et fald på 450 mio. EUR i forhold til prognoserne. I øvrigt ville omfanget af denne overførsel under alle omstændigheder være begrænset af lovgivningsmæssige og administrative bestemmelser, der som led i gennemførelsen af EU-retten begrænser den tid, hvori der sendes reklamer, til højst 12 minutter pr. sendetime, forudsat at et dagligt gennemsnit på seks minutter pr. time ikke overskrides.
(61)
TF1 mener, at afgiften udgør statsstøtte af to grunde: France Télévisions vil i realiteten ikke efter den 30. november 2011 skulle betale (fra den dato er virksomheden forpligtet til at ophøre med at sende reklameindslag, der udgør grundlaget for betalingerne), og for det andet vil France Télévisions modtage de midler, der opkræves i den henseende, da det fremgår af talrige erklæringer fra regering og parlamentsmedlemmer under debatten om lovforslaget, at afgiften skal finansiere støtten. Uanset afgiftens lovlighed bør den afgiftsordning, der finansierer støtten, indgå i vurderingen af støtten.
(62)
TF1 mener at være underkastet de samme forpligtelser som France Télévisions, hvis programmer kun afviger lidt fra TF1's. Selv om TF1 er tilfreds med ændringen af målaftalen og udbudsbetingelserne som følge af reformen af den offentlige audiovisuelle sektor, mener selskabet med udgangspunkt i udtalelsen fra den franske revisionsret, at udbuddet af public service radio og tv ikke er tilstrækkelig individualiseret. Det understreges således, at i de tidligere udbudsbetingelser udgjorde de kvantitative sendeforpligtelser 10 % af programfladen.
(63)
TF1 mener, at kontrollen med omkostningerne og kvaliteten af France Télévisions' ledelse er lige så utilstrækkelig og betyder, at public service-forpligtelsen ikke opfyldes med så få omkostninger som muligt for samfundet og medfører en risiko for overkomensation. Kommissionen bør derfor i den henseende kontrollere stigningen i overskuddet fra kommercielle aktiviteter og de synergier, der efter 2009 skulle følge af oprettelsen af én samlet virksomhed, France Télévisions, samt et mindre pres på omkostningerne vedrørende programfladen som følge af et mindre pres fra annoncørerne.
V. KOMMENTARER FRA DEN FRANSKE REPUBLIK
(64)
I Den Franske Republiks bemærkninger af 7. oktober 2009, som efterfølgende er blevet præciseret, hvad angår anvendelsen af artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, henvises der bl.a. til Kommissionens betænkeligheder dels ved den offentlige finansierings proportionalitet og risikoen for overkompensation, og dels ved inddragelsen af de nye afgifter, der indføres med reformen af den offentlige audiovisuelle sektor, i vurderingen af den anmeldte foranstaltnings forenelighed med det indre marked.
V.1. Finansieringens proportionalitet og efterfølgende kontrol med risikoen for overkompensation
(65)
Den Franske Republik understreger, at den anmeldte foranstaltning ikke er en kompensation for mistede reklameindtægter for koncernen France Télévisions, selv om de vejledende overslag tager højde derfor, men en finansiering, der skal dække omkostningerne ved opfyldelsen af public service-forpligtelsen. Finansieringsbehovene vil udvikle sig i forhold til ændringerne i omkostningerne vedrørende programfladen, udsving i reklameindtægter og transmissionsmåder.
(66)
Den Franske Republik understreger, at forudgående validering af, at der ikke foreligger overkompensation, skal ske ved at sikre, at der eksisterer lovgivningsmæssige og administrative kontrolordninger i overensstemmelse med retspraksis og Kommissionens praksis og ikke i forhold til vejledende overslag over støtte og fremtidige omkostninger. De vejledende tal gives som eksempel i lyset af den forretningsplan, som France Télévisions' tilsynsmyndigheder har godkendt. Metoden til beregning af støtten er ikke baseret på en vurdering af faldende reklameindtægter for France Télévisions. Beregningen er baseret på en generel formel, således at for hvert år vil beløbet fra bidraget til den offentlige audiovisuelle sektor sammenlagt med budgetbevillingen inden for rammerne af Den Franske Republiks forpligtelser og de lovhjemlede efterfølgende kontrolordninger være proportionelt med omkostningerne til France Télévisions' public service-forpligtelse med fradrag af reklameindtægterne.
(67)
Hvad angår de nye innovative audiovisuelle tjenester, der er nævnt i radio- og tv-meddelelsen, understreger Den Franske Republik, at der allerede er planlagt visse tjenester i France Télévisions' nye udbudsbetingelser og den ændrede målaftale, som har været og vil blive gjort til genstand for de forudgående og regelmæssige kontrolforanstaltninger og høringer, der er beskrevet ovenfor. I fremtiden mener Den Franske Republik, at lancering af enhver ny innovativ tjeneste skal ske inden for rammerne af en målaftale, hvor de samme kontrolforanstaltninger finder anvendelse.
(68)
Da radio- og tv-meddelelsen endvidere trådte i kraft efter indledningen af denne procedure, forpligter Den Franske Republik sig til at forbedre sin efterfølgende finansielle kontrol for at opfylde de nye regler for finansiel kontrol, der følger af denne meddelelse. Den Franske Republik har således planlagt at ændre artikel 2 i dekret nr. 2007-958 af 15. maj 2007. Formålet med denne ændring er:
-
at sikre, at overførslen til adskilte regnskaber - et krav, der sikrer kontrol med, at der ikke sker overkompensation - foregår i overensstemmelse med bestemmelserne i artikel 3 og kontrolleres af et eksternt organ, der skal godkendes af den minister, der har ansvar for kommunikation, og oversendes til denne minister og til Nationalforsamlingen og Senatet og sker for France Télévisions' regning
-
at forbedre den ordning, der skal sikre en effektiv inddrivelse af en eventuel overkompensation eller krydssubsidiering, der måtte fremgå af disse adskilte regnskaber, og som ikke er forenelig med artikel 53 i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed og Kommissionens radio- og tv-meddelelse.
(69)
På samme måde gælder det, at for at sikre Kommissionen flere oplysninger i de første år af den reform, der er iværksat ved lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009, forpligter de franske myndigheder sig til at meddele følgende oplysninger for 2010-2013 til Kommissionen:
-
gennemførte overførsler i medfør af artikel 2 og 3 i ovennævnte dekret, således som ændret, inden for en frist på højst seks måneder efter at generalforsamlingen har godkendt regnskaberne, herunder oplysninger om udviklingen for reklamemarkedet siden 2007
-
offentlige tiltag til opfølgning af opfyldelsen af France Télévisions' public service-forpligtelser, herunder regnskab for kanalerne udarbejdet årligt af Conseil supérieur de l'audiovisuel (som foreskrevet i artikel 18 i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986) og referat af parlamentsudvalgenes (Nationalforsamlingens og Senatets udvalg for kulturelle anliggender og finansudvalget) høring af formanden for France Télévisions om den årlige gennemførelse af målaftalen (som foreskrevet i ovennævnte lovs artikel 53).
V.2. Inddragelse af de nye planlagte afgifter som følge af reformen af den offentlige audiovisuelle sektor
(70)
Den Franske Republik mener ikke at have inddraget de nye afgifter på reklame og elektronisk kommunikation i sin anmeldelse. Selv om disse afgifter er indført ved samme lov som reformen, indgår de ikke i den anmeldte foranstaltning.
(71)
Den Franske Republik understreger, at de offentlige udtalelser før vedtagelsen af den lov, som er genstand for beslutningen om at indlede proceduren, som efterfølgende er blevet ændret af nævnte lov, ikke er tilstrækkelige til at fastslå en bindende forpligtelse til at anvende afgifterne til finansiering af støtten. Ifølge fransk lov opkræves disse afgifter til fordel for statens almindelige budget, og de bidrager til finansiering af alle offentlige udgifter og opfylder bruttoprincippet og enhedsprincippet, som er grundlæggende principper for offentlige finanser. I medfør af artikel 36 i lov af 1. august 2001 om finansloven kan en hel eller delvis bevilling af midler til fordel for staten eller en juridisk person udelukkende ske efter en udtrykkelig bestemmelse i finansloven, hvilket ikke er tilfældet her.
(72)
Den Franske Republik understreger i øvrigt, at der ikke er planer om at etablere en forbindelse mellem de omhandlede afgifter og finansieringen af France Télévisions. Den Franske Republik understreger, at hvis der skal gennemføres en ændring af ordningens opbygning, vil de franske myndigheder foretage en ny anmeldelse til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
VI. VURDERING AF STØTTEN
VI.1. Statsstøtte efter artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde
(73)
Det bestemmes i artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde: »Bortset fra de i denne traktat hjemlede undtagelser er statsstøtte eller støtte, som ydes ved hjælp af statsmidler under enhver tænkelig form, og som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene ved at begunstige visse virksomheder eller visse produktioner, uforenelig med fællesmarkedet i det omfang, den påvirker samhandelen mellem medlemsstaterne.« Disse betingelser undersøges nedenfor.
VI.1.1. Statsmidler
(74)
De budgetbevillinger, som denne anmeldelse vedrører, vil hvert år fremgå af finansloven for den franske stats budget. Der er derfor tale om foranstaltninger, som ydes ved hjælp af statsmidler.
VI.1.2. Selektiv økonomisk fordel
(75)
Ordningen for budgettilskud, der skal supplere de offentlige midler, som stilles til rådighed for France Télévisions, er selektiv, da France Télévisions er den eneste modtager. Det årlige budgetmæssige driftstilskud, der navnlig skal give virksomheden mulighed for at forsætte sine aktiviteter og opveje tab af de reklameindtægter, der hidtil delvist har finansieret virksomhedens omkostninger og investeringer. France Télévisions vil således kunne opnå et seertal, som kanalen ikke ville kunne opnå uden budgetbevillingen. Det vil sige, at virksomheden får en økonomisk fordel, som den ikke kunne havde fået på anden vis, eller - da der er tale om et tilskud - på andre markedsbetingelser, dvs. de betingelser, der gælder for de private konkurrenter.
(76)
Kommissionen bemærker i øvrigt, at Den Franske Republik ikke har fremsat bemærkninger, der betvivler vurderingen i beslutningen om at indlede proceduren, hvorefter det planlagte tilskud ikke opfylder alle betingelserne i Altmark-dommen og således skulle give virksomheden en økonomisk fordel i form af statsstøtte (13). Den bemærker i øvrigt - uden at det berører den videre udvikling i forvaltningen af og resultaterne for France Télévisions i de kommende år - at den franske revisionsrets rapport om France Télévisions, der blev offentliggjort i oktober 2009, dvs. efter indledningen af proceduren, bekræfter påstanden om, at den fjerde betingelse ikke er opfyldt.
(77)
Det fremgår således af ovenstående, at budgettilskuddene udelukkende til koncernen France Télévisions ved hjælp af midler fra den franske stat giver virksomheden en selektiv fordel.
VI.1.3. Fordrejning af konkurrencevilkårene og påvirkning af samhandelen mellem medlemsstaterne
(78)
France Télévisions forretningsområde er produktion og udsendelse af programmer, som virksomheden udnytter kommercielt, navnlig ved at sende reklameindslag, der betales af annoncører, eller sponsorerede programmer, og videresælge sine senderettigheder eller købe sådanne rettigheder. Disse kommercielle aktiviteter gennemføres i konkurrence med andre kanaler, som f.eks. TF1, M6, Canal +, navnlig i Den Franske Republik, hvor koncernen France Télévisions er den største audiovisuelle koncern, hvilket de franske myndigheder også understreger. I 2010 forventes France Télévisions' markedsandel at ligge på ca. 10 %, hvilket gør virksomheden til den tredjestørste udbyder på det franske marked.
(79)
Frem til udfasningen af reklameindslag i slutningen af 2011 vil France Télévisions fortsat være aktiv på det franske marked for reklame-tv i konkurrence med de øvrige radio- og tv-selskaber, dog med begrænsninger med hensyn til sendetidspunkter. France Télévisions vil også efter 2011 kunne tilbyde sine tjenester til annoncører, når det drejer sig om reklamer for generiske varer eller sponsorering af udsendelser, i konkurrence med andre radio- og tv-selskaber, der er aktive på det franske marked. Selv om France Télévisions' konkurrenter fuldt ud vil kunne drage fordel af France Télévisions' næsten fuldstændige tilbagetrækning fra reklamemarkedet som følge af reformen, vil France Télévisions ikke desto mindre fortsat være til stede på markedet. Målt i konkurrenternes faste mængder og markedsandele i forhold til 2007 og på basis af skøn for France Télévisions' indtægter i forbindelse med reklamer og sponsorering, som de franske myndigheder har fremsendt, vil France Télévisions stadig have 3,3 % af markedet i 2012 i forhold til over henholdsvis 50 % og 20 % for TF1 og M6.
(80)
France Télévisions vil kunne opnå et seertal, som virksomheden ikke kunne opnå uden budgetbevillingen, hvilket må forventes at have følger for de andre kanalers seertal, og dermed for sidstnævntes kommercielle aktiviteter, således at konkurrencevilkårene vil blive påvirket. France Télévisions vil under alle omstændigheder også fortsat være aktiv på markedet for køb og salg af audiovisuelle rettigheder og bevare sin forhandlingsposition takket være den omhandlede støtte. Bevarelsen af programinvesteringerne, som budgetbevillingerne muliggør, vil således være afgørende for, i hvilket omfang France Télévisions vil være køber eller sælger på markedet.
(81)
Det fremgår af ovenstående, at budgetbevillingerne udelukkende til koncernen France Télévisions ved hjælp af midler fra den franske stat, fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencevilkårene på markedet for kommerciel udnyttelse af radio- og tv-spredning i Den Franske Republik og i et vist omfang i andre medlemsstater, hvor France Télévisions' programmer sendes.
(82)
Markederne for køb og salg af audiovisuelle programmer og senderettigheder, på hvilke France Télévisions er aktiv, har internationale dimensioner, selv om erhvervelsen normalt er geografisk begrænset til en medlemsstat. France Télévisions' programmer, som fortsat kan sendes takket være statsstøtten, kan også ses i andre medlemsstater, f.eks. Belgien og Luxembourg. Endelig sender France Télévisions også programmer over internettet, som er tilgængelige ud over Den Franske Republiks grænser.
(83)
I den situation vil de planlagte budgettilskud kunne fordreje konkurrencevilkårene og påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne.
VI.1.4. Konklusion om spørgsmålet om, hvorvidt der foreligger statsstøtte
(84)
I lyset af ovenstående vil de budgettilskud, som Den Franske Republik påtænker at yde til France Télévisions, udgøre statsstøtte i medfør af artikel 107, stk. 1, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og det er nødvendigt at undersøge, hvorvidt støtten er forenelig med det indre marked.
VI.2. Forenelighed i lyset af artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde
(85)
Det fastsættes i artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, at »Virksomheder, der har fået overdraget at udføre tjenesteydelser af almindelig økonomisk interesse, eller som har karakter af fiskale monopoler, er underkastet denne traktats bestemmelser, navnlig konkurrencereglerne, i det omfang anvendelsen af disse bestemmelser ikke retligt eller faktisk hindrer opfyldelsen af de særlige forpligtelser, som er betroet dem. Udviklingen af samhandelen må ikke påvirkes i et sådant omfang, at det strider mod Unionens interesse.«
(86)
I radio- og tv-meddelelsen fastsætter Kommissionen de principper, den vil følge ved anvendelse af artikel 107 og artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, på offentlig finansiering af public service-radio- og tv-virksomhed. I den henseende lægger Kommissionens vurdering vægt på følgende to aspekter:
-
At public service-forpligtelsen er klart og præcist defineret i en officiel akt, herunder levering af nye vigtige tjenester, og omfattet af et effektivt tilsyn varetaget af et organ, der er uafhængigt af radio- og tv-kanalen.
-
At den offentlige støtte, som er nødvendig for denne forpligtelse, er proportionel og gennemsigtig, uden at kompensationen overstiger nettoomkostningerne ved public service-forpligtelsen, som også er underlagt et effektivt tilsyn.
VI.2.1. Klar og præcis definition af public service-forpligtelsen i en officiel akt og et effektivt tilsyn
(87)
Som nævnt ovenfor har Kommissionen ikke i sin beslutning om at indlede proceduren givet udtryk for betænkeligheder af de grunde, der er nævnt deri, hverken vedrørende en passende definition den public service-forpligtelse, som France Télévisions er pålagt ved officielle akter, eller vedrørende et passende tilsyn med den måde, hvorpå France Télévisions opfylder disse forpligtelser, således som beskrevet ovenfor. Kommissionen mener derfor, at de relevante bestemmelser i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986, således som ændret (artikel 43-11, 44, 48 og 53) og i de dekreter og officielle akter, der gennemfører loven og bl.a. vedrører udbudsbetingelserne (dekret nr. 2009-796 af 23.6.2009), samt i målaftalen, er i overensstemmelse med de regler om gennemførelse af artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, om vurdering af støtte til public service radio- og tv-virksomhed, der fremgår af radio- og tv-meddelelsen.
(88)
Denne konklusion er den samme, som Kommissionens konklusioner i beslutningerne fra 2003 og 2005 om France 2 og France 3, og i 2008 og 2009 for France Télévisions i medfør af den meddelelse der var gældende på det tidspunkt.
(89)
Det er således for fuldstændighedens skyld, at der foretages en gennemgang af de generelle bemærkninger fra visse interesserede parter, der påstår, at programfladen stort set er den samme på offentlige og private tv-kanaler, hvilket modsiges i bemærkninger fra andre parter, og som ikke er af en sådan karakter, at de kan ændre denne vurdering.
(90)
Den ændrede lov nr. 86-1067 om kommunikationsfrihed definerer meget generelt og præcist France Télévisions' public service-forpligtelser. Selskabet skal bl.a. henvende sig til et bredt publikum og foreslå et varieret program i overensstemmelse med målsætningen om af hensyn til pluralismen at sikre samfundets demokratiske, samfundsmæssige, medborgerlige og kulturelle behov. Det forhold, at nogle konkurrenter på grund af deres medlemskab af UER er forpligtet til at overholde denne organisations vedtægter, som FFTCE understreger, berører ikke det forhold, at der findes specifikke public service-forpligtelser, som er fastlagt i officielle akter udstedt af Den Franske Republik, som i modsætning til de forpligtelser, der følger af medlemskabet af UER, udelukkende finder anvendelse på France Télévisions.
(91)
Om nødvendigt er France Télévisions' forpligtelser i øvrigt yderligere præciseret i udbudsbetingelserne og målaftalen, der også indeholder præcise og målbare indikatorer, som virksomheden skal overholde i programfladen, og som konkurrenterne ikke er underlagt. France Télévisions tildeles offentlige midler for at nå disse mål og opfylde de public service-forpligtelser, der er fastsat ved lov i borgernes interesse, mens de private midler, der tildeles konkurrerende stationer, har et rent lukrativt formål. På samme måde gælder det, at det forhold, at der findes lovhjemlede begrænsninger eller begrænsninger, som udbyderne anvender frivilligt i deres radio- og tv-virksomhed, ikke er ensbetydende med, at de offentlige og private kanalers udbud er udifferentieret. De public service-forpligtelser, der følger af loven, er i øvrigt - i modsætning til de forpligtelser, der følger af medlemskabet af UER - omfattet af regelmæssig ekstern kontrol, bl.a. parlamentarisk, hvad angår opfyldelsen af forpligtelserne.
(92)
Endvidere understreger SACD, at France Télévisions har større forpligtelser, hvad angår national audiovisuel og cinematografisk produktion, end konkurrenterne, der er underkastet langt færre forpligtelser. SACD begrunder eller forklarer ganske vist ikke, hvorfor ikke-franske importerede værker, eventuelt fra andre medlemsstater, skulle være af ringere kvalitet end de værker, France Télévisions finansierer. Ikke desto mindre vil en øget og bindende forpligtelse til national produktion i forhold til konkurrenterne bidrage til og være direkte knyttet til det franske samfunds samfundsmæssige og kulturelle behov, som France Télévisions' programflade er forpligtet til at opfylde på grund af sine public service-forpligtelser.
(93)
Hvad angår de oplysninger, som Den Franske Republik har fremsendt, skal denne positive vurdering af definitionen og tilsynet med France Télévisions' public service-forpligtelse udvides til også at gælde de ordninger, der gælder for lancering af nye, innovative audiovisuelle tjenester i medfør af radio- og tv-meddelelsen, der trådte i kraft efter beslutningen om at indlede denne procedure. Disse tjenester, der giver mulighed for at se eller lytte til de sendte radio- og tv-programmer på andre medier eller formater, indgår i France Télévisions' udbudsbetingelser og målaftalen, der i øvrigt præciserer de lovhjemlede public service-forpligtelser. Disse dokumenter er vedtaget ved dekret som nævnt ovenfor, således at de nye allerede planlagte tjenester og eventuelt fremtidige tjenester vil blive omfattet af den samme specifikke forudgående høringsprocedure og det årlige efterfølgende tilsyn med gennemførelsen som de omhandlede tjenester.
(94)
Alt i alt ser det således ud til, at definitionen af den public service-forpligtelse, som France Télévisions er pålagt, samt de dertil hørende kontrolordninger, er i overensstemmelse med de regler og principper, der følger af radio- og tv-meddelelsen, som også er inspireret af retspraksis ved EU-domstolen.
VI.2.2. En proportionel og gennemskuelig offentlig finansiering
(95)
Den finansieringsordning, Den Franske Republik har anmeldt, som det årlige tilskud som kompensation for udfasningen og den efterfølgende afskaffelse af reklameindslag er et led i, skal være permanent og således fortsætte efter den dato, der er fastsat for ophør af reklameindslag, dvs. november 2011.
(96)
Den offentlige årlige finansiering vil omfatte tildeling af en del af midlerne fra bidraget til den offentlige audiovisuelle sektor, tidligere kaldet licens, og det årlige tilskud i medfør af lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009. Ud over den eksisterende støtte, som Kommissionen godkendte i sin beslutning af 20. april 2005, og som ikke ændres af den planlagte ordning, kommer der altså et budgettilskud, hvis nøjagtige størrelse vil blive fastsat årligt i finansloven for det pågældende finansår. Den Franske Republik understreger i sine bemærkninger, at det er de planlagte nettoomkostninger ved public service-forpligtelsen, der hvert år forud for hvert finansår vil fastsætte størrelsen af det årlige tilskud.
(97)
Det fremgår i øvrigt af de skøn, de franske myndigheder har fremlagt som svar på de betænkeligheder, Kommissionen gav udtryk for i beslutningen om at indlede proceduren. Kommissionen bemærker, at de franske myndigheder betragter prognoserne for forretningsplanen som vejledende, og er enig i, at det er nyttigt for en virksomhed, der er pålagt en public service-forpligtelse, og som i den henseende må påtage sig flerårige udgifter, at råde over en finansiel ramme som i forretningsplanen, der indgår i tillægget til målaftalen. De samlede vejledende offentlige midler skal imidlertid - selv om de er lavere - ses i forhold til de planlagte bruttoomkostninger for tjenesten i perioden 2010-2012.
(98)
I betragtning af den relative forudsigelighed for bruttoomkostningerne, som er mindre svingende end de kommercielle indtægter, der lægges til grund for fastsættelsen af nettoomkostningerne, støtter de vejledende tal i forretningsplanen umiddelbart Den Franske Republiks påstand om betydningen af nettoomkostningerne ved public service-forpligtelsen for fastsættelsen af det årlige støttebeløb. Således vil den forpligtelse til statslig finansiel kompensation, der indføres med lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009, udløse det anmeldte budgettilskud, uden dermed at være afgørende for størrelsen, i forhold til et eventuelt skøn over mistede reklameindtægter som følge af afskaffelsen af reklameindslag.
(99)
En sådan tilgang er objektivt set begrundet. I betragtning af tilskuddets permanente karakter vil det blive stadig mere arbitrært at fastsætte dets størrelse i forhold til, hvad reklameindtægterne ville have andraget, hvis reklameindslagene ikke var afskaffet i medfør af loven, f.eks. ved at fastsætte beløbet til det, indtægterne udgjorde før meddelelsen om og gennemførelsen af reformen, eventuelt forhøjet i forhold til udviklingen på markedet for tv-reklamer. Hvis tilskuddets størrelse således blev beregnet i forhold til de forventede indtægter, kunne en større nedsættelse af bruttoomkostningerne ved public service-forpligtelsen end forventet, f.eks. som følge af nye synergier i forbindelse med etableringen af den samlede virksomhed France Télévisions, medføre en risiko for overkompensation med offentlige midler.
(100)
Beregningsmetoden for det årlige tilskud i forhold til omkostningerne ved public service-forpligtelsen med fradrag af de kommercielle nettoindtægter, der består, er i øvrigt i overensstemmelse med Den Franske Republiks forpligtelse, jf. artikel 44 i den ændrede lov nr. 86-1067 om kommunikationsfrihed, og artikel 2 i dekretet om de finansielle forbindelser mellem den franske stat og virksomhederne i den offentlige audiovisuelle sektor, således at de offentlige midler, der tildeles France Télévisions, ikke overstiger nettoomkostningerne til gennemførelse af de public service-forpligtelser, der er pålagt sidstnævnte. Som de franske myndigheder nævner, finder denne forpligtelse og ovennævnte bestemmelser fuldt ud anvendelse på det anmeldte budgettilskud og på den årlige offentlige finansieringsordning, som tilskuddet er en integreret del af.
(101)
Beregningsmetoden for det årlige tilskud i forhold til nettoomkostningerne ved public service-forpligtelsen - og således fratrukket de kommercielle nettoindtægter, der fortsat består - forekommer proportionel i medfør af Kommissionens radio- og tv-meddelelse.
(102)
I den henseende kan bemærkninger fra visse interesserede parter, der påstår det modsatte, ikke modsige denne konklusion:
-
Bemærkningerne fra FFTCE, ifølge hvilke en kompensation for faldende reklameindtægter, som ikke er en del af public service-forpligtelsen, ikke vedrører finansieringen af denne forpligtelse, kan ikke støttes, ej heller bemærkningerne fra M6 om den svingende og dermed upræcise beregning af mistede reklameindtægter; det er i forhold til nettoomkostningerne ved France Télévisions' public service-forpligtelse, at det årlige tilskud bør fastsættes foreløbigt, og de skøn, Den Franske Republik har fremsendt for 2010, 2011, 2012, er rent vejledende.
-
Bemærkningerne fra M6, hvorefter en påstået mangel på analytiske regnskabsværktøjer hos France Télévisions, som den franske revisionsret har gjort opmærksom på, skulle medføre en strukturel overkompensation, fordi tilskuddet er baseret på ikke-objektive omkostningsforhold, samt TF1's bemærkninger om overkompensation af dårligt forvaltede omkostninger, er ikke berettigede; for det første gjorde den franske revisionsret i oktober 2009 opmærksom på, at virksomheden manglede styreværktøjer, der gjorde det muligt at integrere datterselskabernes analytiske regnskabsværktøjer i koncernen France Télévisions, men ikke at der totalt manglede analytiske regnskabsværktøjer; der findes et analytisk regnskab for alle selskaber i koncernen France Télévisions.
-
For det andet vedrører undersøgelsen af, hvorvidt kompensationen er forenelig med det indre marked - i modsætning til undersøgelsen af, hvorvidt der er tale om en økonomisk fordel for France Télévisions - ikke omkostninger, som en veldrevet gennemsnitsvirksomhed i den private sektor måtte have ved at udføre en public service-opgave, men de omkostninger, som France Télévisions faktisk pådrager sig, herunder også den reduktion, der forventes i fremtiden; men som det fremgår af ovenstående vil de samlede offentlige midler, der ydes til France Télévisions, umiddelbart være lavere end omkostningerne ved public service-forpligtelsen, og blive fastsat, så der undgås overkompensation, når de kommercielle nettoindtægter er fratrukket.
(103)
Disse kommentarer, som er uberettigede, hvad angår den forudgående fastsættelse af det årlige tilskud, tager i øvrigt ikke højde for, at der findes efterfølgende kontrolordninger. Som nævnt nedenfor vil den årlige forudgående fastsættelse i finansloven af tilskuddet for det pågældende finansår blive ledsaget af efterfølgende kontrolordninger og en eventuel tilbagebetaling.
(104)
Radio- og tv-meddelelsen foreskriver, at medlemsstaterne skal indføre ordninger, som sikrer, at der ikke sker overkompensation, og sikre regelmæssig og effektiv kontrol med brugen af de offentlige midler. En effektiv kontrol, som foreskrevet i meddelelsen, skal gennemføres regelmæssigt af et organ, som er uafhængigt, ledsaget af ordninger, der giver mulighed for at sikre tilbagebetaling af en eventuel overkompensation eller sikre en korrekt bevilling i det følgende finansår i forhold til eventuelle reserver, der ikke overstiger 10 % af de årlige omkostninger ved public service-forpligtelsen på den ene side og på den anden side eventuelle krydssubsidieringer.
(105)
Artikel 44 i den ændrede lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 understreger, at »Offentlige midler, der bevilges til virksomheder i den offentlige audiovisuelle sektor som kompensation for de public service-forpligtelser, de er pålagt, overstiger ikke omkostningerne ved opfyldelsen af disse forpligtelser.« Denne bestemmelse er en følge af de forpligtelser, Den Franske Republik påtog sig til udtrykkeligt i loven at fastslå princippet om ikke at overkompensere for public service-forpligtelser inden for rammerne af den procedure, der førte til Kommissionens beslutning om forenelighed af 20. april 2005 vedrørende anvendelse af licensindtægter (14).
(106)
Artikel 2 i dekret nr. 2007-958 af 15. maj 2007 om de finansielle forbindelser mellem staten og offentlige virksomheder inden for audiovisuel kommunikation har samme formulering som artikel 53 i loven af 30. september 1986 under hensyntagen til »de direkte og indirekte indtægter fra public service-forpligtelsen« og understreger, at omkostninger ved opfyldelse af public service-forpligtelserne fremgår af adskilte regnskaber. Dekretet foreskriver i artikel 3, at France Télévisions og datterselskaberne er forpligtet til at overholde de normale markedsbetingelser for alle virksomhedens kommercielle aktiviteter, og at en ekstern virksomhed skal udarbejde en årsrapport om opfyldelsen af denne forpligtelse, der forelægges det ansvarlige ministerium, Nationalforsamlingen og Senatet. Sidstnævnte bestemmelse indgik også i Den Franske Republiks forpligtelser som nævnt i Kommissionens beslutning af 20. april 2005 (betragtning 7).
(107)
Den Europæiske Unions Ret har fastslået, at både de bestemmelser, der fastslår princippet om ikke-overkompensation, og kontrol med de betingelser, France Télévisions anvender på sine kommercielle aktiviteter, fuldt ud fjerner de betænkeligheder, Kommissionen fremsatte i løbet af den procedure, der førte til beslutningen af 20. april 2005 (15). Retten har i øvrigt bekræftet, at det efterfølgende tilsyn med overholdelsen af disse forpligtelser er helt tilfredsstillende (16).
(108)
Kommissionen har modtaget og gennemgået rapporter om gennemførelsen af artikel 2 og 3 i dekretet for regnskabsårene 2007 og 2008 (rapporterne i medfør af dekretets artikel 3 er for regnskabsåret 2007 blevet certificeret af revisionsfirmaerne PriceWaterhouseCoopers og KPMG og for regnskabsåret 2008 af revisionsfirmaet Rise) samt udkastet til årsrapport for 2009, jf. artikel 2. De foreliggende rapporter konkluderer, at de offentlige midler, der er tildelt koncernen France Télévisions, ikke overstiger nettoomkostningerne ved opfyldelsen af de public service-forpligtelser, der er pålagt France Télévisions, og at virksomheden har overholdt de normale markedsbetingelser for alle sine kommercielle aktiviteter. Det udelukker således eventuelle krydssubsidieringer mellem kommercielle aktiviteter og public service-aktiviteter. De omhandlede rapporter viser i øvrigt, at det er muligt at opstille regnskaber for udgifter og indtægter i forbindelse med opfyldelsen af public service-forpligtelsen for France Télévisions' forskellige kanaler i modsætning til, hvad M6 påstår.
(109)
Retningslinjerne for efterfølgende kontrol med de offentlige midler som foreskrevet i dekret nr. 2007-958 vil finde anvendelse på det anmeldte budgettilskud. Siden indførelsen af kontrollen har de samlede offentlige midler, der er tildelt France Télévisions, været utilstrækkelige til at dække nettoomkostningerne ved opfyldelsen af public service-forpligtelserne, således at spørgsmålet om, hvorvidt der er tale om overkompensation, ikke er relevant. Hvad angår prognoserne for omkostninger og indtægter på mellemlang sigt ifølge forretningsplanen og illustreret i tabel 1 ovenfor, forventes der et mindre overskud i 2012, som - hvis det opnås og ikke skal bruges til at dække de forventede underskud i 2010 og 2011 - i princippet først og fremmest vil blive brugt til at dække udgifter til audiovisuel produktion.
(110)
For at bringe den eksisterende ordning i overensstemmelse med de regler, der blev indført i 2009 i medfør af radio- og tv-meddelelsen, forpligter Den Franske Republik sig under alle omstændigheder til at ændre artikel 2 i dekret nr. 2007-958 af 15. maj 2007 med henblik på:
-
at sikre, at årsrapporten om de adskilte regnskaber i overensstemmelse med artikel 3 kontrolleres af et eksternt organ, der skal godkendes af den minister, der har ansvar for kommunikation, og oversendes til denne minister og til Nationalforsamlingen og Senatet, og udarbejdes for France Télévisions' regning
-
at forbedre den ordning, der skal sikre en effektiv inddrivelse af en eventuel overkompensation eller krydssubsidiering, der måtte fremgå af disse adskilte regnskaber, og som ikke er forenelig med artikel 53 i lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed og Kommissionens radio- og tv-meddelelse.
(111)
I den sammenhæng ser det ud til, at Den Franske Republik har indført egnede bestemmelser om regelmæssig og effektiv kontrol med brugen af de offentlige midler for at undgå overkompensation og krydssubsidiering i overensstemmelse med radio- og tv-meddelelsen.
(112)
I betragtning af ovenstående ser det ud til, at de potentielle konkurrencebegrænsninger som følge af France Télévisions' tilstedeværelse på de kommercielle markeder, hvor virksomheden fortsat vil være aktiv efter den fulde gennemførelse af reformen, alt i alt vil være begrænsede. Denne tilstedeværelse vil formodentlig være stærkt begrænset, og reformen må forventes i hvert fald delvist at flytte efterspørgslen efter tv-reklamer til France Télévisions' konkurrenter.
(113)
Som anført i et brev offentliggjort af syv private radio- eller tv-kanaler vil videreførelsen af reformen, der fører til en afskaffelse af France Télévisions' reklameindslag, kunne: »give de private medier et tiltrængt skub fremad«, mens en bevarelse af reklameindslag: »kunne få alvorlige følger for samtlige franske medier og i væsentlig grad ændre aktørernes økonomiske perspektiver …« (17).
(114)
Med andre ord vil France Télévisions' delvise tilbagetrækning og fokusering af indtægtsstrukturen - kommercielle indtægter eller offentlig kompensation - på transmission af programmer, der svarer til virksomhedens public service-forpligtelse uden direkte finansiel kompensation for seerskaren, dæmpe en eventuel konkurrencebegrænsning på de konkurrenceprægede markeder, hvor France Télévisions er aktiv. Denne tilbagetrækning efterlader en plads, som kan indtages af nye markedsdeltagere eller aktører, der på nuværende tidspunkt har en begrænset tilstedeværelse på reklamemarkedet, og således skærpe konkurrencen på sigt.
(115)
I betragtning af de oplysninger, Den Franske Republik har fremsendt, og de indgåede forpligtelser, følger det, at den offentlige finansiering skal give France Télévisions mulighed for at dække de nettoomkostninger, der følger af opfyldelsen af de forpligtelser, virksomheden er pålagt, og denne finansiering skal begrænses til disse omkostninger og vil blive omfattet af en efterfølgende kontrol, der opfylder de kriterier, der er fastsat i den gældende radio- og tv-meddelelse. Da France Télévisions endvidere vil begrænse sin tilstedeværelse på de konkurrenceprægede markeder, risikerer den planlagte støtte ikke at påvirke samhandelen mellem medlemsstaterne i et omfang, der strider mod EU's interesse, hvorved betingelserne i artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde er opfyldt.
(116)
Den Franske Republik forpligter sig i øvrigt til at fremlægge en rapport for Kommissionen frem til 2013, hvor reformen af den audiovisuelle sektor vil være gennemført, som vil give mulighed for at følge de aspekter af gennemførelsen af reformen, der er mest relevante i forhold til statsstøttereglerne, nemlig de årlige kompensationer med tilhørende efterfølgende kontrolordninger, de betingelser, France Télévisions anvender på sine kommercielle aktiviteter, udviklingen for virksomhedens stilling på markedet samt den årlige opfyldelse af målaftalen.
(117)
I betragtning af reformens omfang, de innovative tiltag vedrørende finansieringen af France Télévisions' public service-forpligtelse, dens følger for udviklingen i France Télévisions' indtægter og udgifter samt den usikre økonomiske situation på de markeder, der påvirker France Télévisions' og konkurrenternes kommercielle indtægter, vil denne forpligtelse give Kommissionen mulighed for på tæt hold at kontrollere og følge gennemførelsen af reformen og opfyldelsen af Den Franske Republiks forpligtelser inden for rammerne af denne procedure.
(118)
I beslutningen om at indlede proceduren havde Kommissionen betænkeligheder ved en eventuel forbindelse mellem anvendelsen af indtægterne fra de nye afgifter på reklame og elektronisk kommunikation og det årlige tilskud, der vil blive udbetalt til France Télévisions fra 2010. Hvis der kan fastslås en sådan forbindelse, bør disse afgifter betragtes som en integreret del af støtten, og det bør undersøges, om dette er foreneligt med det indre marked. En sådan forbindelse kan udelukkes for 2009, bl.a. på grund af ikrafttrædelsen af lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009 om den audiovisuelle sektor, men der var fortsat tvivl om fremtiden i betragtning af de erklæringer, der er fremsat af de franske myndigheder.
(119)
Det fremgår af EU-Domstolens retspraksis, stadfæstet af dom af 22. december 2008 i den præjudicielle sag Régie Networks (C-333/07) (præmis 99), at »For at en afgift kan antages at udgøre en integrerende del af en støtteforanstaltning, skal der bestå en tvungen forbindelse mellem afgiften og den berørte støtte i henhold til den relevante nationale lovgivning, således at afgiftsprovenuet nødvendigvis anvendes til at finansiere støtten og har direkte indvirkning på dennes størrelse og dermed på bedømmelsen af denne støttes forenelighed med fællesmarkedet« (18). De to betingelser, Domstolen fastsætter, nemlig den relevante nationale lovgivning og en direkte indvirkning på støttens størrelse, undersøges herefter.
(120)
I fransk ret gælder det i medfør af artikel 36 i lov af 1. august 2001 om finansloven, at bevilling af midler opkrævet til fordel for den franske stat til en anden juridisk person udelukkende kan ske, hvis det fremgår af en bestemmelse i finansloven. Finansloven skal således udtrykkeligt fastslå, at provenuet fra afgifter på reklame og elektronisk kommunikation i medfør af lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009 helt eller delvist vil blive anvendt til at finansiere France Télévisions. En sådan bestemmelse er ikke indført. Den Franske Republik forpligter sig til i fremtiden at foretage en ny anmeldelse til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 108, stk. 3, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, hvis der gennemføres en ændring af ordningen. Det kan således ikke fastslås, at der foreligger en tvungen forbindelse mellem den anmeldte støtte og de nye afgifter i medfør af national ret, således som foreskrevet i Domstolens retspraksis.
(121)
Endvidere ser det ud til, at det afgørende kriterium for at beregne størrelsen af det årlige budgettilskud, sammenlagt med den planlagte tildeling af midler fra bidraget til den offentlige audiovisuelle sektor, vil være størrelsen af nettoomkostningerne ved de public service-forpligtelser, der er pålagt France Télévisions, og ikke provenuet af den nye afgift. Skøn over public service-omkostningerne er og vil fortsat være omfattet af forudgående skøn i målaftalerne i medfør af artikel 53 i den ændrede lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed, det årlige tilskud, der er opført i udkastet til finanslov, vil blive beregnet i forhold til de planlagte nettoomkostninger, og justeringen af skøn og resultater skal konstateres og om nødvendigt korrigeres efterfølgende inden for rammerne af den rapport, der skal udarbejdes i medfør af artikel 2 i dekret nr. 2007-958 af 15. maj 2007 om de finansielle forbindelser mellem staten og offentlige virksomheder inden for audiovisuel kommunikation. Da disse omkostninger påløber uanset afgiftsprovenuet, kan dette provenu ikke direkte påvirke støttens størrelse. Det viser sig i øvrigt, at de afgiftssatser, den franske regering oprindelig havde fastsat, er blevet sat ned i den endelige finanslov godkendt af det franske parlamentet, uden at det viser sig i en samtidig og proportionel nedsættelse af tilskuddet til France Télévisions.
(122)
Det fremgår af ovenstående, at de afgifter på reklame og elektronisk kommunikation, der er indført ved lov nr. 2009-258 af 5. marts 2009, ikke er en integreret del af støtten, og derfor ikke skal indgå i undersøgelsen af, hvorvidt sidstnævnte er forenelig med det indre marked, i modsætning til hvad der påstås af visse interesserede parter, nemlig ACT, FFTCE, Association des chaînes privées, M6 og TF1.
(123)
Denne konklusion berører ikke de omhandlede afgifters og de specifikke bestemmelsers forenelighed med EU-retten i deres egenskab af særskilte foranstaltninger, navnlig hvad angår foreneligheden af afgiften på elektronisk kommunikation, hvad angår de spørgsmål, der er behandlet i overtrædelsesprocedure nr. 2009/5061, i forhold til 2002/20/EF og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (19).
(124)
Kommissionen bemærker sig i øvrigt Frankrigs erklæring, hvorefter de omhandlede afgifter ikke er omfattet af den anmeldelse, som denne beslutning vedrører.
VII. KONKLUSION
(125)
I betragtning af ovenstående konkluderer Kommissionen, at det årlige budgettilskud til fordel for France Télévisions iværksat som anført ovenfor kan erklæres for foreneligt med det indre marked i medfør af artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, ifølge de principper og regler, der gælder for radio- og tv-virksomhed -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den støtte, som Den Franske Republik planlægger at iværksætte til fordel for France Télévisions i form af et årligt budgettilskud i medfør af artikel 53-VI, i den ændrede lov nr. 86-1067 af 30. september 1986 om kommunikationsfrihed, er forenelig med det indre marked i overensstemmelse med artikel 106, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde.
Støtten er følgelig tilladt.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Den Franske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 20. juli 2010.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 20 päivänä heinäkuuta 2010,
valtiontuesta C 27/09 (ex N 34/B/09) Talousarvioavustus, jonka Ranskan tasavalta aikoo toteuttaa France Télévisions -ryhmittymän hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2010) 4918)
(Ainoastaan ranskankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2011/140/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
on mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I MENETTELY
(1)
Ranskan tasavalta ilmoitti komissiolle 23 päivänä tammikuuta 2009 päivätyllä kirjeellä aikomuksestaan myöntää France Télévisions -ryhmittymälle jo talousarviolakiin kirjatun 450 miljoonan euron talousarvioavustuksen vuonna 2009. Komissio pyysi 13 päivänä maaliskuuta 2009 lisätietoja, jotka Ranskan tasavalta toimitti 25 päivänä toukokuuta 2009. Ranskan tasavalta laajensi tässä kirjeessä aiempaa ilmoitustaan ilmoittamalla aikovansa perustaa France Télévisions -ryhmittymän julkista rahoitusta varten pysyvän ja monivuotisen mekanismin, johon kuuluu vuotuinen avustus.
(2)
Komissio totesi 1 päivänä syyskuuta 2009 päivätyssä kirjeessä, että vuodeksi 2009 hyväksytty talousarvioavustus soveltui sisämarkkinoille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’SEUT-sopimus’, 106 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Lisäksi se ilmoitti Ranskan tasavallalle päätöksestään aloittaa SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu menettely uudesta France Télévisions -ryhmittymälle tulevina vuosina kohdennettavasta julkisen rahoituksen mekanismista.
(3)
Ranskan tasavalta esitti huomautuksensa 7 päivänä lokakuuta 2009.
(4)
Komission päätös menettelyn aloittamisesta on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä (2). Komissio on kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä avustuksesta.
(5)
Komissio on saanut huomautuksia asianomaisilta. Se on toimittanut ne Ranskan tasavallalle lausuntoa varten ja saanut sen lausunnon 15 päivänä tammikuuta 2010 päivätyssä kirjeessä.
(6)
Ranskan tasavalta on toimittanut komissiolle tarkennuksia tai lisätietoja 23 päivänä huhtikuuta, 19 päivänä toukokuuta ja 22 päivänä kesäkuuta 2010.
II RAHOITUSMEKANISMIN YKSITYISKOHTAINEN KUVAUS
(7)
Tämä päätös koskee monivuotista rahoitusmekanismia France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelutehtävän rahoittamiseksi. Komissio on tarkastellut sen rahoittamista 10 päivänä joulukuuta 2003 (3), 20 päivänä huhtikuuta 2005 (4), 16 päivänä heinäkuuta 2008 (5) ja 1 päivänä syyskuuta 2009 (6) tekemissään päätöksissä. Kyseessä on nyt kuitenkin eri toimenpide kuin vuosien 2003, 2005 ja 2008 päätöksissä. Jäljempänä tarkemmin kuvattavat talousarvioavustukset täydentävät France Télévisions -ryhmittymälle myönnettäviä, televisiolupamaksuista (aikaisempi nimitys ”redevance audiovisuelle”, nyt ”contribution à l’audiovisuel public”) saatavia julkisia varoja, joita on käsitelty komission 20 päivänä huhtikuuta 2005 tekemässä päätöksessä ja joihin uudet säännökset eivät vaikuta, koska niissä on kyse olemassa olevasta tuesta. Näillä molemmilla julkisilla varoilla on tarkoitus kattaa France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelutehtävän kulut, joista on ensin vähennetty ryhmittymälle edelleenkin kertyvien kaupallisten tulojen nettomäärä.
II.1 Pääasiallinen oikeusperusta
(8)
Uuden julkisen rahoituksen mekanismin periaatteista säädetään 5 päivänä maaliskuuta 2009 annetussa laissa nro 2009-258, joka koskee audiovisuaaliviestintää ja television uutta yleishyödyllisen palvelun tehtävää. Ilmoitettu tuki on osa laajempaa laissa säädettyä audiovisuaalialan rakenteiden ja yleishyödyllisen taloudellisen palvelun uudistusta. Laki muuttaa France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun tehtäviä koskevaa lainsäädäntöä ja erityisesti viestinnän vapaudesta 30 päivänä syyskuuta 1986 annettua lakia nro 86/1067. Nämä tehtävät määritellään vielä tarkemmin tehtäväeritelmässä ja France Télévisions -ryhmittymän tavoitteita ja resursseja koskevassa sopimuksessa, jotka hyväksytään viestinnän vapautta koskevan lain täytäntöönpanemiseksi annettavilla säädösteksteillä. Maaliskuun 5 päivänä 2009 annettuun lakiin nro 2009/258 sisältyy myös rahoitusta koskevia määräyksiä, joilla muutetaan verolakia ja vahvistetaan talousarviolakiin kirjattu France Télévisions -ryhmittymän talousarviomäärärahan periaate.
II.2 Tuensaajan (France Télévisions) toiminta ja rahoitus
(9)
France Télévisions on viestinnän vapaudesta 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain nro 86-1067 44-I §:n nojalla perustettu osakeyhtiö. Tällä lailla, sellaisena kuin se on muutettuna, perustettiin yksi yritys, France Télévisions, yhdistämällä aiemmat eri kanavien erilliset oikeushenkilöt. Se kuuluu Ranskan valtion taloudelliseen ja rahoitukselliseen valvontaan. Sen osakepääoma on jaettu rekisteröityihin osakkeisiin, joita voi omistaa ainoastaan valtio. Sen hallintoneuvostoon kuuluu puheenjohtajan lisäksi 14 jäsentä, joiden toimikausi on viisi vuotta. Kansalliskokouksen ja senaatin kulttuuriasioista vastaavat valiokunnat nimittävät näistä jäsenistä kaksi, viisi jäsentä edustaa valtiota ja kaksi henkilöstöä, ja audiovisuaalialan neuvosto nimittää viisi jäsentä.
(10)
France Télévisions on Ranskan merkittävin audiovisuaalialan ryhmittymä. Sen palveluksessa on noin 11 000 henkilöä, ja siihen kuuluvat Ranskassa lähetystoimintaa harjoittavat kanavat France 2, France 3, France 4, France 5 ja France Ô sekä Ranskan merentakaisissa maissa ja alueilla lähetystoimintaa harjoittavien julkisten televisio- ja radiokanavien ryhmittymä RFO. Ryhmittymään kuuluu myös mainosmyyntitoimisto, vaikkakin sen irrottamista tarkastellaan, sekä yritykset, joiden toimiala on toiminnan monipuolistaminen. Joidenkin France Télévisions -ryhmittymän kanavien ohjelmaa lähetetään useammassa jäsenvaltiossa, erityisesti Belgiassa ja Luxemburgissa.
(11)
France Télévisions -ryhmittymän liikevaihto vuonna 2007, joka oli viimeinen tilivuosi ennen kuin julkisen audiovisuaalialan uudistuksesta ilmoitettiin, oli 2 927 miljoonaa euroa, josta 64,2 prosenttia oli peräisin televisiolupamaksuista, 28,1 prosenttia mainostuloista (mainos- ja sponsoritulot) ja 7,7 prosenttia muista lähteistä. Liikevaihdon eri tekijöiden osuudet pysyivät vuosina 2003-2007 suhteellisen vakaina: mainos- ja sponsoritulojen määrä vaihteli 28-30 prosentin välillä. Koko ryhmittymän nettotulos oli hiukan positiivinen jokaisena vuotena ajanjaksolla 2003-2007, mikä kerrytti kumulatiivisen tuloksen 99 miljoonaa euroa.
(12)
Tämä suuntaus on kääntynyt sen jälkeen, kun tammikuussa 2008 ilmoitettiin julkisen audiovisuaalialan uudistuksesta, johon sisältyy aikanaan muun muassa mainostulojen tyrehtyminen. Vuosi 2008 oli tappiollinen France Télévisions -ryhmittymälle; nettotulos oli -[50-100] (7) miljoonaa euroa (josta -[50-100] miljoonaa euroa yleishyödyllisen palvelun osalta), mikä johtui pääasiassa mainostulojen huomattavasta vähenemisestä. Komission 16 päivänä heinäkuuta 2008 tekemässä päätöksessä hyväksytty poikkeuksellinen 150 miljoonan euron pääomanlisäys ei riittänyt tasoittamaan negatiivisen tuloksen koko vaikutusta. Vuonna 2009, jolloin julkisen audiovisuaalialan uudistus tuli voimaan, valtio maksoi tukea kaikkiaan 415 miljoonaa euroa, kuten komissio oli hyväksynyt 1 päivänä syyskuuta 2009 tekemässään päätöksessä. Tämän ansiosta mainostulojen väheneminen saatiin lähes kokonaan katettua ja France Télévisions -ryhmittymä pääsi lievästi ylijäämäiseen nettotulokseen ([10-20] miljoonaa euroa). Yleishyödyllisen palvelun osuus jäi kuitenkin hiukan - noin [0-5] miljoonaa euroa - alijäämäiseksi, sillä positiivinen tulos syntyi ryhmittymän kaupallisten yritysten puolella.
(13)
France Télévisions -ryhmittymän toimintaa ja hallintoa vuosina 2004-2008 sekä yrityksen asemaa julkisen audiovisuaalialan uudistuksessa käsitellään melko kriittisesti Ranskan tilintarkastustuomioistuimen raportissa ”France Télévisions et la nouvelle télévision publique”. Eräät asianomaiset ovat huomautuksissaan viitanneet tähän raporttiin, joka hyväksyttiin suljetussa käsittelyssä ja julkaistiin 14 päivänä lokakuuta 2009 eli menettelyn aloittamista koskevan päätöksen tekemisen jälkeen. Raportissa tuodaan esiin hallinnossa ja France Télévisions -ryhmittymän tuloksissa vielä hyödyntämättömiä kehitysmahdollisuuksia, ja se sisältää suosituksia parannuksista, joita voitaisiin toteuttaa uudistuksen yhteydessä.
II.3 France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun tehtävä
II.3.1 Yleishyödyllisen palvelun tehtävän määrittely lainsäädännössä
(14)
France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun tehtävät luetellaan 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain nro 86-1067, sellaisena kuin se on muutettuna, 43-11 §:ssä. Sen mukaan julkiset kanavat ”toteuttavat yleisen edun nimissä yleishyödyllisen palvelun tehtäviä. Ne tarjoavat kaikenlaisille yleisöille monipuolisen ja moniarvoisen ohjelma- ja palvelukokonaisuuden, joka vastaa yleisön odotuksia laadusta ja innovatiivisuudesta, kunnioittaa yksilön oikeuksia ja perustuslaissa määriteltyjä demokratian periaatteita. Ne tarjoavat monipuolisia uutis-, kulttuuri-, dokumentti-, viihde- ja urheiluohjelmia analogisessa ja digitaalisessa muodossa. Ne edistävät demokraattista keskustelua, eri väestöryhmien näkemysten vaihtoa sekä sosiaalista osallisuutta ja kansalaistaitoja. Ne toteuttavat toimia, joilla edistetään sosiaalista yhteenkuuluvuutta ja kulttuurista monimuotoisuutta sekä vähennetään syrjintää, ja tarjoavat ohjelmaa, joka kuvastaa ranskalaisen yhteiskunnan monimuotoisuutta. Ne edistävät ranskan kieltä ja mahdollisia alueellisia kieliä sekä tuovat esiin Ranskan kulttuuri- ja kieliperinnön monimuotoisuutta. Ne edistävät älyllisen ja taiteellisen luovuuden kehittämistä ja sen tulosten levittämistä sekä yhteiskunnallista, taloudellista, sosiaalista, tieteellistä ja teknistä tietoa sekä mediakasvatusta. Ne edistävät vieraiden kielten oppimista. Ne osallistuvat ympäristökasvatukseen ja kestävän kehityksen edistämiseen. Ne pyrkivät tarjoamaan soveltuvia keinoja, joilla kuulovammaiset voivat seurata niiden lähetyksiä. Ne pitävät kiinni tiedon rehellisyydestä, riippumattomuudesta ja moniarvoisuudesta sekä ajatussuuntausten ja mielipiteiden moniarvoisesta ilmaisusta noudattaen tasapuolisuuden periaatetta sekä audiovisuaalialan neuvoston suosituksia. Audiovisuaalisen viestinnän julkisen sektorin toimijat edistävät toimissaan ulkoista audiovisuaalista toimintaa, yhteyksiä ranskankieliseen maailmaan ja Ranskan kulttuurin ja kielen levittämistä maailmalle. Ne sitoutuvat kehittämään uusia palveluja, joilla voidaan rikastuttaa tai täydentää ohjelmatarjontaa, sekä ohjelmien ja audiovisuaalipalvelujen uusia tuotanto- ja jakelutekniikoita. Parlamentille toimitetaan joka vuosi raportti tämän pykälän säännösten soveltamisesta.”
II.3.2 Yleishyödyllisen palvelun velvollisuus käytännössä France Télévisions -ryhmittymän toiminnassa
(15)
Yleishyödyllisen palvelun tehtävää käytännössä tarkennetaan syyskuun 30 päivänä 1986 annetun lain nro 86-1067 44-I §:ssä siten, että France Télévisions velvoitetaan suunnittelemaan ja ohjelmoimaan televisiolähetykset ja audiovisuaaliset viestintäpalvelut siten, että ne vastaavat kyseisen lain 43-11 §:ssä sekä 48 §:ssä säädetyssä tehtäväeritelmässä määriteltyjä yleishyödyllisen palvelun tehtäviä.
(16)
Kesäkuun 23 päivänä 2009 annetulla asetuksella nro 2009-796 vahvistettiin France Télévisions -ryhmittymälle yksi yhtenäinen tehtäväeritelmä. Eritelmässä määritellään puitteet France Télévisions -ryhmittymään kuuluvien kanavien toiminnalle vahvistamalla ohjelmasitoumukset päivittäisistä kulttuurilähetyksistä parhaaseen katseluaikaan, erityisesti klassiseen musiikkiin painottuvista musiikkilähetyksistä, joissa esitellään monipuolisesti eurooppalaisia ja alueellisia orkestereita, teatteriesityksistä tai tieteen kansantajuistamisesta (tehtäväeritelmän 4-7 kohta). France Télévisions on myös velvollinen huolehtimaan ohjelmakokonaisuutensa eurooppalaisesta ulottuvuudesta lähettämällä erityisesti reportaaseja muiden jäsenvaltioiden elämäntavoista tai kulttuureista sekä suurimpiin Ranskassa harjoitettaviin uskontoihin liittyvää uskonnollista ohjelmaa (tehtäväeritelmän 14 ja 15 kohta). Eritelmässä mainitaan myös velvollisuus kerätä suuri ja tasapuolinen yleisö kaikista väestöryhmistä (18 kohta).
(17)
Viestinnän vapautta koskevan lain nro 86-1067 53 §:n mukaan valtio ja France Télévisions tekevät lisäksi monivuotiset (3-5 vuotta) sopimukset tavoitteista ja resursseista. Näissä sopimuksissa määritellään France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun tehtäviä kunnioittaen erityisesti seuraavat seikat:
-
tärkeimmät linjaukset ryhmittymän kehittämiseksi,
-
tuotannon monipuolisuuteen ja innovatiivisuuteen liittyvät sitoumukset,
-
France Télévisions -ryhmittymän vähimmäisinvestoinnit eurooppalaiseen ja ranskankieliseen elokuva- ja audiovisuaalituotantoon määritettynä prosenttiosuutena sen tuloista ja absoluuttisena arvona,
-
sitoumukset huolehtia vammaisten osallistumis- ja kansalaistoimintamahdollisuuksista sekä mukauttaa kaikki televisio-ohjelmat kuulovammaisia varten,
-
sitoumukset mukauttaa televisiolähetykset sopivalla tavalla näkövammaisten käyttöön,
-
alustava menoarvio näistä toimista kullekin vuodelle sekä laadulliset ja määrälliset indikaattorit toteutukselle ja tuloksille,
-
ryhmittymälle myönnettävien julkisten varojen määrä ja erillinen maininta varoista, jotka on ensisijaisesti tarkoitettu ohjelmabudjettien kehittämiseen,
-
omilta varoilta odotettavan tuoton määrä mainiten erikseen mainos- ja sponsoritulot,
-
maksullisten palveluiden talousnäkymät,
-
tarvittaessa näkymät taloudellisen tasapainon saavuttamiseksi.
(18)
Tällä hetkellä France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun velvollisuudet on määritelty vuosien 2007-2010 tavoitteita ja resursseja koskevassa sopimuksessa ”France Télévisions, le premier bouquet de chaînes gratuites de l’ère numérique”, jonka alasta vastaavat ministerit ja France Télévisions -ryhmittymän hallintoneuvoston puheenjohtaja allekirjoittivat 24 päivänä huhtikuuta 2007. Yleishyödylliselle palvelulle ominaisia arvoja koskevan I.2 tavoitteen osalta sopimuksessa määrätään tavoitteet jaoteltuina konkreettisiin toimiin, joille on nimetty esimerkiksi seuraavanlaisia laadullisia tai määrällisiä indikaattoreita:
-
edistetään kulttuuriohjelmien levittämistä laajemmalle yleisölle kulttuurin demokratisoimiseksi lähettämällä vähintään yksi kulttuuriohjelma parhaaseen katseluaikaan,
-
noudatetaan moniarvoisuutta uutisoinnissa ja kansalaiskeskusteluohjelmissa,
-
esitetään monipuolista urheiluohjelmaa korostaen urheilulajeja, joita näytetään yksityisillä kanavilla vähemmän,
-
tuodaan esiin ranskalaisen yhteiskunnan monimuotoisuutta ja parannetaan sen eri tekijöiden näkyvyyttä,
-
puolustetaan ranskalaista ja eurooppalaista kulttuuri-identiteettiä ja edistetään Euroopan unionin toiminnan ja sen työn tulosten tuntemusta sekä vieraiden kielten oppimista.
(19)
Sopimukseen kuuluu myös monivuotinen määräraha, johon liittyvän mukautuslausekkeen mukaan valtio ja ryhmittymä sopivat mainostulojen kehityksestä riippuen julkisten varojen mukauttamisesta tarpeen mukaan siten, että julkisten varojen tarpeen vähentyessä käyttämättä jäänyt ylijäämä käytetään pääasiassa audiovisuaaliseen tuotantoon.
(20)
Voimassa olevaa tavoitteita ja resursseja koskevaa sopimusta on täydennetty uudistuksen jälkeen vuosien 2009-2012 osalta. Täydennys, jonka sisältämää määrärahaa käsitellään tarkemmin jäljempänä, lujittaa entisestään France Télévisions -ryhmittymän yleishyödylliselle palvelulle ominaisia arvoja. Lisäksi siinä asetetaan uudet määrälliset tavoitteet, jotka tietyillä, johdanto-osan 18 kappaleessa mainituilla aloilla on vuosittain saavutettava.
II.3.3 Uusien innovatiivisten audiovisuaalipalvelujen tarjoaminen
(21)
France Télévisions -ryhmittymän uusi tehtäväeritelmä sisältää useiden innovatiivisten palveluiden käyttöönoton, jolla pyritään rikastuttamaan toimituksellista tarjontaa. Näitä ovat viestintäpalveluiden, tilattavien audiovisuaalimediapalveluiden tai ohjelmia täydentävän sisällön tarjoaminen verkossa. Tavoitteita ja resursseja koskevan sopimuksen täydennyksellä on lisäksi tarkoitus ottaa käyttöön muita innovatiivisia palveluita, kuten ilmaiset tai maksulliset tilausvideot, henkilökohtainen mobiilitelevisio, lähetystoiminta Internetissä, matkaviestintäsovellukset ja alueelliset tai temaattiset televisiolähetykset Internetissä.
II.3.4 Yleishyödyllisen palvelun velvoitteiden, myös uusien palveluiden käyttöönoton, ulkoinen valvonta
(22)
Syyskuun 30 päivänä 1986 annetun lain nro 86-1067 53 §:n mukaisesti France Télévisions -ryhmittymän hallintoneuvosto hyväksyy ryhmittymän tavoitteita ja resursseja koskevan sopimusluonnoksen ja päättää sen vuotuisesta täytäntöönpanosta keskustelun perusteella; keskustelun tulokset annetaan julki. Ennen kuin tavoitteita ja resursseja koskevat sopimukset ja sen mahdolliset täydennykset allekirjoitetaan, ne toimitetaan kansalliskokouksen ja senaatin kulttuuriasioista ja varainhoidosta vastaaville valiokunnille ja audiovisuaalialan neuvostolle. Valiokunnat voivat laatia asiasta lausunnon kuuden viikon kuluessa.
(23)
France Télévisions -ryhmittymän hallintoneuvoston puheenjohtaja esittää ryhmittymän tavoitteita ja resursseja koskevan sopimuksen täytäntöönpanoa koskevan vuosikertomuksen kansalliskokouksen ja senaatin kulttuuriasioista ja varainhoidosta vastaaville valiokunnille. Vuosikertomuksen esittelyn yhteydessä hallintoneuvoston puheenjohtaja selostaa myös ryhmittymän yhteyteen perustetun, televisiokatsojista muodostuvan neuvoa-antavan ohjelmakomitean toimintaa. Komitean tehtävänä on antaa ohjelmia koskevia lausuntoja ja suosituksia.
(24)
Asetuksella hyväksytyn France Télévisions -ryhmittymän tehtäväeritelmän luonnosvaiheessa toteutettiin 10-24 päivänä marraskuuta 2008 julkinen kuuleminen. Viitisentoista tahoa esitti siinä näkemyksensä, jotka johtivat alkuperäisen tekstin muuttamiseen. Tämän jälkeen audiovisuaalialan neuvosto antoi oman lausuntonsa. Tehtäväeritelmän täytäntöönpanon ulkoisesta valvonnasta säädetään 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain 48 §:ssä, että audiovisuaalialan neuvosto antaa vuosikertomuksen kansalliskokouksen ja senaatin kulttuuriasioista ja varainhoidosta vastaaville valiokunnille. Kertomus toimitetaan myös kulttuuri- ja viestintäministeriölle.
(25)
Valiokunnat ja audiovisuaalialan neuvosto voivat kuulla kolmansia osapuolia. Asianomaisia osapuolia kuullaankin näissä elimissä säännöllisesti, ja ne pääsevät esittämään kantojaan julkista audiovisuaalialaa koskevista kysymyksistä.
II.4 Rahallinen korvaus mainonnan asteittaisesta vähentämisestä ja lopettamisesta
(26)
Jotta yleisradiolähetysten ohjelmasuunnittelu voitaisiin vapauttaa kaupallisista riippuvuuksista, viestinnän vapaudesta 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain nro 86-1067, sellaisena kuin se on muutettuna, 53 §:n VI kohdassa säädetään mainonnan osuuden vähentämisestä ja lopulta poistamisesta: ”Klo 20-6 välisenä aikana lähetettävät, 44 §:n 1 kohdassa tarkoitettujen kansallisten televisiopalvelujen ohjelmat, lukuun ottamatta alueellisia ja paikallisia ohjelmia, voivat sisältää ainoastaan yleisnimellä esiteltävien hyödykkeiden tai palvelujen mainoksia. Tätä säännöstä sovelletaan myös klo 6-20 lähetettäviin ohjelmiin siitä lähtien, kun edellä mainitussa 1 kohdassa tarkoitettujen televisiopalveluiden analogiset lähetykset maanpäällisessä radioverkossa lopetetaan Ranskassa. Säännöstä ei sovelleta yleishyödyllisiin kampanjoihin.”
(27)
Kyseisten televisiopalveluiden analogiset lähetykset maanpäällisessä radioverkossa lopetetaan viimeistään 30 päivänä marraskuuta 2011. Sen lisäksi, että mainonta on sallittu hyödykkeille tai palveluille ilman kaupallista merkkiä, poikkeuksia mainontaa koskeviin sääntöihin on myös merentakaisten maiden ja yhteisöjen sekä Uuden-Kaledonian osalta, koska niissä ei ole tarjolla yksityistä televisiota, jolla olisi maksutonta lähetystoimintaa maanpäällisessä radioverkossa.
(28)
Kuten viestinnän vapautta koskevan lain nro 86-1067, sellaisena kuin se on muutettuna, 53 §:ssä säädetään, mainonnan vähentäminen ja lopulta lopettaminen lain nojalla edellyttää, että valtio korvaa tulojen menetyksen France Télévisions -ryhmittymälle kunkin vuoden talousarviolaissa määriteltävin ehdoin. Ranskan valtio on perustanut tätä varten valtion talousarvioon uuden budjettikohdan televisiolupamaksuja varten. Ranskan viranomaiset arvioivat täysin alustavasti, että julkinen tuki, jolla täydennetään televisiolupamaksutuloja, olisi noin 460 miljoonaa euroa vuonna 2010, 500 miljoonaa euroa vuonna 2011 ja 650 miljoonaa euroa vuonna 2012.
(29)
Ranskan tasavalta ilmoittaa, että talousarvioavustuksena kunakin vuonna myönnettävä julkinen rahoitus määräytyy sen mukaan, miten suuret kulut France Télévisions -ryhmittymälle aiheutuu yleishyödyllisen palvelun tehtävän suorittamisesta, kun on otettu huomioon televisiolupamaksutulot ja vähennetty sen toistaiseksi saamat kaupalliset tulot. Ranskan viranomaiset ovat toimittaneet France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun kuluista ja tuloista arvion, joka perustuu vuosien 2009-2012 liiketoimintasuunnitelmaan, ja joka sisältää tiivistetysti seuraavat tiedot:
Taulukko 1
Arvio France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun kuluista ja tuloista vuosina 2010-2012
(miljoonaa euroa)
2010
2011
2012
Talousarvio
Ennuste
Ennuste
A/Julkiset varat
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
[2 500-3 000]
B/Muut tulot (mainonta, sponsorit jne.)
[300-600]
[300-600]
[300-600]
C/Yleishyödyllisen palvelun bruttokulut
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
[3 500-3 000]
D/Yleishyödyllisen palvelun nettokulut (C + B)
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
[3 000-2 500]
Erotus nettokulut-julkiset varat (D + A)
[- 50 - 50]
[- 50 - 50]
[- 50 - 50]
Lähde: Observations France, 15.1.2010
(30)
Edellä olevasta taulukosta käy ilmi, että vuosina 2010 ja 2011 France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun ennakoidaan muodostavan alijäämän, joka vastaa kattamattomia nettokuluja. Alijäämä tasaantuu osittain vuonna 2012, jolloin ennakoidaan pientä, [30-50] miljoonan euron ylijäämää, mikä vastaa [0-5] prosenttia yleishyödyllisen palvelun nettokuluista. Vuodelle 2012 ennakoitu ylijäämä, joka voi toteutua, jos tulot ja kulut kehittyvät ennakoidulla tavalla, on pienempi kuin vuosien 2010 ja 2011 oletettu kumuloitu alijäämä. Voimassa olevan tavoitteita ja resursseja koskevan sopimuksen mukaan ylijäämät, joita ei käytetä julkisten varojen tarpeen vähentämiseen, on käytettävä pääasiassa audiovisuaaliseen tuotantoon. Koska tämä tuotanto on yleensä tarkoitettu ohjelmistoon, mahdollisella ylijäämällä ei siten rahoiteta kaupallista toimintaa.
(31)
On syytä huomata, että vuosien 2009-2012 liiketoimintasuunnitelma, joka on esitetty voimassa olevan tavoitteita ja resursseja koskevan sopimuksen täydennyksen V luvussa, korvaa huhtikuussa 2007 tehdyn sopimuksen rahoitusosan uudistuksesta johtuvan uuden kehyksen ja sen rahoitusvaikutusten vuoksi. Liiketoimintasuunnitelman mukaan yleishyödyllisen palvelun tuottamisen kokonaisbruttokulut pienenevät vuosina 2010-2012 johtuen toimintakulujen pienenemisestä alkuperäiseen sopimukseen verrattuna, jakelukulujen pienenemisestä ja yhteisyrityksen synergian hyödyntämisestä, vaikka uudistus tuo uusia liitännäiskuluelementtejä.
(32)
Vaikka julkisia varoja aiotaan lisätä, tulopuoli ei täysin tasapainota tilejä vuosina 2010-2012, vaan tulot jäävät taulukossa 1 esitetyllä tavalla yleishyödyllisen palvelun bruttokuluja pienemmiksi, jolloin ennusteiden tasapaino riippuu kunakin vuonna vielä käytettävissä olevista kaupallisista tuloista. Liiketoimintasuunnitelma osoittaa, että olisi sekä yrityksen ja valtion edun mukaista saavuttaa tasapaino ennakoitua nopeammin, ja siinä tuodaan esiin tarkan ja säännöllisen seurannan tarve positiiviset ja negatiiviset epävarmuustekijät huomioon ottaen.
II.5 Julkisten varojen yläraja
(33)
Viestinnän vapautta koskevan lain nro 86-1067, sellaisena kuin se on muutettuna, 44 §:ssä säädetään, että ”julkisen audiovisuaalialan toimijoille yleishyödyllisestä palvelusta hyvityksenä myönnettävät julkiset varat eivät ylitä kuluja, joita kyseisten velvoitteiden täyttämisestä aiheutuu”. Tämä säännös johtuu Ranskan tasavallan sitoumuksesta kirjata lakiin nimenomaisesti periaate, että yleishyödyllisen palvelun velvoitteesta ei makseta liiallista korvausta. Ranska antoi tämän sitoumuksen sen menettelyn yhteydessä, jonka seurauksena komissio teki 20 päivänä huhtikuuta 2005 päätöksen (8) televisiolupamaksutulojen käytöstä.
(34)
Edellä mainitun sitoumuksen toteuttamiseksi 15 päivänä toukokuuta 2007 annetun asetuksen nro 2007-958, joka koskee valtion ja audiovisuaalialan julkisen sektorin toimijoiden taloudellisia suhteita, 2 §:ssä käytetään samaa sanamuotoa kuin 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain 53 §:ssä ottaen huomioon yleishyödyllisen palvelun tehtävästä saadut suorat tai epäsuorat tulot ja tarkennetaan, että yleishyödyllisen palvelun velvoitteen täyttämisestä aiheutuvat kulut merkitään erilliseen kirjanpitoon. Asetuksen 3 §:ssä säädetään, että France Télévisions ja sen tytäryhtiöt ovat velvollisia noudattamaan markkinaehtoja kaikissa kaupallisissa toimissaan. Lisäksi siinä säädetään ulkopuolisen tahon laatimasta vuosikertomuksesta, jossa seurataan tämän velvoitteen täytäntöönpanoa. Kertomus toimitetaan asianomaiselle ministerille, kansalliskokoukselle ja senaatille.
(35)
Komissio on saanut vuosien 2007 ja 2008 kertomukset asetuksen 2 ja 3 §:n täytäntöönpanosta (3 §:ää koskevan vuoden 2007 kertomuksen ovat vahvistaneet PriceWaterhouseCoopersin ja KPMG:n tilintarkastajat ja vuoden 2008 kertomuksen Rise-konsulttiyritys). Se on tarkastellut niitä samoin kuin vuotta 2009 koskevaa kertomusluonnosta 2 §:n täytäntöönpanosta.
II.6 Julkisen audiovisuaalialan uudistukseen sisältyvät uudet verot
(36)
Maaliskuun 5 päivänä 2009 annetulla lailla nro 2009-258 on myös muutettu verolainsäädäntöä ottamalla käyttöön uusi mainosvero sekä sähköisen viestinnän vero.
II.6.1 Mainosvero
(37)
Yleisen verolain I kirjan ensimmäisen osan II osastoon on sisällytetty uusi VII septies luku, jossa perustettava vero kannetaan kaikilta Ranskaan sijoittautuneilta televisiopalvelujen tarjoajilta. Vero perustuu mainostajien mainostensa esittämisestä kyseiselle verovelvolliselle tai mainoshallinnolle maksamiin rahamääriin, joista vähennetään arvonlisävero ja määrät, jotka on maksettu verolain 302 bis §:ssä säädettynä verona ja jotka kannetaan sellaisilta televisiopalvelujen tarjoajilta ja lähettäjiltä, jotka lähettävät Centre National de la Cinématographien tukeen oikeutettuja audiovisuaalisia teoksia. Näistä määristä lasketaan kiinteä 4 prosentin vähennys. Veroaste on 3 prosenttia kunkin televisiopalvelun osalta vuotuisten maksujen 11 miljoonaa euroa ylittävältä osalta, kun arvonlisäveroa ei oteta huomioon.
(38)
Muiden kuin analogisia lähetyksiä maanpäällisessä radioverkossa lähettävien televisiopalvelujen osalta vero on kuitenkin 1,5 prosenttia vuonna 2009, 2 prosenttia vuonna 2010 ja 2,5 prosenttia vuonna 2011. Siirtymävaiheessa siihen vuoteen saakka, jolloin analogiset televisiolähetykset maanpäällisessä radioverkossa lopetetaan Ranskassa, kaikkien verovelvollisten veron yläraja on 50 prosenttia siitä, miten paljon verokanta on kasvanut verovuotena verrattuna vuoteen 2008. Vero ei kuitenkaan voi olla pienempi kuin 1,5 prosenttia verokannasta. Jos televisiopalvelun tarjoajien yleisöstä yli 90 prosenttia sijaitsee Ranskan Euroopassa sijaitsevan alueen ulkopuolella, veroa laskettaessa vähennetään määrä, joka on maksettu Euroopan tai maailman markkinoille suunnatuista mainoksista ja joka on kerrottu Ranskan ulkopuolisen yleisön osuudella vuotuisesta kokonaisyleisöstä.
II.6.2 Sähköisen viestinnän vero
(39)
Yleisen verolain I kirjan ensimmäisen osan II osastoon on sisällytetty uusi VII octies luku, jossa perustettava vero kannetaan kaikilta Ranskassa palveluja tarjoavilta sähköisen viestinnän operaattoreilta, jos operaattorista on tehty ennakkoilmoitus sääntelyviranomaiselle (Autorité de régulation des communications électroniques). Vero perustuu käyttäjien sähköisen viestinnän operaattoreiden tarjoamista sähköisen viestinnän palveluista maksamiin liittymä- ja muihin maksuihin, joista vähennetään arvonlisävero ja määrät, jotka on maksettu päättyneelle tilivuodelle kirjattuina kuoletuksina verovuoden osalta; näiden kuoletusten tulee liittyä operaattoreiden lain voimaantulon jälkeen suorittamiin, vähintään kymmenen vuoden ajan kuoletettaviin materiaalin ja laitteiden hankintoihin sähköisen viestinnän infrastruktuuria ja verkkoja varten Ranskan alueella. Vero on 0,9 prosenttia yli 5 miljoonaa euroa ylittävästä verokannasta.
III MENETTELYN ALOITTAMISEN SYYT
(40)
Kun komissio teki päätöksen virallisen menettelyn aloittamisesta, se arvioi, että vuodesta 2010 alkavaksi suunniteltu korvaus saattaa olla SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jonka soveltuvuus sisämarkkinoille on tutkittava SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan ja julkiseen yleisradiotoimintaan sovellettavien periaatteiden ja sääntöjen mukaisesti.
(41)
Siitä, onko kyseessä sellainen yleishyödyllinen palvelu, jonka tehtävät on määritelty selkeästi virallisessa asiakirjassa ja jota valvotaan soveltuvilla mekanismeilla, komissio päätteli (kuten se katsoi jo päätöksissään joulukuussa 2003, huhtikuussa 2005, heinäkuussa 2008 ja syyskuussa 2009), ettei ole epäilystäkään, että France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun tehtävä on määritelty selkeästi virallisissa asiakirjoissa, jotka on laatinut tai vahvistanut Ranskan valtio, ja että niissä vahvistetaan menettelyt France Télévisions -ryhmittymän riippumatonta valvontaa varten.
(42)
Sen sijaan komissio on ilmaissut suhtautuvansa epäilevästi rahallisen korvauksen määrään suhteessa yleishyödyllisen palvelun nettokuluihin, tuen vaikutus huomioon ottaen. Epäilykset koskevat erityisesti kahta kysymystä:
-
riski yleishyödyllisen palvelun nettokulujen liiallisesta korvauksesta vuonna 2012 ja mahdollisesti vuosina 2010 ja 2011, koska komissiolla ei ollut näiden vuosien osalta yhtä yksityiskohtaisia tietoja kuin Ranskan viranomaiset toimittivat vuoden 2009 osalta,
-
mahdollinen kytkös mainosverosta ja sähköisen viestinnän verosta saatavien tulojen kohdentamisen ja France Télévisions -ryhmittymälle maksettavan tuen välillä ja, jos tällainen kytkös todella on, sen kielteinen vaikutus ja yhteensopimattomuus perussopimuksen kanssa erityisesti France Télévisions -ryhmittymän rahoitusuudistuksen haitallisten kilpailuvaikutusten osalta.
(43)
Lisäksi komissio on kiinnittänyt Ranskan viranomaisten huomion 2 päivänä heinäkuuta 2009 antamaansa tiedonantoon (9), joka koskee valtiontukisääntöjen soveltamista julkiseen yleisradiotoimintaan, jäljempänä ’yleisradiotoimintaa koskeva tiedonanto’, ja jota sovelletaan tiedonannon julkaisemisen jälkeen ilmoitettuihin tukiin. Komissio on pyytänyt Ranskan viranomaisia ottamaan huomautuksia esittäessään huomioon tämän tiedonannon, sellaisena kuin se on tarkistettuna.
IV ASIANOMAISTEN HUOMAUTUKSET
(44)
Société des auteurs et compositeurs dramatiques (SADC) pyysi huomautuksissaan 2 päivänä marraskuuta 2009 komissiota kiinnittämään huomiota France Télévisions -ryhmittymän velvollisuuteen tukea audiovisuaalista tuotantoperinnettä. Tämän velvollisuuden merkitystä korostettiin vuonna 2008 tehdyssä toimialakohtaisessa sopimuksessa, joka sisällytetään tulevaan tavoitesopimukseen. Sen mukaan France Télévisions -ryhmittymän olisi käytettävä vuonna 2010 audiovisuaaliseen tuotantoperinteeseen 19 prosentin osuus vuoden 2009 verokantaan sisältyvästä liikevaihdosta ja vuonna 2012 20 prosenttia eli 420 miljoonaa euroa. TF1-kanavan vastaava osuus on enintään 12,5 prosenttia ja M6-kanavan ja maanpäällisten digitaalitelevisiokanavien enintään 11 prosenttia. Lisäksi elokuvaa edistetään vuosittain keskimäärin 1,2 prosenttia aiempaa suuremmalla määrällä vuoteen 2012 saakka. Samaan aikaan kun mainontaa vähennetään, kasvavat kulut ohjelmavalikoimasta, kun omaa tuotantoa lisätään ja tuontia vähennetään, mikä osoittaa sitoutumista innovatiiviseen ja laadukkaaseen yleishyödylliseen palveluun.
(45)
Fédération Française des Télécommunications et des Communications Électroniques (FFTCE) katsoo 30 päivänä lokakuuta 2009 esittämissään huomioissa, joihin yhtyy sen jäsenistöön kuulumaton Iliad, että kaupallisen mainonnan lopettaminen ei sinänsä edistä France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun tehtävää. Koska mainonta ei ole olennainen osa sen tehtävää, tuki, jolla on ainoastaan tarkoitus korvata ansaintamahdollisuuden poistuminen ilman kytköstä todelliseen tehtävään, on itsessään SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan ja 107 artiklan vastaista valtiontukea. Korvauksella olisi katettava ainoastaan kulut, jotka syntyvät yleishyödyllisestä palvelusta ja jotka voidaan todeta erillisestä kirjanpidosta. Koska tulevien vuosien tuen määrän laskelma näyttää kuitenkin perustuvan arvioon menetetyistä kaupallisista tuloista, se vääristää vakavasti kilpailua yksityisten lähetystoiminnan harjoittajien kanssa heikentyneillä markkinoilla. Vaikka France Télévisions -ryhmittymän mainosliikevaihto ei olisi heikentyneillä markkinoilla varmaankaan saavuttanut kokonaisuudessaankaan 500:tä miljoonaa euroa, Ranskan viranomaiset aikovat maksaa 450 miljoonaa euroa korvausta vuonna 2009 pelkästään klo 20:n jälkeen poistettavasta mainonnasta. Myöhemminkin tukitulot olisivat huomattavasti korkeammat kuin mainostulot, jotka ryhmittymä olisi saanut, jos uudistusta ei tehtäisi.
(46)
Yleishyödyllisen taloudellisen palvelun tehtävästä FFTCE toteaa, että France Télévisions -ryhmittymällä on jo ennestään Euroopan yleisradioliiton (EBU) jäsenenä sen perussäännön mukaiset velvollisuudet ja niitä sovelletaan, vaikka niitä ei ole kirjattu Ranskan lainsäädäntöön. Lakiin kirjatut ja sitä paitsi epätarkat velvollisuudet eivät juurikaan eroa EBU:n perussäännöstä johtuvista velvollisuuksista, joita sovelletaan sen jäsenistöön niin ikään kuuluviin TF1- ja Canal+-televisiokanaviin, jolloin lain nojalla maksettava korvaus on tulkittava valtiontueksi.
(47)
FTTCE katsoo lisäksi, että sähköisen viestinnän operaattoreiden liikevaihdosta kannettava uusi vero, joka on otettu käyttöön julkisen audiovisuaalialan uudistuksessa, on tarkoitettu France Télévisions -ryhmittymän rahoittamiseen. Viranomaiset ovat vahvistaneet tällaisen kytköksen, minkä lisäksi ryhmittymän verokannan ja veroprosentin vaihtelu aiheuttaa sen, että tuen määrä vaihtelee. Tällaisen veron käyttöönotto on kuitenkin vastoin sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/20/EY (10) 12 artiklaa, koska jäsenvaltiot eivät voi määrätä operaattoreille muita liikevaihtoon kohdistuvia veroja kuin direktiivissä säädetään.
(48)
Association des chaînes privées katsoi 2 päivänä marraskuuta 2009 esittämissään huomautuksissa, että France Télévisions -ryhmittymän huono hallinto, josta tilintarkastustuomioistuin on tuonut esiin useita esimerkkejä, pahentaa inflaatiokehitystä ohjelmien tuotannon ja ohjelmaoikeuksien hankinnan markkinoilla. Koska analyyttistä kirjanpitoa ei ole, epäselvyys kuluista aiheuttaa epävarmuutta rahoitettavan yleishyödyllisen palvelun tehtävän kulujen määrittämisessä, jolloin liiallisten korvausten riski on suuri. On useita merkkejä siitä, että uusi audiovisuaalivero on tarkoitettu France Télévisions -ryhmittymälle ja että se on otettu valtion talousarvioon vain siksi, että se jäisi komission valvonnalta huomaamatta. Se pakottaa France Télévisions -ryhmittymän kilpailijat rahoittamaan tuen ja aiheuttaa siten vääristymän, jota eri kanavien ohjelmatarjonnan riittämätön erilaistuminen vielä pahentaa.
(49)
Euroopan yleisradioliitto (EBU) korosti huomautuksissaan 2 päivänä marraskuuta 2009 sitä, että kaikki Ranskan esittämät yleisradiotoiminnan harjoittajan monivuotiset kustannus- ja tuloarviot ovat väistämättä vain ennusteita. Näillä arvioilla on varmistettava, että operaattorilla on pitkän aikavälin rahoitusnäkymät riippumattoman toiminnan jatkamiseen. Tarvitaan mekanismeja, joilla ennusteiden mahdolliset virheet voidaan korjata jälkikäteen. Komission päätöksessä on käsiteltävä ennakkolaskelmissa käytettäviä muuttujia ja jälkikäteiskorjausten mekanismeja rajoittamatta tulevan korvauksen todellista määrää pelkkiin arvioihin kuluista ja tuloista, sillä muuten komissio vahvistaisi ja valvoisi tukijärjestelmän vuotuisia määriä valvomatta itse tukijärjestelmää. EBU on myös huolestunut siitä, että komissio pyrkii arvioimaan tulevien vuosien synergiahyötyä ja tehostumista, sillä yleishyödyllisen taloudellisen palvelun tehokkuuden valvonta ei kuulu komission toimivaltaan SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan nojalla.
(50)
Euroopan kaupallisten tv-yhtiöiden yhteenliittymä Association of Commercial Television in Europe (ACT) ilmaisi huomautuksissaan 2 päivänä marraskuuta 2009 tyytyväisyytensä Ranskan tasavallan päätökseen vähentää merkittävästi mainontaa yleisradiotoiminnan harjoittajan kanavilla. ACT toteaa, että tässä tapauksessa eivät täyty Altmark-asian oikeuskäytännössä (11) vahvistetut kaksi ehtoa, jolloin aiottu talousarviotuki olisi valtiontukea. ACT kuitenkin katsoo, että jos tuen rahoittaminen kilpailijoiden mainostuloista kannetulla verolla katsotaan unionin oikeuden mukaiseksi, markkinoilta poistumisen edut jäävät paljon vähäisemmiksi, koska järjestely voi joiltain osin vääristää kilpailua enemmän kuin aiemmat järjestelmät, joissa yhdistyy julkinen ja kaupallinen rahoitus.
(51)
ACT:n mielestä France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun velvoitteet eivät ole merkittävästi muuttuneet vuodesta 1994 vaan ne ovat samantapaiset kuin muiden yksityisten lähetystoiminnan harjoittajien velvoitteet. Lisäksi arviot mainostulojen menetyksen korvauksesta vuoteen 2012 saakka ovat epävarmoja eikä niissä ole otettu huomioon mainontaan liittyvien investointikulujen vähenemistä, mahdollista kustannusten alenemista, kun ohjelmiston suunnittelu tulee vähemmän riippuvaiseksi mainostajien vaatimuksista, eikä odotettuja säästöjä ja synergiaetuja. Tavoitteita ja resursseja koskevassa sopimuksessa määriteltyä mekanismia, jolla julkisia ja kaupallisia tuloja mukautetaan kuluihin, olisi tarkistettava etenkin kaupallisten tulojen vaihtelun vuoksi, sillä muuten komissiolla ei ole luotettavia tietoja, joiden perusteella olisi mahdollista määrittää tarjotun palvelun todelliset kulut ja mahdollinen liiallinen korvaus. Tämä tarkistus olisi tehtävä, vaikka ryhmittymällä ei ole analyyttistä kirjanpitoa, kuten tilintarkastustuomioistuin on todennut.
(52)
ACT:n mielestä tuki rahoitetaan todellisuudessa uudistuksessa perustetuilla uusilla veroilla, joista audiovisuaalista mainontaa koskeva vero tuo Ranskaan muualla hylätyn rahoitusmuodon, jossa kilpailijat rahoittavat yleishyödyllistä palvelua. Tukimekanismi pitää kuitenkin France Télévisions -ryhmittymän resurssit entisellään, vaikka on yhä selvempää, että mainostajien koko kysyntä ei siirry kilpaileville kanaville. Lisäksi tällainen mekanismi lujittaisi Ranskan markkinoille pääsyn esteitä.
(53)
France Télévisions katsoo huomautuksissaan 2 päivänä marraskuuta 2009, että ilmoitettu mekanismi ei tarjoa sille mitään taloudellista etua kilpailijoihin verrattuna, sillä vaikka se saa mekanismin ansiosta suojan kaupallisten tulojen menetykseltä, siihen kohdistuu sen sijaan valtion sille asettama velvollisuus luopua mainoksista; tällaista velvollisuutta ei ole millään yksityisellä markkinatoimijalla. Kun mainoskielto tulee voimaan, kaikki kilpailun vääristymä poistuu samalla kun lakkaa kilpailupaine sponsoroinnista ryhmittymän rajoitetun osallistumisen vuoksi. Suuren yleisön ohjelmien audiovisuaalisten oikeuksien ostamisessa France Télévisions -ryhmittymällä ei ole mitään yksinoikeussopimusta amerikkalaisten suuryhtiöiden kanssa. TF1-kanava sai 96 yleisöennätystä 100:sta ja 18 yleisöennätystä 20:stä vuonna 2008. France Télévisions joutuu sitä paitsi investoimaan audiovisuaaliseen tuotantoon, johon kohdistuu kaupallisten kanavien yleisötavoitteista poikkeavia laatuodotuksia. Ohjelmien myynnistä ryhmittymän osuus on sen omasta mielestä mitätön.
(54)
Koska France Télévisions -ryhmittymälle myönnettävän tuen määrä riippuu sen tehtävästä aiheutuvista, etukäteen, tarkasti ja objektiivisesti määritettävistä vuosikuluista, joiden määrää tarkistetaan jälkikäteen, jos se poikkeaa todellisista kustannuksista, se katsoo lisäksi, että ilmoitettu mekanismi täyttää Altmark-asian oikeuskäytännössä vahvistetun toisen ehdon. Samassa oikeuskäytännössä vahvistettu neljäs ehto täyttyy myös, koska oikeudellisen rakenteen ja perussäännön muutokset mahdollistavat aiemmin hyödyntämättömien synergioiden hyödyntämisen. Neljännessä ehdossa ei vaadita, että palvelua on tarjottava mahdollisimman vähäisin kustannuksin, vaan että kulut vastaavat hyvin johdetun keskimääräisen yrityksen kuluja.
(55)
France Télévisions kommentoi ilmoitetun mekanismin soveltuvuutta sisämarkkinoille toteamalla, että koska kyseessä on monivuotinen järjestely, yleishyödyllisen palvelun nettokuluja ei voida tietää riittävällä varmuudella, jotta komissio voisi valvoa etukäteen, ettei korvausta makseta liikaa. Vaikka vuosia 2010-2012 koskevat alustavat arviot eivät sulje pois mahdollisuutta kohtuulliseen voittoon tai yleishyödyllisen palvelun vuosikulujen 10:tä prosenttia vastaavan varannon muodostamiseen, jälkikäteisvalvontaa koskeva lainsäädäntö antaa joka tapauksessa mahdollisuuden varmistaa rahoituksen oikeasuhteisuus. Sen sijaan ohjelmavalikoimakulujen vaihtelu riippuu toimituksellisista valinnoista, ja niiden osalta France Télévisions katsoo, että sitä sitovat ainoastaan laissa vahvistetut yleishyödyllisen palvelun velvoitteet, joiden sisällön Ranskan tasavalta on vapaa määrittelemään. Nämä velvoitteet näkyvät myös yleisövaatimuksena, jota mainonnan lopettaminen ei suinkaan vähennä, vaan ohjelmia on hankittava enemmän.
(56)
Métropole Télévisions (M6) katsoo 2 päivänä marraskuuta 2009 esittämissään huomautuksissa, että suunniteltu rahoitusmekanismi on SEUT-sopimuksen 107 artiklassa tarkoitettua valtiontukea erityisesti siksi, että Altmark-asian oikeuskäytännössä vahvistetut toinen ja neljäs ehto eivät täyty: korvauksen, joka perustuu arvioon luonteeltaan ja tosiasiallisesti vaihtelevien kaupallisten tulojen menetyksestä, ei voida katsoa perustuvan objektiiviseen ja avoimeen yleishyödyllisen palvelun kulujen laskutapaan. Laskelman perustana eivät myöskään ole hyvin johdetun keskimääräisen yrityksen kulut vaan France Télévisions -ryhmittymän kulut, ja monet tekijät osoittavat, että ryhmittymää on johdettu tehottomasti, mikä lisää yleishyödyllisen palvelun yhteisöllistä maksutaakkaa.
(57)
Toimenpiteen soveltuvuudesta sisämarkkinoille M6 katsoo, että suunniteltu rahoitusmekanismi on laiton, sillä se johtaa rakenteensa vuoksi liialliseen korvaukseen yleishyödyllisen palvelun kuluista. Jäsenvaltioiden ja julkisten yritysten välisten taloudellisten suhteiden avoimuudesta sekä tiettyjen yritysten taloudellisen toiminnan avoimuudesta 16 päivänä marraskuuta 2006 annettu komission direktiivi 2006/111/EY (12) velvoittaa Ranskan erittelemään yleishyödyllisen palvelun kulut ja tuoton johdonmukaisesti sovelletun analyyttisen kirjanpidon periaatteiden mukaisesti. Kuten tilintarkastustuomioistuin on korostanut, France Télévisions -ryhmittymällä ei kuitenkaan ole tällaisia kirjanpitovälineitä. Korvauksen määrän laskemiseen ei siis ole yhtään objektiivista elementtiä. Korvauksesta tulee väistämättä liian suuri, koska tuki lasketaan yleishyödylliseen palveluun kuulumattomien kaupallisten tulojen pohjalta, joita ei kuulu ottaa huomioon palvelun tarjoajan kuluja laskettaessa. Tulonmenetyksen ennusteiden epävarmuus ja kuluanalyysin puuttuminen johtavat väistämättä liialliseen korvaukseen.
(58)
Uusien verojen yhdistäminen rahoitusmekanismiin pahentaa tukien kielteistä vaikutusta audiovisuaalioikeuksien hankintamarkkinoilla, joilla julkisella tuella suojattu France Télévisions -ryhmittymän huono hallinto nostaa kilpailijoiden kustannuksia, sekä mainosalalla, jota France Télévisions siirtäisi sponsoroinnin suuntaan ja jolla M6 ei voisi erilaisen katsojaprofiilinsa vuoksi hyödyntää France Télévisions -ryhmittymän jättämää aukkoa. Näissä olosuhteissa ainoastaan jälkikäteisrahoitus voisi olla perusteltua. Mekanismi on siis rakenteellisesti laiton, koska siitä puuttuu riippumaton jälkikäteisvalvontamekanismi, jolla voitaisiin todellisten lukujen perusteella estää liiallinen korvaus, vaikkakin sen soveltaminen jäisi M6:n mukaan Ranskassa tehottomaksi.
(59)
Télévision Française 1 (TF 1) sijoittaa huomautuksissaan 2 päivänä marraskuuta 2009 France Télévisions -ryhmittymän rahoitusuudistuksen samojen rakenteellisten muutosten yhteyteen, jotka vaikuttavat mainosmarkkinoihin Internetin merkityksen voimakkaasti kasvaessa. Vuonna 2008 television osuus oli vain noin 11 prosenttia mainostajien käyttämistä 33 miljardista eurosta. Tammi- ja syyskuun 2009 välisenä aikana maanpäällisten digitaalitelevisiokanavien mainosliikevaihto kasvoi 60 prosenttia, kun taas kolmen radioverkossa toimivan yksityisen kanavan mainosliikevaihto pieneni 8 prosenttia. Vuoden 2008 osalta TF1-kanavan maksamien verojen osuus oli 60 prosenttia sen tuloksesta. Monivuotisten oikeuksien hankintasopimukset, inflaatio ja kulurakenteen jäykkyys (joka johtuu muun muassa lainsäädännön määräämästä ohjelmavalikoimasta, jonka on sisällettävä 30 prosenttia ranskalaista ja eurooppalaista tuotantoa) vähentävät TF1-kanavan mukaan sen liikkumavaraa. Jos se joutuu lisäksi maksamaan uutta audiovisuaaliveroa, kilpailu markkinoilla vääristyy entisestään.
(60)
Mainostajien kysynnän mahdollinen siirtyminen TF1-kanavan suuntaan on audiovisuaalimainontaa koskevan veron ilmoitettu tavoite. Odotettiin, että 350 miljoonan euron liikevaihto siirtyisi kolmelle radioverkossa toimivalle kanavalle, mutta tätä ei tapahtunut vuonna 2009, vaan kanavien mainostulot jäivät 450 miljoonaa euroa ennusteita pienemmiksi. Siirtymän suuruutta rajoittaisivat joka tapauksessa myös unionin oikeudesta johtuvat säännökset, joilla rajoitetaan mainosaika enintään 12 minuuttiin lähetystuntia kohti siten, että päivässä ei ylity keskiarvo 6 minuuttia lähetystuntia kohti.
(61)
TF1 katsoo, että vero on valtiontukea kahdesta syystä: France Télévisions olisi tosiasiallisesti vapautettu veron maksamisesta 30 päivästä marraskuuta 2011 (jolloin sen on lopetettava mainonta, josta saatavat tulot muodostavat kyseisen veron verokannan), ja France Télévisions saisi verosta saadut varat, koska useista lakiluonnoksen käsittelyn yhteydessä annetuista hallituksen ja parlamentin lausunnoista käy ilmi, että vero käytetään tuen rahoittamiseen. Riippumatta tuen laillisuudesta sinänsä tuen arvioinnissa olisi otettava huomioon sen rahoittamiseen käytettävä verojärjestelmä.
(62)
TF1 katsoo, että sillä on velvoitteita, jotka ovat verrattavissa France Télévisions -ryhmittymän velvoitteisiin, ja niiden ohjelmat ovat melko samankaltaisia. Vaikka TF1 suhtautuu myönteisesti tavoitteita ja resursseja koskevan sopimuksen ja tehtäväeritelmän uudistamiseen julkisen audiovisuaalialan uudistuksen vuoksi, se katsoo tilintarkastustuomioistuimen lausunnon mukaisesti, että julkisen lähetystoiminnan tarjonta on riittämättömän eriytynyttä. Onkin korostettava, että entisessä tehtäväeritelmässä määrällisten lähetysaikavelvoitteiden osuus oli 10 prosenttia ohjelmistosta.
(63)
Puutteellista on myös France Télévisions -ryhmittymän kulujen hallinta ja hallinnon laatu, minkä vuoksi yleishyödyllisen palvelun tarjoaminen ei ole tullut yhteiskunnalle halvemmaksi ja vaarana on, että siitä maksetaan liiallinen korvaus. Komission olisikin tarkasteltava kaupallisen toiminnan voiton kasvua, vuoden 2009 jälkeen odotettavia synergiaetuja France Télévisions -yhteisyrityksen perustamisesta ja ohjelmistokuluihin kohdistuvan paineen vähenemistä, kun riippuvuus mainostajista vähenee.
V RANSKAN TASAVALLAN HUOMAUTUKSET
(64)
Ranskan tasavalta viittaa jäljempänä tarkemmin käsitellyissä, 7 päivänä lokakuuta 2009 päivätyissä huomautuksissaan SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan soveltamisen osalta komission ilmaisemiin epäilyihin julkisen rahoituksen oikeasuhteisuudesta ja liiallisen korvauksen riskistä ja julkisen audiovisuaalialan uudistuksen yhteydessä käyttöön otettavien uusien verojen huomioon ottamisesta, kun arvioidaan ilmoitetun toimenpiteen soveltuvuutta sisämarkkinoille.
V.1 Rahoituksen oikeasuhteisuus ja liialliseen korvaukseen liittyvä jälkitarkastus
(65)
Ranskan tasavalta korostaa, että ilmoitettu toimenpide ei ole korvaus France Télévisions -ryhmittymän mainostulojen menetyksestä, vaikka tämä on otettu huomioon toimenpiteen suuruutta koskevissa alustavissa ennusteissa, vaan rahoitus, jolla on tarkoitus kattaa yleishyödyllisen palvelun kulut. Rahoituksen tarve muuttuu ohjelmistokulujen muutosten, kaupallisten tulojen vaihtelun ja lähetystapojen mukaan.
(66)
Ranskan tasavalta korostaa, että liiallisen korvauksen riskin eliminoiminen on varmistettava oikeuskäytännön ja komission käytännön mukaisesti etukäteen tarkistamalla, että lainsäädännölliset valvontamekanismit ovat olemassa, eikä tuen ja tulevien kulujen määrää koskevien alustavien ennusteiden perusteella. Alustavat määrät ovat suuntaa-antavia ja perustuvat viranomaisten ja France Télévisions -ryhmittymän sopimaan liiketoimintasuunnitelmaan. Tuen laskutapa ei perustu arvioon France Télévisions -ryhmittymän mainostulojen vähenemisestä. Se perustuu yleiseen kaavaan siten, että kunkin vuoden määrä, jossa yhdistyvät televisiolupamaksut ja talousarvioavustus, olisi Ranskan tasavallan sitoumusten ja lainsäädännöllisesti määriteltyjen jälkivalvontamekanismien mukaisesti oikeassa suhteessa France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun tehtävästä aiheutuviin kuluihin vähennettynä sen kaupallisilla tuloilla.
(67)
Yleisradiotoimintaa koskevassa tiedonannossa mainittujen uusien innovatiivisten audiovisuaalipalvelujen osalta Ranskan tasavalta korostaa, että eräät niistä sisältyvät jo France Télévisions -ryhmittymän uuteen tehtäväeritelmään ja muutettuun tavoitteita ja resursseja koskevaan sopimukseen, ja niihin sovelletaan edellä kuvattua etukäteen tehtävää ja säännöllistä valvontaa ja kuulemisia. Ranska katsoo, että tulevaisuudessa kaikkien merkittävien uusien palvelujen käynnistäminen on käsiteltävä tavoitteita ja resursseja koskevassa sopimuksessa, johon sovelletaan samaa valvontaa.
(68)
Koska yleisradiotoimintaa koskeva tiedonanto on tullut voimaan tämän menettelyn aloittamisen jälkeen, Ranskan tasavalta sitoutuu lisäksi parantamaan rahoituksen jälkikäteisvalvonnan mekanismeja tiedonannossa esitettyjen uusien sääntöjen noudattamiseksi. Tämän vuoksi 15 päivänä toukokuuta 2007 annetussa asetuksessa nro 2007-958 olevaa 2 §:ää aiotaan muuttaa. Muutoksella pyritään:
-
varmistamaan, että samoin kuin 3 §:ssä säädetyn raportin, viestinnästä vastaavan ministerin hyväksymä ulkopuolinen elin tarkastaa France Télévisions -ryhmittymän kustannuksella erillisiä kirjanpitoja koskevan raportin (joka vaaditaan, jotta voidaan valvoa, ettei korvausta makseta liikaa), ja että raportti toimitetaan kyseiselle ministerille sekä kansalliskokoukselle ja senaatille
-
parantamaan mekanismia, jolla varmistetaan, että erillisessä kirjanpidossa esiin tulleet mahdolliset liialliset korvaukset tai päällekkäiset tuet peritään takaisin, jos ne eivät ole viestinnän vapaudesta 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain nro 86-1067 53 §:n ja yleisradiotoimintaa koskevan komission tiedonannon mukaisia.
(69)
Parantaakseen komissiolle suunnattua tiedotusta 5 päivänä maaliskuuta 2009 annetulla lailla nro 2009-258 aloitetun uudistuksen ensimmäisinä vuosina Ranskan viranomaiset sitoutuvat toimittamaan komissiolle vuosien 2010-2013 osalta:
-
edellä mainitun asetuksen 2 ja 3 §:n nojalla laaditut ja tarkistetut raportit, mukaan luettuina tiedot mainosmarkkinaosuuksien kehityksestä vuodesta 2007 alkaen, kuuden kuukauden kuluessa niistä yhtiökokouksista, joissa kirjanpito on hyväksytty,
-
julkiset asiakirjat, joilla seurataan, että France Télévisions täyttää yleishyödyllisen palvelun tehtävänsä; näitä ovat audiovisuaalialan neuvoston vuosittain laatima kanavakatsaus (josta säädetään 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain nro 86-1067 18 §:ssä) ja pöytäkirjat valiokuntien (kansalliskokouksen ja senaatin kulttuuriasioista ja varainhoidosta vastaavat valiokunnat) suorittamista France Télévisions -ryhmittymän hallintoneuvoston puheenjohtajan kuulemisista, jotka koskevat tavoitteita ja resursseja koskevan sopimuksen vuotuista täytäntöönpanoa (kuten edellä mainitun lain 53 §:ssä säädetään).
V.2 Julkisen audiovisuaalialan uudistuksessa käyttöön otettavien uusien verojen huomioiminen
(70)
Ranskan tasavalta toteaa, ettei se ole ottanut ilmoituksessaan huomioon uusia mainosveroa ja sähköisen viestinnän veroa. Vaikka niistä säädetään samoissa säädöksissä kuin uudistuksesta, verot eivät kuulu Ranskan ilmoittaman toimenpiteen soveltamisalaan.
(71)
Ranskan tasavalta toteaa, että ennen lain hyväksymistä annetut julkiset lausunnot, joihin menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä viitataan ja jotka on sittemmin kumottu kyseisessä laissa, eivät ole unionin oikeuden kannalta riittävä osoitus verojen kytkemisestä tuen rahoitukseen. Ranskan lain mukaan nämä verot kannetaan valtion yleiseen talousarvioon ja niitä käytetään kaikenlaisten julkisten menojen rahoittamiseen talousarvion yleiskatteisuutta ja yhtenäisyyttä koskevien perustuslaillisten julkisen talouden periaatteiden mukaisesti. Talousarviolakeja koskevan, 1 päivänä elokuuta 2001 annetun orgaanisen lain 36 §:n mukaan valtion hyväksi syntyvä tulo voidaan kohdentaa kokonaan tai osittain tietylle oikeushenkilölle ainoastaan talousarviolain nimenomaisella säännöksellä, jollaista ei tässä tapauksessa ole.
(72)
Ranskan tasavalta korostaa lisäksi, että vireillä ei ole mitään hanketta, jolla pyrittäisiin luomaan kytkös kyseisten verojen ja France Télévisions -ryhmittymän rahoituksen välille. Se täsmentää, että jos järjestelmän rakennetta muutetaan, Ranskan viranomaiset antavat komissiolle uuden ilmoituksen SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan säännösten mukaisesti.
VI ARVIOINTI TUESTA
VI.1 SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valtiontuki
(73).
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään seuraavaa: ”Jollei tässä sopimuksessa toisin määrätä, jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu yhteismarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.” Näitä ehtoja käsitellään jäljempänä.
VI.1.1 Valtion varat
(74)
Talousarviomäärärahat, joista tässä ilmoituksessa on kyse, kirjataan vuosittain Ranskan valtion talousarvion muodostavaan talousarviolakiin. Kyseessä ovat siis toimenpiteet, jotka myönnetään valtion varoista.
VI.1.2 Valikoiva taloudellinen etu
(75)
Talousarvioavustusmekanismi, jolla täydennetään France Télévisions -ryhmittymän käytettävissä olevia julkisia varoja, on valikoiva, koska France Télévisions on sen ainoa edunsaaja. Vuotuinen talousarvioavustus, jolla on tarkoitus erityisesti turvata yrityksen toiminnan jatkuminen, suojaa sitä kaupallisten mainostulojen menetykseltä. Mainostuloilla on aiemmin rahoitettu osa sen menoista ja investoinneista. France Télévisions pystyy avustuksen myötä saavuttamaan sellaisen osan yleisöstä, jota se ei ilman avustusta saavuttaisi. Se saa tällöin taloudellista etua, jota se ei voisi saada muuten tai, jos kyseessä on tuki, muissa markkinaolosuhteissa, joissa sen kanssa kilpailevat yksityiset yritykset toimivat.
(76)
Komissio toteaa lisäksi, että Ranskan tasavalta ei ole esittänyt huomautuksia, joissa kyseenalaistettaisiin komission menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä esittämät käsitykset siitä, että aiotut avustukset eivät täyttäisi kaikkia Altmark-asian oikeuskäytännössä vahvistettuja edellytyksiä vaan tarjoaisivat taloudellista etua, joka voidaan katsoa valtiontueksi (13). Komissio toteaa myös, että riippumatta France Télévisions -ryhmittymän hallinnon ja tuloksien tulevien vuosien kehityksestä, France Télévisions -ryhmittymää koskeva Ranskan tilintarkastustuomioistuimen raportti (joka julkaistiin lokakuussa 2009 eli aloittamista koskevan päätöksen jälkeen) vahvistaa komission epäilyn siitä, että neljäs ehto ei täyty.
(77)
Edellä esitetyn perusteella voidaan päätellä, että talousarvioavustus, joka myönnetään ainoastaan France Télévisions -ryhmittymälle Ranskan valtion varoista, tarjoaa kyseiselle yritykselle valikoivan edun.
VI.1.3 Kilpailun vääristyminen ja vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan
(78)
France Télévisions tuottaa ja lähettää ohjelmaa, jota se hyödyntää kaupallisesti erityisesti esittämällä ohjelmistossaan maksettuja mainoksia tai sponsoroituja ohjelmia sekä jälleenmyymällä tai ostamalla lähetysoikeuksia. Näissä kaupallisissa toimissa se kilpailee muiden kanavien, kuten TF1-, M6- ja Canal+ -kanavien kanssa erityisesti Ranskassa, missä France Télévisions on suurin audiovisuaalialan ryhmittymä, kuten Ranskan viranomaiset korostavat. France Télévisions -ryhmittymän osuudeksi ennakoitiin vuonna 2010 noin 10 prosenttia, mikä tekisi siitä edelleen kolmanneksi suurimman toimijan Ranskan markkinoilla.
(79)
Vuoden 2011 loppuun saakka, jolloin kaupallinen mainonta aiotaan kokonaan lopettaa, France Télévisions toimii (vaikkakin aikarajoitusten puitteissa) Ranskan kaupallisen televisiomainonnan markkinoilla kilpaillen muiden lähetystoiminnan harjoittajien kanssa. Vielä vuoden 2011 jälkeenkin France Télévisions voi tarjota mainostajille palvelujaan yleisnimellä tapahtuvaa mainontaa varten tai lähetysten sponsoroinnin muodossa kilpaillen muiden Ranskassa alalla toimivien lähetystoiminnan harjoittajien kanssa. Vaikka France Télévisions -ryhmittymän kilpailijat voisivat hyötyä täysimääräisesti sen poistumisesta mainosmarkkinoilta uudistuksen myötä lähes kokonaan, France Télévisions ei poistu markkinoilta kokonaan. Kun otetaan huomioon kilpailijoiden toiminnan absoluuttinen määrä ja markkinaosuus vuonna 2007, Ranskan viranomaisten toimittamien, France Télévisions -ryhmittymän mainos- ja sponsorituloja koskevien arvioiden mukaan sille jäisi vielä 3,3 prosenttia markkinoista vuonna 2012. TF1:n osuus olisi arviolta reilut 50 prosenttia ja M6:n osuus 20 prosenttia.
(80)
France Télévisions voi saavuttaa sellaisen osan yleisöä, jota se ei voisi saavuttaa ilman kyseistä talousarvioavustusta, millä on todennäköisesti vaikutusta muiden lähetystoiminnan harjoittajien yleisöön ja siten niiden kaupalliseen toimintaan, jolloin kilpailuedellytykset vääristyvät. France Télévisions toimii joka tapauksessa myös audiovisuaalioikeuksien hankinnan ja myynnin markkinoilla, joilla sillä on tuen ansiosta vankempi asema neuvotteluissa. Talousarvioavustuksen mahdollistamat investoinnit ohjelmistoon vaikuttavat siihen, miten paljon France Télévisions voi ostaa ja myydä markkinoilla.
(81)
Tästä seuraa, että Ranskan valtion varoista pelkästään France Télévisions -ryhmittymälle myönnettävä tuki vääristää tai ainakin uhkaa vääristää kilpailua kaupallisen lähetystoiminnan alalla Ranskassa ja jossain määrin myös muissa jäsenvaltioissa, joissa France Télévisions -ryhmittymän ohjelmaa lähetetään.
(82)
France Télévisions toimii audiovisuaalisten ohjelmien ja lähetysoikeuksien oston ja myynnin markkinoilla, joilla on kansainvälinen ulottuvuus, vaikka hankinnat tehdäänkin yleensä yhteen jäsenvaltioon rajattua aluetta varten. France Télévisions -ryhmittymän ohjelmaa, jota voidaan lähettää valtion tuen ansiosta, voidaan seurata myös muissa jäsenvaltioissa, kuten Belgiassa ja Luxemburgissa. Lisäksi France Télévisions lähettää ohjelmaa myös Internetissä, jolloin sitä voidaan seurata muuallakin kuin Ranskassa.
(83)
Näissä olosuhteissa suunniteltu talousarvioavustus on omiaan vääristämään kilpailuedellytyksiä ja vaikuttamaan jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
VI.1.4 Päätelmä valtiontuesta
(84)
Edellä esitetyn perusteella talousarvioavustus, jonka Ranskan tasavalta aikoo myöntää France Télévisions -ryhmittymälle, on SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea, jonka soveltuvuus sisämarkkinoille on tutkittava.
VI.2 Soveltuvuus SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan kannalta
(85)
SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa määrätään, että ”yrityksiin, jotka tuottavat yleisiin taloudellisiin tarkoituksiin liittyviä palveluja, sekä fiskaalisiin monopoleihin sovelletaan tämän sopimuksen määräyksiä ja varsinkin kilpailusääntöjä siltä osin kuin ne eivät oikeudellisesti tai tosiasiallisesti estä yrityksiä hoitamasta niille uskottuja erityistehtäviä. Kaupan kehitykseen ei saa vaikuttaa tavalla, joka olisi ristiriidassa unionin etujen kanssa.”
(86)
Yleisradiotoimintaa koskevassa tiedonannossa komissio esittää periaatteet, joita se aikoo noudattaa soveltaessaan SEUT-sopimuksen 107 artiklaa ja 106 artiklan 2 kohtaa julkiselle yleisradiotoiminnalle myönnettyyn valtion rahoitukseen. Komissio kiinnittää huomiota kahteen asiaan:
-
onko yleishyödyllisen palvelun tehtävä, mukaan luettuna merkittävien uusien palvelujen tarjoaminen, määritelty tarkasti ja selkeästi virallisessa asiakirjassa ja onko sille vahvistettu toiminnan harjoittajasta riippumaton tehokas valvonta,
-
onko tehtävän hoitamiseksi välttämättömien korvausten julkinen rahoitus oikeasuhteista ja läpinäkyvää siten, että korvaukset eivät ylitä yleishyödyllisen palvelun nettokulujen määrää, ja onko tämä asia tehokkaassa valvonnassa.
VI.2.1 Yleishyödyllisen palvelun tehtävän tarkka ja selkeä määrittely virallisessa asiakirjassa ja sen tehokas valvonta
(87)
Kuten edellä on selostettu, komissio ei ole ilmaissut menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä - siinä esitetyistä syistä - epäilyksiä siitä, että virallisilla asiakirjoilla France Télévisions -ryhmittymälle annettu yleishyödyllisen palvelun tehtävä olisi määritelty puutteellisesti, eikä siitä, että France Télévisions -ryhmittymän suoriutumista tästä tehtävästä koskeva ulkopuolinen valvonta olisi puutteellista. Komissio katsookin, että 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain nro 86-1067, sellaisena kuin se on muutettuna, asiaa koskevat säännökset (43-11, 44, 48 ja 53 §) ja sen täytäntöönpanoa koskevat asetukset tai viralliset asiakirjat, jotka koskevat etenkin tehtäväeritelmää (23 päivänä kesäkuuta 2009 annettu asetus nro 2009-796), sekä tavoitteita ja resursseja koskeva sopimus ovat niiden SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan soveltamissääntöjen mukaisia, jotka koskevat yleisradiotoimintaa koskevassa tiedonannossa lueteltuja julkisen yleisradiotoiminnan tukien arviointia.
(88)
Tämä päätelmä on samanlainen kuin komission aiemmat päätelmät aiheesta, kun se teki vuosina 2003 ja 2005 päätökset France2- ja France3-kanavista ja vuosina 2008 ja 2009 France Télévisions -ryhmittymästä soveltaen tuolloin voimassa ollutta tiedonantoa.
(89)
Niinpä komissio tarkastelee täysin ylimääräisesti tiettyjen osapuolten esittämiä yleisiä huomautuksia, joissa toisissa väitetään ja toisissa kiistetään, että julkisten kanavien ja niiden kilpailijoiden ohjelmasisältö olisi samanlaista, ja jotka eivät siis ole muuttaneet komission päätelmää.
(90)
Viestinnän vapaudesta annetussa laissa nro 86-1067, sellaisena kuin se on muutettuna, määritellään laajasti, laadullisesti mutta tarkasti France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun velvoitteet. Sen on muun muassa suuntauduttava laajalle yleisölle ja tarjottava monipuolista ohjelmaa, jonka tavoitteena on moniarvoisuuden hengessä huolehtia yhteiskunnan demokraattisista, sosiaalisista, kulttuurisista ja kansalaistaitoihin liittyvistä tarpeista. FFTCE on korostanut, että tietyt kilpailijat joutuvat EBU-jäsenyytensä vuoksi noudattamaan EBU:n perussääntöä, mutta tämä ei vaikuta siihen, että France Télévisions joutuu sen lisäksi noudattamaan Ranskan tasavallan virallisissa asiakirjoissa yksinomaan sille määrättyjä erityisvelvoitteita.
(91)
Lisäksi France Télévisions -ryhmittymän velvoitteet on määritelty tarkemmin sen tehtäväeritelmässä ja tavoitteita ja resursseja koskevassa sopimuksessa, ja niihin on liitetty tarkat ja määrälliset indikaattorit, jotka ohjelmiston on täytettävä. Tällaisia velvoitteita ei ole sen kilpailijoilla. France Télévisions -ryhmittymälle myönnettävät julkiset varat myönnetään näiden tavoitteiden saavuttamiseksi ja yleisen edun nimissä lainsäädännössä määritellyn yleishyödyllisen palvelun velvoitteiden täyttämiseksi, kun taas kilpaileville lähetystoiminnan harjoittajille annetuilla yksityisillä varoilla tähdätään ainoastaan voittoon. Myöskään se, että on olemassa lainsäädännöllisiä rajoituksia tai että toimijat ovat omaksuneet niitä lähetystoimintaansa vapaaehtoisesti, ei tarkoita sitä, että julkisten ja yksityisten lähetystoiminnan harjoittajien tarjonta olisi tosiasiallisesti eriytymätöntä. Toisin kuin EBU-jäsenyydestä johtuvia velvoitteita, laista johtuvia yleishyödyllisen palvelun velvoitteita sitä paitsi valvotaan ulkoisesti säännöllisesti, erityisesti parlamentin toimesta.
(92)
SACD tuo esiin myös sen, että France Télévisions on sitoutuneempi alkuperäisen ranskalaisen audiovisuaalisen tuotannon ja elokuvatuotannon edistämiseen kuin kilpailijansa, joiden velvoitteet ovat vähäisempiä. SACD:n huomautuksista ei kuitenkaan käy ilmi, miksi Ranskan ulkopuolelta, mahdollisesti muista jäsenvaltioista, tuodut teokset olisivat huonompilaatuisia kuin France Télévisions -ryhmittymän rahoittamat. Vaatimus alkuperäistuotannon lisäämisestä sekä määrällisesti että suhteessa kilpailijoihin on joka tapauksessa suoraan sidoksissa ranskalaisen yhteiskunnan sosiaalisiin ja kulttuurisiin tarpeisiin, joihin France Télévisions joutuu yleishyödyllisen palvelun velvoitteensa vuoksi ohjelmistollaan vastaamaan.
(93)
Ranskan tasavallan toimittamien tietojen osalta tämä positiivinen arvio France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun tehtävän määrittelystä ja valvonnasta on ulotettava mekanismeihin, joita sovelletaan merkittävien uusien audiovisuaalipalveluiden tarjontaan tämän menettelyn aloittamisesta tehdyn päätöksen jälkeen voimaan tulleen yleisradiotoimintaa koskevan tiedonannon mukaisesti. Nämä palvelut, joilla yleisradioesityksiä laajennetaan muihin tietovälineisiin tai muotoihin, sisältyvät France Télévisions -ryhmittymän tehtäväerittelyyn ja tavoitteita ja resursseja koskeviin sopimuksiin, joissa tarkennetaan ja tulkitaan laissa säädettyjä yleishyödyllisen taloudellisen palvelun tehtäviä. Kuten edellä on mainittu, nämä asiakirjat annetaan asetuksilla, jolloin uusiin, jo suunnitteilla oleviin tai vasta mahdollisesti tuleviin palveluihin sovelletaan samoja ennakkokuulemismenettelyjä ja vuotuisia jälkikäteistarkastuksia kuin laissa säädettyihin tehtäviin.
(94)
Vaikuttaakin kaiken kaikkiaan siltä, että France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun tehtävän määritelmä sekä siihen liittyvät valvontamekanismit ovat yleisradiotoimintaa koskevan tiedonannon sääntöjen ja periaatteiden mukaisia, ja nämä puolestaan pohjautuvat unionin tuomioistuinten oikeuskäytäntöön.
VI.2.2 Julkisen rahoituksen oikeasuhteisuus ja läpinäkyvyys
(95)
Ranskan tasavallan ilmoittama rahoitusmekanismi, johon sisältyy vuotuinen avustus korvauksena mainostulojen vähenemisestä ja lopulta loppumisesta, on tarkoitettu pysyväksi ja ulottuu siis pitemmälle kuin laissa säädetty määräaika mainosten esittämisen lopettamiselle marraskuussa 2011.
(96)
Vuotuinen julkinen rahoitus käsittää osan televisiolupamaksusta (contribution à l’audiovisuel public, aiemmin redevance) saatavista tuloista sekä 5 päivänä maaliskuuta 2009 annetussa laissa nro 2009-258 säädetyn vuotuisen avustuksen. Suunniteltu mekanismi ei muuta nykyistä tukea, jonka komissio on hyväksynyt päätöksellään 20 päivänä huhtikuuta 2005, vaan siihen lisätään talousarvioavustus, jonka tarkka määrä vahvistetaan vuosittain kyseisen vuoden talousarviolaissa. Ranskan tasavalta toteaa huomautuksissaan, että vuotuisen avustuksen määrä määritellään ennen kunkin vuoden alkua etukäteen yleishyödyllisen palvelun nettokuluarvion perusteella.
(97)
Tämä käy myös ilmi esimerkkiarvioista, joita Ranskan viranomaiset toimittivat vastauksena epäilyihin, jotka komissio ilmaisi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä. Komissio toteaa liiketoimintasuunnitelman suuntaa-antavan luonteen ja myöntää, että yleishyödyllisen palvelun tehtävään velvoitetulle yritykselle, joka joutuu sen vuoksi sitoutumaan monivuotisiin kuluihin, on hyödyllistä, jos sillä on liiketoimintasuunnitelman mukainen, tavoitteita ja resursseja koskevan sopimuksen täydennykseen sisällytetty rahoituskehys. Siinä esiintyvä alustava julkisten varojen kokonaismäärä on suhteessa tämän palvelun tarjoamisen ennakoituihin bruttokuluihin vuosina 2010-2012, vaikkakin se on niitä pienempi.
(98)
Vaikka bruttokulut ovat suhteellisen ennakoitavia, koska ne vaihtelevat vähemmän kuin nettotulojen määrityksessä käytettävät kaupalliset tulot, liiketoimintasuunnitelman alustavat luvut pääsääntöisesti tukevat Ranskan tasavallan väitettä siitä, että yleishyödyllisen palvelun nettokuluilla on ratkaiseva vaikutus vuotuisen avustusmäärän vahvistamiseen tulevaisuudessa. Ilmoitetun talousarvioavustuksen syynä on se, että valtio on velvoitettu 5 päivänä maaliskuuta 2009 annetulla lailla nro 2009-258 rahalliseen korvaukseen, jonka määrää ei laissa määritellä mutta jonka on oltava suhteessa mainosten lähettämisestä luopumisen myötä menetettäviä mainostuloja koskevaan arvioon.
(99)
Tällainen lähestymistapa vaikuttaa objektiivisesti perustellulta. Koska avustus on luonteeltaan pysyvä, tulisi yhä mielivaltaisemmaksi vahvistaa sen määrä suhteessa siihen, paljonko mainostuloja olisi tullut, jos mainontaa ei olisi lain johdosta lopetettu, esimerkiksi sitomalla määrä siihen, kuinka suuria mainostulot olivat ennen ilmoitusta ja uudistuksen aloittamista, mukautettuna mahdollisesti televisiomainosmarkkinoiden kehityksellä. Jos tuen määrä laskettaisiin tällä tavalla suhteessa oletettuihin tuloihin, yleishyödyllisen palvelun bruttokulujen pieneneminen odotettua enemmän esimerkiksi France Télévisions -yhteisyrityksen perustamisesta koituneen synergian vuoksi saattaisi aiheuttaa riskin julkisista varoista maksettavan korvauksen liiallisuudesta.
(100)
Tapa laskea vuotuinen tuki suhteessa yleishyödyllisen palvelun kuluihin, joista vähennetään edelleen saatavat kaupalliset nettotulot, on johdonmukainen Ranskan tasavallan sitoumuksen kanssa (joka on kirjattu viestinnän vapaudesta annetun lain nro 86-1067, sellaisena kuin se on muutettuna, 44 §:ään ja valtion ja audiovisuaalialan julkisen sektorin toimijoiden taloussuhteita koskevan asetuksen nro 2007-958 2 §:ään), jonka mukaan France Télévisions -ryhmittymälle myönnettävät julkiset varat eivät voi ylittää sen tehtäväksi annetun yleishyödyllisen palvelun nettokuluja. Kuten Ranskan viranomaiset muistuttavat, tätä sitoumusta ja edellä mainittuja säännöksiä sovelletaan täysimääräisesti ilmoitettuun talousarvioavustukseen ja vuotuisen julkisen rahoituksen mekanismiin, jonka kiinteä osa avustuksesta tulee.
(101)
Tämän vuoksi vuotuisen avustuksen laskutapa suhteessa yleishyödyllisen palvelun tehtävän nettokuluihin, joista vähennetään edelleen saatavat kaupalliset tulot, vaikuttaa oikeasuhteiselta yleisradiotoimintaa koskevan komission tiedonannon mukaisesti.
(102)
Tältä osin tiettyjen osapuolten esittämät vastakkaiset huomautukset eivät vaikuta näihin päätelmiin:
-
Komissio ei hyväksy FFTCE:n väitettä, jonka mukaan yleishyödyllisen palvelun tehtävän rahoitukseen ei kuulu korvaus menetetyistä mainostuloista, koska mainonta ei kuulu yleishyödylliseen palveluun, eikä M6:n huomautuksia siitä, että kaupallisten tulojen menetyksen arviot ovat vaihtelevia ja epätarkkoja. Avustuksen vuotuinen määrä vahvistetaan etukäteen France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun nettokulujen perusteella, ja Ranskan tasavallan vuosia 2010-2012 koskevat arviot ovat täysin suuntaa-antavia.
-
M6:n huomautukset, joiden mukaan Ranskan tilintarkastustuomioistuimen havaitsema analyyttisen kirjanpidon välineiden puute France Télévisions -ryhmittymässä aiheuttaa rakenteellisista syistä korvauksen liiallisuuden, koska tuki ei perustu objektiivisiin kuluelementteihin, samoin kuin TF1:n huomautukset hallitsemattomista tai huonosti hallituista kuluista johtuvasta korvauksen liiallisuudesta, ovat perusteettomia. Ensinnäkin tilintarkastustuomioistuin havaitsi lokakuussa 2009, että France Télévisions -ryhmittymältä puuttuvat hallinnolliset ohjausvälineet, joilla voitaisiin yhdentää koko ryhmittymän tasolla sen eri osien analyyttisen kirjanpidon välineet. Tilintarkastustuomioistuin ei siis väittänyt, että mitään analyyttisen kirjanpidon välineitä ei olisi. Jokaisella ryhmittymään kuuluvalla yrityksellä on analyyttinen kirjanpito.
-
Toiseksi, toisin kuin tarkasteltaessa France Télévisions -ryhmittymälle syntyvää taloudellista etua, tarkasteltaessa korvauksen soveltuvuutta sisämarkkinoille ei kiinnitetä huomiota hyvin johdetulle keskimääräiselle yritykselle yleishyödyllisen palvelun tuottamisesta aiheutuviin kuluihin vaan France Télévisions -ryhmittymälle tosiasiallisesti aiheutuviin kuluihin, joissa otetaan huomioon myös mainostulojen väheneminen tulevaisuudessa. Kuten edellä on esitetty, France Télévisions -ryhmittymälle myönnettävien julkisten varojen kokonaismäärä jää pääsääntöisesti pienemmäksi kuin kulut yleishyödyllisen palvelun tarjoamisesta, ja korvauksen määrä määritetään siten, että liiallista korvausta ei synny, kun kaupalliset nettotulot on vähennetty.
(103)
Huomautuksissa, jotka ovat vuotuisen avustuksen määrän ennakkoon vahvistamisen osalta perusteettomia, ei sitä paitsi oteta huomioon jälkitarkastusmekanismeja. Kuten jäljempänä esitetään, talousarviolaissa etukäteen määritettävään tuen määrään seuraavalle vuodelle sovelletaan jälkitarkastusmekanismeja, joiden perusteella tukea voidaan tarvittaessa periä takaisin.
(104)
Yleisradiotoimintaa koskevan tiedonannon mukaan jäsenvaltioiden on otettava käyttöön tarvittavat mekanismit liiallisen korvauksen ehkäisemiseksi suorittamalla säännöllistä julkisen rahoituksen käytön valvontaa. Tiedonannossa määriteltyjen tarkastusten tehokkuus syntyy siitä, että niitä suorittaa säännöllisesti riippumaton toimija, ja niihin on yhdistetty mekanismit mahdollisten liiallisten korvausten takaisinperimiseksi taikka mahdollisten varausten (enintään 10 prosenttia yleishyödyllisen palvelun vuotuisista kuluista) tai päällekkäisten tukien kohdennuksen korjaamiseksi seuraavan vuoden aikana.
(105)
Viestinnän vapaudesta annetun lain nro 86-1067, sellaisena kuin se on muutettuna, 44 §:ssä säädetään, että ”julkisen audiovisuaalialan toimijoille yleishyödyllisestä palvelusta hyvityksenä myönnettävät julkiset varat eivät ylitä kuluja, joita kyseisten velvollisuuksien täyttämisestä aiheutuu”. Tämä säännös johtuu Ranskan tasavallan sitoumuksesta kirjata lakiin nimenomaisesti periaate, että yleishyödyllisen palvelun velvollisuudesta ei hyvitetä ylimääräistä. Ranska antoi tämän sitoumuksen sen menettelyn yhteydessä, jonka seurauksena komissio teki 20 päivänä huhtikuuta 2005 päätöksen (14) televisiolupamaksutulojen käytöstä.
(106)
Valtion ja audiovisuaalialan julkisen sektorin toimijoiden taloussuhteista 15 päivänä toukokuuta 2007 annetun asetuksen nro 2007-958 2 §:ssä toistetaan sama kuin 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain 53 §:ssä, eli siinä otetaan huomioon yleishyödyllisen palvelun tehtävästä saadut suorat tai epäsuorat tulot ja tarkennetaan, että yleishyödyllisen palvelun velvoitteen täyttämisestä aiheutuvat kulut todetaan erillisen kirjanpidon avulla. Asetuksen 3 §:ssä säädetään, että France Télévisions ja sen tytäryhtiöt ovat velvollisia noudattamaan tavanomaisia markkinaehtoja kaikissa kaupallisissa toimissaan. Lisäksi siinä säädetään ulkopuolisen tahon laatimasta vuosikertomuksesta, jossa seurataan tämän velvoitteen täyttymistä ja joka toimitetaan asianomaiselle ministerille, kansalliskokoukselle ja senaatille. Ranskan tasavalta on antanut viimeksi mainitusta säännöksestä myös sitoumuksensa, joka on kirjattu johdanto-osan 7 kappaleessa mainittuun komission päätökseen 20 päivältä huhtikuuta 2005.
(107)
Unionin tuomioistuin on katsonut, että säännökset liiallisen korvauksen estämisen periaatteesta ja France Télévisions -ryhmittymän kaupallisiin toimiinsa soveltamien ehtojen valvonta ja tarkastus vastasivat täysin komission ilmaisemiin huolenaiheisiin menettelyssä, joka johti 20 päivänä huhtikuuta 2005 tehtyyn päätökseen (15). Tuomioistuin on sitä paitsi vahvistanut jälkitarkastusten soveltuvuuden näiden sitoumusten täyttämiseen (16).
(108)
Komissio on saanut vuosien 2007 ja 2008 kertomukset asetuksen 2 ja 3 §:n täytäntöönpanosta (3 §:ää koskevan vuoden 2007 kertomuksen ovat vahvistaneet PriceWaterhouseCoopersin ja KPMG:n tilintarkastajat ja vuoden 2008 kertomuksen Rise-konsulttiyritys). Se on tarkastellut niitä samoin kuin vuotta 2009 koskevaa kertomusluonnosta 2 §:n täytäntöönpanosta. Käytettävissä olevissa kertomuksissa todetaan, että France Télévisions -ryhmittymälle myönnetyt julkiset varat eivät ole ylittäneet ryhmittymälle määrätyn yleishyödyllisen palvelun tehtävästä aiheutuvia nettokuluja ja että France Télévisions on noudattanut tavanomaisia markkinaehtoja kaikissa kaupallisissa toimissaan. Näin ollen kaupallisissa toimissa ja yleishyödyllisen palvelun toimissa ei ole ollut päällekkäisiä tukia. Nämä kertomukset osoittavat lisäksi, että France Télévisions pystyy nykyisillä kirjanpitovälineillään esittämään kirjanpidon eri kanaviensa yleishyödyllisen palvelun kuluista ja tuloista, toisin kuin erityisesti M6 on väittänyt.
(109)
Asetuksessa nro 2007-958 säädettyjä julkisten varojen jälkivalvonnan menettelyjä sovelletaan ilmoitettuun talousarvioavustukseen. Sen jälkeen, kun valvonta on perustettu, France Télévisions -ryhmittymälle myönnettyjen julkisten varojen kokonaismäärä on jäänyt niin pieneksi, että sillä ei ole voitu kattaa yleishyödyllisen palvelun velvollisuuden täyttämisestä aiheutuvia nettokuluja, jolloin kysymystä mahdollisesti liiallisesta korvauksesta ei ole. Liiketoimintasuunnitelmassa ja jäljempänä taulukossa 1 esitettyjen keskipitkän aikavälin kulu- ja tuloennusteiden mukaan vuodelle 2012 ennustetaan lievää ylijäämää. Jos se toteutuu eikä sitä tarvita vuosille 2010 ja 2011 ennakoitujen alijäämien paikkaamiseen, se pitäisi kohdentaa pääasiassa audiovisuaalisen tuotannon edistämiseen.
(110)
Joka tapauksessa, jotta järjestely vastaisi yleisradiotoimintaa koskevalla tiedonannolla vuonna 2009 käyttöön otettuja uusia vaatimuksia, Ranskan tasavalta sitoutuu muuttamaan 15 päivänä toukokuuta 2007 annetun asetuksen nro 2007-958 2 §:ää seuraavasti:
-
varmistetaan, että samoin kuin 3 §:ssä säädetyn raportin, viestinnästä vastaavan ministerin hyväksymä ulkopuolinen elin tarkastaa France Télévisions -ryhmittymän kustannuksella erillisiä kirjanpitoja koskevan raportin, joka toimitetaan kyseiselle ministerille sekä kansalliskokoukselle ja senaatille,
-
parannetaan mekanismia, jolla varmistetaan, että erillisessä kirjanpidossa esiin tulleet mahdolliset liialliset korvaukset tai päällekkäiset tuet peritään takaisin, jos ne eivät ole viestinnän vapaudesta 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain nro 86-1067 53 §:n ja komission yleisradiotoimintaa koskevan tiedonannon mukaisia.
(111)
Näin ollen vaikuttaa siltä, että Ranskan tasavallalla on soveltuvat mekanismit julkisten varojen käytön säännöllistä ja tehokasta valvontaa varten, jotta se voi välttää liialliset korvaukset tai päällekkäiset tuet, kuten yleisradiotoimintaa koskevassa tiedonannossa edellytetään.
(112)
Edellä esitetty huomioon ottaen vaikuttaa siltä, että mahdolliset kilpailun rajoitukset jäävät kaiken kaikkiaan vähäisiksi, vaikka France Télévisions on uudistuksen täytäntöönpanon jälkeenkin mukana kaupallisilla markkinoilla. Sen osuus kaupallisista markkinoista jää todennäköisesti hyvin pieneksi ja uudistus todennäköisesti siirtäisi ainakin osan televisiomainostajien kysynnästä France Télévisions -ryhmittymän kilpailijoille.
(113)
Kuten seitsemän yksityisen televisio- ja radiokanavan julkaisemassa kirjeessä todetaan, uudistuksen toteuttaminen loppuun saakka, jolloin mainonta loppuisi France Télévisions -ryhmittymän kanavilla, ”antaisi yksityisille tiedotusvälineille niiden tarvitseman elpymismahdollisuuden” kun taas mainonnan jatkaminen ”johtaisi vahingollisiin seurauksiin Ranskan koko mediakentässä ja muuttaisi merkittävästi alan toimijoiden talousnäkymiä” (17).
(114)
Toisin sanoen France Télévisions -ryhmittymän osittainen vetäytyminen ja sen tulorakenteen (kaupalliset tulot tai julkiset korvaukset) painopisteen kohdentaminen ohjelmatarjontaan, joka vastaa sen yleishyödyllisen palvelun tehtävää, ilman suoraa rahallista vastinetta yleisöltä, vähentävät mahdollisia kilpailun rajoituksia kaupallisilla markkinoilla, joilla se toimii. Sen vetäytyminen antaa tilaisuuden, jota mainosmarkkinoiden uudet tulokkaat tai nykyisellään pienet toimijat voivat hyödyntää kilpailun vilkastuessa.
(115)
Tästä seuraa Ranskan tasavallan toimittamien tietojen ja sen tekemien sitoumusten perusteella, että julkisen rahoituksen tavoitteena on se, että France Télévisions pystyy kattamaan velvoitteensa täyttämisestä johtuvat nettokulut. Tämä rahoitus olisi rajattava kyseisiin kuluihin ja sitä olisi valvottava jälkikäteen tavalla, joka täyttää yleisradiotoimintaa koskevassa tiedonannossa vahvistetut edellytykset. Koska France Télévisions -ryhmittymän osuus kaupallisista markkinoista lisäksi pienenisi, suunniteltu tuki ei vaikuta kaupan kehitykseen unionin edun vastaisella tavalla SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulla tavalla.
(116)
Ranskan tasavalta sitoutuu lisäksi toimittamaan komissiolle vuosikertomukset vuoteen 2013 saakka, jolloin julkisen audiovisuaalialan uudistus on saatettu päätökseen. Niiden ansiosta voidaan seurata, miten uudistus toteutetaan valtiontukisääntöihin liittyviltä osiltaan, joita ovat vuotuiset korvaukset ja jälkivalvontamekanismit, France Télévisions -ryhmittymän kaupallisiin toimiinsa soveltamat ehdot ja ryhmittymän markkina-aseman kehitys sekä tavoitteita ja resursseja koskevan sopimuksen täytäntöönpano vuositasolla.
(117)
Ottaen huomioon uudistuksen laajuuden, France Télévisions -ryhmittymän palvelutehtävän rahoitukseen liittyvät innovaatiot uudistuksessa, uudistuksen vaikutuksen France Télévisions -ryhmittymän kulujen ja tulojen kehitykseen sekä epävarmuuden markkinoilla, jotka vaikuttavat France Télévisions -ryhmittymän ja sen kilpailijoiden kaupallisiin tuloihin, tämä sitoumus antaa komissiolle mahdollisuuden tarkastaa ja seurata tarkasti uudistuksen ja Ranskan tasavallan tämän menettelyn yhteydessä antamien sitoumusten toteutusta.
(118)
Komissio ilmaisi menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä epäilyjä mahdollisesta kytköksestä uusista mainosverosta ja sähköisen viestinnän verosta saatavien tulojen kohdentamisen ja France Télévisions -ryhmittymälle vuodesta 2010 maksettavan avustuksen välillä. Jos tällainen kytkös voitaisiin todeta, nämä verot olisi katsottava olennaiseksi osaksi tukea ja niiden soveltuvuutta sisämarkkinoille olisi tarkasteltava osana tukea. Vaikka vuoden 2009 osalta voitiin erityisesti 5 päivänä maaliskuuta 2009 annetun julkista audiovisuaalialaa koskevan lain nro 2009-258 voimaantulopäivä ja täytäntöönpano huomioon ottaen todeta, että tällaisen kytköstä ei ollut, Ranskan korkeimpien viranomaisten lausuntojen vuoksi epäilys jäi voimaan tulevien vuosien osalta.
(119)
Yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännöstä, joka on vahvistettu ennakkoratkaisuasiassa Régie Networks (C-333/07) 22 päivänä joulukuuta 2008 annetun tuomion 99 kohdassa, ilmenee seuraavaa: ”Jotta maksun voidaan katsoa olevan erottamaton osa tukitoimenpidettä, maksun ja tuen välillä on oltava sovellettavassa kansallisessa lainsäädännössä säädetty varojen osoittamista koskeva sellainen sitova yhteys, jonka mukaisesti maksun tuotto osoitetaan väistämättä tuen rahoittamiseen ja se vaikuttaa suoraan tuen suuruuteen ja tämän seurauksena arviointiin tuen soveltuvuudesta yhteismarkkinoille.” (18). Tuomioistuimen asettamia kahta ehtoa eli sovellettavaa kansallista lainsäädäntöä ja suoraa vaikutusta tuen suuruuteen tarkastellaan jäljempänä.
(120)
Talousarviolakeja koskevan, 1 päivänä elokuuta 2001 annetun orgaanisen lain 36 §:n nojalla valtion hyväksi syntyvä tulo voidaan kohdentaa toiselle oikeushenkilölle ainoastaan talousarviolain nimenomaisella säännöksellä. Rahoituslaissa olisi siis nimenomaisesti säädettävä, että 5 päivänä maaliskuuta 2009 annetulla lailla nro 2009-258 käyttöön otettujen mainosveron ja sähköisen viestinnän veron tuotto kohdennetaan kokonaan tai osittain France Télévisions -ryhmittymän rahoittamiseen. Tällaista säännöstä ei ole tähän mennessä annettu. Ranskan tasavalta on sitoutunut tulevaisuudessa ilmoittamaan SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohdan mukaisesti komissiolle kaikista aikeista muuttaa verojärjestelmää. Tässä tilanteessa ei voida todeta, että ilmoitetun tuen ja uusien verojen välillä olisi yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytännössä tarkoitettu kansallisessa lainsäädännössä säädetty varojen kohdentamista koskeva sitova yhteys.
(121)
Lisäksi vaikuttaa siltä, että kun vuosittain määritetään, paljonko talousarvioavustusta tulisi televisiolupamaksuvaroista osoitettavan määrän lisäksi maksaa, ratkaiseva tekijä on France Télévisions -ryhmittymän yleishyödyllisen palvelun velvoitteen nettokulut eikä uusista veroista saatavien tulojen määrä. Yleishyödyllisen palvelun kulut arvioidaan etukäteen tavoitteita ja resursseja koskevassa sopimuksessa viestinnän vapaudesta 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain nro 86-1067, sellaisena kuin se on muutettuna, 53 §:n mukaisesti. Suunniteltu vuotuinen avustus määritellään talousarviolakiluonnoksessa ennakoitujen nettokulujen perusteella, ja ennusteiden ja tulosten välinen erotus todetaan ja tarvittaessa korjataan jälkikäteen valtion ja audiovisuaalialan julkisen sektorin toimijoiden taloussuhteista 15 päivänä toukokuuta 2007 annetun asetuksen nro 2007-958 2 §:n täytäntöönpanemiseksi säädetyn kertomuksen yhteydessä. Koska kuluja syntyy veroina kannetuista varoista riippumatta, verojen tuotolla ei voi olla suoraa vaikutusta tuen määrään. Lisäksi vaikuttaa siltä, että Ranskan hallituksen alun perin kaavailemia veroprosentteja on pienennetty lopullisessa, parlamentin hyväksymässä laissa, tämän vähentämättä samalla ja vastaavassa määrin France Télévisions -ryhmittymälle maksettavaa avustusta.
(122)
Edellä esitetyt seikat huomioon ottaen 5 päivänä maaliskuuta 2009 annetulla lailla nro 2009-258 käyttöön otetut mainosvero ja sähköisen viestinnän vero eivät ole olennainen osa tukea eikä niitä tule ottaa huomioon tarkasteltaessa tuen soveltuvuutta sisämarkkinoille, vaikka tietyt osapuolet eli ACT, FFTCE, Association des chaînes privées, M6 ja TF1 toisin väittävät.
(123)
Näissä päätelmissä ei oteta kantaa kyseisten verojen ja niitä koskevien erityissäännösten yhteensopivuuteen unionin oikeuden kanssa erillisinä toimenpiteinä ottaen erityisesti sähköisen viestinnän veron yhteydessä huomioon kysymykset, joita on tarkasteltu direktiivin 2002/20/EY tai sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2002/21/EY (19) rikkomusmenettelyssä nro 2009/5061.
(124)
Komissio panee myös merkille, että Ranska on ilmoittanut, ettei tämän päätöksen aiheena oleva Ranskan ilmoitus koske kyseisiä veroja.
VII PÄÄTELMÄT
(125)
Edellä esitetyn perusteella komissio katsoo, että edellä esitetyllä tavalla toteutettava vuotuinen talousarvioavustus France Télévisions -ryhmittymälle voidaan SEUT-sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan ja julkiseen yleisradiotoimintaan sovellettavien periaatteiden ja sääntöjen mukaisesti katsoa soveltuvaksi sisämarkkinoille,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Valtiontuki, jota Ranskan tasavalta aikoo maksaa France Télévisions -ryhmittymälle vuotuisena talousarvioavustuksena viestinnän vapaudesta 30 päivänä syyskuuta 1986 annetun lain nro 86-1067, sellaisena kuin se on muutettuna, 53 §:n VI kohdan mukaisesti, soveltuu sisämarkkinoille Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 106 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
Sen vuoksi tukijärjestelmän toteuttaminen hyväksytään.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Ranskan tasavallalle.
Tehty Brysselissä 20 päivänä heinäkuuta 2010.