RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 906/2011
af 2. september 2011
om ændring af forordning (EF) nr. 193/2007 om indførelse af en endelig udligningstold på importen af polyethylenterephthalat med oprindelse i Indien og ændring af forordning (EF) nr. 192/2007 om indførelse af en endelig antidumpingtold på import af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i bl.a. Indien
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 19 og 24,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Tidligere undersøgelse og gældende udligningsforanstaltninger
(1)
Ved forordning (EF) nr. 2603/2000 (2) indførte Rådet en endelig udligningstold på importen af polyethylenterephthalat (»PET«) med oprindelse i bl.a. Indien (i det følgende benævnt »den oprindelige antisubsidieundersøgelse«). Efter en udløbsundersøgelse indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 193/2007 (3) en endelig udligningstold for en periode på yderligere fem år. Udligningsforanstaltningerne blev ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1286/2008 (4) efter en delvis interimsundersøgelse (»den seneste fornyede undersøgelse«). Udligningsforanstaltningerne består i en specifik told. Tolden varierer mellem 0 EUR/ton og 106,5 EUR/ton på importen fra individuelt nævnte indiske producenter og en resttold på 69,4 EUR/ton på importen fra andre producenter.
1.2. Gældende antidumpingforanstaltninger
(2)
Ved forordning (EF) nr. 2604/2000 (5) indførte Rådet en endelig antidumpingtold på importen af PET med oprindelse i bl.a. Indien (»den oprindelige antidumpingundersøgelse«). Efter en udløbsundersøgelse indførte Rådet ved forordning (EF) nr. 192/2007 (6) en endelig antidumpingtold for en periode på yderligere fem år. Antidumpingforanstaltningerne blev ændret ved Rådets forordning (EF) nr. 1286/2008 efter den seneste fornyede undersøgelse. Foranstaltningerne blev fastsat til niveauet for skadestærsklen og bestod af specifikke antidumpingtoldsatser. Tolden varierer mellem 87,5 EUR/ton og 200,9 EUR/ton på importen fra individuelt nævnte indiske producenter og en resttold på 153,6 EUR/ton på importen fra andre producenter (»de gældende antidumpingforanstaltninger«).
(3)
Ved afgørelse 2000/745/EF (7) godtog Kommissionen tilsagn fra flere eksporterende producenter om en mindsteimportpris (»tilsagn«).
1.3. Indledning af en delvis interimsundersøgelse
(4)
En anmodning om en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 19 blev indgivet af Reliance Industries Limited, en indisk eksporterende producent af PET (»ansøgeren«). Anmodningen var begrænset til en undersøgelse af subsidieaspektet for så vidt angår ansøgeren. Ansøgeren anmodede samtidig om den fornyede undersøgelse af de nuværende antidumpingforanstaltninger. Den resterende antidumping- og udligningstold anvendes på import af varer fremstillet af ansøgeren, og ansøgerens salg til Unionen er omfattet af tilsagnet.
(5)
Ansøgeren fremlagde umiddelbare beviser for, at det ikke længere var nødvendigt at fastholde foranstaltningen på dens nuværende niveau for at modvirke den udligningsberettigede subsidiering. Ansøgeren fremlagde navnlig umiddelbare beviser for, at dennes subsidiebeløb er dalet til et niveau et godt stykke under den toldsats, som i øjeblikket finder anvendelse på virksomheden. Denne nedbringelse af det samlede subsidieringsniveau skulle navnlig skyldes en betydelig nedgang i ydelserne under Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPBS).
(6)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at anmodningen indeholdt tilstrækkelige umiddelbare beviser, og offentliggjorde den 10. juni 2010 en meddelelse i Den Europæiske Unions Tidende (8) om indledning af en delvis interimsundersøgelse (»nærværende fornyede undersøgelse«) i henhold til grundforordningens artikel 19. Undersøgelsen var begrænset til en undersøgelse af subsidieringsaspektet for så vidt angår ansøgeren.
1.4. Parter, som er berørt af undersøgelsen
(7)
Kommissionen underrettede officielt ansøgeren, repræsentanterne for eksportlandet og sammenslutningen af EU-producenter om indledningen af den fornyede undersøgelse. Interesserede parter fik lejlighed til at tilkendegive deres synspunkter skriftligt og til at anmode om at blive hørt inden for den frist, der var fastsat i indledningsmeddelelsen.
(8)
Alle interesserede parter, der anmodede herom og påviste, at der var særlige grunde til, at de burde høres, blev hørt.
(9)
For at indhente de oplysninger, som den anså for nødvendige til sin undersøgelse, sendte Kommissionen et spørgeskema til ansøgeren og de indiske myndigheder og modtog besvarelser inden for den fastsatte frist.
(10)
Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, den fandt nødvendige med henblik på fastlæggelsen af subsidiering. Kommissionen foretog kontrolbesøg på stedet hos ansøgeren i Mumbai, Indien, og hos de indiske myndigheder i New Delhi (Generaldirektoratet for udenrigshandel og Handelsministeriet) og i Mumbai (regionalt kontor for Generaldirektoratet for udenrigshandel).
1.5. Den nuværende undersøgelsesperiode
(11)
Dumpingundersøgelsen omfattede perioden fra den 1. april 2009 til den 31. marts 2010 (»den nuværende undersøgelsesperiode« eller »NUP«).
1.6. Sideløbende antidumpingundersøgelse
(12)
Den 10. juni 2010 (9) bekendtgjorde Kommissionen indledningen af en delvis interimsundersøgelse af de gældende antidumpingforanstaltninger i henhold til artikel 11, stk. 3, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 (10) (»antidumpinggrundforordningen«), der var begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren.
(13)
I den sideløbende antidumpingundersøgelse konstateredes det, at omstændighederne med hensyn til dumping ikke havde ændret sig betydeligt og varigt, og undersøgelsen blev derfor afsluttet uden ændring af de gældende antidumpingforanstaltninger for ansøgeren.
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
2.1. Den pågældende vare
(14)
Den undersøgte vare er PET med viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5, i øjeblikket henhørende under KN-kode 3907 60 20 og med oprindelse i Indien (»den pågældende vare«).
2.2. Samme vare
(15)
Undersøgelsen viste, at den pågældende vare produceret i Indien og solgt til Unionen er identisk med hensyn til fysiske og kemiske egenskaber og anvendelsesformål med den vare, der fremstilles og sælges på hjemmemarkedet i Indien. Det konkluderes derfor, at produkter solgt på hjemmemarkedet og eksportmarkedet er samme vare i henhold til grundforordningens artikel 1, stk. 4. Da nærværende fornyede undersøgelse er begrænset til subsidieringsaspektet for så vidt angår ansøgeren, var det ikke muligt at nå frem til en konklusion vedrørende den vare, der produceres og sælges af EU-erhvervsgrenen på EU-markedet.
3. UNDERSØGELSESRESULTATER
3.1. Subsidier
(16)
På grundlag af de oplysninger, der blev forelagt af de indiske myndigheder og ansøgeren, og besvarelserne af Kommissionens spørgeskema, undersøgte Kommissionen følgende ordninger, som angiveligt indebærer, at der ydes subsidier:
Landsdækkende ordninger:
a)
Advance Authorisation Scheme (»AAS«) (forhåndstilladelsesordningen)
b)
Duty Entitlement Passbook Scheme (»DEPBS«) (toldgodtgørelsesordning)
c)
Export Promotion Capital Goods Scheme (»EPCGS«) (eksportfremmeordning for kapitalgoder)
d)
Focus Market Scheme (»FMS«)
e)
Focus Product Scheme (»FPS«)
f)
Income Tax Exemption Scheme (»ITES«) (indkomstskattefritagelsesordning).
Regionale ordninger:
g)
Delstaten Gujarats incitamentsordning for kapitalinvestering (Capital Investment Incentive Scheme)
(17)
De nævnte ordninger a) til e) er baseret på Foreign Trade (Development and Regulation) Act 1992 (nr. 22 af 1992) (»loven om udenrigshandel«), der trådte i kraft den 7. august 1992. Ved loven om udenrigshandel bemyndiges den indiske regering til at udstede bekendtgørelser om eksport- og importpolitikken. Disse bekendtgørelser sammenfattes i »Foreign Trade Policy«-dokumenter (»FTP«), der udstedes af Handelsministeriet hvert femte år og regelmæssigt ajourføres. To FTP-dokumenter er relevante for NUP i den foreliggende sag, nemlig FTP 04-09 og FTP 09-14. Sidstnævnte trådte i kraft i august 2009. Desuden fastlægger de indiske myndigheder også de procedurer, der styrer FTP 04-09 og FTP 09-14 i en procedurehåndbog - »Handbook of Procedures, Volume I« (henholdsvis »HOP I 04-09« og »HOP I 09-14«). Procedurehåndbogen ajourføres også regelmæssigt.
(18)
Ordning f) er baseret på »Income Tax Act of 1961« (»indkomstskatteloven af 1961«), som ændres årligt ved »Finance Act« (»finansloven«).
(19)
Ordning g) forvaltes af delstaten Gujarat og er baseret på Gujarats industrifremmepolitik.
3.1.1. Advance Authorisation Scheme (»AAS«) (forhåndstilladelsesordningen)
a) Retsgrundlag
(20)
Ordningen er nærmere beskrevet i punkt 4.1.1 til 4.1.14 i FTP 04-09 og FTP 09-14 og punkt 4.1 til 4.30A i HOP I 04-09 og i HOP 09-14.
b) Støtteberettigelse
(21)
AAS-ordningen består af seks underordninger, der er beskrevet nærmere i betragtning 22. Disse underordninger er bl.a. forskellige med hensyn til støtteberettigelse. Producenteksportører og forhandler-eksportører, der er »forbundne« med støttende producenter, er berettiget til støtte efter AAS-ordningerne for fysisk eksport og årligt behov. Producenteksportører, der leverer til den endelige eksportør, er støtteberettiget efter AAS-ordningen for mellemleverancer. Hovedleverandører, der leverer til kategorier »ligestillet med eksport«, jf. punkt 8.2 i FTP 04-09 og FTP 09-14, såsom leverandører til eksportorienterede virksomheder, er støtteberettigede efter AAS-ordningen for transaktioner ligestillet med eksport. Endelig er mellemleverandører til producent-eksportører berettiget til fordele i forbindelse med transaktioner ligestillet med eksport i henhold til underordningerne »ARO« (Advance Release Order - attester til forudgående frigivelse) og løbende indenlandsk remburs.
c) Praktisk gennemførelse
(22)
Forhåndstilladelser kan udstedes for:
i) Fysisk eksport: Dette er den vigtigste underordning. Den gør det muligt toldfrit at importere råmaterialer til fremstilling af en specifik færdig eksportvare. »Fysisk« betyder i denne forbindelse, at eksportvaren skal forlade indisk territorium. Importtilladelsen og eksportforpligtelsen (herunder eksportvarens type) er specificeret i tilladelsen.
ii) Årligt behov: En sådan tilladelse er ikke knyttet til en bestemt eksportvare, men til en bredere varegruppe (f.eks. kemiske og hermed forbundne produkter). Indehaveren af tilladelsen kan - op til en bestemt værditærskel, som fastsættes efter tidligere eksportresultater - toldfrit importere ethvert råmateriale, der skal benyttes til fremstilling af enhver vare i den relevante varegruppe. Han kan vælge at eksportere enhver færdig vare i varegruppen, hvor sådanne toldfrie materialer er anvendt.
iii) Mellemleverancer: Denne underordning omfatter tilfælde, hvor to producenter har til hensigt at fremstille en enkelt eksportvare og stå for hver sin del af produktionsprocessen. Den producent-eksportør, der fremstiller mellemproduktet, kan importere toldfrie råmaterialer og i den forbindelse opnå en AAS-ordning for mellemleverancer. Den endelige eksportør færdiggør produktionen og er forpligtet til at eksportere den færdige vare.
iv) Transaktioner ligestillet med eksport: Denne underordning gør det muligt for en hovedleverandør toldfrit at importere råmaterialer, som er nødvendige for produktionen af varer, der skal sælges i »transaktioner ligestillet med eksport« til de kundekategorier, der er anført i punkt 8.2.b) til f), g), i) og j) i FTP 04-09 og FTP 09-14. Ifølge de indiske myndigheder forstås der ved transaktioner ligestillet med eksport transaktioner, hvor de leverede varer ikke forlader landet. En række kategorier af leverancer anses for at være transaktioner ligestillet med eksport, forudsat at varerne er fremstillet i Indien, f.eks. leverancer af varer til eksportorienterede virksomheder eller til selskaber i særlige økonomiske zoner.
v) ARO (attester til forudgående frigivelse): En indehaver af en forhåndstilladelse, der ønsker at købe råmaterialerne fra indenlandske kilder i stedet for at importere dem direkte, kan vælge at købe dem ved anvendelse af attester til forudgående frigivelse. I disse tilfælde godkendes forhåndstilladelserne som attester til forudgående frigivelse og påtegnes til den indenlandske leverandør ved levering af de varer, der er angivet deri. Påtegnelsen af attesten til forudgående frigivelse giver den indenlandske leverandør ret til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. stk. 8.3 i FTP 04-09 og 09-14 (dvs. forhåndstilladelser for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige forbrugsafgifter). Ved ARO-mekanismen ydes der refusion af skatter og afgifter til leverandøren, i stedet for at disse beløb tilbagebetales til den endelige eksportør i form af toldgodtgørelse eller -refusion. Skatter og afgifter kan refunderes for både indenlandske og importerede råmaterialer.
vi) Løbende indenlandsk remburs: Denne underordning dækker også indenlandske leverancer til en indehaver af en forhåndstilladelse. Denne kan henvende sig til en bank for at åbne en indenlandsk remburs til fordel for en indenlandsk leverandør. Banken ugyldiggør tilladelsen til direkte import for den værdi og de varemængder, der købes i landet i stedet for at blive importeret. Den indenlandske leverandør vil være berettiget til de fordele, der indrømmes transaktioner ligestillet med eksport, jf. punkt 8.3 i FTP 04-09 og FTP 09-14 (dvs. AAS for mellemleverancer/transaktioner ligestillet med eksport, eksportrestitution og tilbagebetaling af endelige punktafgifter).
(23)
Det konstateredes, at ansøgeren i NUP opnåede indrømmelser i henhold til kun én underordning i forbindelse med den pågældende vare, nærmere bestemt AAS-ordningen for transaktioner ligestillet med eksport. Det er derfor ikke nødvendigt at undersøge, om de resterende uudnyttede underordninger er udligningsberettigede.
(24)
For så vidt angår den anvendelse af AAS for transaktioner ligestillet med eksport i NUP, fastsætter de indiske myndigheder den mængde og værdi, som importtilladelsen og eksportforpligtelsen vedrører, og dette fremgår af tilladelsen. Desuden skal de tilsvarende transaktioner bekræftes på tilladelsen af statens embedsmænd på import- og eksporttidspunktet. Den mængde import, der er tilladt i henhold til denne ordning, fastsættes af de indiske myndigheder på grundlag af såkaldte standard input/output-normer (SION). Der er fastsat SION for de fleste varer (herunder den pågældende vare), og de udstedes af den indiske regering.
(25)
Af hensyn til de indiske myndigheders kontrol er indehaveren af forhåndstilladelse retligt forpligtet til at føre register over det faktiske forbrug af toldfrit importerede varer eller varer købt på hjemmemarkedet for hver tilladelse som pr. foreskrevet format (punkt 4.26 og 4.30 samt tillæg 23 i HOP I 04-09 og HOP I 09-14). Dette regnskab skal revideres af en ekstern statsautoriseret revisor/omkostningsrevisor, som udsteder en attest om, at de foreskrevne regnskaber og relevante bogføringer er undersøgt, og at de oplysninger, der er afgivet i henhold til tillæg 23, er sande og korrekte i enhver henseende.
(26)
Eksportforpligtelsen skal opfyldes inden for en fastsat frist efter udstedelsen af tilladelsen (24 måneder med mulighed for to forlængelser på hver seks måneder).
(27)
Det blev fastslået, at der ikke var nogen forbindelse mellem de importerede materialer og de eksporterede færdige varer. Støtteberettigede råvarer kan også være råmaterialer, der anvendes i produktionen af varer på tidligere produktionstrin. Desuden blev det konstateret, at ansøgeren ikke, selv om dette er obligatorisk, førte det i betragtning 25 nævnte forbrugsregister for alle tilladelser, kontrolleret ved ekstern revisor. På trods af overtrædelse af dette krav gjorde ansøgeren brug af fordelene under AAS, som endvidere i lyset af den konstaterede overvurdering af SION-normerne, overskred de retlige bestemmelser herfor.
d) Konklusion
(28)
Fritagelsen for importtold er et subsidie, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii) og artikel 3, stk. 2, dvs. et finansielt bidrag fra den indiske stat, der har medført en fordel for den undersøgte eksportør.
(29)
Desuden er AAS-ordningen for transaktioner ligestillet med eksport klart retligt betinget af eksportresultater og anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a). Uden en eksportforpligtelse kan en virksomhed ikke opnå fordele i henhold til denne ordning.
(30)
I forbindelse med nærværende fornyede undersøgelse er det derfor blevet fastslået, at den underordning, der blev benyttet i den aktuelle sag, ikke kan betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke reglerne i bilag I, litra i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse) til grundforordningen. De indiske myndigheder anvendte ikke deres verifikationsordning eller -procedure til effektivt at bekræfte, hvorvidt der blev brugt råmaterialer ved fremstillingen af den eksporterede vare og i hvilke mængder (bilag II, del II, punkt 4, i grundforordningen samt for substitutionsgodtgørelsesordninger bilag III, del II, punkt 2, i grundforordningen). SION-normerne kan ikke i sig selv anses for at være et system til verifikation af det faktiske forbrug, fordi de er blevet anset for at være for rundhåndede, og da det blev fastslået, at modtagne fordele ikke tilbagesøges af den indiske regering. Faktisk har de indiske myndigheder ikke ført effektiv kontrol på grundlag af korrekt førte registre over det faktiske forbrug. De indiske myndigheder foretog desuden heller ikke nogen yderligere undersøgelse på grundlag af de faktisk involverede råvarer, selv om det normalt er nødvendigt, når der ikke findes en effektiv kontrolordning (grundforordningens bilag II, del II, punkt 5, og bilag III, del II, punkt 3). Endelig er det blevet bekræftet, at inddragelsen af statsautoriserede revisorer i verifikationsprocessen i praksis ikke er sikret, selv om dette er obligatorisk ved lov.
(31)
AAS for transaktioner ligestillet med eksport er derfor udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(32)
Da der ikke er tale om tilladte toldgodtgørelsesordninger eller substitutionsgodtgørelsesordninger, er den udligningsberettigede fordel eftergivelsen af den samlede importtold, der normalt betales ved import af råmaterialer. Det skal i denne henseende bemærkes, at det ikke er fastsat i grundforordningen, at eftergivelse af overskydende afgifter alene kan udlignes. Ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og dens bilag I, litra i), kan der kun foretages udligning af for store eftergivne afgiftsbeløb, hvis betingelserne i bilag II og III til grundforordningen er opfyldt. Disse betingelser var imidlertid ikke opfyldt i dette tilfælde. Hvis det konstateres, at der ikke findes en passende overvågningsprocedure, finder ovennævnte undtagelse for godtgørelsesordninger således ikke anvendelse, og i stedet gælder derfor den normale regel om, at det er de ubetalte afgifter, der er givet afkald på, som skal udlignes, og ikke de beløb, som angiveligt er eftergivet for meget. Som det fremgår af bilag II, del II, og bilag III, del II, til grundforordningen påhviler det ikke undersøgelsesmyndigheden at beregne sådanne eftergivelser af for store beløb. Tværtimod skal den undersøgende myndighed ifølge grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), kun fastslå, om der foreligger tilstrækkelige beviser til at imødegå det hensigtsmæssige i en angivelig kontrolordning.
(33)
Subsidiebeløbet blev beregnet for ansøgeren på grundlag af de importafgifter, som der var givet afkald på (basistold og særlig tillægstold) for de materialer, der var importeret i henhold til den underordningen for transaktioner ligestillet med eksport i NUP (tæller). I overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a), blev de gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket subsidiebeløbet, når der blev fremsat berettigede krav herom. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning i NUP som nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(34)
Den subsidiesats, der blev fastsat for ansøgeren i forbindelse med denne ordning i NUP, er på 0,52 %.
3.1.2. Duty Entitlement Passbook Scheme (»DEPBS«) (toldgodtgørelsesordning)
a) Retsgrundlag
(35)
DEPBS-ordningen er beskrevet detaljeret i punkt 4.3 i FTP 04-09 og FTP 09-14 samt i kapitel 4 i HOP I 04-09 og i HOP 09-14.
b) Støtteberettigelse
(36)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører er støtteberettigede under denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(37)
En støtteberettiget eksportør kan anmode om DEPBS-kreditter, der beregnes som en procentdel af værdien af de varer, der eksporteres i henhold til denne ordning. De indiske myndigheder har fastsat sådanne DEPBS-satser for de fleste varer, herunder den pågældende vare. De fastsættes på grundlag af SION-normer (jf. betragtning 24) og toldsatserne for denne formodede import, uanset om der rent faktisk er betalt importafgift eller ej. DEPBS-satsen for den pågældende vare i NUP i den aktuelle undersøgelse var 8 % med en værdi på 58 Rs/kg.
(38)
For at være berettiget til fordelene under denne ordning skal virksomheden foretage eksport. På tidspunktet for eksporttransaktionen skal eksportøren udfærdige en erklæring til de indiske myndigheder, hvoraf det fremgår, at eksporten finder sted i henhold til DEPBS-ordningen. For at varerne kan eksporteres, udsteder de indiske toldmyndigheder et eksportforsendelsesdokument som led i forsendelsesproceduren. Af dette dokument fremgår bl.a. størrelsen af den DEPBS-kredit, der skal indrømmes for den pågældende eksporttransaktion. Eksportøren kender på dette tidspunkt omfanget af den fordel, denne vil opnå. Når først toldmyndighederne har udstedt et eksportforsendelsesdokument, har den indiske regering ingen beføjelser med hensyn til indrømmelsen af en DEPBS-kredit. Den DEPBS-sats, der benyttes til at beregne fordelen, er den sats, der var gældende på tidspunktet for eksportangivelsen. Det er derfor ikke muligt at ændre fordelens størrelse efterfølgende.
(39)
Det konstateredes, at DEPBS-kreditter efter opfyldelsen af eksportforpligtelsen kan bogføres som indtægter i regnskaberne på et periodiseringsgrundlag, hvilket er i overensstemmelse med de indiske regnskabsstandarder. Sådanne kreditter kan benyttes til at betale told på senere import af enhver vare, der kan indføres uden restriktioner, undtagen kapitalgoder. Varer, der er importeret ved anvendelse af sådanne kreditter, kan sælges på hjemmemarkedet (og pålægges omsætningsafgift) eller anvendes på anden måde. DEPBS-kreditter er frit omsættelige og gyldige i en periode på 24 måneder fra udstedelsesdatoen.
(40)
Ansøgninger om DEPBS-kreditter registreres elektronisk og kan dække et ubegrænset antal eksporttransaktioner. Fristen for indsendelse af ansøgninger er tre måneder efter udførsel, men som anført i punkt 9.3 i HOP I 04-09 og i HOP 09-14 kan ansøgninger, der modtages efter udløbet af fristerne for indsendelse, altid kan tages i betragtning ved pålæggelse af en mindre bøde (f.eks. 10 % af godtgørelsen).
(41)
Det blev konstateret, at ansøgeren brugte denne ordning i NUP.
d) Konklusion
(42)
Med DEPBS ydes der subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En DEPBS-kredit er et finansielt bidrag fra den indiske stat, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter og dermed reducere de toldindtægter, som den indiske stat ellers ville have haft. Desuden medfører DEPBS-kreditten en fordel for eksportøren, da virksomhedens likviditet forbedres.
(43)
Endvidere er DEPBS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a).
(44)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), sådan som det hævdes af ansøgeren. Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i grundforordningens bilag I, litra i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). En eksportør er ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de faktisk anvendte råmaterialer. Desuden forefindes der ingen ordning eller procedure, der skal fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. bilag I, litra i), og bilag II og III til grundforordningen. Endelig er en eksportør berettiget til DEPBS-fordelene, uanset om den pågældende overhovedet importerer råvarer. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der køber alle deres råvarer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råvarer, er således stadig berettiget til fordelene ved DEPBS.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(45)
I overensstemmelse med artikel 3, stk. 2, og artikel 5 i grundforordningen blev det udligningsberettigede subsidiebeløb beregnet, udtrykt ved den fordel, som det konstateredes, at modtageren havde opnået i NUP. I den forbindelse var det opfattelsen, at modtageren opnår fordelen på det tidspunkt, hvor der foretages en eksporttransaktion under denne ordning. På dette tidspunkt er det sandsynligt, at de indiske myndigheder giver afkald på tolden, hvilket udgør et finansielt bidrag, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii).
(46)
Det blev konstateret, at fordelene ved DEPBS var koncentreret på den pågældende vare. Derfor anses det for passende at betragte fordelen ved DEPBS-ordningen som summen af de kreditter, der er opnået for alle eksporttransaktioner af den pågældende vare under denne ordning i NUP.
(47)
Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket kreditterne for at nå frem til subsidiebeløbene som tæller, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a).
(48)
Dette subsidiebeløb er i henhold til grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over den samlede eksportomsætning af den pågældende vare i NUP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(49)
På denne baggrund er den subsidiemargen, der blev konstateret under denne ordning for ansøgeren i NUP, på 7,52 %.
3.1.3. Export Promotion Capital Goods Scheme (»EPCGS«) (eksportfremmeordning for kapitalgoder)
a) Retsgrundlag
(50)
EPCGS er detaljeret beskrevet i kapitel 5 i FTP 04-09 og FTP 09-14 samt i kapitel 5 i HOP I 04-09 og i HOP I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(51)
Denne ordning kan benyttes af producent-eksportører, forhandler-eksportører, som er knyttet til støtteproducenter, samt leverandører af tjenesteydelser.
c) Praktisk gennemførelse
(52)
Med forbehold af en eksportforpligtelse har en virksomhed lov til at importere (nye og indtil ti år gamle brugte) kapitalgoder til nedsat told. Med henblik herpå udsteder de indiske myndigheder efter anmodning og mod betaling af et gebyr en EPCGS-licens. EPCGS giver mulighed for en reduceret importtoldsats på 3 % på alle kapitalgoder, der indføres under ordningen. For at opfylde eksportforpligtelsen skal de importerede kapitalgoder anvendes til at fremstille en given mængde eksportvarer inden for en bestemt periode. I henhold til FTP 09-14 kan der importeres kapitalgoder med en told på 0 % i henhold til EPCGS, men i sådanne tilfælde er perioden for indfrielse af importforpligtelsen kortere.
(53)
EPCGS-licensindehaveren kan også anskaffe kapitalgoderne i Indien. I så fald kan den indenlandske producent af kapitalgoder benytte fordelen ved toldfri import af dele, der er nødvendige til fremstilling af sådanne kapitalgoder. Alternativt kan den indenlandske producent gøre krav på fordelen ved transaktioner ligestillet med eksport, for så vidt angår levering af kapitalgoder til en EPCGS-licensindehaver.
d) Konklusion
(54)
Med EPCGS ydes der subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. Toldnedsættelsen er et finansielt bidrag fra den indiske stat, da denne indrømmelse reducerer de toldindtægter, som den indiske stat ellers ville have haft. Desuden medfører toldnedsættelsen en fordel for eksportøren, fordi toldbesparelsen ved import forbedrer virksomhedens likviditet.
(55)
Endvidere er EPCGS-ordningen retligt betinget af eksportresultater, da sådanne licenser ikke kan opnås uden en eksportforpligtelse. Den anses derfor for at være specifik og udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a).
(56)
EPCGS-ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelses- eller substitutionsgodtgørelsesordning i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Kapitalgoder er ikke omfattet af anvendelsesområdet for sådanne tilladte ordninger, jf. grundforordningens bilag I, litra i), da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(57)
Subsidiebeløbet blev beregnet i henhold til artikel 7, stk. 3, i grundforordningen på grundlag af den ikke betalte told på importerede kapitalgoder, der anvendes i den petrokemiske og andre sektorer, hvor disse ydelser blev modtaget af ansøgeren, fordelt over en periode, der afspejler den normale afskrivningsperiode for sådanne kapitalgoder i den pågældende erhvervsgren. Der blev lagt renter til dette beløb for at afspejle den samlede værdi af fordelen over tid. Den kommercielle kreditrentesats, der anvendtes af ansøgeren ved salg i NUP blev anset for velegnet til dette formål.
(58)
I overensstemmelse med artikel 7, stk. 2 og 3, i grundforordningen er dette subsidiebeløb blevet fordelt over eksportomsætningen for den petrokemiske sektor og andre sektorer, for hvilke disse ydelser blev modtaget i NUP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater.
(59)
Den subsidiemargen, der blev konstateret under denne ordning i NUP, var på 1,49 %.
3.1.4. Focus Market Scheme (»FMS«)
a) Retsgrundlag
(60)
FMS er detaljeret beskrevet i punkt 3.9.1 til 3.9.2.2 i FTP 04-09 og punkt 3.14.1 til 3.14.3 i FTP 09-14 samt i punkt 3.20 til 3.20.3 i HOP I 04-09 og punkt 3.8 til 3.8.2 i HOP I 09-14.
b) Støtteberettigelse
(61)
Alle producent-eksportører og forhandler-eksportører er støtteberettigede under denne ordning.
c) Praktisk gennemførelse
(62)
Under denne ordning er eksporten af alle varer til lande, der er meddelt i henhold til bilag 37, litra c) i HOP I 04-09 og i HOP 09-14, berettiget til en toldkredit på 2,5 % til 3 % af fob-værdien af de varer, der eksporteres i henhold til denne ordning. Visse former for eksportaktiviteter er udelukket fra denne ordning, f.eks. eksport af importerede eller omladede varer, transaktioner ligestillet med eksport, eksport af tjenester og eksportomsætning fra enheder, der opererer i særlige økonomiske områder. Visse former for varer er også udelukket fra denne ordning, f.eks. diamanter, ædelmetaller, malme, korn, sukker og olieprodukter.
(63)
Toldkreditterne i forbindelse med FMS er frit omsættelige og gyldige i en periode på 24 måneder fra datoen for udstedelse af det relevante toldgodtgørelsesdokument. De kan benyttes til at betale told på senere import af ethvert råmateriale eller enhver vare, herunder også kapitalgoder.
(64)
Toldgodtgørelsesdokumentet udstedes i eksporthavnen, efter at eksporten eller afsendelsen af varerne har fundet sted. Så længe en ansøger tilvejebringer kopier af al relevant eksportdokumentation til myndighederne (f.eks. eksportordrer, fakturaer, forsendelsespapirer, bankbekræftelser), kan de indiske myndigheder ikke frit bestemme, om der skal indrømmes toldkreditter.
d) Konklusion
(65)
Med FMS ydes der subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. En FMS-toldkredit er et finansielt bidrag fra den indiske stat, da kreditten senere vil blive benyttet til at udligne importafgifter, hvorved den indiske stat giver afkald på toldindtægter, den ellers ville have fået. Desuden medfører FMS-kreditten en fordel for eksportøren, fordi selskabets likviditet forbedres.
(66)
Endvidere er FMS retligt betinget af eksportresultater, og ordningen anses derfor for specifik og udligningsberettiget i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a).
(67)
Ordningen kan ikke betragtes som en tilladt toldgodtgørelsesordning eller substitutionsgodtgørelsesordning, jf. grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii). Den overholder ikke de strenge regler, der er fastsat i grundforordningens bilag I, litra i), bilag II (definition af og regler for godtgørelse) og bilag III (definition af og regler for substitutionsgodtgørelse). En eksportør er ikke forpligtet til rent faktisk at forbruge de toldfrit importerede varer i produktionsprocessen, og kreditbeløbet beregnes ikke i forhold til de faktisk anvendte råmaterialer. Der findes ingen ordning eller procedure med henblik på at fastslå, hvilke råmaterialer der forbruges ved fremstillingen af den eksporterede vare, eller om der har været tale om for stor betaling af importafgifter, jf. grundforordningens bilag I, litra i), og bilag II og III. Eksportører er berettiget til fordelene ved FMS, uanset om de importerer råmaterialer eller ikke. For at opnå fordelen er det tilstrækkeligt for en eksportør blot at eksportere varer uden at påvise import af noget råmateriale. Selv eksportører, der anskaffer alle deres råmaterialer lokalt og ikke importerer varer, der kan benyttes som råmaterialer, er således stadig berettigede til fordelene ved FMS. Desuden kan en eksportør anvende FMS-toldkreditter til at importere investeringsgoder, selv om disse ikke er omfattet af anvendelsesområdet for tilladelige toldgodtgørelsesordninger (jf. grundforordningens bilag I, litra i)), da de ikke forbruges ved produktionen af de eksporterede varer.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(68)
Det udligningsberettigede subsidiebeløb blev beregnet som den fordel, modtageren havde ved eksport af den pågældende vare, som konstateret i NUP, bogført af ansøgeren ved anvendelse af ordningen på et periodiseringsgrundlag som en indtægt på eksporttransaktionstidspunktet. Dette subsidiebeløb er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2 og 3, blevet fordelt over eksportomsætningen af den pågældende vare i NUP som behørig nævner, da subsidiet er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder.
(69)
Når der blev fremsat berettigede krav herom, blev gebyrer, som var nødvendige for at opnå subsidiet, fratrukket kreditterne for at nå frem til subsidiebeløbene som tæller, jf. grundforordningens artikel 7, stk. 1, litra a).
(70)
Den fastslåede subsidiesats med hensyn til denne ordning i NUP for ansøgeren udgør 0,87 %.
3.1.5. Focus Product Scheme (»FPS«)
(71)
I løbet af undersøgelsen konstateredes det, at ansøgeren ikke opnåede fordele under FPS i NUP. Det var derfor ikke nødvendigt at analysere denne ordning yderligere i forbindelse med denne undersøgelse.
3.1.6. Income Tax Exemption Scheme (»ITES«) (indkomstskattefritagelsesordning)
(72)
I løbet af undersøgelsen konstateredes det, at ansøgeren ikke opnåede fordele under ITES i NUP. Det var derfor ikke nødvendigt at analysere denne ordning yderligere i forbindelse med denne undersøgelse.
3.1.7. Delstaten Gujarats incitamentsordning for kapitalinvestering (Capital Investment Incentive Scheme - »CIIS«)
(73)
Delstaten Gujarat indrømmer støtteberettigede industrivirksomheder begunstigelser i form af fritagelse for og/eller udsættelse af omsætningsafgift for at fremme den industrielle udvikling af økonomisk tilbagestående områder i staten.
a) Retsgrundlag
(74)
Denne ordning, som anvendes af delstaten Gujarat, er detaljeret beskrevet i Government of Gujarat Resolution No INC-1095/2000(3)/I af 11. september 1995, Government Notification, Finance Department No (GHN-43) VAT-2006/S.5(2)(2)-TH af 1. april 2006 og Rule 18A i Gujarat Value Added Tax Rules (2006).
b) Støtteberettigelse
(75)
Selskaber, der opretter en ny industrivirksomhed eller foretager en større udvidelse af en eksisterende industrivirksomhed i tilbagestående områder, er støtteberettigede i henhold til disse ordninger. Der findes imidlertid udtømmende lister over erhvervsgrene, der ikke er støtteberettigede, som forhindrer selskaber i bestemte erhvervssektorer i at drage fordel af begunstigelserne.
c) Praktisk gennemførelse
(76)
I henhold til denne ordning skal virksomhederne investere i tilbagestående områder. Disse områder - bestemte territoriale enheder i Gujarat - er inddelt i forskellige kategorier efter deres økonomiske udviklingsgrad, mens visse egne samtidig er udelukket fra incitamentsordningerne. Hovedkriteriet for fastsættelsen af begunstigelsernes omfang er investeringens størrelse og det område, hvor virksomheden er eller vil blive etableret.
(77)
Der kan indrømmes begunstigelser på ethvert tidspunkt, da der ikke er nogen frist hverken for indgivelse af en ansøgning om deltagelse i ordningerne eller for opfyldelse af de kvantitative kriterier.
d) Konklusion
(78)
Denne ordning yder subsidier i henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2. Den udgør et finansielt bidrag fra delstaten Gujarat, da de indrømmede begunstigelser (fritagelser fra omsætningsafgift) reducerer de skatteindtægter, der ellers ville være indgået. Desuden medfører disse begunstigelser en fordel for selskaberne i form af en forbedret finansiel situation, idet ellers skyldige skatter ikke betales.
(79)
Endvidere er ordningen regionalt specifikke i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a), og artikel 4, stk. 3, da de kun kan benyttes af visse virksomheder, der har foretaget investeringer inden for bestemte angivne geografiske områder på den pågældende delstats retsområde. Den er ikke tilgængelig for selskaber, der er beliggende uden for disse områder, og fordelens størrelse er desuden afhængig af det pågældende område.
(80)
Delstaten Gujarats CIIS-ordning er derfor udligningsberettiget.
e) Beregning af subsidiebeløbet
(81)
Ansøgeren fremførte, at virksomheden ikke længere er berettiget til fordelene i henhold til CIIS for et af sine produktionsanlæg. Undersøgelsen bekræftede denne påstand. For et andet anlægs vedkommende udløb virksomhedens støtteberettigelse i løbet af den nuværende undersøgelse. De modtagne subsidier for disse anlægs aktiviteter blev derfor ikke taget i betragtning ved beregningen af subsidiebeløbet.
(82)
Subsidiebeløbet blev beregnet på grundlag af det omsætningsafgiftsbeløb, som normalt skulle være betalt i den fornyede undersøgelsesperiode, men som forblev ubetalt i henhold til denne ordning. Dette subsidiebeløb (tæller) er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 7, stk. 2, blevet fordelt over det samlede salg i den fornyede undersøgelsesperiode, da subsidiet ikke er betinget af eksportresultater og ikke blev ydet i forhold til de fremstillede, eksporterede eller transporterede mængder. Den herved opnåede subsidiesats var på 0,31 %.
3.1.8. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(83)
De samlede udligningsberettigede subsidier for ansøgeren i henhold til bestemmelserne i grundforordningen er udtrykt i værdi fastslået til 10,73 %. Dette subsidiebeløb overstiger den minimaltærskel, der er omhandlet i grundforordningens artikel 14, stk. 5.
(84)
Kommissionen finder derfor, at der fortsat forekom subsidiering i NUP, jf. grundforordningens artikel 18.
3.2. Ændrede omstændigheder med hensyn til subsidiering af blivende art
(85)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 19, stk. 2, blev det undersøgt, om omstændighederne med hensyn til subsidiering har ændret sig betydeligt i NUP.
(86)
Det blev fastslået, at ansøgeren i NUP fortsat opnåede fordele af udligningsberettigede subsidier fra den indiske stat. Endvidere er den subsidiesats, der blev konstateret i nærværende fornyede undersøgelse, lavere end den, der blev fastslået under den seneste fornyede undersøgelse. Der er intet, der tyder på, at ordningerne vil blive indstillet eller nye ordninger indført i den nærmeste fremtid.
(87)
Eftersom det er blevet påvist, at ansøgeren modtager mindre subsidiering end tidligere, og at det er sandsynligt, at det fortsat vil modtage subsidier på et beløb, der er mindre end fastsat i den seneste fornyede undersøgelse, konkluderes det, at fortsættelsen af den gældende foranstaltning overstiger det udligningsberettigede subsidie, der forvolder skade, og at niveauet af foranstaltninger derfor bør ændres i overensstemmelse med de nye resultater.
4. UDLIGNINGS- OG ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
4.1. Udligningsforanstaltninger
(88)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 19 og de grunde til nærværende fornyede undersøgelse, der er anført i indledningsmeddelelsen, kan det fastslås, at subsidieringsmargenen for så vidt angår ansøgeren er faldet fra 13,8 % til 10,7 %, og at den udligningstold, som denne eksporterende producent blev pålagt ved forordning (EF) nr. 1286/2008 derfor bør ændres i overensstemmelse hermed.
(89)
Den ændrede udligningstoldsats bør fastsættes på niveau med den nye subsidieringssats, der er fastslået ved nærværende fornyede undersøgelse, eftersom de skadesmargener, som blev beregnet i den oprindelige antisubsidieundersøgelse, er højere.
(90)
For at undgå, at svingninger i PET-priserne som følge af svingninger i råoliepriserne skulle føre til opkrævning af højere told, blev det i den oprindelige anti-subsidieundersøgelse besluttet, at foranstaltningerne skulle have form af en specifik told. Det konkluderes, at denne fremgangsmåde også bør følges i nærværende fornyede undersøgelse af samme grund. Den reviderede specifikke told er derfor 90,4 EUR/ton.
4.2. Antidumpingforanstaltninger
(91)
Ændringen af udligningstoldsatsen vil få indvirkning på den endelige antidumpingtold på importen af PET, som ansøgeren blev pålagt ved forordning (EF) nr. 192/2007.
(92)
I alle tidligere undersøgelser blev antidumpingtolden justeret for at undgå enhver dobbelt medregning af virkningerne af fordelene ved eksportsubsidier. I denne henseende er det i artikel 14, stk. 1, i antidumpinggrundforordningen og artikel 24, stk. 1, i grundforordningen fastsat, at ingen vare pålægges både antidumping- og udligningstold med det formål at afhjælpe en og samme situation, som er opstået som følge af dumping eller eksportsubsidiering. I forbindelse med såvel de tidligere undersøgelser som den nærværende fornyede undersøgelse blev det konstateret, at visse undersøgte subsidieringsordninger, som konstateredes at være udligningsberettigede, udgjorde eksportsubsidier, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a). Med hensyn til andre subsidieordninger, herunder især Gujarats CIIS-ordning, var der ingen dokumentation for, og det blev ikke påstået, om og i hvilket omfang de samme subsidier kan udlignes to gange, når antidumping- og udligningstold samtidig er pålagt samme importerede vare. Mere specifikt var der ingen beviser for, at CIIS sænkede eksportprisen for et produkt på en anden måde end prisen på varer, der sælges på hjemmemarkedet. CIIS påvirker således de priser, til hvilke producenten sælger sine varer på hjemmemarkedet og på eksportmarkederne på samme måde og i samme omfang.
(93)
Disse subsidier påvirkede ansøgerens eksportpris og medførte dermed en højere dumpingmargen. De dumpingmargener, der endeligt er fastsat i den oprindelige antidumpingundersøgelse, kan med andre ord delvis tilskrives eksportsubsidier.
(94)
Derfor bør de endelige antidumpingtoldsatser for ansøgeren nu justeres for at tage hensyn til det reviderede niveau for de fordele, der er opnået ved hjælp af eksportsubsidier i NUP for nærværende fornyede undersøgelse, med henblik på at afspejle den faktiske dumpingmargen, der foreligger efter indførelsen af den endelige udligningstold, som udligner virkningerne af eksportsubsidierne.
(95)
Med andre ord bør der tages hensyn til de nye subsidiesatser ved justeringen af de tidligere etablerede dumpingmargener.
(96)
Antidumpingtoldsatsen for ansøgeren bør derfor være 132,6 EUR/ton.
(97)
Kommissionen underrettede ansøgeren såvel som de andre berørte parter om de kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke den agtede at foreslå, at undersøgelsen blev afsluttet -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
En del af tabellen, som omhandler Reliance Industries Limited i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 193/2007 affattes således:
Land
Virksomhed
Udligningstold
(EUR/t)
Taric-tillægskode
"Indien
Reliance Industries Ltd
90,4
A181"
Artikel 2
En del af tabellen, som omhandler Reliance Industries Ltd i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 192/2007 affattes således:
Land
Virksomhed
Antidumpingtold
(EUR/t)
Taric-tillægskode
"Indien
Reliance Industries Ltd
132,6
A181"
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 2. september 2011.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 906/2011,
annettu 2 päivänä syyskuuta 2011,
lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 193/2007 muuttamisesta sekä lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta muun muassa Intiasta peräisin olevan tietynlaisen polyeteenitereftalaatin tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 192/2007 muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 19 ja 24 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 Aiempi tutkimus ja voimassa olevat tasoitustoimenpiteet
(1)
Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2603/2000 (2) käyttöön lopullisen tasoitustullin muun muassa Intiasta peräisin olevan polyeteenitereftalaatin (PET:n) tuonnissa, jäljempänä ’alkuperäinen tukien vastainen tutkimus’. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 193/2007 (3) käyttöön lopullisen tasoitustullin uuden viiden vuoden jakson ajaksi. Tasoitustoimenpiteitä muutettiin osittaisen välivaiheen tarkastelun, jäljempänä ’edellinen tarkastelu’, jälkeen neuvoston asetuksella (EY) N:o 1286/2008 (4). Tasoitustoimenpiteet muodostuvat erityistullista. Tullin taso on 0-106,5 euroa tonnilta tiettyjen nimeltä mainittujen intialaisten tuottajien osalta, ja muiden tuottajien tuontiin sovelletaan jäännöstullia, joka on 69,4 euroa tonnilta.
1.2 Voimassa olevat polkumyyntitoimenpiteet
(2)
Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 2604/2000 (5) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin muun muassa Intiasta peräisin olevan PET-kalvon tuonnissa yhteisöön, jäljempänä ’alkuperäinen polkumyyntitutkimus’. Toimenpiteiden voimassaolon päättymistä koskevan tarkastelun jälkeen neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 192/2007 (6) käyttöön lopullisen polkumyyntitullin uudeksi viiden vuoden jaksoksi. Polkumyyntitoimenpiteitä muutettiin edellisen uudelleentarkastelua koskevan tutkimuksen jälkeen neuvoston asetuksella (EY) N:o 1286/2008. Toimenpiteet asetettiin vahingon korjaavalle tasolle ja ne koostuivat yksilöllisistä polkumyyntitulleista. Tullin taso on 87,5-200,9 euroa tonnilta tiettyjen nimeltä mainittujen intialaisten viejien osalta, ja muiden tuottajien tuontiin sovelletaan jäännöstullia, joka on 153,6 euroa tonnilta, jäljempänä ’nykyiset polkumyyntitoimenpiteet’.
(3)
Komissio hyväksyi useiden vientiä harjoittavien tuottajien tarjoamat sitoumukset asettaen vähimmäistuontihinnan, jäljempänä ’sitoumus’, päätöksellä 2000/745/EY (7).
1.3 Osittaisen välivaiheen tarkastelun vireille paneminen
(4)
Perusasetuksen 19 artiklan mukaista osittaista välivaiheen tarkastelua koskevan pyynnön esitti intialainen polyeteenitereftalaatin vientiä harjoittava tuottaja Reliance Industries Limited., jäljempänä ’pyynnön esittäjä’. Pyyntö rajoittui tukiin ja pyynnön esittäjään. Pyynnön esittäjä pyysi samanaikaisesti myös nykyisten polkumyynnin vastaisten toimenpiteiden tarkastelua. Jäännöspolkumyyntitullia ja tasoitustulleja sovelletaan pyynnön esittäjän tuottamien tuotteiden tuontiin, ja pyynnön esittäjän myynti unioniin tapahtuu sitoumusten perusteella.
(5)
Pyynnön esittäjä toimitti alustavan näytön siitä, että tasoitustoimenpiteiden alaisten tukien vaikutusten korjaaminen ei enää edellyttänyt nykytasoisen toimenpiteen soveltamista. Pyynnön esittäjä on toimittanut alustavaa näyttöä siitä, että sen saaman tuen määrä on laskenut huomattavasti alle siihen tällä hetkellä sovellettavan tullin. Tämä tuen kokonaistason aleneminen johtunee pääasiassa tuontitullien hyvitysjärjestelmän (Duty Entitlement Passbook Scheme (DEPB)) nojalla saatujen etuuksien merkittävästä vähenemisestä.
(6)
Neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan komissio tuli siihen tulokseen, että pyyntöön sisältyi riittävä alustava näyttö, ja ilmoitti 10 päivänä kesäkuuta 2010 perusasetuksen 19 artiklaan perustuvan osittaisen välivaiheen tarkastelun, jäljempänä ’nykyinen tarkastelu’, vireillepanosta Euroopan unionin virallisessa lehdessä julkaistulla menettelyn aloittamista koskevalla ilmoituksella (8). Tarkastelu rajattiin koskemaan pyynnön esittäjän saamia tukia.
1.4 Tutkimuksen kohteena olevat osapuolet
(7)
Komissio ilmoitti pyynnön esittäjälle, viejämaan edustajille ja unionin tuottajien järjestölle virallisesti tarkastelun vireillepanosta. Asiaan liittyville osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja pyytää saada tulla kuulluiksi vireillepanoilmoituksessa asetetussa määräajassa.
(8)
Kaikille niille asiaan liittyville osapuolille, jotka olivat pyytäneet kuulemista ja osoittaneet, että niiden kuulemiseen oli olemassa erityisiä syitä, annettiin mahdollisuus tulla kuulluksi.
(9)
Saadakseen tutkimuksen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot komissio lähetti pyynnön esittäjälle ja Intian hallitukselle kyselylomakkeen ja sai vastaukset asetetussa määräajassa.
(10)
Komissio hankki ja tarkisti kaikki tuen määrittämisen kannalta tarpeellisina pidetyt tiedot. Komissio teki tarkastuskäyntejä pyynnön esittäjän toimitiloihin Mumbaissa, Intiassa, ja Intian viranomaisten toimitiloihin New Delhissä (ulkomaankaupan pääosasto, Directorate General of Foreign Trade, ja kauppaministeriö, Ministry of Commerce) ja Mumbaissa (ulkomaankaupan pääosaston aluetoimisto).
1.5 Tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso
(11)
Tukea koskeva tutkimus käsitti 1 päivän huhtikuuta 2009 ja 31 päivän maaliskuuta 2010 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’.
1.6 Rinnakkainen polkumyynnin vastainen tutkimus
(12)
Komissio ilmoitti 10 päivänä kesäkuuta 2010 (9) käynnistävänsä nykyisiä polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä koskevan osittaisen välivaiheen tarkastelun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (10), jäljempänä ’polkumyynnin vastainen perusasetus’, 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti, ja menettely rajoitettiin koskemaan polkumyynnin tarkastelua saman pyynnön esittäjän osalta.
(13)
Rinnakkaisessa polkumyynnin vastaisessa tutkimuksessa kävi ilmi, että polkumyyntiin vaikuttavat olosuhteet eivät olleet muuttuneet pysyvästi ja merkittävästi, joten tutkimus päätettiin ilman, että nykyisiä pyynnön esittäjään sovellettavia polkumyyntitoimenpiteitä muutettiin.
2. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
2.1 Tarkasteltavana oleva tuote
(14)
Tarkasteltavana oleva tuote on Intiasta peräisin oleva polyeteenitereftalaatti (PET), jonka viskositeettiluku on ISO-standardin 1628-5 mukaan vähintään 78 ml/g ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 3907 60 20, jäljempänä ’tarkasteltavana oleva tuote’.
2.2 Samankaltainen tuote
(15)
Tutkimuksessa kävi ilmi, että Intiassa tuotetulla ja unioniin myydyllä tarkasteltavana olevalla tuotteella on samanlaiset fyysiset ja kemialliset ominaisuudet ja käyttötarkoitukset kuin Intiassa tuotetulla ja Intian kotimarkkinoilla myydyllä tuotteella. Tämän vuoksi päätellään, että koti- ja vientimarkkinoilla myydyt tuotteet ovat perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuja samankaltaisia tuotteita. Koska tässä tarkastelussa käsiteltiin vain tuen määrittämistä pyynnön esittäjän osalta, päätelmiä ei tehty unionin tuotannonalan valmistamasta ja unionin markkinoilla myymästä tuotteesta.
3. TUTKIMUKSEN TULOKSET
3.1 Tuet
(16)
Komissio tutki Intian viranomaisten ja pyynnön esittäjän toimittamien tietojen sekä komission kyselylomakkeeseen saatujen vastausten perusteella seuraavia järjestelmiä, joista esitettyjen väitteiden mukaan myönnetään tukea:
Kansalliset järjestelmät
a)
Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme, AAS),
b)
Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS),
c)
Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS),
d)
Focus Market Scheme (FMS),
e)
Focus Product Scheme (FPS),
f)
Tuloverosta vapauttamista koskeva järjestelmä (Income Tax Exemption Scheme, ITES).
Alueelliset järjestelmät:
g)
Gujaratin osavaltion Capital Investment Incentive Scheme.
(17)
Edellä a-e alakohdassa mainitut järjestelmät perustuvat 7 päivänä elokuuta 1992 voimaan tulleeseen ulkomaankaupan kehittämistä ja sääntelyä koskevaan lakiin (Foreign Trade Act 1992) nro 22/1992, jäljempänä ’ulkomaankauppalaki’. Ulkomaankauppalailla Intian viranomaiset valtuutetaan antamaan vienti- ja tuontipolitiikkaa koskevia tiedonantoja. Nämä tiedonannot esitetään tiivistelmänä ulkomaankauppapolitiikkaa, jäljempänä ’FTP’, koskevissa asiakirjoissa, jotka kauppaministeriö julkaisee viiden vuoden välein ja joita päivitetään säännöllisesti. Tämän tapauksen tarkastelua koskevaan tutkimusajanjaksoon liittyy kaksi FTP-asiakirjaa, FTP 04-09 ja FTP 09-14. Jälkimmäinen tuli voimaan elokuussa 2009. Lisäksi Intian viranomaiset esittelevät FTP 04-09- ja FTP 09-14 -asiakirjoja koskevia menettelyjä käsikirjassa ”Handbook of Procedures - Volume I”, jäljempänä ’HOP I 04-09’ ja ’HOP I 09-14’. Myös kyseinen menettelykäsikirja saatetaan ajan tasalle säännöllisesti.
(18)
Luettelon f alakohdassa mainittu järjestelmä perustuu vuoden 1961 tuloverolakiin (Income Tax Act), jota muutetaan vuosittain annettavalla varainhoitolailla (Finance Act).
(19)
Järjestelmää g hallinnoi Gujaratin osavaltion hallitus, ja se perustuu teollisuuden kannustinpolitiikkaan.
3.1.1 Ennakkolupajärjestelmä (Advance Authorisation Scheme, AAS)
a) Oikeusperusta
(20)
Tämän järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FTP 04-09 -asiakirjan ja FTP 09-14 -asiakirjan kohdissa 4.1.1-4.1.14 sekä HOP I 04-09 -käsikirjan ja HOP I 09-14 -käsikirjan kohdissa 4.1-4.30A.
b) Tukikelpoisuus
(21)
AAS-järjestelmään kuuluu kuusi alajärjestelmää, joita kuvataan tarkemmin 22 kappaleessa. Kyseiset alajärjestelmät eroavat toisistaan muun muassa tukikelpoisuusvaatimusten suhteen. Valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin, voivat hakea tosiasiallisen maastaviennin AAS-tukea ja vuotuisten tarpeiden mukaista AAS-tukea. Lopulliselle viejälle tavaraa toimittavat valmistajaviejät voivat saada välituotetoimituksiin tarkoitettua AAS-tukea. Pääurakoitsijat, jotka toimittavat tavaraa FTP 04-09- ja FTP 09-14-asiakirjan kohdassa 8.2 mainituille vientiin rinnastettavaa toimintaa harjoittaville tahoille kuten vientiin suuntautuneille yksiköille, voivat saada vientiin rinnastettavan toiminnan AAS-tukea. Valmistajaviejille tavaraa toimittavat välitoimittajat voivat myös saada vientiin rinnastettavan toiminnan tukea ennakkoluovutusta sekä kotimaisia rembursseja ja vastarembursseja koskevien AAS-alajärjestelmien yhteydessä.
c) Käytännön toteutus
(22)
Ennakkolupia voidaan myöntää seuraavasti:
i) Tosiasiallinen vienti: Tämä on alajärjestelmistä tärkein. Siinä voidaan tuoda tullitta tuotantopanoksia tietyn vientituotteen valmistukseen. Tosiasiallisella viennillä tarkoitetaan tässä yhteydessä sitä, että vientituote on vietävä Intian alueelta. Luvassa mainitaan tuonnin tullihelpotukset ja vientivelvoitteet, myös vientituotteen tyyppi.
ii) Vuotuiset tarpeet: Vuotuisia tarpeita koskevia lupia ei ole liitetty tiettyyn vientituotteeseen vaan laajempaan tuoteryhmään (esimerkiksi kemialliset tuotteet ja jalosteet). Luvanhaltija voi (aiemman viennin mukaan määräytyvään tiettyyn enimmäisarvoon saakka) tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita käytetään minkä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvan tuotteen valmistukseen. Se voi viedä mitä tahansa kyseiseen tuoteryhmään kuuluvaa valmista tuotetta, jonka valmistukseen on käytetty kyseisiä tullitta tuotuja aineksia.
iii) Välituotetoimitukset: Tämä alajärjestelmä kattaa tapaukset, joissa kaksi valmistajaa aikoo tuottaa yhtä vientituotetta jakaen tuotantoprosessin keskenään. Valmistajaviejä, joka tuottaa välituotetta, voi tuoda tuotantopanosmateriaaleja tullitta ja saada tähän tarkoitukseen välituotetoimituksiin tarkoitettua AAS-tukea. Lopullinen viejä saattaa valmistuksen loppuun, ja sillä on velvollisuus viedä valmis tuote.
iv) Vientiin rinnastettava toiminta: Tässä alajärjestelmässä pääurakoitsija voi tuoda tullitta tuotantopanoksia, joita tarvitaan sellaisten tuotteiden valmistukseen, joita myydään vientitavaroihin rinnastettavina tuotteina FTP 09-14 -asiakirjan ja FTP 04-09 -asiakirjan kohdan 8.2 alakohdissa b-f, g, i ja j mainituille asiakasryhmille. Intian viranomaisten mukaan vientiin rinnastettavalla toiminnalla tarkoitetaan sellaisia liiketoimia, joissa toimitetut tavarat eivät poistu maasta. Eräitä toimituksia pidetään vientiin rinnastettavina edellyttäen, että tavarat on valmistettu Intiassa, esimerkiksi tavaratoimituksia vientiin suuntautuneille yksiköille tai erityistalousalueille sijoittautuneille yrityksille.
v) Ennakkoluovutusasiakirjat (Advance Release Orders, ARO): Ennakkoluvan haltija, joka aikoo suoran tuonnin sijasta hankkia tuotantopanokset kotimarkkinoilta, voi halutessaan käyttää niiden hankkimiseen ARO-asiakirjoja. Tällöin ennakkohyväksynnät vahvistetaan ARO-asiakirjoiksi ja siirretään kotimaiselle toimittajalle niissä eriteltyjen tuotantopanosten toimituksen yhteydessä. ARO-asiakirjat oikeuttavat kotimaisen toimittajan tiettyihin vientiin rinnastettavassa toiminnassa myönnettäviin etuihin, joita selostetaan FTP 04-09 -asiakirjan ja FTP 09-14 -asiakirjan 8.3 kohdassa (välitoimituksia / vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan AAS-järjestelmän soveltaminen, vientiin rinnastettavan toiminnan palautusjärjestelyt ja lopullisen valmisteveron palautus). ARO-järjestelmässä verot ja tullit palautetaan tuotteen toimittajalle eikä lopulliselle viejälle tullinpalautusjärjestelmässä. Verot/tullit voidaan palauttaa sekä kotimarkkinoilta hankittuja että tuotuja tuotantopanoksia käytettäessä.
vi) Kotimaiset remburssit ja vastaremburssit: Myös tämä alajärjestelmä koskee kotimarkkinatoimituksia ennakkoluvan haltijalle. Ennakkoluvan haltija voi pyytää pankilta kotimaisen remburssin avaamista kotimaisen toimittajan hyväksi. Pankki kirjaa lupaan suorassa tuonnissa ainoastaan sellaisten tavaroiden arvon ja määrän, jotka on hankittu kotimarkkinoilta tuonnin sijaan. Kotimainen toimittaja on oikeutettu tiettyihin vientiin rinnastettavassa toiminnassa myönnettäviin etuihin, joita selostetaan FTP 04-09 -asiakirjan ja FTP 09-14 -asiakirjan kohdassa 8.3, kuten välitoimituksiin tai vientiin rinnastettavaa toimintaa koskevan AAS-järjestelmän soveltamiseen, vientiin rinnastettavan toiminnan palautusjärjestelyihin ja lopullisen valmisteveron palautukseen.
(23)
Pyynnön esittäjän todettiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla saaneen etua ainoastaan yhdestä tarkasteltavana olevaan tuotteeseen liittyvästä alajärjestelmästä, joka on iv-kohdassa käsitelty vientiin rinnastettavan toiminnan AAS-tuki. Sen vuoksi ei ole tarpeen määrittää tasoitustoimenpiteiden soveltamisen mahdollisuutta muiden, käyttämättömien alajärjestelmien suhteen.
(24)
Tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana vientiin rinnastettavaan toimintaan hyödynnetyn AAS-tuen käytön osalta Intian viranomaiset määräävät sekä tuonnin tullihelpotusten että vientivelvoitteiden määrän ja arvon, ja ne kirjataan lupaan. Lisäksi vienti- ja tuontihetkellä viranomaiset kirjaavat vastaavat tapahtumat lupaan. Intian viranomaiset päättävät tämän järjestelmän mukaisesti tapahtuvan tuonnin määrän nk. SION-vakionormien perusteella. Useimmille tuotteille, myös tarkasteltavana olevalle tuotteelle, on olemassa Intian viranomaisten julkaisemat SION-vakionormit.
(25)
Intian viranomaisten suorittamien tarkastusten helpottamiseksi ennakkohyväksynnän haltija on laissa velvoitettu jokaista lupaa varten pitämään yllä todellista kulutusta vastaavaa rekisteriä tullitta tuotujen tai kotimarkkinoilta hankittujen tuotteiden kulutuksesta ja käytöstä (HOP I 04-09 -käsikirjan ja HOP I 09-14 -käsikirjan kohdat 4.26 ja 4.30 sekä lisäys 23). Ulkopuolisen laillistetun tilintarkastajan / kustannusten ja töiden tarkastajan on varmennettava tämä rekisteri ja annettava todistus, jossa vahvistetaan, että määrätyt rekisterit ja niihin liittyvät tallenteet on tarkastettu ja että lisäyksen 23 mukaisesti toimitetut tiedot ovat kaikilta osin totuudenmukaiset ja asianmukaiset.
(26)
Vientivelvoite on täytettävä luvan antamisen jälkeen ennalta määrätyssä määräajassa (24 kuukauden määräaika, jota voidaan pidentää kahdesti kuudella kuukaudella).
(27)
Todettiin, että tuotujen tuotantopanoksien ja vietyjen lopputuotteiden välillä ei ollut yhteyttä. Tarkastelun kohteena oleviksi tuotantopanoksiksi katsotaan myös raaka-aineet, joita käytetään alhaisemman jalostusasteen tuotteiden valmistukseen. Lisäksi todettiin, että pyynnön esittäjä ei säilyttänyt kaikista lisensseistä edellä 25 kappaleessa tarkoitettua kulutusta koskevaa pakollista rekisteriä, joka ulkopuolisen tilintarkastajan on mahdollista tarkastaa. Vaikka pyynnön esittäjä ei noudattanut kyseistä vaatimusta, se sai AAS-järjestelmästä etuuksia, jotka olivat todetun SION-normien yliarvioinnin vuoksi liiallisia sovellettaviin säännöksiin nähden.
d) Päätelmä
(28)
Vapautus tuontitulleista on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja 3 artiklan 2 kohdan mukaista tukea eli Intian viranomaisten taloudellista tukea, josta on koitunut etua tutkitulle viejälle.
(29)
Vientiin rinnastettavan toiminnan AAS-järjestelmä on oikeudellisesti selkeästi vientituloksesta riippuvainen, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea. Yritys ei voi saada tukia tästä järjestelmästä ilman vientisitoumusta.
(30)
Tässä tarkastelussa on siis todettu, että tässä tapauksessa sovellettua alajärjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan, liitteen II (palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautusta koskeva määritelmä ja säännöt) sääntöjen mukainen. Intian viranomaiset eivät soveltaneet tarkastusjärjestelmää tai -menettelyä tehokkaasti varmistaakseen, käytettiinkö tuotantopanoksia vientituotteen tuotannossa ja missä määrin niitä siinä käytettiin (perusasetuksen liitteessä II olevan II luvun 4 kohta ja korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelyjen osalta perusasetuksen liitteessä III olevan II luvun 2 kohta). SION-vakionormeja ei voida itsessään pitää todellisen kulutuksen arviointiin soveltuvana tarkistusjärjestelmänä, koska ne on todettu liian väljiksi ja on todettu, että Intian viranomaiset eivät peri liiallisia etuja takaisin. Viranomaiset eivät myöskään suorita asianmukaisesti pidettyyn todellista kulutusta koskevaan rekisteriin perustuvaa tehokasta valvontaa. Intian viranomaiset eivät myöskään tehneet tosiasiallisesti käytettyihin tuotantopanoksiin perustuvaa lisätutkimusta, vaikka sellaista olisi tavallisesti vaadittava, kun käytössä ei ole tehokasta tarkistusjärjestelmää (perusasetuksen liitteessä II olevan II kohdan 5 kohta ja liitteessä III olevan II kohdan 3 kohta). Lopuksi todettiin, että lain edellyttämää laillistettujen tilintarkastajien mukanaoloa tarkastusprosessissa ei ollut varmistettu.
(31)
Vientiin rinnastettavan toiminnan AAS-järjestelmä mahdollistaa siis tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton.
e) Tuen määrän laskeminen
(32)
Koska sallittua tullinpalautusjärjestelmää tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmää ei sovelleta, tasoitustoimenpiteiden alainen etu on tuotantopanosten tuonnista yleensä kannettavien tuontitullien koko palautettu määrä. Tältä osin on huomattava, että perusasetuksessa ei säädetä ainoastaan liiallisesta tuontitullien palauttamisesta johtuvasta tasoitustoimenpiteiden käyttöönotosta. Perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan ja sen liitteessä I olevan i alakohdan mukaan ainoastaan liiallinen tullinpalautus voi oikeuttaa tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton edellyttäen, että perusasetuksen liitteen II ja III edellytykset täyttyvät. Kyseiset edellytykset eivät kuitenkaan täyttyneet tässä tapauksessa. Jos siis todetaan, ettei asianmukaista valvontamenettelyä ole olemassa, edellä mainittua tullinpalautusjärjestelmiin sovellettavaa poikkeusta ei voida soveltaa, vaan sen sijaan sovelletaan tavanomaista sääntöä, jonka mukaan tasoitustullit määräytyvät maksamattomien tullien määrän (saamatta jääneen tulon) mukaan. Kuten perusasetuksen liitteessä II olevassa II kohdassa ja liitteessä III olevassa II kohdassa säädetään, kyseisenlaisen liiallisen palautuksen laskeminen ei ole tutkijaviranomaisen tehtävä. Perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdan mukaan päinvastoin riittää, että tutkijaviranomainen toteaa, että on olemassa riittävä näyttö siitä, että tietty tarkastusjärjestelmä ei ole asianmukainen.
(33)
Pyynnön esittäjän tuen määrä laskettiin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla vientiin rinnastettavan toiminnan alajärjestelmän nojalla tuotujen raaka-aineiden kantamatta jääneiden tuontitullien (perustulli ja erityinen lisätulli) perusteella (osoittaja). Tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin tuen määrästä perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti, jos sitä koskeva pyyntö oli perusteltu. Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kokonaisviennin liikevaihtoon (nimittäjä), koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(34)
Tämän järjestelmän osalta pyynnön esittäjälle vahvistettu tukiprosentti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 0,52 prosenttia.
3.1.2 Tuontitullien hyvitysjärjestelmä (Duty Entitlement Passbook Scheme, DEPBS)
a) Oikeusperusta
(35)
DEPBS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FTP 04-09 -asiakirjan ja FTP 09-14 -asiakirjan kohdassa 4.3 sekä HOP I 04-09 -käsikirjan ja HOP I 09-14 -käsikirjan kohdassa 4.
b) Tukikelpoisuus
(36)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät.
c) Käytännön toteutus
(37)
Tukikelpoinen viejä voi hakea DEPBS-hyvityksiä, jotka lasketaan prosenttiosuutena järjestelmän mukaisesti vietyjen tuotteiden arvosta. Intian viranomaiset ovat vahvistaneet tällaiset DEPBS-prosenttiosuudet useimmille tuotteille, myös tarkasteltavana olevalle tuotteelle. Osuudet on määritetty SION-vakionormien (katso edellä oleva 24 kappale) perusteella ja kyseisestä oletetusta tuonnista kannetun tullin perusteella riippumatta siitä, onko tuontitullit tosiasiallisesti maksettu vai ei. DEPBS-prosentti tarkasteltavana olevalle tuotteelle tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 8 prosenttia ja enimmäisarvo 58 Rs/kg.
(38)
Yrityksen on tämän järjestelmän eduista hyötyäkseen harjoitettava vientiä. Vientihetkellä viejän on ilmoitettava Intian viranomaisille, että vienti tapahtuu DEPBS-järjestelmän mukaisesti. Tavaroiden vientiä varten Intian tulliviranomaiset antavat lähetysmenettelyn aikana viennin lähetysasiakirjan. Asiakirjasta käy ilmi muun muassa kyseiselle vientitapahtumalle myönnettävä DEPBS-hyvitys. Tässä vaiheessa viejä tietää, kuinka suuren edun se saa. Sen jälkeen kun tulliviranomaiset ovat antaneet kyseisen asiakirjan, Intian viranomaiset eivät voi enää vaikuttaa DEPBS-hyvityksen myöntämiseen. DEPBS-prosenteista sovelletaan etua laskettaessa sitä, joka oli voimassa vienti-ilmoituksen tekohetkellä. Tämän vuoksi edun määrää ei ole mahdollista muuttaa takautuvasti.
(39)
Intian kirjanpitonormien mukaisesti DEPBS-hyvitykset on vientivelvoitteen täytyttyä mahdollista kirjata tileihin suoriteperusteella tulona. Näitä hyvityksiä voidaan käyttää minkä tahansa tuontirajoitusten alaan kuulumattomien tavaroiden myöhemmin tapahtuvan tuonnin tullien maksamiseen, tuotantohyödykkeitä lukuun ottamatta. Hyvityksiä käyttäen tuodut tavarat voidaan myydä kotimarkkinoilla (jolloin niihin sovelletaan liikevaihtoveroa) tai käyttää muutoin. DEPBS-hyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä ja voimassa 24 kuukauden ajan niiden myöntämisestä.
(40)
DEPBS-hyvitysten hakemukset tehdään sähköisesti, ja ne voivat kattaa rajoittamattoman määrän vientitapahtumia. Hakemukset on jätettävä viimeistään kolme kuukautta viennin jälkeen, mutta kuten HOP I 04-09 ja 09-14 -käsikirjan kohdassa 9.3 selvästi todetaan, määräajan jälkeen jätetyt hakemukset voidaan aina hyväksyä pienellä virhemaksulla (10 prosenttia hyvityksestä).
(41)
Pyynnön esittäjän todettiin käyttäneen tätä järjestelmää tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
d) Päätelmät
(42)
DEPBS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. DEPBS-hyvityksissä on kyse Intian viranomaisten myöntämästä taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. DEPBS-hyvityksestä koituu etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta.
(43)
Lisäksi DEPBS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea.
(44)
Järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä, kuten pyynnön esittäjä väitti. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i kohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukainen. Viejää ei velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotantoprosessissa, eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Käytössä ei myöskään ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Viejä voi saada DEPBS-järjestelmän edut, vaikkei se toisi maahan lainkaan tuotantopanoksia. Edun saamiseen riittää pelkästään se, että kyseinen viejä vie tavaroita, eikä sen tarvitse osoittaa, että tuotantopanoksia on tuotu maahan. Näin ollen myös viejät, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa kotimarkkinoilta eivätkä tuo maahan mitään tuotantopanoksina käytettäviksi kelpaavia tuotteita, voivat saada DEPBS-järjestelmän etuuksia.
e) Tuen määrän laskeminen
(45)
Perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ja 5 artiklan mukaisesti tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä laskettiin sen edun mukaan, joka vastaanottajalle todettiin koituneen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana. Tässä yhteydessä katsottiin, että etu koituu vastaanottajalle sillä hetkellä, kun vientitapahtuma suoritetaan järjestelmän mukaisesti. Kyseisellä hetkellä Intian viranomaisten on siis luovuttava tulleista, ja tämä luopuminen on perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettua taloudellista tukea.
(46)
DEPBS-järjestelmän etuuksien todettiin keskittyvän tarkasteltavana olevalle tuotteelle. Edellä esitetyn perusteella on asianmukaista pitää DEPBS-järjestelmästä saatua etua kaikista järjestelmän mukaisista tarkasteltavana olevan tuotteen vientitapahtumista tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana hankittujen hyvitysten summana.
(47)
Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin näin määritellyistä hyvityksistä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö, ja näin saatiin tuen määrä (osoittaja).
(48)
Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihtoon (nimittäjä) tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(49)
Edellä esitetyn perusteella tämän järjestelmän osalta pyynnön esittäjälle vahvistettu tukiprosentti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 7,52 prosenttia.
3.1.3 Tuotantohyödykkeiden tuonti etuustullein (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
a) Oikeusperusta
(50)
EPCGS-järjestelmän yksityiskohtainen kuvaus on FTP 04-09 -asiakirjan ja FTP 09-14 -asiakirjan luvussa 5 sekä HOP I 04-09 -käsikirjan ja HOP I 09-14 -käsikirjan luvussa 5.
b) Tukikelpoisuus
(51)
Valmistajaviejät ja kauppiasviejät, jotka ovat ”sidoksissa” valmistajiin ja palveluntarjoajiin, voivat hakea tämän järjestelmän mukaista tukea.
c) Käytännön toteutus
(52)
Tiettyihin vientivelvoitteisiin sitoutunut yritys voi tuoda (uusia ja käytettyjä, enintään kymmenen vuotta vanhoja) tuotantohyödykkeitä alennetulla tullilla. Intian viranomaiset antavat tätä varten pyynnöstä maksullisen EPCGS-lisenssin. EPCGS-järjestelmässä on sovellettu kaikkiin sen mukaisesti tuotuihin tuotantohyödykkeisiin alennettua 3 prosentin tuontitullia. Maahantuotuja tuotantohyödykkeitä on vientivelvoitteen täyttämiseksi käytettävä tietyn vientituotteiden määrän tuottamiseen tiettynä aikana. FTP 09-14 -asiakirjan mukaan tuotantohyödykkeitä voi tuoda nollatullilla EPCGS-järjestelmän nojalla, mutta tällöin ajanjakso vientivelvoitteen täyttämistä varten on lyhyempi.
(53)
EPCGS-lisenssin haltija voi hankkia tuotantohyödykkeet myös kotimarkkinoilta. Tällöin tuotantohyödykkeiden kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi tuoda tullitta maahan kyseisten tuotantohyödykkeiden valmistuksessa tarvittavia aineksia. Vaihtoehtoisesti kotimarkkinoilla toimiva valmistaja voi saada vientiin rinnastettavassa toiminnassa saatavat edut toimittaessaan tuotantohyödykkeitä EPCGS-lisenssin haltijalle.
d) Päätelmät
(54)
EPCGS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Tullinalennus on Intian viranomaisten taloudellista tukea, koska kyseinen etu vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi tullinalennuksesta koituu etua viejälle, koska tullien kantamatta jättäminen tuonnin yhteydessä lisää yrityksen maksuvalmiutta.
(55)
EPCGS-järjestelmä on myös oikeudellisesti vientituloksesta riippuvainen, koska lisenssejä ei voi saada ilman sitoumusta viedä tuotteita. Tämän vuoksi sen katsotaan olevan perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea.
(56)
EPCGS-järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa i kohdassa säädetään, tuotantohyödykkeet eivät kuulu tällaisten sallittujen järjestelmien piiriin, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa.
e) Tuen määrän laskeminen
(57)
Tuotantohyödykkeiden, joita käytetään petrokemian alalla ja muilla aloilla, joilla pyynnön esittäjä sai vastaavia etuuksia, tuonnissa kantamattomien tullien perusteella laskettiin tuen määrä perusasetuksen 7 artiklan 3 kohdan mukaisesti jakamalla se ajanjaksolle, joka vastaa näiden tuotantohyödykkeiden tavanomaista poistoaikaa kyseisellä teollisuudenalalla. Määrään on lisätty korko, jotta se vastaisi paremmin ajan myötä saavutetun edun koko arvoa. Pyynnön esittäjän myyntiinsä soveltama kaupallinen korko katsottiin soveltuvaksi tähän tarkoitukseen.
(58)
Tuen määrä on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti petrokemian alan ja muiden alojen, joilla vastaavia etuja tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla saatiin, viennin liikevaihdolle, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta ja näin ollen asianmukainen peruste.
(59)
Tämän järjestelmän osalta vahvistettu tukiprosentti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 1,49 prosenttia.
3.1.4 Focus Market -järjestelmä (Focus Market Scheme, FMS)
a) Oikeusperusta
(60)
FMS on kuvailtu yksityiskohtaisesti FTP 04-09 -asiakirjan kohdissa 3.9.1-3.9.2.2 ja FTP 09-14 -asiakirjan kohdissa 3.14.1-3.14.3 sekä HOP I 04-09 -käsikirjan kohdissa 3.20-3.20.3 ja HOP I 09-14 -käsikirjan kohdissa 3.8-3.8.2.
b) Tukikelpoisuus
(61)
Tämän järjestelmän mukaista tukea voivat hakea valmistajaviejät ja kauppiasviejät.
c) Käytännön toteutus
(62)
Tässä järjestelmässä kaikkien tuotteiden vientiin HOP I 04-09 -asiakirjan ja HOP I 09-14 -asiakirjan lisäyksessä 37-C mainittuihin maihin voidaan myöntää tullihyvitystä, jonka suuruus on 2,5-3 prosenttia järjestelmän mukaan vietyjen tuotteiden FOB-arvosta. Tähän järjestelmään eivät sisälly tietyntyyppiset vientitapahtumat, esimerkiksi tuotujen tai kauttakuljetettujen tavaroiden vienti, vientiin rinnastettavat toimitukset, palvelujen vienti sekä erityistalousalueilla toimivien yksikköjen ja vientiin suuntautuneiden yksikköjen viennin liikevaihto. Tähän järjestelmään eivät myöskään kuulu tietyntyyppiset tuotteet, esimerkiksi timantit, jalometallit, malmit, viljat, sokeri sekä öljytuotteet.
(63)
FMS-järjestelmän tullihyvitykset ovat vapaasti siirrettävissä, ja ne ovat voimassa 24 kuukautta hyvitykseen oikeuttavan todistuksen myöntämispäivästä. Niitä voidaan käyttää minkä tahansa myöhemmin tapahtuvan tuotantopanosten tai hyödykkeiden tuonnin tullien maksamiseen, tuotantohyödykkeet mukaan lukien.
(64)
Hyvitykseen oikeuttava todistus annetaan satamasta, josta tavarat on viety, sen jälkeen kun tavarat on lähetty. Intian viranomaiset eivät vaikuta tullihyvitysten myöntämiseen, kunhan pyynnön esittäjä toimittaa viranomaisille kopiot kaikista asiaan liittyvistä vientiasiakirjoista (esim. vientitilauksesta, laskuista, lähetysasiakirjoista, pankkitositteista).
d) Päätelmät
(65)
FMS-järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. FMS-tullihyvityksissä on kyse Intian viranomaisten taloudellisesta tuesta, sillä hyvitystä käytetään aikanaan tuontitullien maksamiseen, mikä vähentää Intian valtion tuloja tulleista, jotka muutoin kannettaisiin. FMS-tullihyvityksestä koituu myös etua viejälle, koska se lisää tämän maksuvalmiutta.
(66)
Lisäksi FMS-järjestelmä on oikeudellisesti vientituloksesta riippuva, joten perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan a alakohdan mukaisesti se on erityistä ja tasoitustoimenpiteiden alaista tukea.
(67)
Järjestelmää ei voida pitää perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa tarkoitettuna sallittuna tullinpalautusjärjestelmänä tai korvaavien tuotantopanosten palautusjärjestelmänä. Se ei ole perusasetuksen liitteessä I olevan i alakohdan, liitteen II (palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) ja liitteen III (korvaavien tuotantopanosten palautuksen määrittely ja sitä koskevat säännöt) tarkkojen edellytysten mukainen. Viejää ei velvoiteta tosiasiallisesti käyttämään tullitta tuotuja tavaroita tuotantoprosessissa, eikä hyvityksen määrää lasketa tosiasiallisesti käytettyjen tuotantopanosten perusteella. Käytössä ei ole mitään järjestelmää tai menettelyä, jonka avulla voitaisiin tarkistaa, mitkä tuotantopanokset käytetään vientituotteen tuotannossa tai onko tuontitulleja palautettu liikaa perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa ja liitteissä II ja III tarkoitetulla tavalla. Viejä voi saada FMS-järjestelmän edut, vaikkei se toisi maahan lainkaan tuotantopanoksia. Edun saamiseen riittää pelkästään se, että kyseinen viejä vie tavaroita, eikä sen tarvitse osoittaa, että tuotantopanoksia on tuotu maahan. Näin ollen myös viejät, jotka hankkivat kaikki tuotantopanoksensa kotimarkkinoilta eivätkä tuo maahan mitään tuotantopanoksina käytettäviksi kelpaavia tuotteita, voivat saada FMS-järjestelmän etuuksia. Viejä voi käyttää FMS-tullihyvityksiä tuodakseen tuotantohyödykkeitä, vaikkakaan tuotantohyödykkeet eivät kuulu tällaisten sallittujen tullinpalautusjärjestelmien piiriin, kuten perusasetuksen liitteessä I olevassa i alakohdassa säädetään, koska niitä ei kuluteta vientituotteiden tuotannossa.
e) Tuen määrän laskeminen
(68)
Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavan tuen määrä tarkasteltavana olevan tuotteen osalta laskettiin sen edun mukaan, joka järjestelmän käyttäjälle todettiin koituneen tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana, siten kuin pyynnön esittäjä oli sen kirjannut suoritusperusteella tulona tileihin vientihetkellä. Tuen määrä on suhteutettu perusasetuksen 7 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihtoon (osoittaja) tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin.
(69)
Perusasetuksen 7 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti tuen saamisesta välttämättä aiheutuvat kustannukset vähennettiin näin määritellyistä hyvityksistä, jos oli esitetty perusteltu pyyntö, ja näin saatiin tuen määrä (osoittaja).
(70)
Tämän järjestelmän osalta pyynnön esittäjälle vahvistettu tukiprosentti tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla oli 0,87 prosenttia.
3.1.5 Focus Product Scheme (FPS)
(71)
Tutkimuksen aikana todettiin, että pyynnön esittäjä ei saanut mitään etuuksia FPS-järjestelmästä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Sen vuoksi ei pidetty tarpeellisena tutkia järjestelmää sen enempää tässä tutkimuksessa.
3.1.6 Tuloverosta vapauttamista koskeva järjestelmä (ITES)
(72)
Tutkimuksen aikana todettiin, että pyynnön esittäjä ei saanut mitään etuuksia ITES-järjestelmästä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Sen vuoksi ei pidetty tarpeellisena tutkia järjestelmää sen enempää tässä tutkimuksessa.
3.1.7 Gujaratin osavaltion Capital Invesment Incentive Scheme (CIIS)
(73)
Gujaratin osavaltio myöntää tukikelpoisille teollisuusyrityksille kannustimia liikevaihto- ja kauppaveron vapautuksen ja/tai lykkäämisen muodossa osavaltion taloudeltaan kehittymättömien alueiden teollisuuden kehittämiseksi.
a) Oikeusperusta
(74)
Kyseistä Gujaratin osavaltion käyttämää järjestelmää kuvataan yksityiskohtaisesti osavaltion 11 päivänä syyskuuta 1995 antamassa päätöslauselmassa N:o INC-1095/2000(3)/I, 1 päivänä huhtikuuta 2006 päivätyssä osavaltion talousosaston tiedotteessa N:o (GHN-43) VAT-2006/S.5(2)(2)-TH ja Gujaratin arvonlisäverosääntöjen (2006) 18A-säännössä.
b) Tukikelpoisuus
(75)
Järjestelmästä voidaan myöntää tukia yrityksille, jotka perustavat kehittymättömälle alueelle uuden teollisuuslaitoksen tai laajentavat merkittävästi tällaisella alueella sijaitsevaa olemassa olevaa teollisuuslaitosta. On kuitenkin olemassa kattavat ei-tukikelpoisten tuotannonalojen luettelot, joiden perusteella tiettyjen toiminta-alojen yritykset eivät voi hyötyä kannustejärjestelmistä.
c) Käytännön toteutus
(76)
Järjestelmässä edellytetään, että yritysten on investoitava kehittymättömille alueille. Gujaratin osavaltion tietyt alueet luokitellaan eri luokkiin niiden taloudellisen kehittyneisyyden mukaan, kun taas tietyt muut alueet eivät voi lainkaan saada etuja näistä kannustejärjestelmistä. Kannusteiden määrää laskettaessa tärkeimpänä perusteena käytetään investoinnin määrää ja aluetta, jolle yritys sijoittautuu tai on sijoittautunut.
(77)
Kannusteita voidaan myöntää milloin tahansa, sillä ei ole olemassa aikarajoja kannusteita koskevien hakemusten tekemiselle tai määrällisten perusteiden täyttämiselle.
d) Päätelmä
(78)
Järjestelmästä annetaan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja tukia. Ne ovat Gujaratin osavaltion taloudellista tukea, koska kannusteet eli tässä tapauksessa vapautukset liikevaihto- ja kauppaverosta vähentävät tuloja veroista, jotka muutoin kannettaisiin. Lisäksi näistä kannusteista koituu etua yritykselle, sillä ne parantavat sen taloudellista tilannetta, koska muutoin kannettavat verot jäävät maksamatta.
(79)
Lisäksi tämä järjestelmä on perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan a alakohdassa ja 4 artiklan 3 kohdassa tarkoitetulla tavalla alueellisesti erityinen, koska sitä voivat käyttää ainoastaan tietyt yritykset, jotka ovat investoineet tietyille asianomaisen osavaltion lainkäyttövaltaan kuuluville maantieteellisille alueille. Kyseisen alueen ulkopuolelle sijoittautuneet yritykset eivät voi käyttää niitä, ja edun taso vaihtelee lisäksi alueittain.
(80)
Intian viranomaisten CIIS-järjestelmä mahdollistaa siis tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton.
e) Tuen määrän laskeminen
(81)
Pyynnön esittäjä väitti, että se ei ole enää tukikelpoinen saadakseen CIIS-järjestelmän tukia yhdelle sen tehtaista. Tutkimus vahvisti väitteen paikkansa pitävyyden. Yrityksen toisen tehtaan tukikelpoisuus meni umpeen nykyisen tutkimuksen aikana. Kyseisten tehtaiden toimintaan saatuja tukia ei näin ollen otettu huomioon tuen määrässä.
(82)
Tuen määrä on laskettu sellaisen liikevaihto- tai kauppaveron määrän perusteella, joka tavanomaisesti olisi kertynyt tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana, mutta jota ei tämän järjestelmän mukaisesti kannettu. Tukien määrät (osoittaja) on jaettu perusasetuksen 7 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson kokonaismyynnille; se on nimittäjä, koska tuki ei ole riippuvainen vientituloksesta eikä sitä ole myönnetty suhteessa valmistettuihin, tuotettuihin, vietyihin tai kuljetettuihin määriin. Tukiprosentti oli 0,31 prosenttia.
3.1.8 Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä
(83)
Perusasetuksen säännösten mukaisten tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavien tukien kokonaismäärä arvon perusteella ilmaistuna on pyynnön esittäjän osalta 10,73 prosenttia. Tuen määrä ylittää perusasetuksen 14 artiklan 5 kohdan mukaisen vähimmäistason.
(84)
Tästä syystä katsotaan, että tuen antaminen jatkui perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana.
3.2 Tukeen liittyvien muuttuneiden olosuhteiden pitkäkestoisuus
(85)
Perusasetuksen 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti tarkasteltiin, ovatko tukeen liittyvät olosuhteet merkittävästi muuttuneet tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
(86)
Kävi ilmi, että pyynnön esittäjä sai tarkastelua koskevana tutkimusajanjaksona edelleen Intian viranomaisilta tasoitustoimenpiteiden alaista tukea. Nykyisessä tarkastelussa selvitetty tukiaste oli lisäksi alhaisempi kuin edellisessä tarkastelussa määritetty. Käytettävissä ei ole näyttöä siitä, että järjestelmät poistettaisiin tai uusia järjestelmiä otettaisiin käyttöön lähitulevaisuudessa.
(87)
On osoitettu, että pyynnön esittäjä saa vähemmän tukea kuin aikaisemmin ja että sen todennäköisesti jatkossakin saama tuki on tasoltaan pienempi kuin edellisessä tarkastelussa määritettiin. Sen vuoksi katsotaan, että voimassa olevan toimenpiteen taso olisi korkeampi kuin vahinkoa aiheuttava tasoitustullin käyttöönoton mahdollistava tuki ja että toimenpiteiden tasoa olisi siksi muutettava uusien havaintojen mukaiseksi.
4. TASOITUSTOIMENPITEET JA POLKUMYYNTITOIMENPITEET
4.1 Tasoitustoimenpiteet
(88)
Perusasetuksen 19 artiklan mukaisesti ja menettelyn aloittamista koskevassa ilmoituksessa esitettyjen nykyisen tarkastelun perusteiden mukaisesti vahvistetaan, että tukimarginaali on laskenut pyynnön esittäjän osalta 13,8 prosentista 10,7 prosenttiin, ja sen vuoksi tälle vientiä harjoittavalle tuottajalle asetuksella (EY) N:o 1286/2008 asetettua tasoitustullia on muutettava vastaavasti.
(89)
Muutettava tasoitustulli olisi määritettävä tässä tarkastelussa havaitulle uudelle tukitasolle, koska alkuperäisessä tukien vastaisessa tutkimuksessa määritetyt vahinkomarginaalit ovat edelleen suurempia.
(90)
Jotta raakaöljyn hintavaihteluiden aiheuttama PET:n hintavaihtelu ei johtaisi korkeampien tullien kantamiseen, alkuperäisessä tukien vastaisessa tutkimuksessa päädyttiin käyttämään erityistulleja. Katsotaan, että kyseistä lähestymistapaa olisi noudatettava samasta syystä myös nykyisessä tarkastelussa. Erityistullin tarkistettu määrä on näin ollen 90,4 euroa/tonni.
4.2 Polkumyyntitoimenpiteet
(91)
Tasoitustullin muutos vaikuttaa asetuksella (EY) N:o 192/2007 pyynnön esittäjän valmistaman PET:n tuonnille asetettuun lopulliseen polkumyyntitulliin.
(92)
Kaikissa aiemmissa tutkimuksissa polkumyyntitullia oikaistiin, jotta vältettäisiin vientituista saatavien etujen vaikutusten mahdollinen kaksinkertainen laskenta. Tässä suhteessa todettakoon, että polkumyynnin vastaisen perusasetuksen 14 artiklan 1 kohdan ja perusasetuksen 24 artiklan 1 kohdan mukaan mihinkään tuotteeseen ei saa samanaikaisesti soveltaa sekä polkumyynnin vastaisia että tasoitustoimenpiteitä polkumyynnistä tai vientituesta johtuvan saman tilanteen korjaamiseksi. Aiemmissa tutkimuksissa ja tässä osittaisessa välivaiheen tarkastelussa todettiin, että tietyt tutkituista tukijärjestelmistä, joiden todettiin mahdollistavan tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton, olivat perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettua vientitukea. Muiden tukijärjestelmien ja erityisesti Intian CIIS-järjestelmän osalta ei ole näyttöä eikä väitteitä siitä, vaikuttavatko samanaikaisesti samalle tuotteelle asetetut polkumyynti- ja tasoitustoimenpiteet kaksi kertaa samoja tukia vastaan ja missä määrin. Tarkemmin sanottuna ei ole mitään todisteita siitä, että CIIS alentaisi tuotteen vientihintaa eri tavalla kuin kotimarkkinoilla myytyjen tuotteiden hintaa. Näin ollen CIIS vaikuttaa samalla tavoin ja samassa laajuudessa hintoihin, joilla tuottaja myy tuotteita kotimaan markkinoilla ja vientimarkkinoilla.
(93)
Tällaisina nämä tuet vaikuttivat pyynnön esittäjän vientihintaan polkumyyntimarginaalia suurentavasti. Toisin sanoen alkuperäisessä polkumyynnin vastaisessa tutkimuksessa määritetyt lopulliset polkumyyntimarginaalit johtuivat osittain vientituista.
(94)
Näin ollen pyynnön esittäjään sovellettavia lopullisia polkumyyntitulleja on nyt oikaistava, jotta vientituista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla saadun edun tarkistettu taso otetaan huomioon tässä osittaisessa välivaiheen tarkastelussa siten, että ne vastaavat tosiasiallista polkumyyntimarginaalia, joka jää jäljelle, kun vientitukien vaikutuksen korjaava oikaistu lopullinen tasoitustulli on otettu käyttöön.
(95)
Toisin sanoen uudet tukitasot on otettava huomioon aiemmin vahvistettujen polkumyyntimarginaalien oikaisemista varten.
(96)
Pyynnön esittäjän polkumyyntitullin olisi siis oltava 132,6 euroa/tonni.
(97)
Pyynnön esittäjälle sekä muille asiaan liittyville osapuolille ilmoitettiin niistä tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin ehdottaa menettelyn päättämistä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Korvataan asetuksen (EY) N:o 193/2007 1 artiklan 2 kohdassa olevassa taulukossa Reliance IndustriesLimited -yritystä koskeva osa seuraavasti:
Maa
Yritys
Tasoitustulli
(euroa/tonni)
Taric-lisäkoodi
Intia
Reliance Industries Ltd
90,4
A181
2 artikla
Korvataan asetuksen (EY) N:o 192/2007 1 artiklan 2 kohdassa olevassa taulukossa Reliance Industries Limited -yritystä koskeva osa seuraavasti:
Maa
Yritys
Polkumyyntitulli
(euroa/tonni)
Taric-lisäkoodi
Intia
Reliance Industries Ltd
132,6
A181
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 2 päivänä syyskuuta 2011.