KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 404/2011
af 8. april 2011
om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1224/2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af reglerne i den fælles fiskeripolitik
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EU) nr. 1224/2009 af 20.november 2009 om oprettelse af en EF-kontrolordning med henblik på at sikre overholdelse af bestemmelserne i den fælles fiskeripolitik, om ændring af forordning (EF) nr. 847/96, (EF) nr. 2371/2002, (EF) nr. 811/2004, (EF) nr. 768/2005, (EF) nr. 2115/2005, (EF) nr. 2166/2005, (EF) nr. 388/2006, (EF) nr. 509/2007, (EF) nr. 676/2007, (EF) nr. 1098/2007, (EF) nr. 1300/2008, (EF) nr. 1342/2008 og om ophævelse af forordning (EØF) nr. 2847/93, (EF) nr. 1627/94 og (EF) nr. 1966/2006 (1), særlig artikel 6, stk. 5, artikel 7, stk. 5, artikel 8, stk. 1, artikel 9, stk. 5, artikel 14, stk. 10, artikel 15, stk. 9, artikel 16, stk. 2, artikel 21, stk. 7, artikel 22, stk. 7, artikel 23, stk. 5, artikel 24, stk. 8, artikel 25, stk. 2, artikel 32, artikel 37, stk. 4, artikel 40, stk. 6, artikel 55, stk. 5, artikel 58, stk. 9, artikel 60, stk. 7, artikel 61, artikel 64, stk. 2, artikel 72, stk. 5, artikel 73, stk. 9, artikel 74, stk. 6, artikel 75, stk. 2, artikel 76, stk. 4, artikel 78, stk. 2, artikel 79, stk. 7, artikel 92, stk. 5, artikel 103, stk. 8, artikel 105, stk. 6, artikel 106, stk. 4, artikel 107, stk. 4, artikel 111, stk. 3, artikel 116, stk. 6, artikel 117, stk. 4 og artikel 118, stk. 5, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ifølge forordning (EF) nr. 1224/2009 (i det følgende benævnt »kontrolforordningen«) skal der vedtages gennemførelsesbestemmelser til forordningen og foranstaltninger til gennemførelse af nogle af dens bestemmelser.
(2)
For at sikre, at sådanne gennemførelsesbestemmelser anvendes ensartet, må der fastlægges visse definitioner.
(3)
Ifølge kontrolforordningens artikel 6, stk. 1, må et EU-fiskerfartøj kun anvendes til kommerciel udnyttelse af levende akvatiske ressourcer, hvis det har en gyldig fiskerilicens. Ifølge kontrolforordningens artikel 7, stk. 1, må et EU-fiskerfartøj kun udøve specifikke fiskeriaktiviteter, hvis disse er anført i en gyldig fiskeritilladelse. Der bør fastsættes fælles bestemmelser for udstedelse og forvaltning af sådanne fiskerilicenser og fiskeritilladelser for at sikre en fælles standard for de oplysninger, som sådanne bør indeholde.
(4)
Ifølge kontrolforordningens artikel 8, stk. 1, skal føreren af et fiskerfartøj opfylde betingelserne og overholde restriktionerne for mærkning og identifikation af fiskerfartøjer og deres redskaber. Da sådanne betingelser og begrænsninger gælder for EU-farvande, bør de fastsættes på EU-plan.
(5)
Ifølge kontrolforordningens artikel 9, stk. 1, skal medlemsstaterne have og anvende et satellitbaseret fartøjsovervågningssystem med henblik på effektiv overvågning af fiskeri, der udøves af fiskerfartøjer, som fører deres flag, uanset hvor disse fartøjer måtte befinde sig, og af fiskeri i medlemsstaternes farvande. Der bør fastsættes fælles specifikationer på EU-plan for sådanne systemer. I specifikationerne bør der fastsættes bl.a. egenskaber for satellitsporingsanordninger, nærmere bestemmelser for overførsel af positionsdata og regler, som anvendes i tilfælde af tekniske fejl eller funktionssvigt i satellitsporingsanordningerne.
(6)
Ifølge kontrolforordningens artikel 14, stk. 1, skal førere af EU-fiskerfartøjer med en længde overalt på mindst 10 meter føre en fiskerilogbog over deres aktiviteter. Det bør fastsættes, hvilke oplysninger der skal registreres i fiskerilogbøgerne, og hvilket format fiskerilogbøgerne skal have.
(7)
Ifølge kontrolforordningens artikel 14, stk. 7, skal førere af EU-fiskerfartøjer ved omregning af vægten af opbevaret eller forarbejdet fisk til levende vægt anvende omregningsfaktorer fastsat på EU-plan. Der bør derfor fastsættes sådanne omregningsfaktorer.
(8)
Ifølge kontrolforordningens artikel 15, stk. 1, skal førere af fiskerfartøjer med en længde overalt på mindst 12 meter registrere deres fiskerilogbogsdata elektronisk. Der bør fastsættes krav til elektronisk registrering og overførsel af disse oplysninger, ligesom formatet bør fastsættes.
(9)
Ifølge kontrolforordningens artikel 21, stk. 1, og artikel 23, stk. 1, skal førere af EU-fiskerfartøjer med en længde overalt på mindst 10 meter udfylde og indsende omladnings- og landingsopgørelser. Det bør fastsættes, hvilke oplysninger sådanne meddelelser skal indeholde, ligesom der bør fastsættes nærmere bestemmelser for indsendelse heraf.
(10)
Ifølge kontrolforordningens artikel 22, stk. 1, og artikel 24 stk. 1, skal landings- og omladningsopgørelser registreres og overføres elektronisk. Der bør fastsættes krav til elektronisk registrering og overførsel af disse data, ligesom formatet bør fastsættes.
(11)
Ifølge kontrolforordningens artikel 16, stk. 1, og artikel 25, stk. 1, skal medlemsstaterne ved stikprøvekontrol overvåge de aktiviteter, som fiskerfartøjer, der er fritaget for fiskerilogbogskravet og landingsopgørelser, udøver. For at sikre fælles standarder for sådan stikprøvekontrol bør der fastsættes nærmere bestemmelser på EU-plan.
(12)
Ifølge kontrolforordningens artikel 37 skal Kommissionen træffe korrigerende foranstaltninger, når Kommissionen har forbudt fiskeri, fordi den skønner, at de fiskerimuligheder, som en medlemsstat eller en gruppe af medlemsstater eller EU har, er udtømte, og det viser sig, at en medlemsstat faktisk ikke har opbrugt sine fiskerimuligheder. Der bør vedtages passende bestemmelser for omfordeling af sådanne fiskerimuligheder, hvor der tages hensyn til, om EU har en samlet tilladt fangstmængde (TAC) eller ej, eller om omstændighederne ikke tillader en sådan omfordeling på grund af den årlige fastsættelse af fiskerimuligheder.
(13)
Kontrolforordningens artikel 39-41 indeholder bestemmelser, der skal sikre, at fiskerfartøjernes maksimalt tilladte maskineffekt ikke overskrides. Der bør fastsættes tekniske bestemmelser for de relevante certificeringer og kontroller, som skal foretages på dette område.
(14)
Ifølge kontrolforordningens artikel 55 skal medlemsstaterne sikre, at rekreativt fiskeri foregår på en måde, der er forenelig med den fælles fiskeripolitiks mål. For bestande, der er omfattet af en genopretningsplan, bør medlemsstaterne indsamle data om rekreativt fiskeri. Hvis sådant fiskeri har betydelig indvirkning på ressourcerne, kan Rådet vedtage specifikke forvaltningsforanstaltninger. Der bør fastsættes gennemførelsesbestemmelser for opstilling af prøvetagningsplaner, så medlemsstaterne kan overvåge, hvor store fangster af bestande, der er omfattet af genopretningsplaner, der tages af fartøjer, som udøver rekreativt fiskeri, i farvande under medlemsstaternes højhedsområde eller jurisdiktion.
(15)
For at en sådan kontrolordning kan være dækkende, bør den omfatte hele produktions- og afsætningskæden. Ifølge kontrolforordningens artikel 58 skal der indføres et sammenhængende sporbarhedssystem, som skal sikre, at alle partier af fiskevarer og akvakulturprodukter er sporbare i alle produktions-, forarbejdnings- og distributionsled lige fra fangst eller høst til detailsalg. Der bør fastsættes fælles bestemmelser for procedurer for identifikation af de pågældende varer og produkter.
(16)
Ifølge kontrolforordningens artikel 60 skal fiskevarer vejes på systemer, der er godkendt af de ansvarlige myndigheder, medmindre medlemsstaten har indført en prøvetagningsplan, som er godkendt af Kommissionen. Der bør fastsættes fælles bestemmelser i alle medlemsstater for vejning af ferske og frosne fiskevarer, for vejning af fiskevarer, der omlades, og for vejning af fiskevarer efter transport fra landingsstedet.
(17)
Ifølge kontrolforordningens artikel 61 kan en medlemsstat give tilladelse til, at fiskevarer vejes efter transport, forudsat at medlemsstaten har indført en kontrolplan, eller, hvis fiskevarerne transporteres til en anden medlemsstat, at de pågældende medlemsstater har indført et fælles kontrolprogram, som er godkendt af Kommissionen og baseret på en risikobaseret metode fastlagt af Kommissionen. En sådan risikobaseret metode bør defineres.
(18)
Fiskeriet efter sild, makrel og hestemakrel har visse særlige karakteristika. Der bør derfor fastsættes særlige regler for vejning og relaterede procedurer for at tage højde for sådanne særlige karakteristika.
(19)
Ifølge kontrolforordningens artikel 64 skal der vedtages detaljerede regler for salgsnotaers indhold. Der bør derfor i denne forordning fastsættes sådanne regler.
(20)
Ifølge kontrolforordningens artikel 71 og 72 skal medlemsstaterne overvåge EU-farvande og træffe de fornødne foranstaltninger, hvis en observation ikke svarer til de oplysninger, de ligger inde med. Der bør fastsættes fælles bestemmelser for overvågningsrapporters indhold og fremsendelsesmåde.
(21)
I kontrolforordningens artikel 73 åbnes der mulighed for, at Rådet kan oprette kontrolobservatørordninger, ligesom det i generelle linjer fastsættes, hvilken profil og hvilke opgaver kontrolobservatører om bord på fiskerfartøjer skal have. Der bør derfor fastsættes nærmere regler for anvendelse af kontrolobservatører og for deres opgaver.
(22)
Ifølge kontrolforordningens afsnit VII, kapitel I, bør der fastsættes regler for, hvordan inspektion skal foretages, for at fremme en standardiseret gennemførelse af medlemsstaternes kontrolaktiviteter. Der bør fastsættes regler for de inspektionsansvarlige embedsmænds adfærd, ligesom det bør fastsættes, hvilke forpligtelser medlemsstaterne har med hensyn til adfærden hos de embedsmænd, der bemyndiges til at foretage sådan inspektion. Samtidig bør operatørernes opgaver i forbindelse med inspektion klarlægges. Der bør også vedtages fælles principper for inspektionsprocedurer på havet, i havne, under transport og på afsætningssteder samt for inspektionsrapporter og deres fremsendelse.
(23)
Ifølge kontrolforordningens artikel 79 kan EU-kontrollører foretage inspektion i EU-farvande og på EU-fiskerfartøjer uden for EU-farvande. Der bør udarbejdes bestemmelser for udnævnelsen af EU-kontrollører, for kontrollørernes opgaver og forpligtelser og for opfølgning af rapporter.
(24)
Ifølge kontrolforordningens artikel 92 skal der indføres et pointsystem for alvorlige overtrædelser med henblik på at sikre, at den fælles fiskeripolitiks regler overholdes, og at der er ens konkurrencevilkår i alle EU-farvande. For at opnå dette er det nødvendigt at fastsætte fælles EU-regler for anvendelsen af et sådant pointsystem, herunder en liste over, hvor mange point der skal tildeles for hver alvorlig overtrædelse.
(25)
Ifølge kontrolforordningens artikel 5, stk. 6, og artikel 103 er det en forudsætning for ydelse af finansiel støtte i henhold til Rådets forordning (EF) nr. 1198/2006 af 27. juli 2006 om Den Europæiske Fiskerifond (2) og Rådets forordning (EF) nr. 861/2006 af 22. maj 2006 om EF-finansieringsforanstaltninger til gennemførelse af den fælles fiskeripolitik og havretten (3), at medlemsstaterne overholder deres forpligtelser med hensyn til bevarelse af fiskeressourcer og fiskerikontrol, idet Kommissionen under visse omstændigheder har mulighed for at suspendere og lade sådan finansiel støtte bortfalde. Der bør fastsættes gennemførelsesbestemmelser for sådanne foranstaltninger.
(26)
Ifølge kontrolforordningens artikel 107 kan Kommissionen nedsætte kvoter i tilfælde af, at en medlemsstat ikke overholder reglerne for bestande, der er omfattet af flerårige planer, når en sådan misligholdelse af reglerne medfører en alvorlig trussel mod bevarelsen af sådanne bestande. Der bør derfor fastsættes regler for omfanget af en sådan nedsættelse under hensyn til, hvilken form for misligholdelse der er tale om, hvilken indvirkning den får, og hvor alvorlig den pågældende ressource er truet.
(27)
I afsnit XII, kapitel I, i kontrolforordningens fastsættes der regler for håndtering af data, der registreres i medfør af den pågældende forordning, herunder en forpligtelse for medlemsstaterne til at oprette en elektronisk database og et valideringssystem, foruden bestemmelser for adgang til og udveksling af sådanne data. Der bør fastsættes fælles regler for fastlæggelse af procedurer for behandling af sådanne data, og Kommissionen bør sikres adgang til dataene, ligesom der bør fastsættes nærmere betingelser for dataudveksling.
(28)
Kontrolforordningens artikel 110 omhandler fjernadgang for Kommissionen eller det organ, den har udpeget, til alle computerfiler, der indeholder de data, som medlemsstaternes fiskeriovervågningscentre har registreret. Med henblik på at sikre sådan adgang bør der fastsættes klare regler for, hvilke betingelser og procedurer der bør gælde.
(29)
Ifølge kontrolforordningens artikel 114-116 skal medlemsstaterne oprette officielle websteder. For at sikre lige adgang til sådanne websteder i alle medlemsstater bør der på EU-plan fastsættes regler for sådanne websteder.
(30)
Ifølge kontrolforordningens artikel 117 skal der oprettes en gensidig støtteordning for at sikre administrativt samarbejde mellem medlemsstater og Kommissionen. Sådant administrativt samarbejde er afgørende for at sikre, at der skabes ens vilkår i EU, og at illegale aktiviteter efterforskes og sanktioneres på behørig vis. Der bør derfor opstilles regler for systematisk udveksling af oplysninger, enten efter anmodning eller spontant, og for, hvornår en anden medlemsstat kan anmodes om at træffe håndhævelsesforanstaltninger eller indsende administrative meddelelser.
(31)
Beskyttelsen af fysiske personer i forbindelse med medlemsstaternes behandling af personoplysninger er underlagt Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (4). Beskyttelsen af fysiske personer i forbindelse med Kommissionens behandling af personoplysninger er underlagt Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (5), bl.a. for så vidt angår krav til fortrolighed og behandlingssikkerhed, videregivelse af personoplysninger fra Kommissionen til medlemsstaterne, lovligheden af behandlingen samt de registreredes rettigheder, hvad angår oplysning om, indsigt i og berigtigelse af deres personoplysninger.
(32)
For at lette gennemførelsen af fiskerikontrolordningen bør gennemførelsesbestemmelserne samles i én forordning. Følgende Kommissionsforordninger bør derfor ophæves:
-
forordning (EØF) nr. 2807/83 om nærmere bestemmelser for registrering af oplysninger om medlemsstaternes fangster (6)
-
forordning (EØF) nr. 3561/85 om oplysninger vedrørende de nationale kontrolmyndigheders inspektioner af fiskeriaktiviteterne (7)
-
forordning (EØF) nr. 493/87 om fastsættelse af nærmere regler til afhjælpning af skade påført ved indstilling af visse former for fiskeri (8)
-
forordning (EØF) nr. 1381/87 om fastsættelse af mærknings- og dokumentationsbestemmelser for fiskerfartøjer (9)
-
forordning (EØF) nr. 1382/87 om fastsættelse af bestemmelser for inspektion af fiskerfartøjer (10)
-
forordning (EF) nr. 2943/95 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1627/94 om generelle bestemmelser for de særlige fiskeritilladelser (11)
-
forordning (EF) nr. 1449/98 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2847/93 for så vidt angår indsatsrapporter (12)
-
forordning (EF) nr. 356/2005 om nærmere bestemmelser for mærkning og identifikation af passive fiskeredskaber og bomtrawl (13)
-
forordning (EF) nr. 2244/2003 om gennemførelsesbestemmelser vedrørende satellitbaserede fartøjsovervågningssystemer (14)
-
forordning (EF) nr. 1281/2005 om forvaltning af fiskerilicenser og om, hvilke oplysninger fiskerilicenserne mindst skal indeholde (15)
-
forordning (EF) nr. 1042/2006 om gennemførelsesbestemmelser til artikel 28, stk. 3 og 4, i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 om bevarelse og bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne som led i den fælles fiskeripolitik (16)
-
forordning (EF) nr. 1542/2007 om landings- og vejningsprocedurer for sild, makrel og hestemakrel (17)
-
forordning (EF) nr. 1077/2008 om fastlæggelse af gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 1966/2006 om elektronisk registrering og indberetning af fiskerioplysninger og om teledetektionsmetoder og om ophævelse af forordning (EF) nr. 1566/2007 (18) og
-
forordning (EF) nr. 409/2009 om fastsættelse af EF-omregningskoefficienter og præsentationskoder til omregning af fisks forarbejdede vægt til levende vægt og om ændring af Kommissionens forordning (EØF) nr. 2807/83 (19).
(33)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for Fiskeri og Akvakultur -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
AFSNIT I
GENERELLE BESTEMMELSER
ANVENDELSESOMRÅDE
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning fastsættes der gennemførelsesbestemmelser til EU's kontrolordning som oprettet ved kontrolforordningen.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1)
»EU-fiskerfartøj«: et fartøj som defineret i artikel 3, litra d), i Rådets forordning (EF) nr. 2371/2002 (20)
2)
»EU-farvande«: farvande som defineret i artikel 3, litra a), i forordning (EF) nr. 2371/2002
3)
»indehaver af fiskerilicens«: en fysisk eller en juridisk person, der har fået udstedt en fiskerilicens, jf. kontrolforordningens artikel 6
4)
»EU-kontrollører«: kontrollører som defineret i kontrolforordningens artikel 4, stk. 7
5)
»indretning, der tiltrækker fisk«: en flydende eller forankret anordning, der skal tiltrække fisk
6)
»passivt redskab«: ethvert fiskeredskab, hvis anvendelse ikke kræver, at det aktivt bevæges gennem vandet, herunder:
a)
hildingsgarn, indfiltringsgarn, toggegarn og bundgarn
b)
drivgarn og drivende toggegarn, der kan være forsynet med forankring, flåd og navigationsudstyr
c)
langliner, liner, tejner og fælder
7)
»bomtrawl«: ethvert trukket trawl, hvor trawlmundingen, når trawlet trækkes over havbunden, holdes udspilet ved hjælp af en bom eller lignende, der kan være forsynet med en støtteanordning
8)
»fartøjsovervågningssystem«: (FOS) som omhandlet i artikel 9, stk. 1, i kontrolforordningen: et satellitbaseret overvågningssystem for fiskerfartøjer, der regelmæssigt sender data til fiskerimyndighederne om fartøjers position, kurs og fart
9)
»satellitsporingsudstyr«: som omhandlet i artikel 4, nr. 12, i kontrolforordningen: anordning om bord på fiskerfartøjer, som automatisk sender position og tilknyttede data til fiskerikontrolcentre i henhold til lovkravene, og som gør det muligt altid at spore og identificere fiskerfartøjer
10)
»fangstrejse«: enhver rejse, som et fiskerfartøj foretager, hvor der fiskes, idet fangstrejsen betragtes som indledt, når fiskerfartøjet forlader havn, og betragtes som afsluttet, når det igen anløber havn
11)
»fiskedræt«: alle aktiviteter i forbindelse med sporing af fisk, udsætning, træk og indhaling af aktive fiskeredskaber og udsætning, indhaling eller genudsætning af passive redskaber og tømning af redskaber og opbevaringsnet for eventuel fangst samt overførsel af eventuel fangst fra transportbure til opfednings- og opdrætsbure
12)
»elektronisk fiskerilogbog«: fiskerfartøjsføreres elektroniske registrering af fiskerioplysninger, der sendes til medlemsstatens myndigheder
13)
»præsentationsform«: beskrivelse af den forarbejdningstilstand, som hele eller en del af fiskevaren er i, jf. koder og beskrivelser i bilag I
14)
»EU-fiskerikontrolagenturet«: agenturet defineret i artikel 1 i Rådets forordning (EF) nr. 768/2005 (21)
15)
»observation«: enhver visuel observation af et fiskerfartøj, som en medlemsstats ansvarlige myndigheder foretager
16)
»kommercielt følsomme oplysninger«: oplysninger, som, hvis de frigives, må forventes at skade en operatørs kommercielle interesser
17)
»elektronisk valideringssystem«: et system til kontrol af, at alle data, som er registreret i medlemsstaternes databaser, er korrekte, fyldestgørende og indsendt til tiden
18)
»webtjeneste«: et softwaresystem, der er udformet med henblik på at støtte indbyrdes kompatibel interaktion mellem maskiner over et netværk.
AFSNIT II
GENERELLE BETINGELSER FOR ADGANG TIL FARVANDE OG RESSOURCER
KAPITEL I
Fiskerilicenser
Artikel 3
Udstedelse og forvaltning af fiskerilicenser
1. En fiskeritilladelse som omhandlet i kontrolforordningens artikel 6 gælder kun for ét EU-fiskerfartøj.
2. Medlemsstaterne udsteder fiskerilicenser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 6 til deres fiskerfartøjer og forvalter og inddrager dem efter bestemmelserne i denne forordning.
3. Fiskerilicenser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 6 skal som et minimum indeholde de oplysninger, der er fastsat i bilag II.
4. Fiskerilicenser udstedt i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1281/2005 betragtes som fiskerilicenser udstedt i overensstemmelse med nærværende forordning, hvis de som et minimum indeholder de oplysninger, der kræves i henhold til denne artikels stk. 3.
5. En fiskerilicens er kun gyldig, hvis de betingelser, der ligger til grund for udstedelsen, stadig er opfyldt.
6. Hvis en fiskerilicens midlertidigt suspenderes eller inddrages permanent, underretter flagstatens myndigheder øjeblikkeligt indehaveren af fiskerilicensen herom.
7. Den samlede fiskerikapacitet, udtrykt i GT eller kW, som fastsat i de fiskerilicenser, som en medlemsstat har udstedt, må på intet tidspunkt overstige de maksimale kapacitetsniveauer for den pågældende medlemsstat som fastlagt efter artikel 12 og 13 i forordning (EF) nr. 2371/2002, Kommissionens forordning (EF) nr. 1438/2003 (22), Rådets forordning (EF) nr. 639/2004 (23) og Kommissionens forordning (EF) nr. 2104/2004 (24).
KAPITEL II
Fiskeritilladelser
Artikel 4
Fiskeritilladelser
1. En fiskeritilladelse som omhandlet i kontrolforordningens artikel 7 gælder kun for ét EU-fiskerfartøj.
2. Fiskeritilladelser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 7 skal som et minimum indeholde de oplysninger, der er fastsat i bilag III. Flagmedlemsstaten sikrer, at oplysningerne i fiskeritilladelsen er korrekte og i overensstemmelse med den fælles fiskeripolitiks regler.
3. Fiskeritilladelser udstedt i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1627/94 (25) betragtes som fiskerilicenser udstedt i overensstemmelse med nærværende forordning, hvis de som et minimum indeholder de oplysninger, der kræves i henhold til denne artikels stk. 2.
4. En fiskeritilladelse som omhandlet i stk. 2 og en fiskerilicens som omhandlet i artikel 3, stk. 2, i denne forordning kan være indeholdt i samme dokument.
5. EU-fiskerfartøjer med en længde overalt på under 10 m, der udelukkende fisker i deres flagmedlemsstaters territorialfarvande, er fritaget for forpligtelsen til at have en fiskeritilladelse, jf. dog eventuelle særregler.
6. Artikel 3, stk. 2 og 5, i denne forordning finder tilsvarende anvendelse.
Artikel 5
Fortegnelse over fiskeritilladelser
1. Når de websteder, der er omhandlet i artikel 114 i kontrolforordningen, er blevet oprettet og senest den 1. januar 2012 giver medlemsstaterne på en sikret del af deres officielle websted adgang til fortegnelsen over fiskerfartøjer, som har fået udstedt fiskeritilladelse som omhandlet i artikel 7 i kontrolforordningen, inden de pågældende fiskeritilladelser bliver gyldige, jf. dog eventuelle særregler. Hvis fortegnelsen ændres, ajourfører de fortegnelsen, inden ændringerne træder i kraft.
2. Hvis medlemsstaterne anmodes om det, stiller de for perioden 1. januar 2011-31. december 2011 en fortegnelse over de af deres fartøjer, der har fået udstedt fiskeritilladelse for 2011, til rådighed for Kommissionen. Hvis fortegnelsen ændres, underretter de Kommissionen om enhver ændring af fortegnelsen, inden ændringerne træder i kraft.
KAPITEL III
Mærkning og identifikation af fiskerfartøjer og redskaber
Afdeling 1
Mærkning og identifikation af fiskerfartøjer
Artikel 6
Fiskerfartøjers mærkning
EU-fiskerfartøjer skal være mærket således:
a)
bogstav(er) for den havn eller det distrikt, hvor fiskerfartøjet er registreret, og nummer, som fartøjet er registreret under, skal være påmalet eller på anden måde påført begge sider af forstævnen så højt over vandet som muligt, så mærkningen er klart synlig fra havet og fra luften, i en farve, der danner kontrast til den bund, hvorpå den er malet
b)
for EU-fiskerfartøjer med en længde overalt på over 10 m, men under 17 m, skal bogstaver og tal være mindst 25 cm høje med en stregtykkelse på mindst 4 cm, og for EU-fiskerfartøjer med en længde på mindst 17 m skal bogstaver og tal være mindst 45 cm høje med en stregtykkelse på mindst 6 cm
c)
flagmedlemsstaten kan foreskrive, at det internationale radiokaldesignal (IRCS) eller havnekendingsnummeret skal være malet oven på styrehuset, således at det er klart synligt fra luften, i en farve, der danner kontrast til den bund, hvorpå det er malet.
d)
kontrastfarverne skal være hvid og sort
e)
havnekendingsnummeret, som er påmalet eller på anden måde påført EU-fiskerfartøjets skrog, må ikke kunne fjernes, ligesom det heller ikke må udviskes eller ændres eller være ulæseligt, tildækket eller skjult.
Artikel 7
Dokumenter, som EU-fiskerfartøjer skal medføre
1. Føreren af et EU-fiskerfartøjer med en længde overalt på mindst 10 m skal medføre dokumenter, der er udstedt af en ansvarlige myndigheder i fartøjets registreringsmedlemsstat, og som mindst indeholder følgende oplysninger om fartøjet:
a)
fartøjets eventuelle navn
b)
bogstav(er) for den havn eller det distrikt, hvor fartøjet er registreret, og nummer, som fartøjet er registreret under
c)
fartøjets eventuelle internationale radiokaldesignal
d)
ejerens/ejernes og i givet fald befragterens/befragternes navn og adresse
e)
længde overalt, fremdrivningsmaskineffekt og bruttotonnage og for fiskerfartøjer, der blev taget i brug den 1. januar 1987 eller senere, ibrugtagningsdato.
2. På EU-fiskerfartøjer med en længde overalt på mindst 17 m og med lastrum til fisk medfører fartøjsføreren nøjagtige tegninger med beskrivelse af fartøjets lastrum, herunder angivelse af alle adgangssteder og lastrumskapacitet i kubikmeter.
3. Føreren af et EU-fartøj med tanke med nedkølet havvand skal medføre et ajourført dokument med angivelse af tankenes kalibrering i kubikmeter med intervaller på 10 cm.
4. De dokumenter, der er omhandlet i stk. 2 og 3, skal certificeres af flagmedlemsstatens ansvarlige myndigheder. Enhver ændring af karakteristikaene anført i de dokumenter, der er omhandlet i stk. 1-3, skal certificeres af en ansvarlig myndighed i flagmedlemsstaten.
5. De dokumenter, der er omhandlet i denne artikel, fremlægges på anmodning af embedsmændene til kontrol og inspektion.
Afdeling 2
Mærkning og identifikation af fiskeredskaber
Artikel 8
Mærkning af hjælpefartøjer og indretninger, der tiltrækker fisk
Eventuelle hjælpefartøjer, der medbringes om bord på fiskerfartøjer, og indretninger, der tiltrækker fisk, skal være mærket med havnekendingsnummeret på det EU-fiskerfartøj, som de tilhører.
Artikel 9
Generelle bestemmelser for passive redskaber og bomtrawl
1. Bestemmelserne i denne forordnings artikel 9-12 finder anvendelse på EU-fiskerfartøjer, der fisker i EU-farvande og bestemmelserne i denne forordnings artikel 13-17 finder anvendelse på EU-farvande uden for 12 sømil målt fra kystmedlemsstaternes basislinjer.
2. I EU-farvande som omhandlet i stk. 1 er det forbudt at fiske med passive redskaber, bøjer og bomtrawl, der ikke er mærket og identificerbare efter bestemmelserne i denne forordnings artikel 10-17.
3. I EU-farvande som omhandlet i stk. 1 er det forbudt at medføre følgende:
a)
bomtrawlsbomme, der ikke er mærket med fartøjets havnekendingsnummer, jf. denne forordnings artikel 10
b)
passive redskaber, der ikke er mærket efter denne forordnings artikel 11, stk. 2
c)
bøjer, der ikke er mærket efter denne forordnings artikel 13, stk. 2.
Artikel 10
Regler for bomtrawl
Føreren af et EU-fiskerfartøj eller dennes repræsentant skal sørge for, at hver samlet bomtrawl, der medføres eller anvendes til fiskeri, på bommen er tydeligt mærket med det pågældende fiskerfartøjs havnekendingsnummer.
Artikel 11
Regler for passive redskaber
1. Føreren af et EU-fiskerfartøj eller dennes repræsentant skal sørge for, at hvert passivt redskab, der medføres eller anvendes til fiskeri, er tydeligt mærket og identificerbart efter bestemmelserne i denne artikel.
2. Hvert passivt redskab, der anvendes til fiskeri, skal være permanent mærket med havnekendingsnummeret på det fiskerfartøj, som det tilhører:
a)
for net, på et mærke fastgjort til den øverste maskerække
b)
for liner og langliner, på et mærke fastgjort dér, hvor linen er fastgjort til ankerbøjen
c)
for tejner og fælder, på et mærke fastgjort til linen
d)
for passive redskaber, der er over én sømil lange, på mærker, der er fastgjort i overensstemmelse med litra a), b) og c) med regelmæssige mellemrum på højst én sømil, så ingen del af et passivt redskab, der er over én sømil langt, er uafmærket.
Artikel 12
Regler for mærkning
1. Mærkerne skal:
a)
være lavet af et holdbart materiale
b)
være solidt fastgjort til redskabet
c)
være mindst 65 mm brede
d)
være mindst 75 mm lange.
2. Mærker må ikke kunne fjernes, ligesom de heller ikke må udviskes eller ændres eller være ulæselige, tildækket eller skjult.
Artikel 13
Regler for bøjer
1. Føreren af et EU-fiskerfartøj eller dennes repræsentant skal sørge for, at der til hvert passivt redskab, der anvendes til fiskeri, fastgøres to endemarkeringsbøjer og mellemmarkeringsbøjer, som er tilrigget i overensstemmelse med bilag IV, og at de anvendes efter bestemmelserne i denne afdeling.
2. Hver ende- og mellemmarkeringsbøje skal være forsynet med havnekendingsnummeret på det fiskerfartøj, som de tilhører, og som har anbragt disse bøjer, således:
a)
havnekendingsnummeret skal være anført så højt over vandoverfladen som muligt, så det tydeligt kan ses
b)
havnekendingsnummeret skal have en farve, der danner kontrast til den bund, det er anført på.
3. Havnekendingsnummeret anført på markeringsbøjen må ikke udviskes eller ændres eller være ulæseligt.
Artikel 14
Regler for reb
1. Rebene mellem bøjerne og de passive redskaber skal være fremstillet af et synkende materiale eller være nedtynget.
2. Rebene mellem endemarkeringsbøjerne og hvert redskab skal være fastgjort til det pågældende redskabs ender.
Artikel 15
Regler for endemarkeringsbøjer
1. Endemarkeringsbøjer anbringes på en sådan måde, at det hele tiden er muligt at se, hvor redskabet ender.
2. Stagen på hver bøje skal rage mindst én meter op over havoverfladen målt fra flåddets top til det nederste flags underkant.
3. Endemarkeringsbøjer skal være farvede, men må hverken være røde eller grønne.
4. Hver endemarkeringsbøje skal være udstyret med:
a)
ét eller to rektangulære flag, idet der, hvis der kræves to flag på samme bøje, skal være mindst 20 cm mellem dem, og idet flag for enderne af ét og samme redskab skal have samme størrelse og farve og ikke må være hvide
b)
ét eller to lys, der skal være gule, blinke med et interval på 5 sekunder (F1 Y 5s) og kunne ses mindst to sømil væk.
5. Hver endemarkeringsbøje kan være forsynet med et topmærke med én eller to mindst 6 cm brede lysrefleksstrimler, der hverken må være røde eller grønne.
Artikel 16
Regler for fastgørelse af endemarkeringsbøjer
1. Endemarkeringsbøjer fastgøres til passive redskaber således:
a)
i den vestlige sektor (dvs. halvcirklen fra syd gennem vest til nord) fastgøres en bøje tilrigget med to flag, to lysrefleksstrimler, to lys, og et mærke i overensstemmelse med denne forordnings artikel 12
b)
i den østlige sektor (dvs. halvcirklen fra nord gennem øst til syd) fastgøres en bøje tilrigget med ét flag, én lysrefleksstrimmel, ét lys, og et mærke i overensstemmelse med denne forordnings artikel 12.
2. Mærket skal indeholde de oplysninger, der er omhandlet i denne forordnings artikel 13, stk. 2.
Artikel 17
Mellemmarkeringsbøjer
1. Passive redskaber, der er over fem sømil lange, udstyres med mellemmarkeringsbøjer, således:
a)
der må højst være fem sømil mellem mellemmarkeringsbøjer, så ingen del af redskabet ud over fem sømil er uafmærket
b)
mellemmarkeringsbøjer skal være forsynet med et blinkende lys, der skal være gult, blinke med et interval på 5 sekunder (F1 Y 5s) og kunne ses mindst to sømil væk. Mellemmarkeringbøjer skal have samme specifikationer som endemarkeringsbøjen i den østlige sektor, bortset fra at flaget skal være hvidt.
2. Uanset stk. 1 skal passive redskaber, der er over én sømil lange, i Østersøen udstyres med mellemmarkeringsbøjer. Der må højst være én sømil mellem mellemmarkeringsbøjerne, så ingen del af redskabet ud over én sømil er uafmærket.
Mellemmarkeringsbøjer skal have samme specifikationer som endemarkeringsbøjen i den østlige sektor, bortset fra følgende:
a)
Flagene skal være hvide.
b)
Hver femte mellemmarkeringsbøje skal være udstyret med en radarreflektor, der giver et ekko på mindst to sømil.
KAPITEL IV
Fartøjsovervågningssystem
Artikel 18
Krav til EU-fiskerfartøjers satellitsporingsanordninger
1. EU-fiskerfartøjer, der er omfattet af fartøjsovervågningssystemet, må ikke forlade havn, medmindre de er udstyret med en fuldt funktionsdygtig satellitsporingsanordning, jf. dog artikel 25, stk. 3, i denne forordning.
2. Når et EU-fiskerfartøj er i havn, må satellitsporingsanordningen kun slås fra, hvis:
a)
der er givet forhåndsmeddelelse herom til flagmedlemsstatens og kystmedlemsstatens fiskeriovervågningscenter (FOC)
b)
den efterfølgende rapport viser, at EU-fiskerfartøjet ikke har skiftet position i forhold til den foregående rapport.
Flagmedlemsstatens ansvarlige myndigheder kan give tilladelse til, at forhåndsmeddelelsen omhandlet i litra a) erstattes af en FOS-meddelelse eller -alarm, som systemet automatisk genererer, og som viser, at EU-fiskerfartøjet befinder sig i et forud fastsat geografisk område i en havn.
3. Dette kapitel gælder ikke for EU-fiskerfartøjer, der udelukkende anvendes i forbindelse med akvakultur.
Artikel 19
Specifikationer for satellitsporingsanordninger
1. Satellitsporingsanordninger installeret om bord på EU-fiskerfartøjer, skal sikre, at der til flagmedlemsstatens fiskeriovervågningscenter regelmæssigt automatisk overføres følgende data:
a)
fiskerfartøjets identifikation
b)
fiskerfartøjets seneste geografiske position med en fejlmargin på under 500 m og et konfidensinterval på 99 %
c)
dato og klokkeslæt (UTC) for bestemmelsen af fiskerfartøjets position
d)
fiskerfartøjets øjeblikkelige fart og kurs.
2. Medlemsstaterne sikrer, at satellitsporingsanordningerne er beskyttet mod input eller output af urigtige positioner og ikke kan manipuleres.
Artikel 20
Fartøjsføreres ansvar i forbindelse med satellitsporingsanordninger
1. Føreren af et EU-fiskerfartøj sikrer, at satellitsporingsanordningerne altid er fuldt funktionsdygtige, og at de data, der er omhandlet i denne forordnings artikel 19, stk. 1, overføres.
2. Medmindre andet er fastsat i denne forordnings artikel 26, stk. 1, sørger føreren af et EU-fiskerfartøj bl.a. for:
a)
at dataene ikke ændres på nogen måde
b)
at satellitsporingsanordningernes antenne eller antenner på ingen måde obstrueres, frakobles eller blokeres
c)
at strømforsyningen til satellitsporingsanordningerne ikke afbrydes på nogen måde
d)
at satellitsporingsanordningen ikke demonteres.
3. Det er forbudt at ødelægge og beskadige satellitsporingsanordninger, at gøre dem ufunktionsdygtige eller på anden måde at foretage indgreb i dem, medmindre flagmedlemsstaten har givet tilladelse til reparation eller udskiftning af dem.
Artikel 21
Kontrolforanstaltninger, som flagmedlemsstater skal træffe
Hver flagmedlemsstat sikrer løbende og systematisk overvågning og kontrol af rigtigheden af de data, der er omhandlet i denne forordnings artikel 19, og reagerer straks, hvis det fastslås, at data er ukorrekte eller ufuldstændige.
Artikel 22
Dataoverførselshyppighed
1. Hver medlemsstat sørger for, at dets fiskeriovervågningscenter mindst hver anden time via FOS modtager de i denne forordnings artikel 19 omhandlede oplysninger om den pågældende medlemsstats fiskerfartøjer. Fiskeriovervågningscenteret kan kræve at få oplysninger med større hyppighed.
2. Fiskeriovervågningscenteret skal have kapacitet til at foretage polling af den faktiske position for hvert af medlemsstatens fiskerfartøjer.
Artikel 23
Overvågning af indsejling i og udsejling af specifikke områder
Hver medlemsstat sikrer, at dens fiskeriovervågningscenter via FOS overvåger dato og klokkeslæt for dens fiskerfartøjers indsejling i og udsejling af:
a)
ethvert havområde, hvor der gælder særlige regler for adgang til farvande og ressourcer
b)
områder med fiskeribegrænsning, jf. kontrolforordningens artikel 50
c)
områder, der reguleres af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, som EU eller visse medlemsstater er medlem af
d)
farvande under tredjelandes højhedsområde eller jurisdiktion.
Artikel 24
Overførsel af data til kystmedlemsstaten
1. Det fartøjsovervågningssystem, som hver medlemsstat opretter, skal sikre, at der til en kystmedlemsstats fiskeriovervågningscenter automatisk overføres de data, som efter denne forordnings artikel 19 kræves om medlemsstatens fiskerfartøjer, når fartøjerne befinder sig i kystmedlemsstatens farvande. Dataoverførslen skal ske samtidigt med, at flagmedlemsstatens fiskeriovervågningscenter modtager sådanne data, og formatet skal være som vist i bilag V.
2. Kystmedlemsstater, som i fællesskab overvåger et område, kan angive en fælles modtager af de data, der kræves efter denne forordnings artikel 19. De underretter Kommissionen og de øvrige medlemsstater herom.
3. Hver medlemsstat sender i et format, der er kompatibelt med World Geodetic System 1984 (WGS 84), de øvrige medlemsstater og Kommissionen en fuldstændig fortegnelse over bredde- og længdekoordinater, som afgrænser medlemsstatens eksklusive økonomiske zone eller eksklusive fiskerizone. Den underretter også de øvrige medlemsstater og Kommissionen om eventuelle ændringer af sådanne koordinater. Alternativt kan medlemsstaterne offentliggøre denne fortegnelse på det websted, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 115.
4. Medlemsstaterne sikrer en effektiv samordning mellem deres ansvarlige myndigheder, hvad angår overførsel af FOS-data, jf. kontrolforordningens artikel 9, stk. 3, bl.a. ved at der til dette formål indføres klare og dokumenterede procedurer.
Artikel 25
Tekniske fejl eller funktionssvigt i satellitsporingsanordninger
1. I tilfælde af tekniske fejl eller funktionssvigt i en satellitsporingsanordning installeret om bord på et EU-fiskerfartøj skal fartøjsføreren eller den person, som har ansvaret for fiskerfartøjet, eller deres repræsentant, at regne fra det tidspunkt, hvor defekten konstateres, eller fra det tidspunkt, hvor den pågældende blev informeret i henhold til stk. 4 eller denne forordnings artikel 26, stk. 1, hver fjerde time sende flagmedlemsstatens fiskeriovervågningscenter en ajourført geografisk fartøjsposition via et passende telekommunikationsmiddel. Medlemsstaterne bestemmer, hvilke telekommunikationsmidler der skal anvendes, og angiver dette på det websted, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 115.
2. Fiskeriovervågningscenteret i flagmedlemsstaten sikrer, at de geografiske positioner, der er omhandlet i stk. 1, straks efter modtagelsen indlæses i FOS-databasen. Manuelle FOS-data i databasen skal tydeligt kunne skelnes fra automatiske meddelelser. Sådanne manuelle FOS-data overføres i givet fald straks til kystmedlemsstaterne.
3. Efter tekniske fejl eller funktionssvigt i en satellitsporingsanordning må et EU-fiskerfartøj først forlade havn, når satellitsporingsanordningen installeret om bord fungerer til flagstatens ansvarlige myndigheders fulde tilfredshed. Uanset denne regel, kan flagmedlemsstatens fiskeriovervågningscenter give flagmedlemsstats fiskerfartøjer tilladelse til at forlade havn med en defekt satellitsporingsanordning med henblik på reparation eller udskiftning af anordningen.
4. Flagstatens eller i givet fald kystmedlemsstatens ansvarlige myndigheder bestræber sig på at underrette fartøjets fører eller den person, som er ansvarlig for fiskerfartøjet, eller deres repræsentant, hvis der er tegn på, at satellitsporingsanordningen om bord på et EU-fiskerfartøj er defekt eller ikke er fuldt funktionsdygtigt.
5. Demontering af satellitsporingsanordningen med henblik på reparation eller udskiftning skal godkendes af flagmedlemsstatens ansvarlige myndigheder.
Artikel 26
Manglende modtagelse af data
1. Hvis en flagmedlemsstats fiskeriovervågningscenter i tolv på hinanden følgende timer ikke har modtaget dataoverførsler, jf. artikel 22 eller artikel 25, stk. 1, i denne forordning, underretter det hurtigst muligt EU-fiskerfartøjets fører eller operatør eller deres repræsentant(er) herom. Hvis denne situation opstår mere end tre gange i løbet af et kalenderår for et specifikt EU-fiskerfartøj, sørger flagmedlemsstaten for, at fiskerfartøjets satellitsporingsanordning efterses grundigt. Flagmedlemsstaten undersøger sagen for at vurdere, om der har været foretaget indgreb i udstyret. Uanset denne forordnings artikel 20, stk. 2, litra d), kan en sådan efterforskning indebære, at udstyret demonteres med henblik på undersøgelse.
2. Hvis et fiskeriovervågningscenter i en flagmedlemsstat i tolv timer ikke har modtaget dataoverførsler i henhold til artikel 22 eller artikel 25, stk. 1, i denne forordning, og den sidst meddelte position var i en anden medlemsstats farvande, giver det hurtigst muligt denne kystmedlemsstats fiskeriovervågningscenter meddelelse herom.
3. Når de ansvarlige myndigheder i en kystmedlemsstat observerer et EU-fiskerfartøj i den pågældende kystmedlemsstats farvande og ikke har modtaget data i henhold til artikel 24, stk. 1, eller artikel 25, stk. 2, underretter de fiskerfartøjets fører og flagmedlemsstatens overvågningscenter herom.
Artikel 27
Overvågning og registrering af fiskeri
1. Medlemsstaterne anvender de data, de modtager i henhold til artikel 22, artikel 24, stk. 1, og artikel 25, i denne forordning til effektiv overvågning af fiskerfartøjernes aktiviteter.
2. Flagmedlemsstaterne:
a)
sikrer, at alle data, der modtages i henhold til dette kapitel registreres elektronisk og opbevares i elektroniske databaser i mindst tre år
b)
træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at sådanne data kun anvendes til officiel brug
c)
træffer alle fornødne tekniske foranstaltninger til at beskytte sådanne data mod hændelig eller ulovlig destruktion, hændeligt tab, beskadigelse, videregivelse eller konsultering uden tilladelse.
Artikel 28
Kommissionens adgang til data
Kommissionen kan efter kontrolforordningens artikel 111, stk. 1, litra a), anmode medlemsstater om at sikre automatisk overførsel til Kommissionen eller det organ, den har udpeget, af data, jf. denne forordnings artikel 19, om en specifik gruppe af fiskerfartøjer og i en specifikt periode. Overførslen af data skal ske samtidigt med, at flagmedlemsstatens fiskeriovervågningscenter modtager sådanne data, og formatet er som vist i bilag V.
AFSNIT III
FISKERIKONTROL
KAPITEL I
Fiskerilogbøger, omladningsopgørelser og landingsopgørelser i papirudgave
Afdeling 1
Udfyldelse og indsendelse af fiskerilogbøger, landingsopgørelser og omladningsopgørelser i papirudgave
Artikel 29
EU-fiskerfartøjer, for hvilke fiskerilogbøger og omladnings/landingsopgørelser skal udfyldes og indsendes i papirudgave
1. Medmindre andet fremgår af særlige bestemmelser i flerårige planer, skal føreren af et EU-fiskerfartøj med en længde overalt på mindst 10 m, som ikke er omfattet af kravet om elektronisk udfyldelse og overførsel af fiskerilogbøger, omladningsopgørelser og landingsopgørelser, udfylde og indsende fiskerilogbøger, omladningsopgørelser og landingsopgørelser, jf. kontrolforordningens artikel 14, 21 og 23, i papirudgave. Sådanne omladnings- og landingsopgørelser kan også udfyldes og indsendes af fartøjsførerens repræsentant på fartøjsførerens vegne.
2. Kravet om udfyldelse og indsendelse af fiskerilogbøger, omladningsopgørelser og landingsopgørelser i papirudgave gælder også for EU-fiskerfartøjer med en længde overalt på under 10 m, hvis de af deres flagmedlemsstat er pålagt at føre fiskerilogbog og indsende omladningsopgørelser og/eller landingsopgørelser efter kontrolforordningens artikel 16, stk. 3, og artikel 25, stk. 3.
Artikel 30
Format for fiskerilogbøger, omladningsopgørelser og landingsopgørelser i papirudgave
1. For alle fiskeriområder med undtagelse af NAFO 1 og ICES V a og XIV skal fiskerilogbøger, omladningsopgørelser og landingsopgørelser udfyldes og indsendes i papirudgave efter formatet vist i bilag VI. Formatet vist i bilag VII kan dog anvendes, når der er tale om fiskeri udelukkende i Middelhavet, og når det drejer sig om førere af EU-fiskerfartøjer, som ikke er omfattet af kravet om elektronisk overførsel af fiskerilogbogs-, omladningsopgørelses- og landingsopgørelsesdata, og som tager på dagsfangstrejser i et enkelt fiskeriområde.
2. For NAFO 1 og ICES V a og XIV skal fiskerilogbogen i papirudgave have det format, der er vist i bilag VIII, mens papirudgaven af omladningsopgørelser og landingsopgørelser skal have det format, der er vist i bilag IX.
3. Papirudgaven af fiskerilogbogen, omladningsopgørelsen og landingsopgørelsen som vist i bilag VI og VII føres også i overensstemmelse med stk. 1 og denne forordnings artikel 31, når sådanne EU-fiskerfartøjer fisker i tredjelandsfarvande, i farvande, som reguleres af en regional fiskeriforvaltningsorganisation, eller i andre farvande end EU-farvande, som ikke reguleres af en regional fiskeriforvaltningsorganisation, medmindre der fra det pågældende tredjelands side eller i den pågældende regionale fiskeriforvaltningsorganisations regler udtrykkeligt er krav om, at der skal udfyldes og indsendes en anden form for fiskerilogbog, omladningsopgørelse eller landingsopgørelse. Hvis tredjelandet ikke foreskriver en særlig fiskerilogbog, men stiller krav om andre data end dem, som EU kræver, skal sådanne data registreres.
4. Medlemsstaterne kan fortsat anvende fiskerilogbøger i papirudgave i overensstemmelse med forordning (EØF) nr. 2807/83 for EU-fiskerfartøjer, der ikke er omfattet af kravet om elektronisk udfyldelse og overførsel af fiskerilogbogsdata, jf. kontrolforordningens artikel 15, indtil lagrene af fiskerilogbøger i papirudgave er opbrugt.
Artikel 31
Vejledning i udfyldelse og indsendelse af fiskerilogbøger, omladningsopgørelser og landingsopgørelser i papirudgave
1. Papirudgaven af fiskerilogbogen, omladningsopgørelsen og landingsopgørelsen skal udfyldes og indsendes efter vejledningen i bilag X.
2. Hvis det i vejledningen i bilag X er anført, at anvendelsen af en regel er fakultativ, kan flagmedlemsstaten gøre den obligatorisk.
3. Alle angivelser i fiskerilogbogen, omladningsopgørelsen eller landingsopgørelsen skal være let læselige og må ikke kunne fjernes. Angivelser må ikke slettes eller ændres. Eventuelle fejl rettes ved at overstrege den ukorrekte angivelse med en enkelt streg, og den nye, korrekte angivelse skrives og paraferes af fartøjsføreren. Fartøjsføreren paraferer hver linje.
4. Føreren af et EU-fiskerfartøj eller, når det drejer sig om omladningsopgørelser og landingsopgørelser, dennes repræsentant bekræfter med sin parafering eller underskrift, at angivelserne i fiskerilogbogen, omladningsopgørelsen og landingsopgørelsen er korrekte.
Artikel 32
Frister for indsendelse af fiskerilogbøger, omladningsopgørelser og landingsopgørelser i papirudgave
1. Hvis et EU-fiskerfartøj har foretaget landing i en havn eller omladning i en havn eller et sted nær flagmedlemsstatens kyst, indsender dets fører eller dennes repræsentant den originale fiskerilogbog, omladningsopgørelse og landingsopgørelse snarest muligt og senest 48 timer efter, at omladning eller landing er afsluttet, til den pågældende medlemsstats ansvarlige myndigheder. Den originale omladningsopgørelse og landingsopgørelse kan også indsendes af fartøjsførerens repræsentant på fartøjsførerens vegne.
2. Hvis der ikke landes fangster efter en fangstrejse, sender fartøjsføreren den originale fiskerilogbog og omladningsopgørelse hurtigst muligt og senest 48 timer efter ankomst i havn. Den originale omladningsopgørelse kan også indsendes af fartøjsførerens repræsentant på fartøjsførerens vegne.
3. Hvis et EU-fiskerfartøj har foretaget omladning i en havn eller et sted nær kysten eller landing i en havn i en anden medlemsstat end fartøjets flagmedlemsstat, indsendes den eller de første kopier af fiskerilogbogen, omladningsopgørelsen og landingsopgørelsen hurtigst muligt og senest 48 timer efter omladning eller landing til de ansvarlige myndigheder i den medlemsstat, hvor omladning eller landing finder sted. Den originale fiskerilogbog, omladningsopgørelse og landingsopgørelse sendes hurtigst muligt og senest 48 timer efter omladning eller landing til flagmedlemsstatens ansvarlige myndigheder.
4. Hvis et EU-fiskerfartøj har omladet fangst i en tredjelandshavn eller i tredjelandsfarvande eller på åbent hav eller har landet fangst i en tredjelandshavn, sendes den originale fiskerilogbog, omladningsopgørelse og landingsopgørelse hurtigst muligt og senest 48 timer efter omladning eller landing til flagmedlemsstatens ansvarlige myndigheder.
5. Hvis der fra et tredjelands side eller i en regional fiskeriforvaltningsorganisations regler er krav om en anden type fiskerilogbog, omladningsopgørelse eller landingsopgørelse end den, der findes i bilag VI, indsender føreren af EU-fiskerfartøjet en kopi af dette dokument til sine ansvarlige myndigheder hurtigst muligt og senest 48 timer efter omladning eller landing.
Afdeling 2
Særlige regler for fiskerilogbog i papirudgave
Artikel 33
Udfyldelse af fiskerilogbog i papirudgave
1. Fiskerilogbogen i papirudgave udfyldes med alle obligatoriske oplysninger, også selv om der ingen fangst har været:
a)
hver dag senest kl. 24.00 og før ankomst i havn
b)
ved inspektion på havet
c)
ved begivenheder som defineret i EU-lovgivningen eller af flagmedlemsstaten.
2. Der udfyldes en ny linje i fiskerilogbogen i papirudgave:
a)
for hver dag på havet
b)
når der fiskes i et nyt ICES-område eller andet fiskeriområde samme dag
c)
når der registreres data om fiskeriindsats.
3. Der udfyldes en ny side i fiskerilogbogen i papirudgave:
a)
når der skiftes til andre redskaber eller anvendes et net med en maskestørrelse fra et andet maskestørrelsesinterval
b)
hver gang fiskeriet genoptages efter omladning eller dellanding
c)
hvis antallet af kolonner ikke er tilstrækkeligt
d)
ved afsejling fra en havn, hvor fartøjet ikke har landet fangst.
4. Ved afsejling fra en havn eller efter afsluttet omladning, og hvis der stadig er fangst om bord, skal mængderne af hver art angives på en ny fiskerilogbogsside.
5. Koderne i bilag XI anvendes til at angive de anvendte fiskeredskaber under de relevante overskrifter i fiskerilogbogen i papirudgave.
Afdeling 3
Særlige regler for omladningsopgørelse og landingsopgørelse i papirudgave
Artikel 34
Overdragelse af omladningsopgørelse i papirudgave
1. Ved omladning mellem to EU-fiskerfartøjer overdrager donorfiskerfartøjs fører eller dennes repræsentant efter endt omladning en kopi af donorfartøjets omladningsopgørelse i papirudgave til modtagerfartøjets fører eller dennes repræsentant. Efter endt omladning overdrager modtagerfartøjets fører eller dennes repræsentant også en kopi af modtagerfartøjets omladningsopgørelse til donorfartøjets fører eller dennes repræsentant.
2. De kopier, der er omhandlet i stk. 1, fremlægges på anmodning af en embedsmand til kontrol og inspektion.
Artikel 35
Underskrivelse af landingsopgørelsen
Hver side af landingsopgørelsen underskrives af fartøjsføreren eller dennes repræsentant inden indsendelse.
KAPITEL II
Elektronisk fiskerilogbog, landingsopgørelse og omladningsopgørelse
Afdeling 1
Udfyldelse og overførsel af elektronisk fiskerilogbog, landingsopgørelse og omladningsopgørelse
Artikel 36
Krav om elektronisk registrerings- og indberetningssystem for EU-fiskerfartøjer
1. EU-fiskerfartøjer, der er omfattet af kravet om elektronisk udfyldelse og overførsel af fiskerilogbog, omladningsopgørelse og landingsopgørelse, jf. kontrolforordningens artikel 15, 21 og 24, må ikke forlade havn, uden at der er installeret et fuldt funktionsdygtigt elektronisk registrerings- og indberetningssystem om bord, jf. dog nærværende forordnings artikel 39, stk. 4.
2. Dette kapitel gælder ikke for EU-fiskerfartøjer, der udelukkende anvendes i forbindelse med akvakultur.
Artikel 37
Format for EU-fiskerfartøjers overførsel af data til deres flagstats ansvarlige myndighed
Medlemsstaterne fastlægger det format, som EU-fiskerfartøjer, der fører deres flag, og deres ansvarlige myndigheder skal anvende i forbindelse med udfyldelse og overførsel af fiskerilogbogs-, omladningsopgørelses- og landingsopgørelsesdata, jf. kontrolforordningens artikel 15, 21 og 24.
Artikel 38
Returmeddelelser
1. Der skal afgives returmeddelelser til EU-fiskerfartøjer for hver fremsendelse af fiskerilogbogs-, omladnings-, forhåndsmeddelelses- og landingsdata. Returmeddelelsen skal indeholde en kvittering for modtagelsen.
2. Føreren af et EU-fiskerfartøj skal opbevare returmeddelelsen, indtil fangstrejsen er afsluttet.
Artikel 39
Bestemmelser i tilfælde af tekniske fejl eller funktionssvigt i elektroniske registrerings- og indberetningssystemer
1. I tilfælde af tekniske fejl eller funktionssvigt i et elektronisk registrerings- og indberetningssystem installeret om bord på et EU-fiskerfartøj skal fartøjsføreren eller dennes repræsentant, at regne fra det tidspunkt, hvor defekten konstateres, eller fra det tidspunkt, hvor den pågældende blev informeret i henhold til denne forordnings artikel 40, stk. 1, dagligt senest kl. 24.00 sende fiskerilogbogs-, omladningsopgørelses- og landingsopgørelsesdata til flagmedlemsstatens ansvarlige myndigheder via et passende telekommunikationsmiddel, også selv om der ikke har været nogen fangst. Medlemsstaterne bestemmer, hvilke telekommunikationsmidler der skal anvendes, og angiver dette på det websted, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 115.
2. I tilfælde af tekniske fejl eller funktionssvigt i det elektroniske registrerings- og indberetningssystem sendes fiskerilogbogs- og omladningsopgørelsesdata også:
a)
på anmodning af flagstatens ansvarlige myndigheder
b)
umiddelbart efter afslutningen af det sidste fiskedræt eller efter afsluttet omladning
c)
inden ankomst i havn
d)
ved inspektion på havet
e)
ved begivenheder som defineret i EU-lovgivningen eller af flagstaten.
Forhåndsmeddelelses- og landingsopgørelsesdata sendes også i de tilfælde, der er omhandlet i litra a) og e).
3. De ansvarlige myndigheder i flagmedlemsstaten indlæser de data, der er omhandlet i stk. 1, i den elektroniske database straks efter modtagelsen.
4. Et EU-fiskerfartøj må, hvis der er konstateret tekniske fejl eller funktionssvigt i det elektroniske registrerings- og indberetningssystem, ikke forlade havn, før systemet igen er fuldt funktionsdygtigt, som de ansvarlige myndigheder i flagmedlemsstaten kræver, eller før disse myndigheder måtte give fartøjet tilladelse til at forlade havn selv om systemet er defekt. Flagmedlemsstaten underretter straks kystmedlemsstaten, hvis den har givet et af sine fiskerfartøjer tilladelse til at forlade havn i kystmedlemsstaten med et defekt elektronisk registrerings- og indberetningssystem.
5. Demontering af det elektroniske registrerings- og indberetningssystem med henblik på reparation eller udskiftning skal godkendes af flagmedlemsstatens ansvarlige myndigheder.
Artikel 40
Manglende modtagelse af data
1. Hvis de ansvarlige myndigheder i en flagmedlemsstat ikke har modtaget dataoverførsler, jf. kontrolforordningens artikel 15, 22 og 24, underretter de hurtigst muligt EU-fiskerfartøjets fører eller operatør eller deres repræsentant(er) herom. Hvis denne situation opstår mere end tre gange i løbet af et kalenderår for et specifikt EU-fiskerfartøj, sørger flagmedlemsstaten for, at fiskerfartøjets elektroniske registrerings- og indberetningssystem efterses grundigt. Flagmedlemsstaten undersøger sagen for at finde ud af, hvorfor der ikke er modtaget data, og træffer relevante foranstaltninger.
2. Hvis de ansvarlige myndigheder i en flagstat ikke har modtaget dataoverførsler, jf. kontrolforordningens artikel 15, 22 og 24, og den sidste position, der blev modtaget via fartøjsovervågningssystemet, var i en kystmedlemsstats farvande, underretter de de ansvarlige myndigheder i den pågældende kystmedlemsstat herom så hurtigt som muligt.
3. EU-fiskerfartøjets fører eller operatør eller deres repræsentant sender alle data, som endnu ikke er overført, og som der er modtaget meddelelse om, jf. stk. 1, til de ansvarlige myndigheder i flagmedlemsstaten straks efter modtagelse af meddelelsen.
Artikel 41
Manglende adgang til oplysninger
1. Hvis de ansvarlige myndigheder i en kystmedlemsstat observerer et EU-fiskerfartøjer fra en anden medlemsstat i deres farvande, og disse myndigheder ikke kan få adgang til fiskerilogbogs- eller omladningsdata, jf. denne forordnings artikel 44, anmoder de de ansvarlige myndigheder i flagmedlemsstaten om at skaffe adgang til sådanne data.
2. Hvis der ikke er skaffet adgang senest fire timer efter anmodningen, underretter kystmedlemsstaten flagmedlemsstaten. Når flagmedlemsstaten modtager underretningen, sender den straks dataene til kystmedlemsstaten elektronisk.
3. Hvis kystmedlemsstaten ikke modtager de data, der er omhandlet i stk. 2, sender EU-fiskerfartøjets fører eller operatør eller deres repræsentant på anmodning dataene og en kopi af returmeddelelsen, jf. denne forordnings artikel 38, til de ansvarlige myndigheder i kystmedlemsstaten om muligt elektronisk. Medlemsstaterne bestemmer, hvilke telekommunikationsmidler der skal anvendes, og angiver dette på det websted, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 115.
4. Hvis EU-fiskerfartøjets fører eller operatør eller deres repræsentant ikke kan fremlægge en kopi af returmeddelelsen, jf. denne forordnings artikel 38, for de ansvarlige myndigheder i kystmedlemsstaten, får det pågældende fiskerfartøj forbud mod at fiske i kystmedlemsstatens farvande, indtil fiskerfartøjets fører eller operatør eller deres repræsentant kan fremlægge en kopi af returmeddelelsen eller de data, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 14, stk. 1, for nævnte myndigheder.
Artikel 42
Data om det elektroniske registrerings- og indberetningssystems funktionsmåde
1. Medlemsstater skal føre databaser over det elektroniske registrerings- og indberetningssystems funktionsmåde. Sådanne databaser skal mindst indeholde og automatisk generere følgende:
a)
en liste over de af medlemsstaternes fiskerfartøjer, hvis elektroniske registrerings- og indberetningssystemer har haft tekniske fejl eller funktionssvigt
b)
antal fartøjer, der ikke har foretaget daglige elektroniske fiskerilogbogsoverførsler, og gennemsnitligt antal elektroniske fiskerilogbogsoverførsler modtaget pr. fiskerfartøj, i begge tilfælde opdelt efter flagmedlemsstat
c)
antal modtagne omladningsopgørelser, landingsopgørelser, overtagelseserklæringer og salgsnotaer, opdelt efter flagmedlemsstat.
2. På anmodning skal Kommissionen have et resumé genereret i henhold til stk. 1 tilsendt. Alternativt kan sådanne data også stilles til rådighed på det sikrede websted i et format og med tidsintervaller, som fastsættes af Kommissionen efter samråd med medlemsstaterne.
Artikel 43
Format for udveksling af oplysninger mellem medlemsstaterne
1. De data, der er omhandlet i dette afsnit, udveksles mellem medlemsstaterne efter formatet vist i bilag XII, hvorfra det udvidelige opmærkningssprog (XML) afledes. Kommissionen fastsætter efter samråd med medlemsstaterne, hvilken XML-standard der skal benyttes ved al elektronisk dataudveksling mellem medlemsstater indbyrdes og mellem medlemsstater, Kommissionen og det organ, den har udpeget.
2. Ændringer af formatet omhandlet i stk. 1 angives tydeligt, ligesom ajourføringsdatoen anføres. Sådanne ændringer træder tidligst i kraft seks måneder efter, at de er vedtaget.
3. Når en medlemsstat modtager elektroniske oplysninger fra en anden medlemsstat sikrer den, at der udstedes en returmeddelelse til de ansvarlige myndigheder i den pågældende medlemsstat. Returmeddelelsen skal indeholde en kvittering for modtagelsen.
4. Dataene i bilag XII, som fartøjsførere obligatorisk skal registrere i deres fiskerilogbog efter EU-reglerne, er også obligatoriske i udvekslingen mellem medlemsstaterne.
Artikel 44
Dataadgang
1. Flagmedlemsstaterne sørger for elektronisk realtidsudveksling med kystmedlemsstaterne af data som omhandlet i kontrolforordningens artikel 111, stk. 1, for så vidt angår fiskerilogbogs-, omladningsopgørelses-, forhåndsmeddelelses- og landingsopgørelsesdata om deres fartøjer, når fartøjerne fisker i farvande, der hører under kystmedlemsstatens højhedsområde eller jurisdiktion, eller anløber havn i kystmedlemsstaten.
2. Flagmedlemsstater kan på anmodning sørge for elektronisk realtidsudveksling af data som omhandlet i kontrolforordningens artikel 111, stk. 1, for så vidt angår fiskerilogbogs- og omladningsopgørelsesdata om deres fiskerfartøjer, med en medlemsstat, der i henhold til kontrolforordningens artikel 80 foretager inspektion af en anden medlemsstats fiskerfartøjer i EU-farvande uden for den anmodende medlemsstats farvande, i internationale farvande eller i tredjelandsfarvande, jf. dog stk. 1.
3. Flagmedlemsstaterne stiller data som omhandlet i stk. 1 og 2 for de sidste tolv måneder til rådighed på anmodning.
4. Dataene omhandlet i stk. 1 skal mindst omfatte data for perioden mellem sidste udsejling fra havn og afsluttet landing. Dataene omhandlet i stk. 2 skal mindst omfatte data for perioden mellem sidste udsejling fra havn og anmodningstidspunktet. Data som omhandlet i stk. 1 og 2 om fangstrejser foretaget i de foregående 12 måneder stilles til rådighed på anmodning.
5. Føreren af et EU-fiskerfartøj skal altid have sikker adgang til sine egne elektroniske fiskerilogbogs-, omladnings- og landingsopgørelsesdata, som er lagret i flagmedlemsstatens database.
6. Kystmedlemsstater giver andre medlemsstaters fiskerikontrolfartøjer online-adgang til deres database over fiskerilogbogs-, omladnings-, forhåndsmeddelelses- og landingsopgørelsesdata via de pågældende medlemsstaters fiskeriovervågningscenter som led i en fælles ressourceanvendelsesplan eller andre aftalte fælles inspektionsaktiviteter.
Artikel 45
Udveksling af data mellem medlemsstaterne
1. Der sikres permanent adgang til de data, der er omhandlet i denne forordnings artikel 44, via en sikker internetforbindelse.
2. Medlemsstater udveksler relevante tekniske oplysninger for at sikre gensidig adgang til og udveksling af elektroniske fiskerilogbogs-, omladnings- og landingsopgørelsesdata.
3. Medlemsstaterne:
a)
sikrer, at alle data, der modtages i henhold til dette kapitel registreres elektronisk og opbevares i elektroniske databaser i mindst tre år
b)
træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at sådanne data kun anvendes til officiel brug
c)
træffer alle fornødne tekniske foranstaltninger til at beskytte sådanne data mod hændelig eller ulovlig destruktion, hændeligt tab, beskadigelse, videregivelse eller konsultering uden tilladelse.
Artikel 46
Central myndighed
1. Den centrale myndighed, jf. kontrolforordningens artikel 5, stk. 5, i hver medlemsstat er ansvarlig for indsendelse, modtagelse, forvaltning og behandling af alle data omfattet af dette kapitel.
2. Medlemsstaterne udveksler kontaktoplysningerne for de myndigheder, der er omhandlet i stk. 1, og oplyser Kommissionen og det organ, den har udpeget, herom senest tre måneder efter denne forordnings ikrafttræden.
3. Eventuelle ændringer af de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1 og 2, formidles straks til Kommissionen, det organ, den har udpeget, og de øvrige medlemsstater, inden de træder i kraft.
Afdeling 2
Særlige regler for elektronisk fiskerilogbog
Artikel 47
Overførselshyppighed
1. Når et EU-fiskerfartøj er på havet, skal dets fører overføre de elektroniske fiskerilogbogsdata til de ansvarlige myndigheder i flagmedlemsstaten mindst én gang om dagen senest kl. 24.00, også selv om der ingen fangst har været. Fartøjsføreren overfører også sådanne data:
a)
på anmodning af flagmedlemsstatens ansvarlige myndigheder
b)
umiddelbart efter afslutningen af sidste fiskedræt
c)
inden ankomst i havn
d)
ved inspektion på havet
e)
ved begivenheder som defineret i EU-lovgivningen eller af flagstaten.
Hvis det sidste fiskedræt fandt sted over én time før ankomst i havn, kan overførslerne omhandlet i litra b) og c) sendes i én meddelelse.
2. Fartøjsføreren kan overføre ændringer af elektroniske fiskerilogbogs- og omladningsopgørelsesdata indtil den sidste overførsel som omhandlet i stk. 1, litra c). Rettelser skal være let identificerbare. Alle oprindelige data i den elektroniske fiskerilogbog og rettelserne heraf lagres af de ansvarlige myndigheder i flagmedlemsstaten.
3. Føreren opbevarer en kopi af de data, der er omhandlet i stk. 1, om bord på fiskerfartøjet, for hver periode, hvor fiskerfartøjet er ude af havn, og indtil landingsopgørelsen er indgivet.
4. Når et EU-fiskerfartøj er i havn, ikke har fiskevarer om bord, og fartøjsføreren har indgivet landingsopgørelse for alt fiskeri på den sidste fangstrejse, kan overførsel i henhold til denne artikels stk. 1 suspenderes, hvis flagmedlemsstatens fiskeriovervågningscenter har fået forhåndsmeddelelse herom. Overførsel genoptages, når EU-fiskerfartøjet forlader havn. For EU-fiskerfartøjer, der er udstyret med FOS og overfører data via FOS, er forhåndsmeddelelse ikke nødvendig.
KAPITEL III
Fælles regler for fiskerilogbøger, omladningsopgørelser og landingsopgørelser i papirudgave eller elektronisk udgave
Afdeling 1
Fælles regler for fastsættelse af levende vægt
Artikel 48
Definitioner
I dette kapitel forstås ved:
(1)
»præsentation«: den præsentationsform, fisken har efter forarbejdning om bord på fiskerfartøjet og før landing, jf. bilag I
(2)
»samlet præsentation«: præsentationsform, som består af to eller flere dele fra samme fisk.
Artikel 49
Omregningsfaktorer
1. Ved udfyldelsen og indsendelsen af fiskerilogbøger, jf. kontrolforordningens artikel 14 og 15, anvendes de EU-omregningsfaktorer, der er fastsat i bilag XIII, XIV og XV, ved omregning af vægten af opbevaret eller forarbejdet fisk til levende vægt. Disse faktorer anvendes på fiskevarer, der er om bord på eller omladet eller landet af EU-fiskerfartøjer.
2. Hvis regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, som Den Europæiske Union er kontraherende part eller ikke-kontraherende samarbejdspart i, har fastsat omregningsfaktorer for deres regulerede område, eller hvis tredjelande, som Den Europæiske Union har indgået en fiskeriaftale med, har fastsat omregningsfaktorer for farvande under disses højhedsområde eller jurisdiktion, anvendes sådanne faktorer uanset stk. 1.
3. Er der ikke fastsat omregningsfaktorer som omhandlet i stk. 1 og 2 for en given art og præsentation, anvendes den omregningsfaktor, som flagmedlemsstaten har vedtaget.
4. Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder anvender de EU-omregningsfaktorer, der er omhandlet i stk. 1, når de beregner den levende vægt af omladninger og landinger med henblik på overvågning af kvoteudnyttelsen, jf. dog stk. 2.
Artikel 50
Beregningsmetode
1. Fiskens levende vægt beregnes, ved at fiskens forarbejdede vægt multipliceres med de omregningsfaktorer, der er nævnt i denne forordnings artikel 49, for hver art og præsentation.
2. Ved samlet præsentation, anvendes der kun én omregningsfaktor, dvs. omregningsfaktoren for kun én del af en fisks samlede præsentation.
Afdeling 2
Fælles regler for udfyldelse og indsendelse af fiskerilogbog
Artikel 51
Almindelige regler for fiskerilogbøger
1. Den tilladte tolerance i forbindelse med skøn over, hvor mange kilogram, udtrykt i levende vægt, af hver art der er om bord, jf. kontrolforordningens artikel 14, stk. 3, udtrykkes som en procentdel af tallene i fiskerilogbogen.
2. For fangster, som skal landes usorteret, kan den tilladte tolerance beregnes på basis af én eller flere prøver, der er repræsentative for de samlede mængder om bord.
3. Ved anvendelsen af kontrolforordningens artikel 14 betragtes den ombordværende mængde af arter, der fanges til levende agn, som ombordværende fangst.
4. Føreren af et EU-fiskerfartøj, der sejler igennem et fiskeriindsatsområde, hvor det har tilladelse til at fiske, registrerer og rapporterer i givet fald de data, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 14, stk. 5, også selv om fiskerfartøjet ikke fisker i det pågældende område.
Afdeling 3
Fælles regler for udfyldelse og indsendelse af omladnings/ landingsopgørelser
Artikel 52
Tilladt tolerance i omladningsopgørelser
Den tilladte tolerance i forbindelse med skøn over, hvor mange kilogram, udtrykt i levende vægt, af hver art der er omladet eller modtaget, jf. kontrolforordningens artikel 21, stk. 3, udtrykkes som en procentdel af tallene i omladningsopgørelsen.
Artikel 53
Difference i omladede fangster
Hvis der er en difference mellem den fangstmængde, der omlades fra donorfartøjet, og den mængde, der tages om bord på modtagerfartøjet, anses den største af mængderne for at være den omladede mængde. Medlemsstaterne sikrer, at der træffes opfølgende foranstaltninger til at fastslå den faktiske vægt af fiskevarer, som omlades fra donorfartøj til modtagerfartøj.
Artikel 54
Afslutning af landing
Ved anvendelsen af kontrolforordningens artikel 23, stk. 3, og artikel 24, stk. 1, anses landingen, når fiskevarer i overensstemmelse med kontrolforordningens artikel 61 transporteres fra landingsstedet inden vejning, for afsluttet, når fiskevarerne er blevet vejet.
Artikel 55
Fiskeri, hvori to eller flere EU-fiskerfartøjer deltager
Hvis der er tale om fiskeri, hvori der deltager to eller flere EU-fiskerfartøjer
-
fra forskellige medlemsstater, eller
-
fra samme medlemsstat, men hvor fangsterne landes i en medlemsstat, hvis flag de ikke fører,
tildeles fangsten det EU-fiskerfartøj, der lander fiskevarerne, jf. dog eventuelle særregler.
KAPITEL IV
Prøvetagningsplan og indsamling af data om EU-fartøjer, der ikke er omfattet af kravet om fiskerilogbøger og landingsopgørelser
Artikel 56
Opstilling af prøvetagningsplaner
Prøvetagningsplanerne omhandlet i kontrolforordningens artikel 16, stk. 2, og artikel 25, stk. 2, med henblik på overvågning af EU-fiskerfartøjer, der ikke er omfattet af kravet om fiskerilogbøger og landingsopgørelser, fastsættes af medlemsstaterne i overensstemmelse med dette kapitel med henblik på at fastslå landingerne af de mængder af en bestand eller bestandsgruppe, som sådanne fiskerfartøjer har fanget, og i givet fald sådanne fiskerfartøjers fiskeriindsats. Sådanne data anvendes til registrering af fangster og i givet fald fiskeriindsats, jf. kontrolforordningens artikel 33.
Artikel 57
Prøvetagningsmetode
1. De prøvetagningsplaner, der er omhandlet i denne forordnings artikel 56, opstilles i overensstemmelse med bilag XVI.
2. Størrelsen af den prøve, der skal inspiceres, fastsættes ud fra risiko således:
a)
»meget lav« risiko: 3 % af prøven
b)
»lav« risiko: 5 % af prøven
c)
»middelhøj« risiko: 10 % af prøven
d)
»høj« risiko: 15 % af prøven
e)
»meget høj« risiko: 20 % af prøven.
3. En fartøjskategoris fangst pr. dag af en given bestand anslås ved at multiplicere den pågældende fartøjskategoris samlede antal aktive EU-fiskerfartøjer med den gennemsnitlige daglige fangst pr. given bestand pr. EU-fiskerfartøj baseret på fangsterne fra stikprøven af de inspicerede EU-fiskerfartøjer.
4. Medlemsstater, der mindst hver måned for hvert af deres fiskerfartøjer, der ikke er omfattet af kravet om fiskerilogbogs- og landingsopgørelsesdata, systematisk indsamler data
a)
om alle landinger af fangster af alle arter, udtrykt i kilogram, også nulfangster
b)
om de statistiske rektangler, hvor de pågældende mængder blev fanget anses for at have opfyldt kravet om en prøvetagningsplan, jf. denne forordnings artikel 56.
KAPITEL V
Kontrol af fiskeriindsats
Artikel 58
Fiskeriindsatsrapport
1. Den fiskeriindsatsrapport, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 28, indsendes i overensstemmelse med bilag XVII.
2. Hvis føreren af et EU-fiskerfartøj sender en meddelelse til de ansvarlige myndigheder over radioen, jf. kontrolforordningens artikel 28, stk. 1, fastsætter medlemsstaterne, hvilke radiostationer der skal anvendes og anfører dem på det websted, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 115.
KAPITEL VI
Korrigerende foranstaltninger
Artikel 59
Generelle principper
For at kunne omfattes af de korrigerende foranstaltninger, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 37, skal medlemsstaterne hurtigst muligt og senest en måned efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende af, at et fiskeri er lukket efter kontrolforordningens artikel 36, meddele Kommissionen omfanget af den skade, de har lidt.
Artikel 60
Tildeling af disponible fiskerimuligheder
1. Hvis skaden ikke har kunnet afhjælpes helt eller delvis ved hjælp af foranstaltninger i henhold til artikel 20, stk. 5, i forordning (EF) nr. 2371/2002, træffer Kommissionen hurtigst muligt efter at have modtaget de oplysninger, der er omhandlet i denne forordnings artikel 59, fornødne foranstaltninger til afhjælpning af den påførte skade.
2. I forbindelse med foranstaltningerne i stk. 1, angives følgende:
a)
hvilke medlemsstater der har lidt skade (»de skadelidte medlemsstater«), og i hvilket omfang (som reduceret ved eventuelle kvoteudvekslinger)
b)
i givet fald hvilke medlemsstater der har overskredet deres fiskerimuligheder (»de overfiskende medlemsstater«), og hvor meget fiskerimulighederne er overskredet med (som reduceret ved eventuelle kvoteudvekslinger, jf. artikel 20, stk. 5, i forordning (EF) nr. 2371/2002)
c)
i givet fald hvor meget de overfiskende medlemsstaters kvoter skal nedsættes med i forhold til de overskredne fiskerimuligheder
d)
i givet fald de yderligere fiskerimulighedstildelinger til de skadelidte medlemsstater i forhold til skadens omfang
e)
i givet fald datoen eller datoerne, hvorfra nedsættelser og yderligere tildelinger får virkning
f)
i givet fald eventuelle andre nødvendige foranstaltninger til afhjælpning af skaden.
KAPITEL VII
Maskineffekt
Artikel 61
Certificering af fremdrivningsmaskineffekt
1. Certificeringen af den maksimale kontinuerlige maskineffekt for nye fremdrivningsmaskiner, ombytningsfremdrivningsmaskiner og fremdrivningsmaskiner, der er blevet teknisk modificeret, jf. kontrolforordningens artikel 40, stk. 1 og 2, skal fremlægges i overensstemmelse med Rådets forordning (EØF) nr. 2930/86 (26).
2. En fremdrivningsmaskine anses for at være teknisk modificeret, jf. stk. 1, hvis en af dens hovedkomponenter (dele), herunder, men ikke udelukkende, indsprøjtningsudstyr, ventiler, turbolader, stempler, cylinderforinger, plejlstænger og topstykker er modificeret eller udskiftet med nye dele med andre tekniske specifikationer, der giver ændret maskineffekt, eller hvis motorindstillinger, fx indsprøjtningsindstillinger, turboladerens konfiguration eller ventilindstillingen er blevet modificeret. I den certificering, der er omhandlet i stk. 1, skal der tydeligt redegøres for den metode, der er anvendt ved den tekniske modificering.
3. Fiskerilicensindehaveren underretter de ansvarlige myndigheder, inden der installeres en ny fremdrivningsmaskine, eller inden en eksisterende fremdrivningsmaskine udskiftes eller teknisk modificeres.
4. Denne artikel finder anvendelse på fiskerfartøjer, der er omfattet af en fiskeriindsatsordning, fra den 1. januar 2012. For andre fiskerfartøjer finder den anvendelse fra den 1. januar 2013. Den finder kun anvendelse på fiskerfartøjer, der har fået installeret nye fremdrivningsmaskiner eller hvis eksisterende fremdrivningsmaskiner er blevet udskiftet eller teknisk modificeret efter denne forordnings ikrafttræden.
Artikel 62
Kontrol og prøvetagningsplan
1. I forbindelse med kontrol af motoreffekten efter kontrolforordningens artikel 41 fastsætter medlemsstaterne en prøvetagningsplan med henblik på at udpege de fiskerfartøjer eller grupper af fiskerfartøjer i deres flåde, hvor der er en risiko for, at den anmeldte maskineffekt er for lav. Prøvetagningsplanen skal som et minimum bygge på følgende højrisikokriterier:
a)
fiskerfartøjer, som udøver fiskeri, der er omfattet af en fiskeriindsatsordning, især fiskerfartøjer, der har fået en individuel indsatstildeling i kW-dage
b)
fiskerfartøjer, som ved national lovgivning eller EU-lovgivning er pålagt maskineffektbegrænsninger
c)
fiskerfartøjer, for hvilke forholdet mellem fartøjets maskineffekt (kW) og fartøjets tonnage (GT) er 50 % lavere end det gennemsnitlige forhold for samme fiskerfartøjstype, redskabstype og målart. Med henblik på en sådan analyse kan medlemsstaterne opdele flåden efter ét eller flere af følgende kriterier:
i)
fartøjskategorier eller forvaltningsenheder som defineret i national lovgivning
ii)
længdekategorier
iii)
tonnagekategorier
iv)
anvendte redskaber
v)
målarter.
2. Medlemsstaterne kan supplere med yderligere risikokriterier efter eget skøn.
3. Medlemsstaterne opstiller en liste over de af deres fiskerfartøjer, som opfylder ét eller flere af de risikokriterier, der er omhandlet i stk. 1, og i givet fald de risikokriterier, der er omhandlet i stk. 2.
4. Medlemsstaterne skal udtage en stikprøve af fiskerfartøjer fra hver gruppe af fiskerfartøjer svarende til ét af de risikokriterier, der er omhandlet i stk. 1 og 2. Stikprøvens størrelse skal være lig med kvadratroden afrundet til det nærmeste hele antal fiskerfartøjer i den pågældende gruppe.
5. For hvert fiskerfartøj i stikprøven skal medlemsstaterne verificere alle tekniske dokumenter, jf. kontrolforordningens artikel 41, stk. 1, som de ligger inde med. Blandt »andre dokumenter«, jf. kontrolforordningens artikel 41, stk. 1, litra g), skal medlemsstaterne være særligt opmærksomme på fabrikantens katalogmotorspecifikationer, hvis sådanne foreligger.
6. Denne artikel anvendes fra den 1. januar 2012. Ved fysisk kontrol, jf. kontrolforordningens artikel 41, stk. 2, koncentreres kontrollen først og fremmest om trawlere, der udøver fiskeri, som er omfattet af en fiskeriindsatsordning.
Artikel 63
Fysisk kontrol
1. Hvis fremdrivningseffekten måles om bord på et fiskerfartøj i forbindelse med en fysisk kontrol af fremdrivningsmaskineffekten, jf. kontrolforordningens artikel 41, stk. 2, er det tilladt at måle fremdrivningsmaskineffekten på det mest tilgængelige punkt mellem skruen og maskinen.
2. Måles fremdrivningsmaskineffekten efter reduktionsgearet, skal der anvendes en passende korrektion af målingen for at beregne fremdrivningsmaskineffekten ved maskinens outputflange, jf. definitionen i artikel 5, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2930/86. Med denne korrektion skal der tages højde for effekttabet i gearkassen på grundlag af de officielle tekniske specifikationer, som stilles til rådighed af gearkassefabrikanten.
KAPITEL VIII
Kontrol med rekreativt fiskeri
Artikel 64
Opstilling af prøvetagningsplaner
1. Uden at det berører anvendelsen af data som omhandlet i stk. 5, skal det i de prøvetagningsplaner, som medlemsstaterne skal opstille efter kontrolforordningens artikel 55, stk. 3, med henblik på at overvåge fangster, der tages af fartøjer, som udøver rekreativt fiskeri efter bestande, der er omfattet af genopretningsplaner, være fastsat, at der skal indsamles data for hvert andet år.
2. Det skal være klart beskrevet, hvilke metoder der benyttes i forbindelse med prøvetagningsplanerne, og metoderne skal så vidt muligt være:
a)
stabile på lang sigt
b)
standardiserede inden for hver region
c)
i overensstemmelse med kvalitetsstandarder, som er fastlagt af de relevante internationale videnskabelige organer og i givet fald af de relevante regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, som EU er kontraherende part eller observatør i.
3. Prøvetagningsplanen skal omfatte en stikprøvemodel med henblik på at opstille et overslag over fangsten af bestande omfattet af genopretningsplaner, de anvendte redskaber og det relevante geografiske område for den pågældende genopretningsplan, hvor sådanne fangster blev taget.
4. Medlemsstaterne vurderer systematisk de indsamlede datas rigtighed og nøjagtighed.
5. Med henblik på de prøvetagningsplaner, der er omhandlet i stk. 1, kan medlemsstaterne anvende de data, som indsamles i henhold til det flerårige fællesskabsprogram, jf. Rådets forordning (EF) nr. 199/2008 (27), i det omfang, sådanne data foreligger.
6. Denne bestemmelse gælder ikke, når en medlemsstat har forbudt rekreativt fiskeri efter bestande, der er omfattet af en genopretningsplan.
Artikel 65
Meddelelse og evaluering af prøvetagningsplaner
1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen deres prøvetagningsplaner tolv måneder efter, at en genopretningsplan er trådt i kraft. Hvad angår genopretningsplaner, som allerede er i kraft på det tidspunkt, hvor denne forordning træder i kraft, meddeles prøvetagningsplanen senest tolv måneder efter denne forordnings ikrafttræden. Ændringer af prøvetagningsplanen skal meddeles, inden de træder i kraft.
2. Foruden den evaluering, der er fastsat i kontrolforordningens artikel 55, stk. 4, skal Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri ligeledes evaluere:
a)
efter meddelelsen som omhandlet i stk. 1 og hvert femte år derefter, i hvilket omfang de meddelte prøvetagningsplaner opfylder de kriterier og krav, der er omhandlet i denne forordnings artikel 64, stk. 2 og 3
b)
i hvilket omfang eventuelle ændringer af den prøvetagningsplan, der er omhandlet i stk. 1, opfylder de kriterier og krav, der er omhandlet i denne forordnings artikel 64, stk. 2 og 3.
3. Den Videnskabelige, Tekniske og Økonomiske Komité for Fiskeri fremsætter i givet fald henstillinger med henblik på at forbedre prøvetagningsplanen.
AFSNIT IV
AFSÆTNINGSKONTROL
KAPITEL I
Sporbarhed
Artikel 66
Definition
I dette kapitel forstås ved:
»fiskevare og akvakulturprodukt«: ethvert produkt, som henhører under kapitel 3 og toldposition nr. 1604 og 1605 i den kombinerede nomenklatur, jf. Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og Den Fælles Toldtarif (28).
Artikel 67
Oplysninger om partier
1. Operatørerne giver de oplysningerne om fiskevarer og akvakulturprodukter, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 58, stk. 5, på det tidspunkt, hvor fiskevarerne og akvakulturprodukterne opdeles i partier og senest ved første salg.
2. Foruden det i stk. 1 anførte ajourfører operatørerne de relevante oplysninger, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 58, stk. 5, og som fremkommer ved, at partierne af fiskevarer og akvakulturprodukter sammenlægges eller opdeles efter første salg, så snart de pågældende oplysninger foreligger.
3. Hvis fiskevarer og akvakulturprodukter fra flere fiskerfartøjer eller akvakulturproduktionsenheder blandes som følge af sammenlægning eller opdeling af partier efter første salg, skal operatørerne kunne identificere hvert enkelt oprindeligt parti mindst ved hjælp af partiernes identifikationsnummer, jf. kontrolforordningens artikel 58, stk. 5, litra a), og gøre det muligt at spore partierne tilbage til fangst- eller høsttrinnet, jf. kontrolforordningens artikel 58, stk. 3.
4. De systemer og procedurer, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 58, stk. 4, skal gøre det muligt for operatørerne at identificere de direkte leverandører, medmindre de er de endelige forbrugere af fiskevarerne eller akvakulturprodukterne.
5. Oplysningerne i kontrolforordningens artikel 58, stk. 5, om fiskevarer og akvakulturprodukter skal være anført i partiets mærkning eller på dets emballage eller i et handelsdokument, der ledsager partiet. Oplysningerne kan være påført partiet ved hjælp af et identifikationsværktøj som fx en stregkode, en mikrochip eller lignende anordninger eller mærkningssystemer. Oplysningerne om partiet skal forblive tilgængelige i alle produktions-, forarbejdnings- og distributionsled på en sådan måde, at medlemsstaternes ansvarlige myndigheder altid har adgang til dem.
6. Operatørerne påfører partiet de oplysninger om fiskevarer og akvakulturprodukter, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 58, stk. 5, ved hjælp af et identifikationsværktøj som fx en stregkode, en mikrochip eller lignende anordninger eller mærkningssystemer:
a)
fra den 1. januar 2013 for fiskerier omfattet af en flerårig plan
b)
fra den 1. januar 2015 for andre fiskevarer og akvakulturprodukter.
7. Hvis de oplysninger, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 58, stk. 5, gives ved hjælp af et handelsdokument, der ledsager partiet, skal mindst identifikationsnummeret være påført det pågældende parti.
8. Medlemsstaterne samarbejder indbyrdes for at sikre, at de oplysninger, som er påført partiet og/eller fysisk ledsager partiet, er tilgængelige for de ansvarlige myndigheder i en anden medlemsstat end den, hvor fiskevarerne eller akvakulturprodukterne er blevet sammenlagt til et parti, navnlig når oplysningerne er påført partiet med et identifikationsværktøj som fx en stregkode, en mikrochip eller en lignende anordning. Operatører, der anvender sådanne værktøjer, sikrer, at disse er udviklet på basis af internationalt anerkendte standarder og specifikationer.
9. De oplysninger om fangstdato, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 58, stk. 5, litra d), kan bestå af flere kalenderdage eller én periode, der dækker flere fangstdatoer.
10. De oplysninger om leverandører, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 58, stk. 5, litra f), skal vedrøre den eller de direkte leverandører, jf. denne artikels stk. 4. Sådanne oplysninger kan i givet fald gives ved hjælp af det identifikationsmærke, der er omhandlet i afdeling I i bilag II til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 853/2004 af 29. april 2004 om særlige hygiejnebestemmelser for animalske fødevarer (29).
11. Oplysningerne i kontrolforordningens artikel 58, stk. 5, litra a)-f), vedrører ikke:
a)
importerede fiskevarer og akvakulturprodukter, der er fritaget for fangstattester, jf. artikel 12, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008 (30)
b)
fiskevarer og akvakulturprodukter, der er fanget eller opdrættet i ferskvand
c)
akvariefisk, -krebsdyr og -bløddyr.
12. Oplysningerne i kontrolforordningens artikel 58, stk. 5, litra a)-h), vedrører ikke fiskevarer og akvakulturprodukter henhørende under toldposition 1604 og 1605 i den kombinerede nomenklatur.
13. Ved anvendelsen af kontrolforordningens artikel 58 forstås ved oplysninger om det relevante geografiske område følgende:
a)
det relevante geografiske område som defineret i kontrolforordningens artikel 4, nr. 30, for fangster af bestande eller grupper af bestande, for hvilke der i EU-bestemmelserne er fastsat en kvote og/eller mindstemål, eller
b)
fangstområdet for andre bestande eller grupper af bestande, jf. artikel 5 i Kommissionens forordning (EF) nr. 2065/2001 (31).
14. Ved værdien af små mængder af fiskevarer og akvakulturprodukter som omhandlet i kontrolforordningens artikel 58, stk. 8, forstås værdien af det direkte salg fra fiskerfartøjer pr. kalenderdag og pr. endelig forbruger.
Artikel 68
Forbrugeroplysning
1. Medlemsstaterne sørger for, at de oplysninger om handelsbetegnelse, artens videnskabelige navn, fangstområde som omhandlet i artikel 5 i forordning (EF) nr. 2065/2001 og produktionsmetode, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 58, stk. 6, er anført i mærkningen af fiskevarer og akvakulturprodukter, der udbydes til detailsalg, også importerede fiskevarer og akvakulturprodukter.
2. Uanset stk. 1 kan forbrugerne i detailledet oplyses om en arts videnskabelige navn gennem kommercielle oplysninger for eksempel på skilte eller plakater.
3. Hvis fiskevarer eller akvakulturprodukter har været nedfrosset, skal der i mærkningen, jf. stk. 1, også være anført »optøet«. Hvis »optøet« ikke er anført i mærkningen i detailledet, er det ensbetydende med, at fiskevarerne og akvakulturprodukterne ikke har været nedfrosset og derefter er blevet optøet.
4. Uanset stk. 3 skal »optøet« ikke være anført på:
a)
fiskevarer og akvakulturprodukter, der har været nedfrosset af sundhedssikkerhedsmæssige årsager, jf. afsnit VIII i bilag III til forordning (EF) nr. 853/2004
b)
fiskevarer og akvakulturprodukter, der er blevet optøet før røgning, saltning, kogning, anbringelse i saltlage eller tørring eller før, de har undergået en kombination af disse behandlinger.
5. Denne artikel gælder ikke for handel med fiskevarer og akvakulturprodukter henhørende under toldposition 1604 til 1605 i den kombinerede nomenklatur.
6. Fiskevarer og akvakulturprodukter og pakningen heraf, der er mærket før datoen for denne artikels ikrafttræden, og for hvilke bestemmelserne i artikel 58, stk. 5, litra g), om videnskabeligt navn, og litra h), i kontrolforordningen og i stk. 1, 2 og 3, i denne artikel ikke er opfyldt, kan afsættes, indtil sådanne lagre er brugt op.
KAPITEL II
Vejning af fiskevarer
Afdeling 1
Generelle bestemmelser for vejning
Artikel 69
Anvendelsesområde
Bestemmelserne i dette kapitel gælder for EU-fiskerfartøjers landinger i en medlemsstat og for omladninger med deltagelse af EU-fiskerfartøjer i havne eller tæt på kysten i en medlemsstat samt for vejning af fiskevarer om bord på EU-fiskerfartøjer i EU-farvande, jf. dog denne forordnings artikel 78-89.
Artikel 70
Vejningsregistre
1. Registrerede indkøbere, registrerede auktioner eller andre organer eller personer, som er ansvarlige for første afsætning eller oplagring inden første afsætning af fiskevarer, eller i relevante tilfælde EU-fiskerfartøjets fører, registrerer den vejning, der udføres efter kontrolforordningens artikel 60 og 61, med angivelse af følgende oplysninger:
a)
FAO-alfa-3-kode for de vejede arter
b)
vejningsresultat for hver mængde af hver art udtrykt i kilogram produktvægt
c)
havnekendingsnummer og navn på det fiskerfartøj, hvorfra den vejede mængde kommer
d)
de vejede fiskevarers præsentation
e)
vejningsdato (ÅÅÅÅ-MM-DD).
2. Registrerede indkøbere, registrerede auktioner eller andre organer eller personer, som er ansvarlige for den første afsætning eller oplagringen inden første afsætning af fiskevarer, eller i relevante tilfælde et EU-fiskerfartøjs fører, skal opbevare de registre, der er nævnt i stk. 1, i tre år.
Artikel 71
Vejningstidspunkt
1. Hvis fiskevarer omlades mellem EU-fiskerfartøjer, og den første landing af de omladede fiskervarer vil blive foretaget i en havn uden for EU, vejes fiskevarerne, inden de transporteres væk fra omladningshavnen eller -stedet.
2. Hvis fiskevarerne vejes om bord på et EU-fiskerfartøj, jf. kontrolforordningens artikel 60, stk. 3, og de vejes igen på land efter landing, anvendes det vægtresultat, der fremkommer ved vejning på land, når kontrolforordningens artikel 60, stk. 5, anvendes.
3. Uden at det berører de særlige bestemmelser for EU-fiskerfartøjer, der ikke er omfattet af elektronisk udfyldelse og indsendelse af fiskerilogbogsdata, jf. kontrolforordningens artikel 15, kan medlemsstaten kræve, at føreren giver de ansvarlige myndigheder i landingsmedlemsstaten en kopi af den relevante logbogsside inden vejningen.
Artikel 72
Vejningssystemer
1. Medlemsstatens ansvarlige myndigheder kalibrerer og forsegler alle vejningssystemer i overensstemmelse med nationale systemer.
2. Den fysiske eller juridiske person, som bærer ansvaret for vejningssystemet, fører en kalibreringsjournal.
3. Foregår vejningen på et transportbånd, skal der være monteret en synlig tæller, der registrerer den samlede kumulerede vægt. Tællerstanden ved vejningens begyndelse og den samlede kumulerede vægt registreres. Al anvendelse af systemet skal registreres i vejelogbogen af den fysiske eller juridiske person, der er ansvarlig for vejningen.
Artikel 73
Vejning af frosne fiskevarer
1. Ved vejning af landede mængder af frosne fiskevarer kan vægten af frosne fiskevarer, som landes i kasser eller blokke, fastslås for hver art og i givet fald hver præsentation ved at gange det samlede antal kasser eller blokke med en gennemsnitlig nettovægt pr. kasse eller blok beregnet efter metoden i bilag XVIII, jf. dog særlige bestemmelser, navnlig denne forordnings artikel 70 og 74.
2. De fysiske eller juridiske personer, som vejer fiskevarerne, fører et register for hver landing, hvori følgende oplyses:
a)
navn og havnekendingsnummer på det fartøj, som har landet fiskevarerne
b)
landede arter og i givet fald de landede fisks præsentation
c)
parti og pallestikprøves størrelse pr. art og i givet fald pr. præsentation, jf. bestemmelserne i punkt 1 i bilag XVIII
d)
vægten af hver palle i stikprøven og pallernes gennemsnitsvægt
e)
antal kasser på hver palle i stikprøven
f)
taravægt pr. kasse, hvis forskellig fra taravægt anført i punkt 4 i bilag XVIII
g)
tomme pallers gennemsnitsvægt, jf. bestemmelserne i punkt 3, litra b), i bilag XVIII
h)
gennemsnitsvægt pr. kasse eller blok fiskevarer og i givet fald pr. præsentation.
Artikel 74
Is og vand
1. Inden vejning sikrer den registrerede køber, den registrerede auktion eller andre organer eller personer, som er ansvarlige for den første afsætning af fiskevarer, at isen fjernes fra fiskevarerne, uden at de beskadiges og kvaliteten forringes.
2. Uden at det berører særlige bestemmelser for pelagiske arter, jf. denne forordnings artikel 78-89, der landes i løs afladning med henblik på overførsel til det sted, hvor den første markedsføring, oplagring eller forarbejdning finder sted, må der ved vejningen højst fratrækkes 2 % af den samlede vægt som vand- og isindhold. I alle tilfælde skal det på vejesedlen sammen med vægtangivelsen registreres, hvor mange procent der er fratrukket for vand- og isindhold. For ikke-pelagiske arter fratrækkes der ikke noget for vand eller is.
Artikel 75
De ansvarlige myndigheders adgang
De ansvarlige myndigheder skal til enhver tid have fuld adgang til vejningssystemer, vejningsregistre og skriftlige erklæringer samt til alle steder, hvor fiskevarer opbevares eller forarbejdes.
Artikel 76
Prøvetagningsplaner
1. Den prøvetagningsplan, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 60, stk. 1, og eventuelle væsentlige ændringer heraf vedtages af medlemsstaterne efter den risikobaserede metode beskrevet i bilag XIX.
2. Den prøvetagningsplan, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 60, stk. 3, og eventuelle væsentlige ændringer heraf vedtages af medlemsstaterne efter den risikobaserede metode beskrevet i bilag XX. Vejes fangsten om bord, finder den tilladte tolerance som nævnt i kontrolforordningens artikel 14, stk. 3, og artikel 21, stk. 3, ikke anvendelse, hvis vejningen efter landing giver et højere vægt end vægten fastslået ved vejning om bord.
3. Medlemsstater, der har til hensigt at vedtage prøvetagningsplaner som omhandlet i kontrolforordningens artikel 60, stk. 1 og 3, forelægger om muligt en fælles prøvetagningsplan for alle vejningsprocedurer for en periode på tre år senest seks måneder efter denne forordnings ikrafttræden. En sådan prøvetagningsplan kan bestå af forskellige dele for forskellige fiskerier.
4. Eventuelle nye prøvetagningsplaner, som vedtages efter den dato, der er omhandlet i stk. 3, eller eventuelle ændringer af sådanne planer, forelægges til godkendelse tre måneder før det pågældende års udgang.
Artikel 77
Kontrolplaner og -programmer for vejning af fiskevarer efter transport fra landingsstedet
1. Den kontrolplan, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 61, stk. 1, og eventuelle væsentlige ændringer heraf vedtages af medlemsstaterne efter den risikobaserede metode beskrevet i bilag XXI.
2. Medlemsstater, der har til hensigt at vedtage kontrolplaner som omhandlet i kontrolforordningens artikel 61, stk. 1, forelægger en fælles kontrolplan pr. medlemsstat for al transport af fiskevarer, som skal vejes efter transport. En sådan kontrolplan forelægges senest seks måneder efter denne forordnings ikrafttræden. En sådan fælles kontrolplan kan bestå af forskellige dele for forskellige fiskerier.
3. Det fælles kontrolprogram, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 61, stk. 2, og eventuelle væsentlige ændringer heraf vedtages af medlemsstaterne efter den risikobaserede metode beskrevet i bilag XXII.
4. Medlemsstater, der har til hensigt at vedtage fælles kontrolprogrammer som omhandlet i kontrolforordningens artikel 61, stk. 2, forelægger disse senest seks måneder efter denne forordnings ikrafttræden.
5. Eventuelle nye kontrolplaner, jf. stk. 2, eller fælles kontrolprogrammer, jf. stk. 4, som skal vedtages efter den dato, der er nævnt i stk. 2 og 4, eller eventuelle ændringer af sådanne planer og programmer forelægges tre måneder før udgangen af året forud for datoen for planens eller programmets ikrafttræden.
Afdeling 2
Særlige regler for vejning af visse pelagiske arter
Artikel 78
Anvendelsesområde for vejningsprocedurer for fangster af sild, makrel og hestemakrel
Reglerne i denne afdeling gælder for vejning af fangster af sild (Clupea harengus), makrel (Scomber scombrus) og hestemakrel (Trachurus spp.) eller en kombination deraf, der landes i EU eller af EU-fiskerfartøjer i tredjelande, og som er taget
a)
for sild: i ICES I, II, III a, IV, V b, VI og VII
b)
for makrel: i ICES II a, III a, IV, V b, VI, VII, VIII, IX, XII og XIV og i EU-farvande i CECAF
c)
for hestemakrel: i ICES II a, IV, V b, VI, VII, VIII, IX, X, XII og XIV og i EU-farvande i CECAF,
når mængderne pr. landing overstiger 10 tons.
Artikel 79
Vejningshavne for fangster af sild, makrel og hestemakrel
1. Fangster af de arter, der er omhandlet i denne forordnings artikel 78, vejes straks efter landing. Fangster af sådanne arter kan vejes efter transport, hvis
-
en medlemsstat for et bestemmelsessted i den pågældende medlemsstat har vedtaget en kontrolplan som omhandlet i kontrolforordningens artikel 61, stk. 1, efter den risikobaserede metode beskrevet i bilag XXI
-
en medlemsstat for et bestemmelsessted i en anden medlemsstat har vedtaget et fælles kontrolprogram som omhandlet i kontrolforordningens artikel 61, stk. 2, efter den risikobaserede metode beskrevet i bilag XXII,
og en sådan kontrolplan eller et sådant fælles kontrolprogram er blevet godkendt af Kommissionen.
2. Hver berørt medlemsstat skal fastsætte, i hvilke af dens havne vejningen af de arter, der er omhandlet i denne forordnings artikel 78, skal finde sted, og skal sikre, at alle landinger af sådanne arter finder sted i disse havne. Sådanne havne skal have:
a)
faste landings- og omladningstider
b)
faste landings- og omladningssteder
c)
faste inspektions- og overvågningsprocedurer.
3. De berørte medlemsstater sender Kommissionen en liste over sådanne havne og inspektions- og overvågningsprocedurerne i disse havne, herunder betingelser og vilkår for registrering og indberetning af mængderne af enhver sådan art i hver landing.
4. Eventuelle ændringer af listerne over havne og inspektions- og overvågningsprocedurer, jf. stk. 3, forelægges Kommissionen mindst 15 dage før deres ikrafttræden.
5. Medlemsstaterne sørger for, at alle landinger af arter omhandlet i denne forordnings artikel 78, som deres fartøjer foretager uden for EU, finder sted i havne, der udtrykkeligt er udvalgt af tredjelande, som har indgået aftaler med EU om sådanne arter, med henblik på vejning.
6. Kommissionen sender de oplysninger, der er nævnt i stk. 3 og 4, og listen over havne udvalgt af tredjelande til alle berørte medlemsstater.
7. Kommissionen og de berørte medlemsstater offentliggør listen over havne og ændringer deraf på deres officielle websteder.
Artikel 80
Anløb af en medlemsstats havn
1. Med henblik på vejning oplyser føreren af et fiskerfartøj eller dennes repræsentant mindst fire timer før anløb af landingshavn de ansvarlige myndigheder i den medlemsstat, hvor landing skal finde sted, om følgende:
a)
planlagt anløbshavn og fartøjets navn og havnekendingsnummer
b)
forventet tidspunkt for ankomst i den pågældende havn
c)
mængden af sild, makrel og hestemakrel om bord i kilogram levende vægt
d)
relevant(e) geografisk(e) område(r), hvor fangsten blev taget, med angivelse af underområde, afsnit eller underafsnit omfattet af fangstbegrænsninger efter EU-bestemmelserne.
2. Føreren af et EU-fiskerfartøj, der er omfattet af kravet om elektronisk registrering af fiskerilogbogsdata, sender de oplysninger, der er omhandlet i stk. 1, elektronisk til flagmedlemsstaten. Medlemsstaterne sender straks sådanne oplysninger til den medlemsstat, hvor landing skal finde sted. De elektroniske fiskerilogbogsdata, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 15, og de oplysninger, der er nævnt i stk. 1, kan sendes i samme elektroniske overførsel.
3. Medlemsstaterne kan fastsætte en kortere meddelelsesfrist end fristen i stk. 1. I så fald oplyser de pågældende medlemsstater Kommissionen herom 15 dage før en kortere frists ikrafttræden. Kommissionen og de pågældende medlemsstater offentliggør disse oplysninger på deres websteder.
Artikel 81
Losning
Den berørte medlemsstats ansvarlige myndigheder skal stille krav om, at losning af fangster omhandlet i denne forordnings artikel 78 ikke påbegyndes, før der er givet udtrykkelig tilladelse dertil. Afbrydes losningen, skal der indhentes ny tilladelse, før den kan genoptages.
Artikel 82
Fiskerilogbog
1. Umiddelbart efter ankomst i havn, og før losning påbegyndes, forelægger føreren af et fiskerfartøj, der ikke er omfattet af kravet om elektronisk registrering af fiskerilogbogsdata, den eller de relevante udfyldte fiskerilogbogssider med henblik på medlemsstatens ansvarlige myndigheds inspektion i landingshavnen.
2. De ombordværende mængder sild, makrel og hestemakrel, som der er givet meddelelse om før landingen, jf. denne forordnings artikel 80, stk. 1, litra c), skal svare til de mængder, der er registreret i den udfyldte fiskerilogbog.
Artikel 83
Offentlige vejningssystemer til vejning af fersk sild, makrel og hestemakrel
Hvis der anvendes offentlige vejningssystemer, udsteder den fysiske eller juridiske person, der vejer fangster som omhandlet i denne forordnings artikel 78, en vejeseddel til køberen med angivelse af dato og klokkeslæt for vejningen og tankbilens identifikationsnummer, jf. dog bestemmelserne i denne forordnings artikel 72. Der fastgøres en kopi af vejesedlen til salgsnotaen eller overtagelseserklæringen.
Artikel 84
Private vejningssystemer til vejning af fersk fisk
1. Foruden bestemmelserne i denne forordnings artikel 72 er der i denne artikel fastsat yderligere betingelser for anvendelsen af private vejningssystemer.
2. Fysiske eller juridiske personer, der vejer fangster som omhandlet i denne forordnings artikel 78, fører for hvert vejningssystem et indbundet register med nummererede sider. Det føres, så snart vejningen af hver landing er afsluttet og allersenest kl. 23.59 lokal tid den dag, hvor vejningen er afsluttet. I registret angives følgende:
a)
navn og havnekendingsnummer på det fartøj, der har landet en fangst som omhandlet i denne forordnings artikel 78
b)
tankbilens entydige id-nummer og dens last i de tilfælde, hvor fangster som omhandlet i denne forordnings artikel 78 er blevet transporteret væk fra landingshavnen inden vejning i overensstemmelse med denne artikels artikel 79. Hver tankbilsladning vejes og registreres særskilt. Den samlede vægt af alle tankbilsladninger fra samme fartøj kan registreres under ét, hvis sådanne tankbilsladninger vejes i umiddelbar forlængelse af hinanden og uden afbrydelse
c)
fiskeart(er)
d)
hver landings vægt
e)
dato og klokkeslæt for vejningens påbegyndelse og afslutning.
3. Hvis vejningen foregår på et transportbånd, registreres al brug af vejningssystemet i et indbundet vejningsregister med nummererede sider, jf. dog denne forordnings artikel 72, stk. 3.
Artikel 85
Vejning af frosset fisk
Når landinger af frosne sild, makrel og hestemakrel vejes, bestemmes vægten af frosne fisk, der landes i kasser, for hver art, jf. denne forordnings artikel 73.
Artikel 86
Opbevaring af vejningsregistre
Alle vejningsregistre, jf. denne forordnings artikel 84, stk. 3, og artikel 85, og kopier af eventuelle transportdokumenter som led i en kontrolplan eller et fælles kontrolprogram, jf. denne forordnings artikel 79, stk. 1, opbevares i seks år.
Artikel 87
Salgsnotaer og overtagelseserklæringer
De fysiske eller juridiske personer, der er ansvarlige for indsendelsen af salgsnotaer og overtagelseserklæringer, indsender sådanne notaer og erklæringer for arter omhandlet i denne forordnings artikel 78 til den berørte medlemsstats ansvarlige myndigheder på anmodning.
Artikel 88
Krydskontrol
Indtil der er oprettet en elektronisk database efter kontrolforordningens artikel 109, foretager de ansvarlige myndigheder ved alle landinger administrativ krydskontrol af:
a)
de mængder sild, makrel og hestemakrel, opdelt efter art, der er angivet i forhåndsmeddelelsen om landing, jf. denne forordnings artikel 80, stk. 1, litra c), og de mængder, der er registreret i fiskerilogbogen
b)
de mængder sild, makrel og hestemakrel, opdelt efter art, der er registreret i fiskerilogbogen, og de mængder, der er registreret i landingsopgørelsen
c)
de mængder sild, makrel og hestemakrel, opdelt efter art, der er registreret i landingsopgørelsen, og de mængder, der er registreret i overtagelseserklæringen eller på salgsnotaen
d)
det fangstområde, der er registreret i fartøjets fiskerilogbog, og FOS-dataene for det pågældende fartøj.
Artikel 89
Overvågning af vejning
1. Vejningen af et fartøjs fangster af sild, makrel og hestemakrel overvåges for hver art. Ved fartøjer, der pumper deres fangst i land, overvåges vejningen af hele den mængde, der landes. Ved landing af frosset sild, makrel og hestemakrel, tælles alle kasser, og metoden til beregning af kassernes gennemsnitlige nettovægt, jf. bilag XVIII, overvåges.
2. Følgende data ud over dem, der er omhandlet i denne forordnings artikel 88, krydskontrolleres:
a)
de mængder sild, makrel og hestemakrel, opdelt efter art, der er registreret i offentlige eller private vejningssystemers vejningsregistre, og de mængder, opdelt efter art, der er registreret i overtagelseserklæringen eller på salgsnotaen
b)
de mængder sild, makrel og hestemakrel, opdelt efter art, der er registreret i eventuelle transportdokumenter som led i en kontrolplan eller et fælles kontrolprogram, jf. denne forordnings artikel 79, stk. 1
c)
tankbilers entydige id-nummer som anført i registret, jf. denne forordnings artikel 84, stk. 2, litra b).
3. Det kontrolleres, at fartøjet er tømt for al fisk efter losningen.
4. Alle overvågningsaktiviteter efter denne artikel og denne forordnings artikel 107 dokumenteres. Sådan dokumentation opbevares i seks år.
KAPITEL III
Salgsnotaer
Artikel 90
Generelle bestemmelser
1. Antallet af fisk, jf. kontrolforordningens artikel 64, stk. 1, litra f), anføres på salgsnotaen, hvis den relevante kvote forvaltes på basis af antal fisk.
2. Behandlingsgraden, jf. kontrolforordningens artikel 64, stk. 1, litra g), omfatter også præsentationstilstanden som fastsat i bilag I.
3. Prisen, jf. kontrolforordningens artikel 64, stk. 1, litra l), angives i valutaen i den medlemsstat, hvor salget finder sted.
Artikel 91
Salgsnotaers format
1. Medlemsstaterne fastlægger formatet for elektronisk udfyldelse og overførsel af salgsnotaer, jf. kontrolforordningens artikel 63.
2. De data, der er omhandlet i dette kapitel, udveksles mellem medlemsstaterne efter formatet vist i bilag XII, hvorfra det udvidelige opmærkningssprog (XML) afledes. Kommissionen fastsætter efter samråd med medlemsstaterne, hvilken XML-standard der skal benyttes ved al elektronisk dataudveksling mellem medlemsstater indbyrdes og mellem medlemsstater, Kommissionen og det organ, den har udpeget.
3. Ændringer af formatet omhandlet i stk. 1 angives tydeligt, ligesom ajourføringsdatoen anføres. Sådanne ændringer træder tidligst i kraft seks måneder efter, at de er vedtaget.
4. Når en medlemsstat modtager elektroniske oplysninger fra en anden medlemsstat sikrer den, at der udstedes en returmeddelelse til de ansvarlige myndigheder i den pågældende medlemsstat. Returmeddelelsen skal indeholde en kvittering for modtagelsen.
5. Dataene i bilag XII, som det er obligatorisk for registrerede købere, registrerede auktioner eller andre organer eller personer, som medlemsstaterne har godkendt, at registrere i deres salgsnotaer efter EU-reglerne, er også obligatoriske i udvekslingen mellem medlemsstaterne.
6. Medlemsstaterne:
a)
sikrer, at alle data, der modtages i henhold til dette kapitel registreres elektronisk og opbevares i elektroniske databaser i mindst tre år
b)
træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at sådanne data kun anvendes til officiel brug
c)
træffer alle fornødne tekniske foranstaltninger til at beskytte sådanne data mod hændelig eller ulovlig destruktion, hændeligt tab, beskadigelse, videregivelse eller konsultering uden tilladelse.
7. Den centrale myndighed, jf. kontrolforordningens artikel 5, stk. 5, i hver medlemsstat er ansvarlig for indsendelse, modtagelse, forvaltning og behandling af alle data omfattet af dette kapitel.
8. Medlemsstaterne udveksler kontaktoplysningerne for de myndigheder, der er omhandlet i stk. 7, og oplyser Kommissionen og det organ, den har udpeget, herom senest tre måneder efter denne forordnings ikrafttræden.
9. Eventuelle ændringer af de oplysninger, der er omhandlet i stk. 7 og 8, formidles straks til Kommissionen, det organ, den har udpeget, og de øvrige medlemsstater, inden de træder i kraft.
10. Medlemsstaterne træffer afgørelse om formatet af de salgsnotaer, som ikke skal udfyldes eller fremsendes elektronisk. Sådanne salgsnotaer skal som et minimum indeholde de oplysninger, der er fastsat i kontrolforordningens artikel 64, stk. 1.
AFSNIT V
OVERVÅGNING
KAPITEL I
Overvågningsrapporter
Artikel 92
Oplysninger, der skal registreres i overvågningsrapporten
1. Overvågningsrapport, jf. kontrolforordningens artikel 71, stk. 3 og 4, udarbejdes i overensstemmelse med bilag XXIII til nærværende forordning.
2. Medlemsstaterne oploader dataene i deres overvågningsrapporter til den elektroniske database, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 78, og tilvejebringer de funktionaliteter, der er omhandlet i punkt 2 i bilag XXIV til nærværende forordning. I denne database skal der som et minimum registreres de oplysninger, der er omhandlet i bilag XXIII. Desuden kan overvågningsrapporter i papirudgave også scannes ind i databasen.
3. Rapportdata lagres i databasen i mindst tre år.
4. Når flagmedlemsstaten har modtaget en overvågningsrapport som omhandlet i stk. 1, indleder den hurtigst muligt en undersøgelse af de aktiviteter, som de af dens fiskerfartøjer, som overvågningsrapporten vedrører, udøver.
5. Stk. 1 anvendes, jf. dog bestemmelser vedtaget af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer, som EU er kontraherende part i.
KAPITEL II
Kontrolobservatører
Artikel 93
Generelle bestemmelser for kontrolobservatører
1. EU-fiskerfartøjer, der er udpeget til at anvende en observatørordning, skal have mindst én kontrolobservatør om bord i den periode, der er fastsat i ordningen, jf. dog særlige regler fastsat af en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller aftalt med et tredjeland.
2. Medlemsstaterne udpeger kontrolobservatører og sørger for, at de kan komme til at udføre deres opgaver. Medlemsstaterne sørger især for, at kontrolobservatører kan komme om bord på de pågældende fiskerfartøjer og fra borde igen.
3. Kontrolobservatører må ikke udføre andre opgaver, end hvad der er fastsat i kontrolforordningens artikel 73 og i nærværende forordnings artikel 95, medmindre andre opgaver skal udføres i medfør af EU-kontrolobservatørordningen eller som led i et observatørprogram inden for rammerne af en regional fiskeriforvaltningsorganisation eller er fastlagt ved en bilateral aftale med et tredjeland.
4. De ansvarlige myndigheder sørger for, at kontrolobservatører med henblik på deres observation udstyres med kommunikationsmidler, der fungerer uafhængigt af fiskerfartøjets kommunikationssystem.
5. Sådanne regler berører ikke fiskerfartøjsførerens position som eneansvarlig for fartøjets aktiviteter.
Artikel 94
Kontrolobservatørers uafhængighed
For at sikre, at kontrolobservatører er uafhængige af ejeren, operatøren, EU-fiskerfartøjets fører og besætningsmedlemmerne, jf. kontrolforordningens artikel 73, stk. 2, må de ikke:
-
for så vidt angår det EU-fiskerfartøj, som den pågældende kontrolobservatør er anvist til, være i familie med eller ansat hos EU-fiskerfartøjets fører, et andet besætningsmedlem, repræsentanten for føreren, ejeren eller operatøren
-
for så vidt angår det fiskerfartøj, som den pågældende fiskeriobservatør er anvist til, være ansat i en virksomhed, der kontrolleres af føreren, et besætningsmedlem, førerens repræsentant, ejeren eller operatøren.
Artikel 95
Kontrolobservatørers opgaver
1. Kontrolobservatører kontrollerer de relevante dokumenter og registrerer de fiskeriaktiviteter, som de fiskerfartøjer, de er om bord på, udøver, jf. bilag XXV.
2. Kontrolobservatører om bord på et EU-fiskerfartøj briefer i givet fald de embedsmænd, som skal i gang med at inspicere det pågældende fiskerfartøj, efter ankomst om bord. Hvis faciliteterne om bord på EU-fiskerfartøjet gør det muligt, finder briefingen i givet fald sted på et lukket møde.
3. Kontrolobservatørerne udarbejder den rapport, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 73, stk. 5, efter formatet som fastlagt i bilag XXVI. De sender rapporten hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest 30 dage efter, at observationen er afsluttet, til deres ansvarlige myndigheder og flagmedlemsstatens ansvarlige myndigheder. Kontrolobservatørernes ansvarlige myndigheder stiller efter anmodning rapporten til rådighed for kystmedlemsstaten og Kommissionen eller det organ, den har udpeget. I de kopier af rapporter, der stilles til rådighed for andre medlemsstater, må det ikke være angivet, hvor fangsterne er taget, for så vidt angår hvert fiskedræts begyndelses- og slutposition, mens den samlede daglige fangst i kilogram levende vægt for de enkelte arter og ICES-områder eller i givet fald andre områder gerne må være angivet.
Artikel 96
Pilotprojekter
EU kan yde finansiel bistand til gennemførelse af pilotprojekter, hvori der indgår udsendelse af kontrolobservatører i overensstemmelse med artikel 8, litra a), nr. iii), i forordning (EF) nr. 861/2006.
AFSNIT VI
INSPEKTION
KAPITEL I
Gennemførelse af inspektion
Afdeling 1
Generelle bestemmelser
Artikel 97
Embedsmænd, der er bemyndiget til at foretage inspektion på havet eller på land
1. Embedsmænd, der er ansvarlige for inspektion, jf. kontrolforordningens artikel 74, skal være bemyndiget af medlemsstatens ansvarlige myndigheder. Med henblik herpå giver medlemsstaterne deres embedsmænd et tjenestekort med angivelse af navn og funktion. Enhver embedsmand i tjenstligt ærinde skal bære et sådant tjenestekort og ved inspektion forevise det hurtigst muligt.
2. Medlemsstaterne giver deres embedsmænd de beføjelser, der er nødvendige for at gennemføre kontrol, inspektion og håndhævelse i henhold til denne forordning og for at sikre, at den fælles fiskeripolitiks bestemmelser overholdes.
Artikel 98
Generelle principper
1. Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder indfører en risikobaseret metode til udvælgelse af fartøjer til inspektion, idet alle tilgængelige oplysninger udnyttes, jf. dog bestemmelserne i flerårige planer. I tråd med en sådan metode foretager embedsmændene inspektion efter bestemmelserne i dette kapitel.
2. Medlemsstaterne koordinerer deres kontrol-, inspektions- og håndhævelsesaktiviteter, jf. dog bestemmelserne i flerårige planer. Med henblik herpå vedtager og gennemfører de nationale kontrolhandlingsprogrammer, jf. kontrolforordningens artikel 46, og fælles kontrolprogrammer, jf. kontrolforordningens artikel 94, der alt efter tilfældet omfatter aktiviteter både på havet og på land for at sikre, at den fælles fiskeripolitiks regler overholdes.
3. På basis af en risikobaseret kontrol- og håndhævelsesstrategi gennemfører hver medlemsstat de nødvendige inspektionsaktiviteter på en objektiv måde for at forebygge, at fiskevarer fra fiskeri, der ikke er foreneligt med den fælles fiskeripolitiks regler, ikke opbevares om bord, omlades, landes, overføres til bure og akvakulturanlæg, forarbejdes, transporteres, oplagres eller markedsføres.
4. Inspektion foretages på en sådan måde, at risikoen for negative indvirkninger på de inspicerede fiskevarers hygiejne og kvalitet begrænses mest muligt.
5. Medlemsstaterne sikrer, at nationale fiskerirelaterede informationssystemer giver mulighed for direkte elektronisk udveksling af oplysninger om havnestatsinspektioner indbyrdes og, alt efter tilfældet, med andre medlemsstater og med Kommissionen og det organ, den har udpeget, jf. kontrolforordningens artikel 111.
Artikel 99
Embedsmænds opgaver fasen forud for inspektion
I fasen forud for inspektion indsamler embedsmændene alle tilgængelige oplysninger, herunder:
a)
fiskerilicenser og fiskeritilladelser
b)
FOS-oplysninger for den aktuelle fangstrejse
c)
overvågning fra luften og andre observationer
d)
tidligere inspektionsoptegnelser og oplysninger om det pågældende EU-fiskerfartøj på den sikrede del af flagmedlemsstatens websted.
Artikel 100
Opgaver for embedsmænd bemyndiget til at foretage inspektion
1. Embedsmænd med bemyndigelse til at foretage inspektion skal kontrollere og notere de relevante punkter, der er defineret i det tilhørende inspektionsmodul i inspektionsrapporten i bilag XXVII. De kan til dette formål tage fotografier samt video- og lydoptagelser i henhold til national lovgivning og i givet fald prøver.
2. Embedsmændene må ikke gribe forstyrrende ind i en operatørs ret til at kommunikere med de kompetente flagstatsmyndigheder under en inspektion.
3. Embedsmændene tager hensyn til eventuelle oplysninger, som en kontrolobservatør om bord på det fiskerfartøj, der skal inspiceres, tilvejebringer i medfør af denne forordnings artikel 95, stk. 2.
4. Når en inspektion er afsluttet, debriefer embedsmændene om fornødent operatørerne om de fiskeriretsforskrifter, der gælder for de foreliggende forhold.
5. Embedsmændene forlader hurtigst muligt fiskerfartøjet eller inspektionsstedet, når inspektionen er afsluttet, hvis der ikke foreligger bevis for en åbenbar overtrædelse.
Artikel 101
Medlemsstaternes, Kommissionens og EU-fiskerikontrolagenturets forpligtelser
1. Medlemsstaternes ansvarlige myndigheder og i givet fald Kommissionen og EU-fiskerikontrolagenturet sikrer, at deres embedsmænd foretager inspektion på en høflig og taktfuld, men professionel måde efter en høj standard.
2. Hver medlemsstats ansvarlige myndigheder fastsætter procedurer, der sikrer, at eventuelle klager fra operatører over den måde, som de pågældende embedsmænd foretager inspektion på, undersøges grundigt i henhold til national lovgivning.
3. Under forudsætning af, at der er oprettet passende ordninger med et fiskerfartøjs flagmedlemsstat, kan kystmedlemsstater opfordre embedsmænd fra den pågældende medlemsstats kompetente myndigheder til at deltage i inspektion af den pågældende medlemsstats fiskerfartøjer, når sådanne fartøjer fisker i kystmedlemsstatens farvande eller lander fangster i dens havne.
Afdeling 2
Inspektion på havet
Artikel 102
Generelle bestemmelser for inspektion på havet
1. Alle fartøjer, der anvendes til kontrolformål, herunder overvågning, skal være tydeligt forsynet med en vimpel eller et symbol som vist i bilag XXVIII.
2. En bordingsbåd, der benyttes for at gøre det lettere for de embedsmænd, der foretager inspektion, at komme om bord, skal føre et tilsvarende flag eller vimpel for at angive, at den anvendes til fiskeriinspektionsopgaver.
3. Personer med ansvar for inspektionsfartøjer skal tage behørigt hensyn til reglerne for godt sømandskab og manøvrering i sikker afstand af fiskerfartøjet i overensstemmelse med de internationale bestemmelser om forebyggelse af kollisioner på havet.
Artikel 103
Bording af fiskerfartøjer på havet
1. Embedsmænd med ansvar for at gennemføre inspektionen sikrer, at der ikke træffes foranstaltninger, som bringer fiskerfartøjets eller besætningens sikkerhed i fare.
2. Embedsmænd kan, når de går om bord eller fra borde, ikke kræve, at føreren af det pågældende fartøjet skal standse eller manøvrere fartøjet, når det er i gang med at fiske, eller skal indstille udsætningen eller indhalingen af fiskeredskaber. Embedsmænd kan dog kræve, at udsætningen af redskaberne afbrydes eller udskydes, indtil de er kommet sikkert om bord og fra borde. Ved bording må en sådan udskydelse højst være på 30 minutter fra det tidspunkt, hvor embedsmændene er kommet om bord på fiskerfartøjet, medmindre der er konstateret en overtrædelse. Denne bestemmelse berører ikke embedsmænds mulighed for at kræve redskabet halet ind med henblik på inspektion.
Artikel 104
Aktiviteter om bord
1. Embedsmændene kontrollerer og noterer under udførelsen af deres inspektion alle relevante punkter, som er fastsat i det relevante inspektionsrapportmodul, jf. denne forordnings bilag XXVII.
2. Embedsmænd kan kræve, at føreren haler et fiskeredskab ind med henblik på inspektion.
3. Inspektionshold består normalt af to embedsmænd. Inspektionshold kan om nødvendigt suppleres med yderligere embedsmænd.
4. En inspektion må højst vare i fire timer, eller indtil redskab og fangst er halet ind, og redskab og fangst er inspiceret, hvis dette tager længere tid. Dette gælder ikke, hvis der er konstateret en åbenbar overtrædelse, eller hvis embedsmændene har brug for yderligere oplysninger.
5. Hvis der konstateres en åbenbar overtrædelse, kan identifikationsmærker og plomberinger fastgøres forsvarligt til enhver del af fiskeredskabet eller fiskerfartøjet, herunder beholdere med fiskevarer og det eller de rum, hvor fiskevarer måtte være opbevaret, og embedsmanden eller embedsmændene kan blive om bord så længe, det er nødvendigt for at gennemføre relevante tiltag til at sikre, at beviserne for den åbenbare overtrædelse ikke går tabt eller forringes.
Afdeling 3
Inspektion i havn
Artikel 105
Forberedelse af inspektion
1. Uden at det berører de benchmarks, der er fastsat i særlige kontrol- og inspektionsprogrammer og i artikel 9 i Rådets forordning (EF) nr. 1005/2008, inspiceres et fiskerfartøj i en havn eller ved landing i følgende tilfælde:
a)
rutinemæssigt efter en stikprøvemetode baseret på riskobaseret forvaltning, eller
b)
når der er mistanke om misligholdelse af den fælles fiskeripolitiks regler.
2. I tilfælde som omhandlet i stk. 1, litra b), sørger medlemsstats ansvarlige myndigheder for, at embedsmænd tager imod det fiskerfartøj, der skal inspiceres i havn, når det ankommer i havn, jf. dog denne forordnings artikel 106, stk. 2, sidste punktum.
3. Stk. 1 er ikke til hinder for, at medlemsstaterne kan foretage stikprøveinspektion.
Artikel 106
Inspektion i havn
1. Embedsmændene kontrollerer og noterer ved inspektion alle punkter, som er fastsat i det relevante inspektionsrapportmodul, jf. denne forordnings bilag XXVII. Embedsmænd tager behørigt hensyn til eventuelle særlige krav, som gælder for det inspicerede fiskerfartøj, bl.a. relevante bestemmelser i flerårige planer.
2. Embedsmændene overvåger ved inspektion af en landing hele landingsprocessen fra start til slut. Der foretages krydskontrol af de mængder, opdelt efter art, der er registreret i den forhåndsmeddelelsen om anløb med henblik på landing, de mængder, opdelt efter art, der er registreret i fiskerilogbogen, og de mængder, opdelt efter art, der alt efter tilfældet landes eller omlades. Denne bestemmelse er ikke til hinder for, at der kan foretages inspektion efter påbegyndt landing.
3. Medlemsstaterne sørger for effektiv inspektion og kontrol af rum og lokaler, der benyttes i forbindelse med fiskeriaktiviteter og efterfølgende forarbejdning af fiskevarer.
Artikel 107
Inspektion af landinger af visse pelagiske arter
For landinger af sild, makrel, og hestemakrel som omhandlet i denne forordnings afsnit IV, kapitel II, afdeling 2, sørger medlemsstatens ansvarlige myndigheder for, at mindst 15 % af de landede mængder af disse fisk og mindst 10 % af landingerne af disse fisk inspiceres.
Afdeling 4
Inspektion af transport
Artikel 108
Generelle principper
1. Inspektion af transport kan finde sted hvor som helst og når som helst fra landingsstedet til fiskevarernes ankomst til salgs- eller forarbejdningsstedet, jf. dog bestemmelserne i flerårige planer. Ved inspektion træffes der fornødne foranstaltninger til at sikre, at kølekæden for de inspicerede fiskevarer ikke brydes.
2. Inspektion af transport består så vidt muligt af en fysisk undersøgelse af de transporterede varer, jf. dog bestemmelserne i flerårige planer og nationale kontrolprogrammer eller særlige kontrol- og inspektionsprogrammer.
3. Den fysiske undersøgelse af de transporterede fiskevarer omfatter udtagning af en repræsentativ stikprøve af forskellige dele af det eller de transporterede partier.
4. Ved inspektion af transport kontrollerer og noterer embedsmændene alle punkter, der er fastsat i kontrolforordningens artikel 68, stk. 5, og i rapportmodulet i nærværende forordnings bilag XXVII. En sådan inspektion omfatter også kontrol af, at de transporterede mængder fiskevarer svarer til oplysningerne registreret i transportdokumentet.
Artikel 109
Plomberede transportkøretøjer
1. Hvis et køretøj eller en container er plomberet for at undgå manipulation af ladningen, sørger medlemsstaternes ansvarlige myndigheder for, at plomberingers serienumre er noteret i transportdokumentet. Embedsmænd kontrollerer, at plomberingerne er ubrudte, og at serienumrene svarer til oplysningerne i transportdokumentet.
2. Hvis plomberingen brydes for at lette inspektion af en ladning, inden ladningen ankommer til det endelige bestemmelsessted, erstatter embedsmænd den oprindelige plombering med en ny plombering og registrerer plomberingsoplysningerne i transportdokumentet, ligesom de giver en begrundelse for, hvorfor den oprindelige plombering blev brudt.
Afdeling 5
Inspektion af afsætningssteder
Artikel 110
Generelle principper
Embedsmænd kontrollerer og noterer alle relevante punkter anført i det relevante inspektionsmodul, jf. denne forordnings bilag XXVII, når de aflægger besøg i kølerum, på engros- og detailmarkeder, i restauranter eller i andre rum og lokaler, hvor fisk opbevares og/eller afsættes efter landing.
Artikel 111
Supplerende metoder og teknikker
Foruden de i bilag XXVII anførte punkter kan medlemsstaterne benytte diverse metoder og teknikker til at identificere og validere fiskevarer, deres oprindelse samt leverandører, fangstfartøjer og produktionsenheder.
Artikel 112
Kontrol af fiskevarer, der er tages tilbage fra markedet
Embedsmænd skal kontrollere, at fiskevarer, der er taget tilbage fra markedet, jf. artikel 17 i Rådets forordning (EF) nr. 104/2000 (32), bortskaffes efter bestemmelserne i Kommissionens forordning (EF) nr. 2493/2001 (33).
KAPITEL II
Operatørers pligter
Artikel 113
Operatørers generelle forpligtelser
1. Alle operatører, der er omfattet af en medlemsstats lovgivning, kan blive inspiceret med hensyn til de forpligtelser, som er pålagt dem i medfør af den fælles fiskeripolitiks regler.
2. Alle operatører, der inspiceres, skal:
a)
samarbejde med embedsmænd og efter anmodning tilvejebringe de fornødne oplysninger og dokumenter, herunder om muligt kopier af sådanne eller adgang til relevante databaser, om fiskeriaktivitetsdata, som registreres og opbevares elektronisk eller i papirudgave, jf. den fælles fiskeripolitiks regler
b)
lette adgangen til alle dele af fartøjer, lokaler og transportmidler, herunder luftfartøjer og luftpudefartøjer, der anvendes i forbindelse med eller i tilknytning til fiskeri- og forarbejdningsaktiviteter
c)
hele tiden garantere embedsmændenes sikkerhed og aktivt bistå og samarbejde med embedsmændene om udførelsen af deres inspektionsopgaver
d)
sørge for ikke at hindre embedsmænd i at udføre inspektion eller true eller forstyrre dem under arbejdet og sørge for, at andre personer heller ikke gør det
e)
om muligt stille et lukket rum til rådighed, hvor en kontrolobservatør kan mødes med embedsmændene og briefe dem, jf. denne forordnings artikel 95, stk. 2.
Artikel 114
Førerens forpligtelser i forbindelse med inspektion
1. Føreren af et fiskerfartøj, som inspiceres, eller dennes repræsentant skal:
a)
medvirke til, at embedsmænd kommer sikkert og effektivt ombord i tråd med godt sømandskab, når det relevante signal ifølge den internationale signalkode afgives, eller når det via radiokommunikation fra et fartøj eller en helikopter, der medbringer en embedsmand, tilkendegives, at embedsmanden agter at komme om bord på fartøjet
b)
stille en lejder til rådighed, som opfylder kravene i bilag XXIX, for at lette sikker og nem adgang til ethvert fartøj, hvor det er nødvendigt at klatre mindst 1,5 m op ad skibssiden
c)
medvirke til at lette embedsmændenes inspektion og yde passende bistand inden for rimelighedens grænser
d)
give embedsmanden eller embedsmændene mulighed for at kommunikere med myndighederne i flagstaten, kyststaten og den inspicerende stat
e)
advare embedsmænd om særlige sikkerhedsrisici på fiskerfartøjer
f)
give embedsmænd adgang til alle dele af fartøjet, alle forarbejdede og uforarbejdede fangster, alle fiskerredskaber og alle relevante oplysninger og dokumenter
g)
medvirke til, at embedsmænd kommer sikkert fra borde efter endt inspektion.
2. Det kan ikke forlanges, at fartøjsførere skal afsløre kommercielt følsomme oplysninger over åbne radiokanaler.
KAPITEL III
Inspektionsrapport
Artikel 115
Fælles regler for inspektionsrapporter
1. Inspektionsrapporter som omhandlet i kontrolforordningens artikel 76 skal indeholde de oplysninger, der er nævnt i det relevante modul fastlagt i bilag XXVII, jf. dog særlige bestemmelser vedtaget af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer. Rapporterne udarbejdes af embedsmænd under inspektionen, eller så snart dette er muligt efter endt inspektion.
2. Hvis der ved en inspektion konstateres en åbenbar overtrædelse, redegøres der i inspektionsrapporten for de retlige og materielle aspekter, ligesom rapporten også skal indeholde eventuelle andre relevante oplysninger i forbindelse med overtrædelsen. Afsløres der flere overtrædelser under en inspektion, noteres relevante aspekter af hver overtrædelse i inspektionsrapporten.
3. Embedsmænd meddeler resultaterne af deres inspektion til den fysiske person, der er ansvarlig for fiskerfartøjet, luftfartøjet, luftpudefartøjet eller de inspicerede lokaler (operatøren) efter endt inspektion. Operatøren har mulighed for at fremsætte sine bemærkninger til inspektionen og inspektionsresultaterne. Operatørens bemærkninger noteres i inspektionsrapporten. Hvis embedsmanden ikke taler samme sprog som den inspicerede operatør, træffer de egnede foranstaltninger til at gøre resultaterne forståelige.
4. Operatøren har om fornødent ret til at kontakte sin repræsentant eller sin flagstats ansvarlige myndigheder, hvis operatøren har store vanskeligheder med at forstå inspektionsresultatet og inspektionsrapporten.
5. Formatet for den elektroniske overførsel, jf. kontrolforordningens artikel 76, stk. 1, fastlægges efter samråd mellem medlemsstaterne og Kommissionen.
Artikel 116
Færdiggørelse af inspektionsrapporter
1. Hvis en inspektionsrapport udarbejdes i papirudgave, skal den være læselig og tydelig, og angivelserne i den må ikke kunne slettes. Angivelser i rapporten må ikke viskes ud eller ændres. Eventuelle fejl i en rapport i papirudgave rettes ved, at den ukorrekte angivelse omhyggeligt overstreges og paraferes af den pågældende embedsmand.
2. Embedsmanden med ansvar for inspektionen underskriver rapporten. Operatøren opfordres til at underskrive rapporten. Operatørens underskrift er blot en kvittering for modtagelse af rapporten og betragtes ikke som en godkendelse af rapportens indhold, jf. dog den nationale lovgivning.
3. Embedsmænd kan udarbejde de inspektionsrapporter, der er omhandlet i denne forordnings artikel 115, elektronisk.
Artikel 117
Kopi af inspektionsrapport
Senest 15 arbejdsdage efter endt inspektion og i tråd med den nationale lovgivning i den medlemsstat, på hvis højhedsområde eller under hvis jurisdiktion inspektionen finder sted, sendes der en kopi af inspektionsrapporten omhandlet i denne forordnings artikel 116 til operatøren. Hvis der konstateres en overtrædelse, frigives rapporten, jf. love om offentliggørelse af oplysninger i den pågældende medlemsstat.
KAPITEL IV
Elektronisk database
Artikel 118
Elektronisk database
1. Medlemsstaternes nationale kontrolprogrammer skal indeholde procedurer for deres embedsmænds registrering af inspektionsrapporter i papirudgave eller elektronisk udgave. Disse rapporter skal indlæses i den elektroniske database, jf. kontrolforordningens artikel 78, og tilvejebringe de funktionaliteter, der er nævnt i nærværende forordnings bilag XXIV, nr. 2. Den elektroniske database skal som et minimum indeholde de oplysninger, der noteres i henhold til nærværende forordnings artikel 115, stk. 1, og er angivet som obligatoriske i bilag XXVII. Inspektionsrapporter i papirudgave skal også scannes ind i databasen.
2. Kommissionen og det organ, den har udpeget, skal have adgang til databasen efter de procedurer, der er beskrevet i kontrolforordningens artikel 114, 115 og 116. Andre medlemsstater skal også have adgang til de relevante data i databasen i forbindelse med en fælles ressourceanvendelsesplan.
3. Data fra inspektionsrapporterne skal lagres i databasen i mindst tre år.
KAPITEL V
EU-kontrollører
Artikel 119
Meddelelser fra EU-kontrollører
1. Medlemsstaterne og EU-fiskerikontrolagenturet meddeler elektronisk Kommissionen navnene på de af deres embedsmænd, som skal optages i fortegnelsen over EU-kontrollører, jf. kontrolforordningens artikel 79, senest tre måneder efter nærværende forordnings ikrafttræden.
2. Embedsmænd, der skal optages i fortegnelsen:
a)
skal have stor erfaring inden for fiskerikontrol og -inspektion
b)
skal have et indgående kendskab til EU's fiskerilovgivning
c)
skal have et grundigt kendskab til et af EU's officielle sprog og et tilfredsstillende kendskab til et af de andre officielle sprog
d)
skal være fysisk i stand til at udføre deres arbejde
e)
skal eventuelt have modtaget fornøden uddannelse i sikkerhed til søs.
Artikel 120
Fortegnelse over EU-kontrollører
1. På grundlag af meddelelserne fra medlemsstaterne og EU-fiskerikontrolagenturet godkender Kommissionen en fortegnelse over EU-kontrollører seks måneder efter denne forordnings ikrafttræden.
2. Efter at den første fortegnelse er opstillet, giver medlemsstaterne og EU-fiskerikontrolagenturet senest i oktober hvert år Kommissionen meddelelse om eventuelle ændringer, som de ønsker foretaget i fortegnelsen for det følgende kalenderår. Kommissionen ændrer fortegnelsen i overensstemmelse hermed senest den 31. december hvert år.
3. Fortegnelsen og ændringer heraf offentliggøres på EU-fiskerikontrolagenturs officielle websted.
Artikel 121
Underretning af regionale fiskeriforvaltningsorganisationer om EU-kontrollører
Det organ, Kommissionen har udpeget, sender en regional fiskeriforvaltningsorganisations sekretariat fortegnelsen over EU-kontrollører, som skal udføre inspektioner inden for denne organisations rammer.
Artikel 122
EU-kontrollørers beføjelser og opgaver
1. EU-kontrollører skal under udførelsen af deres opgaver overholde EU-lovgivningen, og hvis det er relevant, den nationale lovgivning i den medlemsstat, hvor inspektionen finder sted, eller, hvis inspektionen udføres uden for EU-farvande, i det inspicerede fiskerfartøjs flagmedlemsstat samt relevante internationale bestemmelser.
2. EU-kontrollørerne skal kunne forevise et tjenestekort med angivelse af navn og funktion. Med henblik herpå skal de udstyres med et identitetsdokument, der udstedes af Kommissionen eller EU-fiskerikontrolagenturet, og som angiver deres navn og funktion.
3. Medlemsstaterne skal lette EU-kontrollørernes arbejde og yde dem den bistand, de har behov for at kunne løse deres opgaver.
4. Medlemsstaternes myndigheder kan tillade, at EU-kontrollørerne bistår de nationale kontrollører med at udføre deres opgaver.
5. Artikel 113 og 114 i denne forordning anvendes på tilsvarende måde.
Artikel 123
Rapporter
1. EU-kontrollørerne skal forelægge en daglig oversigt over deres inspektionsaktiviteter, herunder navn og identifikationsnummer på alle fiskerfartøjer og andre fartøjer, som er inspiceret, og arten af den udførte inspektion, for myndighederne i den medlemsstat, i hvis farvande inspektionen har fundet sted, eller, hvis inspektionen har fundet sted uden for EU-farvande, for det inspicerede EU-fiskerfartøjs flagmedlemsstat og EU-fiskerikontrolagenturet.
2. Hvis EU-kontrollørerne under en inspektion konstaterer en overtrædelse, skal de straks forelægge en kort inspektionsrapport for kystmedlemsstatens myndigheder, eller, hvis inspektionen har fundet sted uden for EU-farvande, for myndighederne i det inspicerede fiskerfartøjs flagstat og EU-fiskerikontrolagenturet. I den korte inspektionsrapport angives som et minimum inspektionsdato og -sted, inspektionsfartøjets identifikation, det inspicerede fartøjs identifikation og overtrædelsens art.
3. Senest syv dage efter inspektionen skal EU-kontrollørerne forelægge et eksemplar af den fuldstændige inspektionsrapport med de relevante punkter, der er defineret i det tilhørende inspektionsmodul i inspektionsrapporten i bilag XXVII, for myndighederne i det inspicerede fiskerfartøjs eller et eventuelt andet inspiceret fartøjs flagstat og for den medlemsstat, i hvis farvande inspektionen har fundet sted. Har EU-kontrollørerne konstateret en overtrædelse, skal der også sendes et eksemplar af den fuldstændige inspektionsrapport til EU-fiskerikontrolagenturet.
4. De daglige rapporter og inspektionsrapporter, der er omhandlet i denne artikel, sendes på begæring til Kommissionen.
Artikel 124
Opfølgning på rapporter
1. Medlemsstaterne følger op på de rapporter, som EU-kontrollørerne forelægger, jf. denne forordnings artikel 123, på samme måde som de følger op på rapporter fra deres egne embedsmænd.
2. Følger en medlemsstat op på en rapport fra en EU-kontrollør, samarbejder den medlemsstat, der har udpeget EU-kontrolløren, eller eventuelt Kommissionen eller EU-fiskerikontrolagenturet med førstnævnte medlemsstat for at lette retssager eller administrative procedurer.
3. EU-kontrollører skal på begæring give fremmøde og afgive forklaring i forbindelse med overtrædelsesprocedurer, som en medlemsstat har indledt.
AFSNIT VII
HÅNDHÆVELSE
POINTSYSTEM FOR ALVORLIGE OVERTRÆDELSER
Artikel 125
Oprettelse og anvendelse af et pointsystem for alvorlige overtrædelser
Hver medlemsstat udpeger de nationale myndigheder, der er ansvarlige for:
a)
at oprette det pointsystem for alvorlige overtrædelser, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 92, stk. 1
b)
at tildele det relevante antal point til indehaveren af fiskerilicensen
c)
at overdrage tildelte point til en eventuel kommende indehaver af fiskerilicensen for det pågældende fiskerfartøj, hvis sidstnævnte sælges, overdrages eller på anden måde skifter ejer, og
d)
at føre relevante registre over de point, der er tildelt eller overdraget til indehaveren af hver fiskerilicens.
Artikel 126
Tildeling af point
1. Flagmedlemsstatens ansvarlige myndighed tildeler indehaveren af fiskerilicensen for det fiskerfartøj, som fiskerilicensen gælder for, point for alvorlige overtrædelser i overensstemmelse med bilag XXX.
2. Opdages det ved en inspektion, at samme fysiske eller juridiske person, der er indehaver af licensen, har begået to eller flere alvorlige overtrædelser, tildeles indehaveren af den fiskerilicens, der er nævnt i stk. 1, point for hver berørt alvorlig overtrædelse op til højst 12 point.
3. Indehaveren af fiskerilicensen skal informeres om, at han har fået tildelt point.
4. Pointene tildeles licensindehaveren på den dato, der er fastsat i afgørelsen om tildeling af dem. Medlemsstaterne sørger for, at anvendelsen af nationale regler om appelprocedurers opsættende virkning ikke gør pointsystemet ineffektivt.
5. Hvis den alvorlige overtrædelse opdages i en anden medlemsstat end flagmedlemsstaten, tildeles pointene af flagmedlemsstatens myndigheder, jf. nærværende forordning artikel 125, efter en meddelelse i medfør af kontrolforordningens artikel 89, stk. 4.
Artikel 127
Meddelelse af afgørelser
Er den myndighed, der udpeges i henhold til nærværende forordnings artikel 125, ikke den samme som den centrale myndighed, jf. kontrolforordningens artikel 5, stk. 5, informeres sidstnævnte om afgørelser, der træffes i henhold til dette afsnit.
Artikel 128
Overdragelse af ejendomsret
Udbydes fiskerfartøjet til salg, eller tilbydes ejendomsretten til det overdraget på anden måde, skal indehaveren af fiskerilicensen informere en eventuel fremtidig licensindehaver om det antal point, han har fået tildelt, ved hjælp af en bekræftet kopi fra myndighederne.
Artikel 129
Suspension og permanent inddragelse af fiskerilicens
1. Akkumulerer indehaveren af en fiskerilicens 18, 36, 54 eller 72 point, udløser dette automatisk henholdsvis første, anden, tredje og fjerde suspension af fiskerilicensen for de perioder, der er nævnt i kontrolforordningens artikel 92, stk. 3.
2. Har indehaveren af en fiskerilicens akkumuleret 90 point, udløser dette automatisk permanent inddragelse af fiskerilicensen.
Artikel 130
Opfølgning på suspension og permanent inddragelse af fiskerilicens
1. Suspenderes en fiskerilicens, eller inddrages den permanent i henhold til denne forordnings artikel 129, oplyser flagmedlemsstatens myndighed straks indehaveren af fiskerilicensen om, at fiskerilicensen er suspenderet eller inddraget permanent.
2. Efter at have modtaget de oplysninger, der er nævnt i stk. 1, skal indehaveren af fiskerilicensen sørge for, at det det pågældende fartøj øjeblikkeligt indstiller alt fiskeri. Han skal sørge for, at det straks vender tilbage til sin hjemhavn eller en havn, der anvises af flagmedlemsstatens myndigheder. Under rejsen skal fiskeredskaberne være fastgjort og stuvet i overensstemmelse med kontrolforordningens artikel 47. Indehaveren af fiskerilicensen skal sørge for, at en eventuel fangst om bord på fiskerfartøjet håndteres i henhold til instrukserne fra flagmedlemsstatens myndigheder.
Artikel 131
Sletning af fiskerilicenser i relevante fortegnelser
1. Suspenderes fiskerilicensen, eller inddrages den permanent i henhold til nærværende forordnings artikel 129, stk. 1 eller 2, skal det fiskerfartøj, som den suspenderede eller permanent inddragne fiskerilicens gælder for, i det nationale register, der er nævnt i artikel 15, stk. 1, i forordning (EF) nr. 2371/2002, identificeres som fartøj uden fiskerilicens. Fiskerfartøjet skal identificeres på samme måde i EU-fiskerflåderegistret, jf. artikel 15, stk. 3, i forordning (EF) nr. 2371/2002.
2. At en fiskerilicens inddrages permanent i henhold til nærværende forordnings artikel 129, stk. 2, påvirker ikke den licensudstedende medlemsstats referenceniveauer, jf. artikel 12 i forordning (EF) nr. 2371/2002.
3. Medlemsstaternes myndigheder ajourfører straks den fortegnelse, der er nævnt i kontrolforordningens artikel 116, stk. 1, litra d), med angivelse af alle tildelte point og deraf følgende suspensioner og permanente inddragelser af fiskerilicenser, herunder datoen, hvor de fik virkning, og deres varighed.
Artikel 132
Ulovligt fiskeri i suspensionsperioden eller efter permanent inddragelse af fiskerilicens
1. Hvis et fiskerfartøj, hvis fiskerilicens er suspenderet eller permanent inddraget i henhold til nærværende forordnings artikel 129, fisker i suspensionsperioden eller efter den permanente inddragelse af fiskerilicensen, træffer myndighederne øjeblikkeligt de fornødne håndhævelsesforanstaltninger i henhold til kontrolforordningens artikel 91.
2. Et fiskerfartøj som omhandlet i stk. 1 kan eventuelt optages på EU-listen over IUU-fartøjer i medfør af artikel 27 i forordning (EF) nr. 1005/2008.
Artikel 133
Sletning af point
1. Er en fiskerilicens blevet suspenderet i henhold til denne forordnings artikel 129, slettes de point, som har dannet grundlag for, at fiskerilicensen er blevet suspenderet, ikke. Eventuelle nye point, som tildeles indehaveren af fiskerilicensen, føjes til de eksisterende point med henblik på anvendelsen af denne forordnings artikel 129.
2. Er der slettet point i henhold til kontrolforordningens artikel 92, stk. 4, betragtes indehaveren af fiskerilicensen ved anvendelsen af kontrolforordningens artikel 92, stk. 3, som om fiskerilicensen ikke har været suspenderet i henhold til nærværende forordnings artikel 129.
3. Der slettes to point, forudsat at det samlede antal point, der er tildelt indehaveren af fiskerilicensen for det fartøj, som licensen gælder for, overstiger to, hvis:
a)
fiskerfartøjet, der er benyttet til at begå den overtrædelse, som medførte tildeling af point, derefter anvender FOS eller elektronisk registrerer og sender fiskerilogbogs-, omladningsopgørelses- og landingsopgørelsesdata uden at være retligt forpligtet til at benytte denne teknologi, eller
b)
indehaveren af fiskerilicensen efter tildelingen af point frivilligt deltager i fiskeri i videnskabeligt øjemed for at forbedre fiskeredskabers selektivitet, eller
c)
indehaveren af fiskerilicensen er medlem af en producentorganisation og accepterer en fangstplan, som producentorganisationen har vedtaget, året efter tildelingen af point med en nedsættelse på 10 % af fiskerimulighederne for indehaveren af fiskerilicensen, eller
d)
indehaveren af fiskerilicensen deltager i fiskeri, der er omfattet af en miljømærkeordning, som går ud på at certificere og fremme mærker for fiskevarer, der stammer fra velforvaltet havfiskeri, og sætte fokus på spørgsmål om bæredygtig udnyttelse af fiskeressourcerne.
For hver treårsperiode, der er gået siden den sidste alvorlige overtrædelse, kan indehaveren af en fiskerilicens kun en gang benytte en af de muligheder, der er omhandlet i litra a), b), c) og d), til at reducere det tildelte antal point, forudsat at reduktionen ikke medfører, at alle fiskerilicensens point slettes.
4. Slettes der point i henhold til stk. 3, skal indehaveren af fiskerilicensen underrettes herom. Indehaveren af fiskerilicensen skal også underrettes om, hvor mange point der stadig er tilbage.
Artikel 134
Pointsystem for førere af fiskerfartøjer
Medlemsstaterne underretter senest seks måneder efter datoen for anvendelsen af dette afsnit Kommissionen om deres nationale pointsystem for fartøjsførere, jf. kontrolforordningens artikel 92, stk. 6.
AFSNIT VIII
FORANSTALTNINGER TIL SIKRING AF, AT MEDLEMSSTATERNE RESPEKTERER DEN FÆLLES FISKERIPOLITIKS MÅL
KAPITEL I
Suspension og bortfald af finansiel støtte fra EU
Artikel 135
Definition
I dette kapitel forstås ved:
1)
»betaling«: ethvert finansielt bidrag, som skal udbetales af Kommissionen, efter at en medlemsstat har fremsat en betalingsanmodning under eller efter gennemførelsen af et operationelt program i henhold til forordning (EF) nr. 1198/2006 eller et projekt omfattet af artikel 8, litra a), i forordning (EF) nr. 861/2006
2)
»afbrydelse«: afbrydelse af betalingsfristen
3)
»suspension«: suspension af betalinger i forbindelse med bestemte betalingsanmodninger, jf. kontrolforordningens artikel 103, stk. 1 forordning 1198/2006
4)
»bortfald«: hel eller delvis annullering af det suspenderede EU-bidrag til et operationelt program i henhold til forordning (EF) nr. 1198/2006 eller et særligt projekt omfattet af artikel 8, litra a), i forordning (EF) nr. 861/2006.
Artikel 136
Afbrydelse af betalingsfristen
1. Udbetalingsfristen kan afbrydes af den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede, jf. forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 (34), i højst seks måneder, hvis:
a)
der er belæg for, at den fælles fiskeripolitiks bestemmelser ikke overholdes, eller
b)
den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede må udføre yderligere undersøgelser af oplysninger, som peger på mangler ved en medlemsstats kontrolordning og/eller tilsidesættelse af den fælles fiskeripolitiks bestemmelser for fiskeri og fiskerirelaterede aktiviteter.
2. Den berørte medlemsstat skal skriftligt oplyses om begrundelsen for, at betalingsfristen afbrydes, jf. kontrolforordningens artikel 103, stk. 3. Medlemsstaten anmodes om inden en måned efter at have modtaget dette brev at meddele Kommissionen, hvilke afhjælpende foranstaltninger den har truffet, og/eller oplysninger om den finansielle støtte, der er ydet til de fiskerirelaterede aktiviteter, som er genstand for den manglende overensstemmelse, jf. nærværende forordnings bilag XXXI.
3. Hvis den berørte medlemsstat ikke reagerer på Kommissionens anmodning inden udløbet af den frist, der er fastsat i stk. 2, eller hvis den afgiver et utilfredsstillende svar, kan Kommissionen sende en rykkerskrivelse, der giver medlemsstaten en yderligere frist på højst 15 dage.
4. Afbrydelsen ophæves, hvis medlemsstaten i sit svar godtgør, at den har truffet afhjælpende foranstaltninger for at sikre, at den fælles fiskeripolitiks bestemmelser overholdes, eller at de oplysninger, som pegede på mangler ved dens kontrolordning og/eller tilsidesættelse af den fælles fiskeripolitiks bestemmelser for fiskeri og fiskerirelaterede aktiviteter var ubegrundede.
Artikel 137
Suspension af betalinger
1. Hvis den berørte medlemsstat ikke reagerer på Kommissionens anmodning inden udløbet af den frist, der er fastsat i nærværende forordnings artikel 136, eller hvis den afgiver et utilfredsstillende svar, kan Kommissionen på grundlag af de oplysninger, der foreligger på dette tidspunkt, træffe afgørelse om helt eller delvis at suspendere udbetalingen af finansiel EU-støtte til denne medlemsstat (i det følgende benævnt »suspensionsafgørelse«), jf. kontrolforordningens artikel 103, stk. 1.
2. I suspensionsafgørelsen skal alle relevante faktiske og retlige spørgsmål sammenfattes, ligesom suspensionsafgørelsen skal indeholde Kommissionens vurdering med hensyn til de betingelser, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 103, stk. 1 og 6, foruden at det deri skal fastsættes, hvor stor en del af betalingerne der suspenderes. I suspensionsafgørelsen anmodes den berørte medlemsstat om at træffe afhjælpende foranstaltninger inden for en fastsat periode, som ikke må overstige seks måneder.
3. Det skal afgøres, hvor stort et beløb der skal suspenderes, ved at der anvendes en sats, som fastlægges under hensyntagen til kriterierne i kontrolforordningens artikel 103, stk. 5.
Artikel 138
Bortfald af finansiel støtte
1. Hvis medlemsstaten i suspensionsperioden stadig ikke godtgør, at den har afhjulpet den situation, der førte til suspensionsafgørelsen, jf. kontrolforordningens artikel 103, stk. 2, kan Kommissionen oplyse den om, at den har til hensigt at træffe en afgørelse om at lade støtten bortfalde. Artikel 136, stk. 2 og 3, i nærværende forordning anvendes på tilsvarende måde.
2. Hvis den berørte medlemsstat ikke reagerer på Kommissionens anmodning som omhandlet i stk. 1, eller hvis den afgiver et utilfredsstillende svar, kan Kommissionen på grundlag af de oplysninger, der foreligger på dette tidspunkt, træffe afgørelse om at lade alle eller en del af de suspenderede betalinger til denne medlemsstat bortfalde.
3. Afgørelsen om bortfald, jf. stk. 2, kan i givet fald omfatte hel eller delvis inddrivelse af et eventuelt forskud på den allerede udbetalte finansielle støtte til de projekter, som er omfattet af artikel 8, litra a), i forordning (EF) nr. 861/2006, og for hvilke betalingerne er suspenderet.
4. Det afgøres, hvor stor en del af de suspenderede betalinger der skal bortfalde, ved at der anvendes en sats, som fastlægges under hensyntagen til kriterierne i kontrolforordningens artikel 103, stk. 5.
5. Forskuddet på den finansielle støtte, der skal inddrives for projekter, som betalingerne blev suspenderet for, skal tilbagebetales til Kommissionen efter en inddrivelsesprocedure, jf. artikel 28, stk. 2, i forordning (EF) nr. 861/2006 og artikel 72 i forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002.
KAPITEL II
Nedsættelse af fiskerimuligheder
Artikel 139
Almindelige bestemmelser for nedsættelse af fiskerimuligheder som følge af overudnyttelse
1. Omfanget af overudnyttelsen af fiskerimuligheder med hensyn til disponible kvoter og fiskeriindsats for et givet år, jf. kontrolforordningens artikel 105, stk. 1, og artikel 106, stk. 1, fastsættes på grundlag af de tal, der foreligger den 15. i den anden måned efter den regulerede periodes udløb.
2. Omfanget af overudnyttelsen af fiskerimuligheder fastsættes under hensyntagen til den berørte medlemsstats disponible fiskerimuligheder ved udgangen af hver given periode og under hensyn til udveksling af fiskerimuligheder i overensstemmelse med artikel 20, stk. 5, i forordning (EF) nr. 2371/2002, overførsler af kvoter i overensstemmelse med artikel 4, stk. 2, i forordning (EF) nr. 847/96 (35), omfordeling af disponible fiskerimuligheder i overensstemmelse med kontrolforordningens artikel 37 og nedsættelse af fiskerimuligheder i overensstemmelse med kontrolforordningens artikel 105, 106 og 107.
3. Det er ikke tilladt at udveksle fiskerimuligheder i henhold til artikel 20, stk. 5, i forordning (EF) nr. 2371/2002 for en given periode efter den sidste dag i den første måned efter denne periodes udløb.
Artikel 140
Høring om nedsættelse af fiskerimuligheder
I forbindelse med nedsættelser af fiskerimuligheder i overensstemmelse med kontrolforordningens artikel 105, stk. 4 og 5, og artikel 106, stk. 3, hører Kommissionen den berørte medlemsstat om de foreslåede foranstaltninger. Den berørte medlemsstat skal svare på Kommissionens henvendelse inden 10 arbejdsdage.
KAPITEL III
Nedsættelse af kvoter som følge af tilsidesættelse af den fælles fiskeripolitiks bestemmelser
Artikel 141
Bestemmelser om nedsættelse af kvoter som følge af tilsidesættelse af den fælles fiskeripolitiks mål
1. Medlemsstatens frist til at godtgøre, at fiskeriet kan udnyttes sikkert, jf. kontrolforordningens artikel 107, stk. 2, gælder fra datoen for Kommissionens brev til medlemsstaten.
2. Medlemsstaterne skal i deres svar i henhold til kontrolforordningens artikel 107, stk. 2, vedlægge dokumentation, der over for Kommissionen godtgør, at fiskeriet kan udnyttes sikkert.
Artikel 142
Fastlæggelse af, hvor store mængder der skal fradrages
1. Enhver kvotenedsættelse i henhold til kontrolforordningens artikel 107 skal stå i forhold til omfanget og arten af tilsidesættelsen af bestemmelserne for bestande, som er omfattet af flerårige planer, og hvor truede disse bestande er. Der skal ved nedsættelsen tages højde for den skade, der er påført bestandene som følge af tilsidesættelsen af bestemmelserne for bestande, som er omfattet af flerårige planer.
2. Hvis der ikke kan foretages nedsættelse i henhold til stk. 1 af den kvote, tildeling eller andel af en bestand eller gruppe af bestande, der berøres af tilsidesættelsen, fordi den pågældende kvote, tildeling eller andel af en bestand eller gruppe af bestande ikke eller ikke i tilstrækkeligt omfang står til rådighed for den pågældende medlemsstat, kan Kommissionen efter høring af den pågældende medlemsstat i det eller de følgende år nedsætte den pågældende medlemsstats kvoter for andre bestande eller grupper af bestande i det samme geografiske område eller med den samme handelsværdi, jf. stk. 1.
AFSNIT IX
DATA OG INFORMATION
KAPITEL I
Analyse og revision af data
Artikel 143
Genstand
Den elektroniske database til validering af data, jf. kontrolforordningens artikel 109, stk. 1, skal bl.a. indeholde:
a)
én eller flere databaser, hvori alle data, som skal valideres af dette system, lagres, jf. nærværende forordnings artikel 144
b)
valideringsprocedurer, herunder kontrol af datakvalitet samt analyse og krydskontrol af alle disse data, jf. denne forordnings artikel 145
c)
procedurer for, at Kommissionen eller det organ, den har udpeget, har adgang til alle disse data, jf. denne forordnings artikel 146.
Artikel 144
Data, der skal valideres
1. I forbindelse med det elektroniske valideringssystem sørger medlemsstaterne for, at alle data omhandlet i kontrolforordningens artikel 109, stk. 2, lagres i én eller flere elektroniske databaser. Det minimum af dataelementer, der skal medtages, er punkterne i bilag XXIII, de obligatoriske punkter i bilag XXVII, punkterne i bilag XII og punkterne i bilag XXXII. I valideringssystemet kan der også tages andre data i betragtning, som anses for nødvendige for valideringsprocedurerne.
2. Dataene i de databaser, der er nævnt i stk. 1, skal løbende og i realtid være tilgængelige for valideringssystemet. Valideringssystemet skal have direkte adgang til alle disse databaser uden menneskers mellemkomst. Med henblik herpå skal der i en medlemsstat skabes indbyrdes forbindelse mellem alle databaser eller systemer, der indeholder de data, som er nævnt i stk. 1.
3. Hvis de data, der er nævnt i stk. 1, ikke automatisk lagres i en database, sørger medlemsstaterne for, at dataene hurtigst muligt indlæses manuelt eller digitalt i databaserne under overholdelse af fristerne i den relevante lovgivning. Datoen for modtagelse og indlæsning af data skal registreres på korrekt vis i databasen.
Artikel 145
Valideringsprocedurer
1. Det elektroniske valideringssystem validerer hvert datasæt som omhandlet i denne forordnings artikel 144, stk. 1, ud fra automatiske edb-baserede algoritmer og procedurer på en løbende, systematisk og grundig måde. Valideringen skal indeholde procedurer for kontrol af kvaliteten af de grundlæggende data, dataformatet og minimumskravene til data, samt mere avanceret verifikation i form af detailanalyse af flere registreringer i et datasæt med anvendelse af statistiske metoder eller krydskontrol af data fra forskellige kilder.
2. For hver valideringsprocedure skal der være en valideringsregel eller en række valideringsregler, som definerer, hvilke valideringer der udføres via proceduren, og hvor resultaterne af valideringerne lagres. Der henvises eventuelt til den lovgivning, hvis anvendelse verificeres. Kommissionen kan efter høring af medlemsstaterne fastsætte en række standardvalideringsregler, som skal benyttes.
3. Alle det elektroniske valideringssystems resultater, både positive og negative, skal lagres i en database. Det skal være muligt umiddelbart at identificere eventuelle uoverensstemmelser og problemer med tilsidesættelse af de gældende bestemmelser, som konstateres af valideringsprocedurerne, samt at følge op på sådanne uoverensstemmelser. Det skal også være muligt at identificere fiskerfartøjer, fartøjsførere eller operatører, for hvilke der er konstateret gentagne uoverensstemmelser og eventuel tilsidesættelse af de gældende bestemmelser i løbet af de seneste tre år.
4. Opfølgningen på de uoverensstemmelser, som valideringssystemet finder, skal knyttes sammen med valideringsresultaterne med angivelse af validerings- og opfølgningsdatoen.
Hvis det påvises, at den konstaterede uoverensstemmelse er et resultat af forkert dataindlæsning, skal denne dataindlæsning korrigeres i databasen med en tydelig markering af, at de pågældende data er blevet korrigeret, samtidig med at den oprindelige værdi eller det oprindelige element angives sammen med en begrundelse for datakorrektionen.
Hvis der følges op på den konstaterede uoverensstemmelse, skal valideringsresultatet indeholde en henvisning til inspektionsrapporten og opfølgningen på denne.
Artikel 146
Kommissionens adgang til data
1. Medlemsstaterne sikrer, at Kommissionen eller det organ, den har udpeget, løbende og i realtid har adgang til:
a)
alle data, der er omhandlet i denne forordnings artikel 144, stk. 1
b)
alle valideringsregler, der er fastsat for valideringssystemet, og som indeholder definitionen, den relevante lovgivning og angivelse af, hvor valideringsresultaterne lagres
c)
alle valideringsresultater og opfølgende foranstaltninger med en markering, hvis dataelementet er korrigeret, og i givet fald med en henvisning til overtrædelsesprocedurerne.
2. Medlemsstaterne sikrer adgang til de data, der er nævnt i stk. 1, litra a), b) og c), gennem automatisk dataudveksling via sikrede webtjenester som defineret i denne forordnings artikel 147.
3. Dataene skal kunne downloades i det dataudvekslingsformat med alle de dataelementer, som er fastlagt i bilag XII, og i XML-format. Andre dataelementer, som der skal være adgang til, og som ikke er defineret i bilag XII, stilles til rådighed i det format, der er fastlagt i bilag XXXII.
4. Kommissionen eller det organ, den har udpeget, skal have mulighed for at downloade de data, der er nævnt i stk. 1, for enhver periode og ethvert geografisk område for et individuelt fiskerfartøj eller en fortegnelse over fiskerfartøjer.
5. Efter begrundet anmodning fra Kommissionen korrigerer den berørte medlemsstat hurtigst muligt data, som Kommissionen har påpeget er forbundet med uoverensstemmelser. Den berørte medlemsstat oplyser hurtigst muligt andre relevante medlemsstater om korrektionen.
KAPITEL II
Medlemsstaternes websteder
Artikel 147
Drift af websteder og webtjenester
1. Med henblik på de officielle websteder, der er omhandlet i kontrolforordningens artikel 115 og 116, opretter medlemsstaterne webtjenester. Disse webtjenester skal generere et tidstro og dynamisk indhold til de officielle websteder og sørge for automatisk adgang til sådanne data. Medlemsstaterne tilpasser om fornødent deres eksisterende databaser eller opretter nye databaser for at levere det indhold, som webtjenesternes kræver.
2. Webtjenesten skal sætte Kommissionen og det organ, den har udpeget, i stand til på ethvert tidspunkt at udlæse alle tilgængelige data, der er omhandlet i denne forordnings artikel 148 og 149. Den automatiserede udlæsningsmekanisme skal bygge på de elektroniske protokoller og formater for udveksling af oplysninger, der er omhandlet i bilag XII. Webtjenesterne skal oprettes i henhold til internationale standarder.
3. Hver underside på det officielle websted, jf. stk. 1, skal i venstre side indeholde en menu med links til alle andre undersider. Nederst på hver underside defineres også den tilhørende webtjeneste.
4. Webtjenester og websteder indføres centralt, og der må kun være ét adgangspunkt pr. medlemsstat.
5. Kommissionen kan fastsætte fælles standarder, tekniske specifikationer og procedurer for webstedets grænseflader og teknisk kompatible edb-systemer og webtjenester mellem medlemsstaterne, Kommissionen og det organ, den har udpeget. Kommissionen koordinerer processen og fastsætter specifikationerne og procedurerne efter høring af medlemsstaterne.
Artikel 148
Offentligt tilgængeligt websted og tilhørende webtjenester
1. Den offentligt tilgængelige del af webstedet skal indeholde en oversigtsside og forskellige undersider. Den offentlige oversigtsside skal indeholde links, der henviser til undersiderne med oplysningerne i kontrolforordningens artikel 115, litra a) - g).
2. Hver underside skal indeholde mindst et af de oplysningselementer, der er nævnt i kontrolforordningens artikel 115, litra a) - g). Undersiderne og de tilhørende webtjenester skal som et minimum indeholde de oplysninger, der er fastsat i bilag XXXIII.
Artikel 149
Sikret websted og sikrede webtjenester
1. Den sikrede del af webstedet skal indeholde en oversigtsside og forskellige undersider. Den sikrede oversigtsside skal indeholde links til undersiderne med oplysningerne i kontrolforordningens artikel 116, stk. 1, litra a) til h).
2. Hver sikret underside skal indeholde mindst et af de oplysningselementer, der er nævnt i kontrolforordningens artikel 116, stk. 1, litra a)-h). Undersiderne og de tilhørende webtjenester skal som et minimum indeholde de oplysninger, der er fastsat i bilag XXIV.
3. Både det sikrede websted og de sikrede webtjenester skal gøre brug af de elektroniske certifikater, som er omhandlet i kontrolforordningens artikel 116, stk. 3.
AFSNIT X
GENNEMFØRELSE
KAPITEL I
Gensidig bistand
Afdeling 1
Almindelige bestemmelser
Artikel 150
Anvendelsesområde
1. I dette kapitel fastsættes vilkårene for medlemsstaternes administrative samarbejde med hinanden, med tredjelande, med Kommissionen og med det organ, som Kommissionen har udpeget, for at sikre korrekt anvendelse af kontrolforordningen og nærværende forordning. Det forhindrer ikke medlemsstaterne i at indlede andre former for administrativt samarbejde.
2. Bestemmelserne i dette kapitel forpligter ikke medlemsstaterne til at yde hinanden bistand, hvis der er sandsynlighed for, at bistanden er skadelig for deres nationale retssystem, den offentlige orden, sikkerheden eller andre grundlæggende interesser. Inden den medlemsstat, der er blevet anmodet om bistand, afviser en anmodning om bistand, skal den medlemsstat, der anmoder om bistand, høres, for at fastslå, om der kan ydes delvis bistand på særlige betingelser. Hvis en anmodning om bistand ikke kan efterkommes, skal den anmodende medlemsstat og Kommissionen eller det organ, den har udpeget, straks underrettes herom, ligesom der skal gives en begrundelse.
3. Dette kapitel berører ikke medlemsstaternes anvendelse af reglerne for strafferetspleje og gensidig retshjælp i straffesager, herunder reglerne om tavshedspligt i forbindelse med forundersøgelse.
Artikel 151
Omkostninger
Medlemsstaterne bærer selv omkostningerne i forbindelse med anmodninger om bistand og giver afkald på alle krav om godtgørelse af udgifter i forbindelse med dette afsnits anvendelse.
Artikel 152
Central myndighed
Den centrale myndighed, der er nævnt i kontrolforordningens artikel 5, stk. 5, handler som et centralt forbindelseskontor med ansvar for anvendelsen af dette kapitel.
Artikel 153
Opfølgende foranstaltninger
1. Når nationale myndigheder som reaktion på en anmodning om bistand i medfør af dette kapitel eller efter en spontan informationsudveksling beslutter at træffe foranstaltninger, som kun kan gennemføres med bemyndigelse eller efter opfordring fra en retsinstans, meddeler de den berørte medlemsstat og Kommissionen eller det organ, den har udpeget, alle oplysninger om disse foranstaltninger, som vedrører tilsidesættelse af den fælles fiskeripolitiks bestemmelser.
2. Enhver sådan meddelelse kræver forudgående bemyndigelse fra retsinstansen, hvis der er krav herom i den nationale lovgivning.
Afdeling 2
Oplysninger uden forudgående anmodning
Artikel 154
Oplysninger uden forudgående anmodning
1. Hvis en medlemsstat bliver opmærksom på en potentiel tilsidesættelse af den fælles fiskeripolitiks bestemmelser, især alvorlige overtrædelser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 90, stk. 1, eller den har begrundet mistanke om, at en sådan overtrædelse vil kunne finde sted, skal den hurtigst muligt meddele dette til de øvrige berørte medlemsstater og Kommissionen eller det organ, den har udpeget. Meddelelsen skal indeholde alle nødvendige oplysninger og sendes via den centrale myndighed, jf. nærværende forordnings artikel 152.
2. Hvis en medlemsstat træffer håndhævelsesforanstaltninger i forbindelse med en tilsidesættelse eller en overtrædelse som omhandlet i stk. 1, giver den de øvrige berørte medlemsstater og Kommissionen eller det organ, den har udpeget, meddelelse herom via den centrale myndighed, jf. denne forordnings artikel 152.
3. Alle meddelelser i henhold til denne artikel skal være skriftlige.
Afdeling 3
Anmodninger om bistand
Artikel 155
Definition
I denne afdeling forstås ved »anmodning om bistand« en anmodning fra én medlemsstat til en anden, eller fra Kommissionen eller det organ, den har udpeget, til en medlemsstat om:
a)
oplysninger, herunder oplysninger i henhold til kontrolforordningens artikel 93, stk. 2 og 3
b)
håndhævelsesforanstaltninger eller
c)
administrativ meddelelse.
Artikel 156
Generelle krav
1. Alle anmodninger om bistand fra en medlemsstat skal indeholde tilstrækkelige oplysninger til at sætte den medlemsstat, der anmodes om bistand, i stand til at efterkomme anmodningen, herunder eventuelt nødvendigt bevismateriale, der kan tilvejebringes på den anmodende medlemsstats område.
2. Anmodninger om bistand skal begrænses til behørigt begrundede tilfælde, hvor der er rimelig grund til at antage, at den fælles fiskerpolitiks bestemmelser er blevet tilsidesat, især at der er begået alvorlige overtrædelser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 90, stk. 1, og hvor den anmodende medlemsstat ikke selv er i stand til at fremskaffe de nødvendige oplysninger eller træffe de nødvendige foranstaltninger.
Artikel 157
Fremsendelse af anmodninger og svar
1. Det er kun den centrale myndighed i den anmodende medlemsstat, Kommissionen eller det organ, den har udpeget, der kan sende anmodninger til den centrale myndighed i den medlemsstat, som anmodes om bistand. Alle svar på anmodninger skal meddeles på samme måde.
2. Anmodninger om gensidig bistand og de respektive svar skal være skriftlige.
3. Inden der fremsættes anmodninger, skal de berørte centrale myndigheder aftale, hvilke sprog der skal anvendes ved anmodninger og svar. Hvis der ikke kan opnås enighed herom, formidles anmodningerne på de(t) officielle sprog i den anmodende medlemsstat og svarene på de(t) officielle sprog i den medlemsstat, som anmodes om bistand.
Artikel 158
Anmodninger om oplysninger
1. Efter anmodning fra en medlemsstat, Kommissionen eller det organ, den har udpeget, udleverer en medlemsstat eventuelle relevante oplysninger, som er nødvendige for at fastslå, om den fælles fiskerpolitiks bestemmelser er blevet tilsidesat, især om der er begået alvorlige overtrædelser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 90, stk. 1, eller om der er begrundet mistanke om, at bestemmelserne vil blive tilsidesat eller overtrådt. Disse oplysninger udleveres via den centrale myndighed, jf. nærværende forordnings artikel 152.
2. Efter anmodning fra en medlemsstat, Kommissionen eller det organ, den har udpeget, foretager den medlemsstat, som anmodes om bistand, de fornødne administrative undersøgelser af aktiviteter, der ifølge den anmodende medlemsstat anses for eller formodes at udgøre en tilsidesættelse af den fælles fiskerpolitiks bestemmelser, især alvorlige overtrædelser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 90, stk. 1. Den medlemsstat, som anmodes om bistand, underretter den anmodende medlemsstat og Kommissionen eller det organ, den har udpeget, om resultaterne af de administrative undersøgelser.
3. Efter anmodning fra en medlemsstat, Kommissionen eller det organ, den har udpeget, kan den medlemsstat, som anmodes om bistand, give tilladelse til, at en embedsmand fra den anmodende medlemsstat ledsager embedsmænd fra den medlemsstat, som anmodes om bistand, Kommissionen eller det organ, den har udpeget, under administrative undersøgelser som omhandlet i stk. 2. Hvis visse handlinger ifølge de nationale strafferetsplejeregler kun må udføres af embedsmænd, der specifikt er udpeget hertil i henhold til national ret, deltager den anmodende medlemsstats embedsmænd ikke i sådanne handlinger. De deltager under ingen omstændigheder i ransagninger eller den formelle afhøring af personer inden for strafferettens rammer. Den anmodende medlemsstats embedsmænd, der er til stede i den medlemsstat, som anmodes om bistand, skal til enhver tid kunne fremvise en skriftlig fuldmagt med angivelse af deres identitet og officielle funktion.
4. Efter anmodning fra en medlemsstat udleverer den medlemsstat, som anmodes om bistand, alle dokumenter eller bekræftede kopier, den ligger inde med, om tilsidesættelse af den fælles fiskeripolitiks bestemmelser eller alvorlige overtrædelser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 90, stk. 1.
5. Standardskemaet for udveksling af oplysninger efter anmodning findes i bilag XXXIV.
Artikel 159
Anmodninger om håndhævelsesforanstaltninger
1. En medlemsstat træffer efter anmodning om bistand fra en medlemsstat, Kommissionen eller det organ, den har udpeget, på grundlag af det bevismateriale, der er omhandlet i nærværende forordnings artikel 156, alle nødvendige håndhævelsesforanstaltninger for at sikre, at enhver form for tilsidesættelse af den fælles fiskeripolitiks bestemmelser eller alvorlige overtrædelser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 90, stk. 1, straks ophører på dens område eller i de farvande, der henhører under dens højhedsområde eller jurisdiktion.
2. Den medlemsstat, som anmodes om bistand, kan høre den anmodende medlemsstat, Kommissionen eller det organ, den har udpeget, når den træffer håndhævelsesforanstaltninger som omhandlet i stk. 1.
3. Den medlemsstat, som anmodes om bistand, meddeler via den centrale myndighed, jf. denne forordnings artikel 152, den anmodende medlemsstat, de øvrige berørte medlemsstater, Kommissionen eller det organ, den har udpeget, hvilke foranstaltninger den har truffet, og hvilken virkning de har.
Artikel 160
Svarfrist i forbindelse med anmodninger om oplysninger og håndhævelsesforanstaltninger
1. Den medlemsstat, som anmodes om bistand, udleverer de oplysninger, der er omhandlet i denne forordnings artikel 158, stk. 1, og artikel 159, stk. 3, hurtigst muligt og senest fire uger efter datoen for modtagelsen af anmodningen. Den medlemsstat, som anmodes om bistand, kan aftale en anden frist med den anmodende medlemsstat, Kommissionen eller det organ, den har udpeget.
2. Hvis den medlemsstat, som anmodes om bistand, ikke er i stand til at reagere på anmodningen inden fristens udløb, meddeler den skriftligt den anmodende medlemsstat, Kommissionen eller det organ, den har udpeget, hvorfor den ikke er i stand til det, og oplyser, hvornår den regner med at kunne svare.
Artikel 161
Anmodninger om administrativ meddelelse
1. En medlemsstat, som anmodes om bistand, meddeler efter anmodning fra en medlemsstat modtageren alle akter og afgørelser, der i henhold til den fælles fiskeripolitik er vedtaget af den anmodende medlemsstats administrative myndigheder (især om spørgsmål, der reguleres af kontrolforordningen eller nærværende forordning), og som skal forkyndes i den medlemsstat, som anmodes om bistand, i overensstemmelse med sine nationale regler for meddelelse af tilsvarende akter og afgørelser.
2. Anmodninger om meddelelse fremsættes ved hjælp af standardskemaet som vist i bilag XXXV til denne forordning.
3. Den medlemsstat, som anmodes om bistand, sender sit svar til den anmodende medlemsstat straks efter meddelelsen via den centrale myndighed, jf. denne forordnings artikel 152. Ved besvarelsen anvendes standardskemaet i bilag XXXVI.
Afdeling 4
Forbindelser med Kommissionen eller det organ, den har udpeget
Artikel 162
Kommunikation mellem medlemsstaterne og Kommissionen eller det organ, den har udpeget
1. Hver medlemsstat meddeler Kommissionen eller det organ, den har udpeget, de oplysninger, den finder relevante angående metoder, praksis eller observerede tendenser, som har eller mistænkes for at have relation til tilfælde af tilsidesættelse af den fælles fiskerpolitiks bestemmelser, især alvorlige overtrædelser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 90, stk. 1, så snart disse oplysninger foreligger.
2. Kommissionen eller det organ, den har udpeget, meddeler medlemsstaterne oplysninger, som vil kunne hjælpe dem ved håndhævelsen af kontrolforordningen eller nærværende forordning, så snart disse oplysninger foreligger.
Artikel 163
Koordinering, der udføres af Kommissionen eller det organ, den har udpeget
1. Hvis en medlemsstat bliver opmærksom på aktiviteter, der anses for eller formodes at udgøre en tilsidesættelse af den fælles fiskerpolitiks bestemmelser, især alvorlige overtrædelser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 90, stk. 1, og som er særlig relevante på EU-plan, giver den hurtigst muligt Kommissionen eller det organ, den har udpeget, alle relevante oplysninger, der er nødvendige for at fastslå de faktiske omstændigheder. Kommissionen eller det organ, den har udpeget, videresender disse oplysninger til de øvrige berørte medlemsstater.
2. Med henblik på anvendelsen af stk. 1 anses aktiviteter, der betragtes som tilsidesættelse af den fælles fiskerpolitiks bestemmelser, især alvorlige overtrædelser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 90, stk. 1, for at være særlig relevante på EU-plan, især hvis:
a)
de har eller kan have forbindelse med én eller flere medlemsstater, eller
b)
hvis medlemsstaten anser det for sandsynligt, at lignende aktiviteter også har fundet sted i andre medlemsstater.
3. Hvis Kommissionen eller det organ, den har udpeget, er af den opfattelse, at aktiviteter, der betragtes som tilsidesættelse af den fælles fiskerpolitiks bestemmelser, især alvorlige overtrædelser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 90, stk. 1, har fundet sted i én eller flere medlemsstater, oplyser den de berørte medlemsstater herom, hvorefter disse hurtigst muligt iværksætter en undersøgelse. Medlemsstaterne underretter hurtigst muligt Kommissionen eller det organ, den har udpeget, om resultaterne af undersøgelsen.
Afdeling 5
Forbindelser med tredjelande
Artikel 164
Udveksling af oplysninger med tredjelande
1. Hvis en medlemsstat fra et tredjeland eller en regional fiskeriforvaltningsorganisation modtager oplysninger, der er relevante for en effektiv anvendelse af kontrolforordningen og nærværende forordning, meddeler den via den centrale myndighed disse oplysninger til de øvrige berørte medlemsstater, Kommissionen eller det organ, den har udpeget, for så vidt dette er tilladt ifølge de bilaterale aftaler med det pågældende tredjeland eller den pågældende regionale fiskeriforvaltningsorganisations bestemmelser.
2. En medlemsstat kan via sin centrale myndighed meddele oplysninger, der modtages i henhold til dette kapitel, til et tredjeland eller en regional fiskeriforvaltningsorganisation i medfør af en bilateral aftale med det pågældende tredjeland eller i overensstemmelse med den pågældende regionale fiskeriforvaltningsorganisations bestemmelser. Meddelelsen finder sted efter høring af den medlemsstat, der oprindeligt gav oplysningerne, og i overensstemmelse med EU-lovgivningen og den national lovgivning om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger.
3. Kommissionen eller det organ, den har udpeget, kan som led i fiskeriaftaler indgået mellem EU og tredjelande eller i regionale fiskeriforvaltningsorganisationer eller lignende organer, som EU er kontraherende part eller ikke-kontraherende samarbejdspart i, videregive relevante oplysninger om tilsidesættelse af den fælles fiskerpolitiks bestemmelser eller alvorlige overtrædelser som omhandlet i kontrolforordningens artikel 90, stk. 1, til andre parter i disse aftaler, organisationer eller organer, hvis den medlemsstat, der udleverede oplysningerne, er indforstået hermed.
KAPITEL II
Rapporteringsforpligtelser
Artikel 165
Rapporter - format og frister
1. Med henblik på den rapport, som skal udarbejdes hvert femte år, jf. kontrolforordningens artikel 118, stk. 1, anvender medlemsstaterne de data, der er omhandlet i bilag XXXVII.
2. Seks måneder efter nærværende forordnings ikrafttrædelse fremsendes rapporten om, hvilke regler der er fulgt ved udarbejdelsen af rapporterne om grundlæggende data, jf. kontrolforordningens artikel 118, stk. 4. Medlemsstaterne sender en ny rapport, hvis disse regler ændres.
AFSNIT XI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 166
Ophævelse
1. Forordning (EØF) nr. 2807/83, (EØF) nr. 3561/85, (EØF) nr. 493/87, (EØF) nr. 1381/87, (EØF) nr. 1382/87, (EF) nr. 2943/95, (EF) nr. 1449/98, (EF) nr. 2244/2003, (EF) nr. 1281/2005, (EF) nr. 1042/2006, (EF) nr. 1542/2007, (EF) nr. 1077/2008 og (EF) nr. 409/2009 ophæves.
2. Forordning (EF) nr. 356/2005 ophæves med virkning fra den 1. januar 2012.
3. Henvisninger til de ophævede forordninger gælder som henvisninger til denne forordning.
Artikel 167
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende, undtagen afsnit VII, der træder i kraft den 1. juli 2011.
Afsnit II, kapitel III og afsnit IV, kapitel I, anvendes dog fra den 1. januar 2012. I overensstemmelse med kontrolforordningens artikel 124, litra c), og foregående stykke anvendes afsnit VII fra den 1. januar 2012.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 8. april 2011.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 404/2011,
annettu 8 päivänä huhtikuuta 2011,
yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1224/2009 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon yhteisön valvontajärjestelmästä, jonka tarkoituksena on varmistaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen, asetusten (EY) N:o 847/96, (EY) N:o 2371/2002, (EY) N:o 811/2004, (EY) N:o 768/2005, (EY) N:o 2115/2005, (EY) N:o 2166/2005, (EY) N:o 388/2006, (EY) N:o 509/2007, (EY) N:o 676/2007, (EY) N:o 1098/2007, (EY) N:o 1300/2008 ja (EY) N:o 1342/2008 muuttamisesta sekä asetusten (ETY) N:o 2847/93, (EY) N:o 1627/94 ja (EY) N:o 1966/2006 kumoamisesta 20 päivänä marraskuuta 2011 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1224/2009 (1) ja erityisesti sen 6 artiklan 5 kohdan, 7 artiklan 5 kohdan, 8 artiklan 1 kohdan, 9 artiklan 5 kohdan, 14 artiklan 10 kohdan, 15 artiklan 9 kohdan, 16 artiklan 2 kohdan, 21 artiklan 7 kohdan, 22 artiklan 7 kohdan, 23 artiklan 5 kohdan, 24 artiklan 8 kohdan, 25 artiklan 2 kohdan, 32 artiklan, 37 artiklan 4 kohdan, 40 artiklan 6 kohdan, 55 artiklan 5 kohdan, 58 artiklan 9 kohdan, 60 artiklan 7 kohdan, 61 artiklan, 64 artiklan 2 kohdan, 72 artiklan 5 kohdan, 73 artiklan 9 kohdan, 74 artiklan 6 kohdan, 75 artiklan 2 kohdan, 76 artiklan 4 kohdan, 78 artiklan 2 kohdan, 79 artiklan 7 kohdan, 92 artiklan 5 kohdan, 103 artiklan 8 kohdan, 105 artiklan 6 kohdan, 106 artiklan 4 kohdan, 107 artiklan 4 kohdan, 111 artiklan 3 kohdan, 116 artiklan 6 kohdan, 117 artiklan 4 kohdan ja 118 artiklan 5 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksessa (EY) N:o 1224/2009, jäljempänä ’valvonta-asetus’, säädetään yksityiskohtaisten sääntöjen ja toimenpiteiden hyväksymisestä sen tiettyjen säännösten soveltamiseksi.
(2)
Näiden yksityiskohtaisten sääntöjen johdonmukaisen soveltamisen vuoksi olisi vahvistettava tietyt määritelmät.
(3)
Valvonta-asetuksen 6 artiklan 1 kohdassa säädetään, että EU:n kalastusalusta voidaan käyttää elollisten vesiluonnonvarojen kaupalliseen hyödyntämiseen vain, jos sillä on voimassa oleva kalastuslisenssi. Valvonta-asetuksen 7 artiklan 1 kohdassa säädetään, että EU:n kalastusaluksella on lupa harjoittaa erityistä kalastustoimintaa ainoastaan, jos tämä mainitaan voimassa olevassa kalastusluvassa. Kalastuslisenssien ja -lupien sisältämien tietojen yhdenmukaisuuden varmistamiseksi on aiheellista vahvistaa yhteiset säännöt kalastuslisenssien ja -lupien myöntämistä ja hallinnointia varten.
(4)
Valvonta-asetuksen 8 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kalastusaluksen päällikön on noudatettava kalastusalusten ja niiden pyydysten merkintää ja tunnistamista koskevia ehtoja ja rajoituksia. Koska näitä ehtoja ja rajoituksia sovelletaan EU:n vesialueisiin, ne olisi vahvistettava Euroopan unionin tasolla.
(5)
Valvonta-asetuksen 9 artiklan 1 kohdan mukaisesti jäsenvaltioilla on oltava käytössään alusten satelliittiseurantajärjestelmä, jonka avulla ne voivat tehokkaasti seurata kalastusalustensa kalastustoimintaa näiden sijainnista riippumatta sekä jäsenvaltioiden vesillä harjoitettavaa kalastustoimintaa. Tällaista järjestelmää varten on aiheellista laatia Euroopan unionin tasolla sovellettavat yhteiset vaatimukset. Vaatimusten olisi koskettava erityisesti satelliittipaikannuslaitteiden ominaisuuksia, sijaintitietojen lähettämisen yksityiskohtia sekä satelliittipaikannuslaitteiden teknisen vian tai toimintahäiriön tapauksessa noudatettavia sääntöjä.
(6)
Valvonta-asetuksen 14 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kokonaispituudeltaan vähintään 10 metriä pitkien EU:n kalastusalusten päälliköiden on pidettävä toiminnastaan kalastuspäiväkirjaa. On tarpeen määritellä kalastuspäiväkirjaan kirjattavat tiedot ja niiden muoto.
(7)
Valvonta-asetuksen 14 artiklan 7 kohdassa säädetään, että muuntaakseen varastoitujen tai jalostettujen kalojen painon elopainoksi EU:n kalastusalusten päälliköiden on sovellettava EU:n tasolla vahvistettuja muuntokertoimia. Nämä muuntokertoimet olisi määritettävä.
(8)
Valvonta-asetuksen 15 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kokonaispituudeltaan vähintään 12 metriä pitkien EU:n kalastusalusten päälliköiden on kirjattava kalastuspäiväkirjan tiedot sähköisessä muodossa. On aiheellista vahvistaa näiden tietojen sähköisen täyttämisen ja toimittamisen vaatimukset ja määritellä niiden muoto.
(9)
Valvonta-asetuksen 21 artiklan 1 kohdassa ja 23 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kokonaispituudeltaan vähintään 10 metriä pitkien EU:n kalastusalusten päälliköiden on täytettävä ja toimitettava jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitus. On aiheellista määritellä näissä ilmoituksissa annettavat tiedot ja niiden toimittamista koskevat yksityiskohdat.
(10)
Valvonta-asetuksen 22 artiklan 1 kohdassa ja 24 artiklan 1 kohdassa säädetään jälleenlaivaus- ja purkamisilmoituksen sähköisestä täyttämisestä ja toimittamisesta. On aiheellista vahvistaa näiden tietojen sähköisessä täyttämisessä ja toimittamisessa noudatettavat vaatimukset ja määritellä niiden muoto.
(11)
Valvonta-asetuksen 16 artiklan 1 kohdassa ja 25 artiklan 1 kohdassa säädetään, että kunkin jäsenvaltion on seurattava pistokokein sellaisten kalastusalusten toimintaa, joihin ei sovelleta kalastuspäiväkirjaa ja purkamisilmoituksia koskevia vaatimuksia. Yhteisten vaatimusten varmistamiseksi olisi tällaisesta seurannasta vahvistettava yksityiskohtaiset säännöt Euroopan unionin tasolla.
(12)
Valvonta-asetuksen 37 artiklassa säädetään, että komissio toteuttaa tarvittavat korjaavat toimenpiteet, jos se on kieltänyt kalastuksen jäsenvaltion, jäsenvaltioiden ryhmän tai Euroopan unionin käytettävissä olevien kalastusmahdollisuuksien oletetun loppuun käyttämisen vuoksi, ja käy ilmi, että jäsenvaltio ei tosiasiallisesti olekaan käyttänyt kokonaan kalastusmahdollisuuksiaan. On tarpeen vahvistaa tällaisten kalastusmahdollisuuksien uudelleen jakamista koskevat tarkoituksenmukaiset säännöt, joissa otetaan huomioon EU:lla mahdollisesti käytettävissä olevat suurimmat sallitut saaliit (TAC) sekä tilanne, jossa kalastusmahdollisuuksien vuosittaiseen vahvistamiseen liittyvät olosuhteet eivät salli tällaista uudelleenjakoa.
(13)
Valvonta-asetuksen 39-41 artiklassa säädetään säännöistä sen varmistamiseksi, ettei kalastusalusten koneteho ylity. On tarpeen vahvistaa tekniset säännöt konetehoa koskevien varmennusten ja tarkistusten suorittamiseksi.
(14)
Valvonta-asetuksen 55 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on varmistettava, että virkistyskalastusta harjoitetaan tavalla, joka on yhteensopiva yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden kanssa. Jäsenvaltioiden olisi kerättävä virkistyskalastuksen saalistiedot elvytyssuunnitelman kattamien kantojen osalta. Jos tällaisella kalastuksella on merkittävä vaikutus kalavaroihin, neuvosto voi päättää toteuttaa erityisiä hoitotoimenpiteitä. On aiheellista vahvistaa yksityiskohtaiset säännöt pistokoesuunnitelmien laatimiseksi, jotta jäsenvaltiot voivat seurata alustensa harjoittamassa virkistyskalastuksessa saatuja elvytyssuunnitelmaan kuuluvien kantojen saaliita jäsenvaltioiden suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä.
(15)
Jotta valvontajärjestelmä olisi kattava, tuotanto- ja markkinointiketjun olisi kuuluttava sen piiriin kokonaisuudessaan. Valvonta-asetuksen 58 artiklassa säädetään johdonmukaisesta jäljitysjärjestelmästä, jolla varmistetaan, että kaikkien kalastus- ja vesiviljelytuotteiden erät ovat jäljitettävissä kaikissa tuotanto-, jalostus- ja jakeluvaiheissa alkaen pyynti- tai keruuvaiheesta aina vähittäismyyntiin saakka. On tarpeen vahvistaa yhteiset säännöt asianomaisten tuotteiden tunnistusmenettelyjä varten.
(16)
Valvonta-asetuksen 60 artiklassa säädetään, että kaikki kalastustuotteet on punnittava toimivaltaisten viranomaisten hyväksymiä järjestelmiä noudattaen, elleivät nämä ole vahvistaneet komission hyväksymää pistokoesuunnitelmaa. On tarpeen vahvistaa kaikissa jäsenvaltioissa noudatettavat yhteiset säännöt tuoreiden ja jäädytettyjen kalastustuotteiden punnitsemiseksi, jälleenlaivattujen kalastustuotteiden punnitsemiseksi sekä kalastustuotteiden punnitsemiseksi niiden purkamispaikasta kuljettamisen jälkeen.
(17)
Valvonta-asetuksen 61 artiklassa säädetään mahdollisuudesta punnita kalastustuotteet niiden kuljettamisen jälkeen edellyttäen, että jäsenvaltio on vahvistanut valvontasuunnitelman, tai jos ne kuljetetaan toiseen jäsenvaltioon, edellyttäen, että kyseiset jäsenvaltiot ovat vahvistaneet yhteisen valvontaohjelman, jonka komissio on hyväksynyt ja joka perustuu komission hyväksymiin riskiperusteisiin menetelmiin. Nämä riskiperusteiset menetelmät on tarpeen määritellä.
(18)
Sillin, makrillin ja piikkimakrillin kalastukseen liittyy joitakin erityispiirteitä. Tämän vuoksi punnitsemisesta ja siihen liittyvistä seikoista on aiheellista vahvistaa erityiset säännöt, joissa nämä erityispiirteet otetaan huomioon.
(19)
Valvonta-asetuksen 64 artiklassa säädetään myynti-ilmoitusten sisältöä koskevien yksityiskohtaisten sääntöjen hyväksymisestä. On aiheellista sisällyttää nämä säännöt tähän asetuksen.
(20)
Valvonta-asetuksen 71 ja 72 artiklassa säädetään, että jäsenvaltioiden on EU:n vesillä suoritettava tarkkailua ja toteutettava tarvittavat toimenpiteet, jos havainto ei vastaa niiden käytettävissä olevia tietoja. On tarpeen vahvistaa tarkkailuraportin sisältöä ja sen toimittamistapaa koskevat yhteiset säännöt.
(21)
Valvonta-asetuksen 73 artiklassa säädetään neuvoston mahdollisuudesta perustaa valvontaa varten tarkkailijaohjelmia ja esitetään yleisluonteisesti kalastusaluksilla olevien tarkkailijoiden ominaisuudet ja tehtävät. Olisi vahvistettava tarkkailijoiden lähettämistä ja tehtäviä koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
(22)
Valvonta-asetuksen VII osaston I luvun mukaisesti olisi vahvistettava tarkastusten suorittamista koskevat säännöt, jotta lisätään jäsenvaltioiden toteuttamien valvontatoimien yhdenmukaisuutta. Olisi vahvistettava tarkastuksista vastaavien virkamiesten menettelytapasäännöt sekä jäsenvaltioiden velvollisuudet tarkastusten tekemiseen valtuutettujen virkamiesten toimintatapojen suhteen. Samalla olisi selkeytettävä toimijoiden tehtäviä tarkastuksen aikana. On myös tarpeen vahvistaa yleiset periaatteet, jotka koskevat tarkastusmenettelyjä merellä, satamassa, kuljetuksen aikana ja markkinapaikoilla samoin kuin tarkastuskertomuksia ja niiden toimittamista.
(23)
Valvonta-asetuksen 79 artiklassa säädetään, että unionin tarkastajat voivat tehdä tarkastuksia EU:n vesillä ja EU:n vesien ulkopuolella olevilla EU:n kalastusaluksilla. On aiheellista laatia säännöt, jotka koskevat unionin tarkastajien nimeämistä, heidän tehtäviään ja velvoitteitaan sekä heidän laatimaansa raporttiin liittyviä jatkotoimia.
(24)
Valvonta-asetuksen 92 artiklassa säädetään vakavia rikkomuksia koskevasta pisteytysjärjestelmästä, jolla pyritään varmistamaan yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattaminen sekä tasapuoliset toimintaedellytykset kaikilla EU:n vesillä. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi on tarpeen vahvistaa Euroopan unionin tasolla yhteiset säännöt tällaisen pisteytysjärjestelmän soveltamisesta, mukaan luettuina kustakin vakavasta rikkomuksesta määrättävät pisteet.
(25)
Valvonta-asetuksen 5 artiklan 6 kohdan ja 103 artiklan mukaisesti Euroopan kalatalousrahastosta 27 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1198/2006 (2) ja yhteisen kalastuspolitiikan täytäntöönpanoa ja kansainvälisen merioikeuden alaa koskevista yhteisön rahoitustoimenpiteistä 22 päivänä toukokuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 861/2006 (3) mukaisen rahoitustuen ehtona on, että jäsenvaltiot noudattavat kalastusalan valvontaa ja tarkastuksia koskevia velvoitteitaan, ja komissiolla on mahdollisuus tietyin edellytyksin keskeyttää ja lakkauttaa kyseinen rahoitustuki. On tarpeen säätää yksityiskohtaisista säännöistä näiden toimenpiteiden soveltamiseksi.
(26)
Valvonta-asetuksen 107 artiklassa säädetään, että komissio voi alentaa kiintiöitä, jos jäsenvaltiot eivät noudata monivuotisten suunnitelmien kattamia kalakantoja koskevia sääntöjä, mikä aiheuttaa vakavan uhan kyseisten kantojen säilyttämiselle. Tämän vuoksi olisi laadittava alennuksen suuruutta koskevat säännöt, joissa otetaan huomioon noudattamatta jättämisen laatu, sen vaikutuksen laajuus sekä kyseisille kalavaroille aiheutuneen uhan vakavuus.
(27)
Valvonta-asetuksen XII osaston I luvussa vahvistetaan mainitun asetuksen soveltamiseksi tallennettujen tietojen käsittelyä koskevat säännöt, mukaan luettuna jäsenvaltioiden velvollisuus ottaa käyttöön tietokonepohjainen tietokanta ja varmentamisjärjestelmä sekä kyseisten tietojen saantia ja niiden vaihtamista koskevat säännökset. On tarpeen laatia yhteiset säännöt, joiden mukaisesti tällaisia tietoja käsitellään, varmistaa komission oikeus tutustua näihin tietoihin ja täsmentää tietojen vaihtoa koskevat vaatimukset.
(28)
Valvonta-asetuksen 110 artikla koskee komission tai sen nimeämän elimen mahdollisuutta etäkäyttää jäsenvaltioiden kalastuksenseurantakeskusten tallentamia tietoja sisältäviä tiedostoja. Etäkäytön varmistamiseksi on aiheellista vahvistaa selkeät säännöt noudatettavista edellytyksistä ja menettelyistä.
(29)
Valvonta-asetuksen 114-116 artiklassa säädetään jäsenvaltioiden laatimista virallisista verkkosivustoista. Sen varmistamiseksi, että nämä verkkosivustot ovat yhtäläisesti käytettävissä kaikissa jäsenvaltioissa, on aiheellista vahvistaa EU:n tasolla kyseisiä verkkosivustoja koskevat säännöt.
(30)
Valvonta-asetuksen 117 artiklan mukaan on otettava käyttöön keskinäistä avunantoa koskeva järjestelmä, jotta varmistetaan hallinnollinen yhteistyö jäsenvaltioiden ja komission välillä. Tällainen hallinnollinen yhteistyö on tärkeää pyrittäessä varmistamaan tasapuoliset toimintaedellytykset EU:ssa sekä asianmukaiset tutkimukset ja seuraamukset laittomien toimien yhteydessä. Sen vuoksi olisi laadittava säännöt, jotka koskevat joko pyynnöstä tai oma-aloitteisesti tapahtuvaa järjestelmällistä tietojenvaihtoa ja mahdollisuutta pyytää toiselta jäsenvaltiolta täytäntöönpanotoimia ja hallinnollisia tiedoksiantoja.
(31)
Yksilöiden suojeluun jäsenvaltioiden toteuttamassa henkilötietojen käsittelyssä sovelletaan yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 95/46/EY (4). Yksilöiden suojelu komission toteuttamassa henkilötietojen käsittelyssä kuuluu yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (5) soveltamisalaan, erityisesti kun kyse on salassapitovaatimuksista ja tietojenkäsittelyn turvallisuudesta, henkilötietojen siirrosta jäsenvaltioiden kansallisista järjestelmistä komissiolle, tietojenkäsittelyn laillisuudesta ja rekisteröityjen henkilöiden oikeuksista saada itseään koskevia tietoja ja oikaista niitä.
(32)
Kalastuksen valvontajärjestelmän täytäntöönpanon helpottamiseksi yksityiskohtaiset säännöt olisi koottava yhteen asetukseen. Seuraavassa luetellut komission asetukset olisi sen vuoksi kumottava:
-
jäsenvaltioiden kalansaalistietojen kirjaamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annettu asetus (ETY) N:o 2807/83 (6),
-
kansallisten valvontaviranomaisten kalastustoiminnan tarkastuksia koskevista tiedoista annettu asetus (ETY) N:o 3561/85 (7),
-
yksityiskohtaisista säännöistä tietyn kalastustoiminnan pysäyttämisestä aiheutuneen vahingon hyvittämiseksi annettu asetus (ETY) N:o 493/87 (8),
-
kalastusalusten merkitsemistä ja asiakirjoilla todistamista koskevista yksityiskohtaisista erityissäännöistä annettu asetus (ETY) N:o 1381/87 (9),
-
kalastusalusten tarkastamista koskevista yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä annettu asetus (ETY) N:o 1382/87 (10),
-
erityiskalastuslupia koskevista yleisistä säännöistä annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1627/94 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annettu asetus (EY) N:o 2943/95 (11),
-
neuvoston asetuksessa (ETY) N:o 2847/93 säädettyjen pyyntiponnistuskertomusten soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annettu asetus (EY) N:o 1449/98 (12),
-
passiivisten pyydysten ja puomitroolien merkitsemistä ja tunnistamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annettu asetus (EY) N:o 356/2005 (13),
-
alusten satelliittiseurantajärjestelmää koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annettu asetus (EY) N:o 2244/2003 (14),
-
kalastuslisenssien hallinnoinnista ja niihin sisällytettävistä vähimmäistiedoista annettu asetus (EY) N:o 1281/2005 (15),
-
elollisten vesiluonnonvarojen säilyttämisestä ja kestävästä hyödyntämisestä yhteisessä kalastuspolitiikassa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 28 artiklan 3 ja 4 kohdan yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä annettu asetus (EY) N:o 1042/2006 (16),
-
sillin, makrillin ja piikkimakrillin purkamis- ja punnitsemismenettelyistä annettu asetus (EY) N:o 1542/2007 (17);
-
kalastustoimia koskevien tietojen sähköisestä kirjaamisesta ja toimittamisesta sekä kaukohavaintokeinoista annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1966/2006 soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja asetuksen (EY) N:o 1566/2007 kumoamisesta annettu asetus (EY) N:o 1077/2008 (18), sekä
-
kalojen jalostetun painon muuntamiseen elopainoksi käytettyjen yhteisön muuntokertoimien ja jalostusasteen koodien vahvistamisesta sekä komission asetuksen (ETY) N:o 2807/83 muuttamisesta annettu asetus (EY) N:o 409/2009 (19).
(33)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat kalastus- ja vesiviljelyalan hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I OSASTO
YLEISET SÄÄNNÖKSET
SOVELTAMISALA
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan valvonta-asetuksessa käyttöön otetun Euroopan unionin valvontajärjestelmän soveltamista koskevat yksityiskohtaiset säännöt.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan
1)
’EU:n kalastusaluksella’ neuvoston asetuksen (EY) N:o 2371/2002 (20) 3 artiklan d alakohdassa tarkoitettuja aluksia;
2)
’EU:n vesillä’ asetuksen (EY) N:o 2371/2002 3 artiklan a alakohdassa määriteltyjä vesiä;
3)
’kalastuslisenssin haltijalla’ luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, jolle on myönnetty valvonta-asetuksen 6 artiklassa tarkoitettu kalastuslisenssi;
4)
’unionin tarkastajalla’ valvonta-asetuksen 4 artiklan 7 kohdassa määriteltyä tarkastajaa;
5)
’kalaparvien kokoamiseen käytettävillä välineillä’ merenpinnalla kelluvia tai ankkuroituja välineitä, joilla pyritään houkuttelemaan kaloja;
6)
’passiivisella pyydyksellä’ pyydystä, jolla pyytäminen ei edellytä pyydyksen aktiivista liikettä; näitä ovat
a)
verkot, pussiverkot, riimuverkot, rysät,
b)
ajoverkot ja ajelehtivat riimuverkot, jotka on voitu varustaa ankkurointi-, kellutus- ja paikannusvälineillä,
c)
pitkätsiimat, merrat ja sulkupyydykset;
7)
’puomitroolilla’ vedettävää troolia, jonka nielu pidetään avoinna vaakapuomin tai muun vastaavan välineen avulla, riippumatta siitä, onko puomi tuettu vedettäessä troolia pitkin merenpohjaa;
8)
’satelliittiseurantajärjestelmällä’ (VMS), josta säädetään valvonta-asetuksen 9 artiklan 1 kohdassa, kalastusalusten satelliittiseurantajärjestelmää, joka välittää kalastusalan viranomaisille säännöllisin väliajoin tietoa alusten sijainnista, kurssista ja nopeudesta;
9)
’satelliittipaikannuslaitteella’, josta säädetään valvonta-asetuksen 4 artiklan 12 kohdassa, kalastusalukselle asennettua laitetta, joka välittää sijainnin ja siihen liittyvät tiedot automaattisesti kalastuksenseurantakeskukseen lakisääteisten vaatimusten mukaisesti ja jonka avulla kalastusaluksen paikantaminen ja tunnistaminen on mahdollista milloin tahansa;
10)
’kalastusmatkalla’ kalastusaluksen suorittamaa matkaa, jonka aikana alus harjoittaa kalastustoimintaa ja joka alkaa aluksen poistuessa satamasta ja päättyy sen saapuessa satamaan;
11)
’kalastustoimella’ kaikkea toimintaa, joka liittyy kalojen etsimiseen, aktiivisten pyydysten laskemiseen, vetämiseen ja nostamiseen, passiivisten pyydysten asettamiseen, vedessäpitoon, poistamiseen tai uudelleenasettamiseen sekä saaliin pyydyksistä ja verkoista poistamista tai siirtämistä kuljetusaltaasta lihotus- ja kasvatusaltaisiin;
12)
’sähköisellä kalastuspäiväkirjalla’ kalastusaluksen päällikön tietokoneavusteisesti pitämää ja jäsenvaltioiden viranomaisille toimitettavaa kalastustoimen tietojen tallennetta;
13)
’tuotteen jalostusasteella’ kalastustuotteen tai sen osan jalostusmuodon kuvausta liitteessä I esitettyjen koodien ja kuvausten mukaisesti;
14)
’Euroopan kalastuksenvalvontavirastolla’ neuvoston asetuksen (EY) N:o 768/2005 (21) 1 artiklassa määriteltyä virastoa;
15)
’havainnolla’ jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen tekemää kalastusaluksen havaintoa;
16)
’kaupallisesti arkaluontoisella tiedolla’ tietoa, jonka luovuttaminen saattaisi vaarantaa toimijan kaupalliset edut;
17)
’tietokonepohjaisella varmentamisjärjestelmällä’ järjestelmää, jolla voidaan todentaa, että kaikki jäsenvaltioiden tietokantoihin tallennetut tiedot ovat tarkkoja, täydellisiä ja määräajoissa toimitettuja;
18)
’verkkopalvelulla’ ohjelmistopohjaista järjestelmää, joka on suunniteltu tukemaan verkon kautta tapahtuvaa yhteentoimivaa vuorovaikutusta tietokoneiden välillä.
II OSASTO
VESIALUEILLE PÄÄSYÄ JA VESILUONNONVAROJEN KÄYTTÖÄ KOSKEVAT YLEISET VAATIMUKSET
I LUKU
Kalastuslisenssit
3 artikla
Kalastuslisenssien myöntäminen ja hallinnointi
1. Kukin valvonta-asetuksen 6 artiklassa tarkoitettu kalastuslisenssi koskee ainoastaan yhtä EU:n kalastusalusta.
2. Jäsenvaltiot huolehtivat kalastusalustensa valvonta-asetuksen 6 artiklassa tarkoitettujen kalastuslisenssien myöntämisestä, hallinnoinnista ja peruuttamisesta tämän asetuksen mukaisesti.
3. Valvonta-asetuksen 6 artiklassa tarkoitetuissa kalastuslisensseissä on oltava vähintään liitteessä II esitetyt tiedot.
4. Asetuksen (EY) N:o 1281/2005 mukaisesti myönnettyjä kalastuslisenssejä pidetään tämän asetuksen mukaisesti myönnettyinä kalastuslisensseinä, jos niissä on tämän artiklan 3 kohdassa vaaditut vähimmäistiedot.
5. Kalastuslisenssi on voimassa ainoastaan, jos sen myöntämisperusteet täyttyvät edelleen.
6. Jos kalastuslisenssin voimassaolo on keskeytetty tai jos kalastuslisenssi on peruutettu pysyvästi, lippujäsenvaltion viranomaisten on ilmoitettava asiasta viipymättä kalastuslisenssin haltijalle.
7. Jäsenvaltion myöntämiä kalastuslisenssejä vastaava bruttovetoisuutena (GT) tai konetehona (kW) ilmaistu kokonaiskapasiteetti ei saa milloinkaan ylittää kyseiselle jäsenvaltiolle asetuksen (EY) N:o 2371/2002 12 ja 13 artiklan, komission asetuksen (EY) N:o 1438/2003 (22), neuvoston asetuksen (EY) N:o 639/2004 (23) ja komission asetuksen (EY) N:o 2104/2004 (24) mukaisesti vahvistettuja enimmäiskapasiteettitasoja.
II LUKU
Kalastusluvat
4 artikla
Kalastusluvat
1. Kukin valvonta-asetuksen 7 artiklassa tarkoitettu EU:n kalastuslupa koskee ainoastaan yhtä kalastusalusta.
2. Valvonta-asetuksen 7 artiklassa tarkoitetuissa kalastusluvissa on oltava vähintään liitteessä III esitetyt tiedot. Lippujäsenvaltion on varmistettava, että kalastusluvassa olevat tiedot ovat oikeita ja yhdenmukaisia yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen kanssa.
3. Neuvoston asetuksen (EY) N:o 1627/94 (25) mukaisesti myönnettyjä erityiskalastuslupia pidetään tämän asetuksen mukaisesti myönnettyinä kalastuslupina, jos niissä on tämän artiklan 2 kohdassa vaaditut vähimmäistiedot.
4. Edellä 2 kohdassa tarkoitettu kalastuslupa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu kalastuslisenssi voidaan esittää samassa asiakirjassa.
5. Kalastuslupavaatimus ei koske kokonaispituudeltaan alle 10 metriä pitkiä EU:n kalastusaluksia, jotka kalastavat yksinomaan lippujäsenvaltionsa aluevesillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityisten sääntöjen soveltamista.
6. Tämän asetuksen 3 artiklan 2 ja 5 kohtaa sovelletaan vastaavasti.
5 artikla
Kalastuslupien luettelo
1. Jäsenvaltioiden on sen jälkeen kun valvonta-asetuksen 114 artiklassa tarkoitetut verkkosivustot on otettu käyttöön ja viimeistään 1 päivänä tammikuuta 2012 asetettava saataville virallisten verkkosivustojensa suojattuun osioon luettelo kalastusaluksista, jotka ovat saaneet valvonta-asetuksen 7 artiklassa tarkoitetun kalastusluvan ennen kyseisen luvan voimaantuloa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityisten sääntöjen soveltamista. Jos luetteloihin tehdään muutoksia, jäsenvaltioiden on päivitettävä luettelot ennen muutosten voimaantuloa.
2. Jäsenvaltioiden on 1 päivän tammikuuta 2011 ja 31 päivän joulukuuta 2011 välisenä aikana pyynnöstä asetettava komission saataville luettelo niistä kalastusaluksista, jotka ovat saaneet vuotta 2011 koskevan kalastusluvan. Niiden on ilmoitettava komissiolle luetteloihin tehtävistä muutoksista ennen muutosten voimaantuloa.
III LUKU
EU:n kalastusalusten ja niiden pyydysten merkinnät ja tunnisteet
1 Jakso
Kalastusalusten merkinnät ja tunnisteet
6 artikla
Kalastusalusten merkinnät
EU:n kalastusalukset on merkittävä seuraavasti:
a)
sataman tai alueen, jossa EU:n kalastusalus on rekisteröity, kirjain/kirjaimet sekä rekisterinumero(t) on maalattava tai merkittävä aluksen keulan molemmille puolille niin ylös kuin mahdollista vedenpinnan yläpuolelle siten, että ne näkyvät selvästi mereltä ja ilmasta käsin, ja niiden värin on erotuttava taustasta, jolle ne on maalattu;
b)
kokonaispituudeltaan yli 10 metriä mutta alle 17 metriä pitkien EU:n kalastusalusten kirjainten ja numeroiden korkeuden on oltava vähintään 25 senttimetriä ja leveyden vähintään 4 senttimetriä. Kokonaispituudeltaan vähintään 17 metriä pitkien EU:n kalastusalusten kirjainten ja numeroiden korkeuden on oltava vähintään 45 senttimetriä ja leveyden vähintään 6 senttimetriä;
c)
lippujäsenvaltio voi vaatia kansainvälisen radiokutsutunnuksen (IRCS) tai ulkoisten rekisterikirjainten ja -numeroiden maalaamista ohjaushytin katolle siten, että ne näkyvät selvästi ilmasta käsin, ja niiden värin on erotuttava taustasta, jolle ne on maalattu;
d)
käytettävät kontrastivärit ovat valkoinen ja musta;
e)
EU:n kalastusaluksen runkoon maalatut tai merkityt ulkoiset rekisterikirjaimet ja -numerot eivät saa olla poistettavissa eivätkä epäselviä, eikä niitä saa hangata pois, muuttaa, peittää tai piilottaa.
7 artikla
EU:n kalastusaluksella säilytettävät asiakirjat
1. Kokonaispituudeltaan vähintään 10 metriä pitkien EU:n kalastusalusten päälliköiden on säilytettävä aluksella aluksen rekisteröinnin suorittaneen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen luovuttamat asiakirjat, joiden on sisällettävä ainakin seuraavat alustiedot:
a)
aluksen nimi, jos aluksella on sellainen;
b)
sataman tai alueen, jossa alus on rekisteröity, kirjain/kirjaimet sekä rekisterinumero(t);
c)
aluksen kansainvälinen radiokutsutunnus, jos aluksella on sellainen;
d)
omistajan/omistajien ja tarvittaessa rahtaajan/rahtaajien nimet ja osoitteet;
e)
kokonaispituus, käyttömoottorin teho, bruttovetoisuus sekä 1 päivänä tammikuuta 1987 tai sen jälkeen käyttöön otettujen EU:n kalastusalusten osalta käyttöönottopäivä.
2. Kokonaispituudeltaan vähintään 17 metriä pitkien EU:n kalastusalusten, joissa on kalaruumia, päälliköiden on säilytettävä aluksella sen kalaruumien tarkat piirustukset tai kuvaukset, joissa on ilmoitettava myös kalaruumien sisääntulopisteet ja varastointikapasiteetti kuutiometreinä.
3. Sellaisten EU:n alusten, joissa on jäähdytettyjä merivesisäiliöitä, päälliköiden on säilytettävä aluksella ajantasainen asiakirja, johon on merkitty niiden säiliöiden tilavuus kuutiometreinä 10 senttimetrin välein mitattuna.
4. Edellä 2 ja 3 kohdassa tarkoitettujen asiakirjojen on oltava lippujäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen varmentamia. Edellä 1-3 kohdassa tarkoitetuissa asiakirjoissa olevien ominaisuuksien mahdollisten muutosten on oltava lippujäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen varmentamia.
5. Tässä artiklassa tarkoitetut valvonta- ja tarkastustarkoituksiin käytettävät asiakirjat on esitettävä virkamiesten pyynnöstä.
2 Jakso
Kalastuspyydysten ja apuveneiden merkinnät ja tunnisteet
8 artikla
Apuveneiden ja kalojen kokoamislaitteiden merkinnät
EU:n kalastusaluksella olevissa apuveneissä ja kalojen kokoamislaitteissa on oltava sen aluksen ulkoiset rekisterikirjaimet ja -numerot, jolle ne kuuluvat.
9 artikla
Passiivisia pyydyksiä ja puomitrooleja koskevat yleiset säännöt
1. Tämän asetuksen 9-12 artiklan säännöksiä sovelletaan EU:n kalastusaluksiin, jotka kalastavat kaikilla EU:n vesillä, ja sen 13-17 artiklaa sovelletaan aluksiin, jotka kalastavat EU:n vesillä 12 merimailin ulkopuolella rannikkojäsenvaltioiden peruslinjoista mitattuna.
2. On kiellettyä harjoittaa kalastustoimintaa 1 kohdassa määritellyillä EU:n vesillä käyttäen sellaisia passiivisia pyydyksiä, poijuja tai puomitrooleja, jotka eivät ole tämän asetuksen 10-17 artiklan säännösten mukaisesti merkittyjä ja tunnistettavissa.
3. Edellä 1 kohdassa määritellyillä EU:n vesillä on kiellettyä pitää aluksella
a)
puomitroolin puomeja, joihin ei ole merkitty näkyville ulkoisia rekisterikirjaimia ja -numeroita tämän asetuksen 10 artiklan mukaisesti;
b)
passiivisia pyydyksiä, joita ei ole merkitty tämän asetuksen 11 artiklan 2 kohdan mukaisesti;
c)
poijuja, joita ei ole merkitty tämän asetuksen 13 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
10 artikla
Puomitrooleja koskevat säännöt
EU:n kalastusaluksen päällikön tai hänen edustajansa on varmistettava, että jokaisessa aluksella olevan tai kalastukseen käytettävän puomitroolin puomissa on pysyvästi näkyvissä sen kalastusaluksen ulkoiset rekisterikirjaimet ja -numerot, jolle puomit kuuluvat.
11 artikla
Passiivisia pyydyksiä koskevat säännöt
1. EU:n kalastusaluksen päällikön tai hänen edustajansa on varmistettava, että jokainen aluksella pidettävä tai kalastukseen käytettävä passiivinen pyydys on selvästi merkitty ja tunnistettavissa tämän artiklan säännösten mukaisesti.
2. Jokaisessa kalastukseen käytettävässä passiivisessa pyydyksessä on oltava pysyvästi näkyvissä sen kalastusaluksen runkoon merkityt ulkoiset rekisterikirjaimet ja -numerot, jolle pyydys kuuluu,
a)
verkkojen osalta ylimpään silmäriviin kiinnitetyssä merkissä;
b)
siimojen ja pitkiensiimojen osalta siimojen ja kiinnityspoijun kosketuskohtaan kiinnitetyssä merkissä;
c)
mertojen ja sulkupyydysten osalta alapaulaan kiinnitetyssä merkissä;
d)
yli yhden meripeninkulman pituisiin passiivisten pyydyksiin a, b ja c alakohdan mukaisesti säännöllisesti, enintään yhden meripeninkulman välein kiinnitetyssä merkissä siten, ettei yksikään yli yhden meripeninkulman pituinen passiivisen pyydyksen osa jää merkitsemättä.
12 artikla
Merkkejä koskevat säännöt
1. Merkin on oltava
a)
kestävästä materiaalista valmistettu;
b)
kiinnitetty pitävästi pyydykseen;
c)
vähintään 65 millimetriä leveä;
d)
vähintään 75 millimetriä pitkä.
2. Merkki ei saa olla poistettavissa eikä epäselvä, eikä sitä saa hangata pois, muuttaa, peittää tai piilottaa.
13 artikla
Poijuja koskevat säännöt
1. EU:n kalastusaluksen päällikön tai hänen edustajansa on varmistettava, että jokaiseen kalastukseen käytettävään passiiviseen pyydykseen kiinnitetään tämän jakson säännösten mukaisesti kaksi päätypoijua ja välipoijut, jotka on varustettu tämän asetuksen liitteen IV mukaisesti.
2. Kussakin pääty- ja välipoijussa on oltava seuraavalla tavalla näkyvissä sen EU:n kalastusaluksen runkoon merkityt ulkoiset rekisterikirjaimet ja -numerot, jolle poiju kuuluu ja joka on varustanut kyseiset poijut seuraavasti:
a)
kirjaimet ja numerot on merkittävä mahdollisimman korkealle vedenpinnan yläpuolelle, jotta ne olisivat selvästi näkyviä;
b)
merkintöjen värin on oltava selvästi niiden taustasta erottuva.
3. Merkkipoijuun merkittyjä kirjaimia ja numeroita ei saa hangata pois tai muuttaa eikä niiden saa antaa muuttua epäselviksi.
14 artikla
Köysiä koskevat säännöt
1. Poijut passiiviseen pyydykseen yhdistävien köysien on oltava uppoavaa ainetta, tai ne on painotettava.
2. Köydet, joilla päätypoijut yhdistetään pyydykseen, on kiinnitettävä pyydyksen päihin.
15 artikla
Päätypoijuja koskevat säännöt
1. Päätypoijut on kiinnitettävä siten, että pyydyksen molempien päiden sijainti voidaan määrittää milloin tahansa.
2. Päätypoijun maston on ulotuttava vähintään yksi metri merenpinnan yläpuolelle kohon yläreunasta alimman lipun alareunaan mitattuna.
3. Päätypoijujen on oltava värillisiä, ei kuitenkaan punaisia tai vihreitä.
4. Päätypoijuissa on oltava
a)
yksi tai kaksi suorakulmaista lippua; jos samassa poijussa tarvitaan kaksi lippua, niiden välisen etäisyyden on oltava vähintään 20 senttimetriä; saman pyydyksen eri päitä ilmaisevien lippujen on oltava samanvärisiä, ei kuitenkaan valkoisia, ja samankokoisia;
b)
yksi tai kaksi valoa, joiden on oltava keltaisia, välähdettävä viiden sekunnin välein (F1 Y 5s) ja oltava nähtävissä vähintään kahden meripeninkulman etäisyydeltä.
5. Kussakin päätypoijussa voi olla poijun yläosassa ylätuntomerkki, jossa on yksi tai kaksi heijastinraitaa, jotka eivät saa olla punaisia eivätkä vihreitä ja joiden leveys on vähintään 6 senttimetriä.
16 artikla
Päätypoijujen kiinnittämistä koskevat säännöt
1. Päätypoijut on kiinnitettävä passiivisiin pyydyksiin seuraavasti:
a)
länsisektorin poijussa (puoli kompassin kierrosta etelästä lännen kautta pohjoiseen) on oltava kaksi lippua, kaksi heijastinraitaa, kaksi valoa ja tämän asetuksen 12 artiklan mukainen merkki;
b)
itäsektorin poijussa (puoli kompassin kierrosta pohjoisesta idän kautta etelään) on oltava yksi lippu, yksi heijastinraita, yksi valo ja tämän asetuksen 12 artiklan mukainen merkki.
2. Merkissä on oltava tämän asetuksen 13 artiklan 2 kohdassa mainitut tiedot.
17 artikla
Välipoijut
1. Passiivisessa pyydyksessä, jonka pituus on enemmän kuin viisi meripeninkulmaa, on oltava välipoijuja seuraavasti:
a)
välipoijuja on oltava vähintään viiden meripeninkulman välein niin, ettei mikään yli viiden meripeninkulman pituinen pyydyksen osa jää merkitsemättä;
b)
välipoijuissa on oltava vilkkuvalo, jonka on oltava väriltään keltainen, välähdettävä viiden sekunnin välein (F1 Y 5s) ja oltava nähtävissä vähintään kahden meripeninkulman etäisyydeltä. Välipoijuilla on oltava samat ominaisuudet kuin itäsektorin päätypoijuilla, paitsi että lippujen on oltava valkoisia.
2. Edellä olevasta 1 kohdasta poiketen Itämerellä passiivisessa pyydyksessä, jonka pituus on enemmän kuin yksi meripeninkulma, on oltava välipoijuja. Välipoijuja on oltava vähintään yhden meripeninkulman välein niin, ettei mikään yli yhden meripeninkulman pituinen pyydyksen osa jää merkitsemättä.
Välipoijuilla on oltava samat ominaisuudet kuin itäsektorin päätypoijuilla, lukuun ottamatta seuraavia ominaisuuksia:
a)
lippujen on oltava valkoisia;
b)
joka viides välipoiju on varustettava tutkaheijastimella, joka antaa kaiun vähintään kahden meripeninkulman etäisyydelle.
IV LUKU
Alusten satelliittiseurantajärjestelmä
18 artikla
Vaatimus EU:n kalastusaluksille asennettavista satelliittipaikannuslaitteista
1. VMS-järjestelmään kuuluvalla EU:n kalastusaluksella ei ole lupaa lähteä satamasta, jollei sille ole asennettu täysin toimivaa satelliittipaikannuslaitetta, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 25 artiklan 3 kohdan soveltamista.
2. EU:n kalastusaluksen ollessa satamassa satelliittipaikannuslaite voidaan kytkeä pois päältä vain, jos
a)
tämä on annettu ennalta tiedoksi lippujäsenvaltion kalastuksenseurantakeskukselle ja rannikkojäsenvaltion kalastuksenseurantakeskukselle; ja
b)
seuraavasta ilmoituksesta käy ilmi, ettei EU:n kalastusaluksen sijainti ole muuttunut edelliseen ilmoitukseen verrattuna.
Lippujäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset voivat sallia a alakohdassa tarkoitetun ennakkotiedon välittämisen järjestelmän tuottamalla automaattisella VMS-viestillä tai varoituksella, joka ilmoittaa, että EU:n kalastusalus on ennalta määritetyllä sataman maantieteellisellä alueella.
3. Tätä lukua ei sovelleta yksinomaan vesiviljelyyn käytettäviin EU:n kalastusaluksiin.
19 artikla
Satelliittipaikannuslaitteiden ominaisuudet
1. EU:n kalastusaluksille asennettujen satelliittipaikannuslaitteiden avulla on säännöllisin väliajoin varmistettava seuraavien tietojen automaattinen välittäminen lippujäsenvaltion kalastuksenseurantakeskukselle:
a)
kalastusaluksen tunnistetiedot;
b)
kalastusaluksen viimeisin maantieteellinen sijainti, jonka virhe on alle 500 metriä ja luotettavuusväli 99 prosenttia;
c)
kalastusaluksen kyseisen sijainnin vahvistamisen päivämäärä ja kellonaika (Greenwichin yleisaikana eli UTC-aikana ilmaistuna); ja
d)
kalastusaluksen hetkellinen nopeus ja kurssi.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että satelliittipaikannuslaitteet suojataan siten, ettei niihin voi syöttää eikä niistä voi tulostaa vääriä sijainteja ja ettei sijainteja voi muuttaa manuaalisesti.
20 artikla
Kalastusaluksen päällikön vastuu satelliittipaikannuslaitteista
1. EU:n kalastusaluksen päällikön on varmistettava, että satelliittipaikannuslaitteet ovat kaikkina aikoina täysin toimintakykyisiä ja että tämän asetuksen 19 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot toimitetaan.
2. Rajoittamatta tämän asetuksen 26 artiklan 1 kohdan soveltamista EU:n kalastusaluksen päällikön on erityisesti varmistettava, että
a)
tietoja ei muuteta millään tavoin;
b)
satelliittipaikannuslaitteiden antennin/antennien toimintaa ei estetä, kytketä pois päältä tai häiritä millään tavoin;
c)
satelliittipaikannuslaitteiden voiman saanti ei keskeydy millään tavoin; ja
d)
satelliittipaikannuslaitetta ei poisteta kalastusaluksesta.
3. Satelliittipaikannuslaitteen tuhoaminen, vahingoittaminen, toimintakyvyttömäksi tekeminen tai muunlainen häirintä on kiellettyä, elleivät lippujäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset ole antaneet lupaa sen korjaamiseen tai vaihtamiseen.
21 artikla
Valvontatoimenpiteet, jotka lippujäsenvaltion on toteutettava
Kunkin lippujäsenvaltion on varmistettava tämän asetuksen 19 artiklassa tarkoitettujen tietojen oikeellisuuden jatkuva ja järjestelmällinen seuranta ja valvonta ja toimittava viipymättä, jos tietojen havaitaan olevan virheellisiä tai puutteellisia.
22 artikla
Tietojen toimitustiheys
1. Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että sen kalastuksenseurantakeskus saa VMS-järjestelmän kautta tämän asetuksen 19 artiklassa tarkoitetut kyseisen jäsenvaltion kalastusaluksia koskevat tiedot vähintään kerran kahdessa tunnissa. Kalastuksenseurantakeskus voi vaatia tietojen toimittamista lyhyemmin väliajoin.
2. Kalastuksenseurantakeskuksella on oltava valmiudet määrittää kalastusalusten tosiasiallinen sijainti.
23 artikla
Erityisalueille saapumisen ja sieltä poistumisen seuranta
Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että sen kalastuksenseurantakeskus seuraa VMS-tietojen avulla kyseisen jäsenvaltion kalastusalusten seuraaville alueille saapumista ja niiltä poistumista koskevia päivämääriä ja kellonaikoja:
a)
merialueet, joilla sovelletaan vesialueille pääsyä ja vesiluonnonvarojen käyttöä koskevia erityissääntöjä;
b)
valvonta-asetuksen 50 artiklassa tarkoitetut kalastusrajoitusalueet;
c)
sellaisten alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen sääntelyalueet, joiden osapuolia Euroopan unioni tai tietyt jäsenvaltiot ovat;
d)
kolmannen maan suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvat vesialueet.
24 artikla
Tietojen toimittaminen rannikkojäsenvaltiolle
1. Kunkin jäsenvaltion käyttöön ottaman VMS-järjestelmän avulla on varmistettava, että rannikkojäsenvaltion kalastuksenseurantakeskukseen toimitetaan automaattisesti tämän asetuksen 19 artiklan mukaisesti annettavat tiedot kyseisen jäsenvaltion kalastusaluksista sinä aikana, jona alukset ovat kyseisen rannikkojäsenvaltion vesillä. Tiedot on toimitettava liitteessä V määritellyssä muodossa samanaikaisesti lippujäsenvaltion kalastuksenseurantakeskukseen.
2. Yhteisesti aluetta valvovat rannikkojäsenvaltiot voivat määrittää yhteisen vastaanottajan tämän asetuksen 19 artiklan mukaisesti toimitettaville tiedoille. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle ja muille jäsenvaltioille.
3. Kunkin jäsenvaltion on toimitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle maailman geodeettisen koordinaatiojärjestelmän (World Geodetic System 1984, WGS 84) kanssa yhteensopivassa ja mahdollisuuksien mukaan sähköisessä muodossa oleva täydellinen luettelo pituus- ja leveyskoordinaateista, joihin niiden talousvyöhyke tai kalastusvyöhyke rajoittuvat. Jäsenvaltion on myös ilmoitettava muille jäsenvaltioille ja komissiolle näiden koodinaattien muutoksista. Vaihtoehtoisesti jäsenvaltiot voivat julkaista kyseisen luettelon valvonta-asetuksen 115 artiklassa tarkoitetulla verkkosivustolla.
4. Jäsenvaltioiden on varmistettava toimivaltaisten viranomaistensa välinen tehokas koordinointi valvonta-asetuksen 9 artiklan 3 kohdan mukaisten VMS-tietojen toimittamisessa ja otettava käyttöön selkeät ja dokumentoidut menetelmät tätä tarkoitusta varten.
25 artikla
Satelliittipaikannuslaitteen tekninen vika tai toimimattomuus
1. Jos EU:n kalastusalukseen asennettuun satelliittipaikannuslaitteeseen tulee tekninen vika tai jos se ei toimi, aluksen päällikön tai tämän edustajan on toimitettava lippujäsenvaltion kalastuksenseurantakeskukseen kerran neljässä tunnissa alkaen vian havaitsemisajankohdasta tai siitä hetkestä, jolloin hänelle ilmoitettiin viasta 4 kohdan tai tämän asetuksen 26 artiklan 1 kohdan mukaisesti, aluksen ajan tasalle saatettu maantieteellinen sijainti tarkoituksenmukaisella televiestintävälineellä. Jäsenvaltioiden on päätettävä käytettävistä televiestintävälineistä ja ilmoitettava ne valvonta-asetuksen 115 artiklassa tarkoitetulla verkkosivustolla.
2. Lippujäsenvaltion kalastuksenseurantakeskuksen on syötettävä 1 kohdassa tarkoitetut maantieteelliset sijainnit VMS-tietokantaan viipymättä niiden vastaanottamisen jälkeen. Manuaalisesti syötetyt VMS-tiedot on voitava tietokannassa selvästi erottaa automaattisista viesteistä. Tarvittaessa nämä manuaalisesti syötetyt VMS-tiedot on viipymättä välitettävä rannikkojäsenvaltioille.
3. EU:n kalastusalus ei saa teknisen vian tai toimintahäiriön jälkeen lähteä satamasta ennen kuin alukselle asennettu satelliittipaikannuslaite toimii lippuvaltion toimivaltaisia viranomaisia tyydyttävällä tavalla. Lippujäsenvaltion kalastuksenseurantakeskus voi poikkeustapauksessa antaa kalastusaluksilleen luvan lähteä satamasta toimimattoman satelliittipaikannuslaitteen korjaamista tai vaihtamista varten.
4. Lippujäsenvaltion tai tapauksen mukaan rannikkojäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on pyrittävä ilmoittamaan aluksen päällikölle tai sen käytöstä vastaavalle henkilölle taikka heidän edustajalleen, jos EU:n kalastusalukselle asennettu satelliittipaikannuslaite vaikuttaa vialliselta tai toimimattomalta.
5. Satelliittipaikannuslaitteen poistaminen korjaamista tai vaihtamista varten edellyttää lippujäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten hyväksyntää.
26 artikla
Tietojen vastaanoton epäonnistuminen
1. Jos EU:n lippujäsenvaltion kalastuksenseurantakeskus ei ole 12 tunnin jakson kuluessa saanut tietoja tämän asetuksen 22 artiklan tai 25 artiklan 1 kohdan mukaisesti, sen on ilmoitettava asiasta mahdollisimman pian EU:n kalastusaluksen päällikölle tai liikenteenharjoittajalle taikka heidän edustajalleen (edustajilleen). Jos tällainen tilanne toistuu tietyn EU:n kalastusaluksen osalta useammin kuin kolme kertaa kalenterivuoden aikana, lippujäsenvaltion on varmistettava, että kyseisen aluksen satelliittipaikannuslaite tarkistetaan perusteellisesti. Lippujäsenvaltion on tutkittava asiaa selvittääkseen, onko laitetta käsitelty omavaltaisesti. Poiketen siitä, mitä tämän asetuksen 20 artiklan 2 kohdan d alakohdassa säädetään, tutkimus voi edellyttää laitteen poistamista alukselta tarkastelua varten.
2. Jos lippujäsenvaltion kalastuksenseurantakeskus ei ole 12 tuntiin saanut tietoja tämän asetuksen 22 artiklan tai 25 artiklan 1 kohdan mukaisesti ja viimeisin saatu sijainti-ilmoitus oli jonkin toisen jäsenvaltion vesialueelta, sen on ilmoitettava asiasta mahdollisimman pian kyseisen rannikkojäsenvaltion kalastuksenseurantakeskukseen.
3. Jos jonkin rannikkojäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset havaitsevat vesialueellaan EU:n kalastusaluksen eivätkä ne ole saaneet siitä tietoja tämän asetuksen 24 artiklan 1 kohdan tai 25 artiklan 2 kohdan mukaisesti, niiden on ilmoitettava asiasta kalastusaluksen päällikölle ja lippujäsenvaltion kalastuksenseurantakeskukselle.
27 artikla
Kalastustoiminnan seuranta ja tietojen kirjaaminen
1. Jäsenvaltioiden on käytettävä tämän asetuksen 22 artiklan, 24 artiklan 1 kohdan ja 25 artiklan mukaisesti saamiaan tietoja kalastusalusten toiminnan tehokasta seurantaa varten.
2. Lippujäsenvaltioiden on
a)
varmistettava, että tämän luvun mukaisesti saadut tiedot tallennetaan tietokoneella luettavassa muodossa ja säilytetään turvallisesti tietokonepohjaisissa tietokannoissa vähintään kolmen vuoden ajan;
b)
toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että näitä tietoja käytetään yksinomaan virallisiin tarkoituksiin; ja
c)
toteutettava tarvittavat tekniset toimenpiteet tietojen suojaamiseksi vahingossa tapahtuvalta tai laittomalta tuhoamiselta, vahingossa tapahtuvalta häviämiseltä, vahingoittumiselta, jakelulta tai luvattomalta käytöltä.
28 artikla
Komission oikeus tutustua tietoihin
Komissio voi valvonta-asetuksen 111 artiklan 1 kohdan a alakohdan mukaisesti pyytää jäsenvaltioita varmistamaan, että komissiolle tai sen nimeämälle elimelle toimitetaan ilman eri toimenpiteitä tämän asetuksen 19 artiklan mukaisesti annettavat tiedot tietystä kalastusalusten ryhmästä ja tiettynä aikana. Kyseiset tiedot on toimitettava liitteessä V määritellyssä muodossa samanaikaisesti lippujäsenvaltion kalastuksenseurantakeskukseen.
III OSASTO
KALASTUKSEN VALVONTA
I LUKU
Paperimuodossa olevat kalastuspäiväkirjat sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitukset
1 Jakso
Kalastuspäiväkirjan sekä purkamis- ja jälleenlaivausilmoitusten täyttäminen ja toimittaminen paperimuodossa
29 artikla
EU:n kalastusalukset, jotka täyttävät ja toimittavat kalastuspäiväkirjan sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitukset paperimuodossa
1. Sellaisen kokonaispituudeltaan vähintään 10 metriä pitkän EU:n kalastusaluksen, jolta ei vaadita kalastuspäiväkirjan tietojen sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten täyttämistä ja toimittamista sähköisesti, päällikön on täytettävä ja toimitettava valvonta-asetuksen 14, 21 ja 23 artiklassa tarkoitetut kalastuspäiväkirjan tiedot sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitukset paperimuodossa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta monivuotisissa suunnitelmissa olevien erityissääntöjen soveltamista. Nämä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitukset voi täyttää ja toimittaa päällikön puolesta myös tämän edustaja.
2. Vaatimus täyttää ja toimittaa kalastuspäiväkirjan tiedot sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitukset paperimuodossa koskee myös sellaisia EU:n kalastusaluksia, joiden kokonaispituus on alle 10 metriä ja joilta lippujäsenvaltio edellyttää kalastuspäiväkirjan pitämistä ja jälleenlaivaus- ja/tai purkamisilmoitusten toimittamista valvonta-asetuksen 16 artiklan 3 kohdan ja 25 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
30 artikla
Paperimuodossa olevien kalastuspäiväkirjojen sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten mallit
1. EU:n kalastusaluksen päällikön on NAFO-suuraluetta 1 ja ICES-alueita V a ja XIV lukuun ottamatta täytettävä ja toimitettava paperimuodossa olevat kalastuspäiväkirjat sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitukset liitteessä VI olevan mallin mukaisesti. Sellaisten EU:n kalastusalusten, joilta ei vaadita sähköistä kalastuspäiväkirjaa eikä sähköisiä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoituksia ja joiden päivittäiset kalastusmatkat ulottuvat vain yhdelle kalastusalueelle, päälliköt voivat kuitenkin käyttää liitteessä VII olevaa mallia yksinomaan Välimerellä tapahtuvassa kalastustoiminnassa.
2. NAFO-suuralueen 1 sekä ICES-alueiden V a ja XIV osalta käytetään paperimuodossa olevaa kalastuspäiväkirjaa varten liitteessä VIII olevaa mallia ja paperimuodossa olevia jälleenlaivaus- ja purkamisilmoituksia varten liitteessä IX olevaa mallia.
3. Liitteissä VI ja VII esitetyt paperimuodossa olevat kalastuspäiväkirjat sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitukset on laadittava 1 kohdan ja tämän asetuksen 31 artiklan mukaisesti myös silloin, kun kyseinen EU:n kalastusalus harjoittaa kalastusta kolmannen maan vesillä tai alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sääntelemillä vesialueilla taikka EU:n ulkopuolisilla vesillä, jotka eivät kuulu alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sääntelyn piiriin, elleivät kolmas maa tai kyseisen alueellisen kalastuksenhoitojärjestön säännöt nimenomaisesti edellytä muunlaista kalastuspäiväkirjaa taikka jälleenlaivaus- tai purkamisilmoitusta. Jos kolmas maa ei edellytä tietynlaista kalastuspäiväkirjaa mutta vaatii muunlaisten kuin Euroopan unionin vaatimien tietojen toimittamista, nämä tiedot on kirjattava.
4. Jäsenvaltiot voivat jatkaa paperimuodossa olevien kalastuspäiväkirjojen käyttämistä asetuksen (ETY) N:o 2807/83 mukaisesti sellaisten EU:n kalastusalusten osalta, joilta ei vaadita kalastuspäiväkirjan täyttämistä ja toimittamista sähköisesti valvonta-asetuksen 15 artiklan mukaisesti, kunnes paperimuodossa olevat kalastuspäiväkirjapohjat on käytetty loppuun.
31 artikla
Ohjeet kalastuspäiväkirjojen sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten täyttämiseksi ja toimittamiseksi paperimuodossa
1. Paperimuodossa olevat kalastuspäiväkirjat sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitukset on täytettävä ja toimitettava liitteen X ohjeiden mukaisesti.
2. Kun liitteen X ohjeissa mainitaan, että säännön soveltaminen on vapaaehtoista, lippujäsenvaltio voi asettaa kyseisen säännön pakolliseksi.
3. Kaikki kalastuspäiväkirjojen sekä jälleenlaivaus- tai purkamisilmoitusten merkinnät on tehtävä selvästi luettavalla ja pysyvällä tavalla. Merkintöjä ei saa poistaa eikä muuttaa. Mahdollisen virheellisen merkinnän päälle on vedettävä viiva, minkä jälkeen on tehtävä uusi merkintä, jonka päällikkö vahvistaa nimikirjaimillaan. Päällikön on vahvistettava nimikirjaimillaan jokainen kalastuspäiväkirjan rivi.
4. EU:n kalastusaluksen päällikön tai jälleenlaivaus- tai purkamisilmoitusten osalta hänen edustajansa on vahvistettava nimikirjaimillaan tai allekirjoituksellaan, että kalastuspäiväkirjan sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten merkinnät ovat paikkansapitäviä.
32 artikla
Paperimuodossa olevien kalastuspäiväkirjojen sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten toimittamisen määräajat
1. Kun EU:n kalastusalus purkaa tai jälleenlaivaa saaliinsa lippujäsenvaltionsa satamassa tai sen rannikon läheisyydessä olevassa paikassa, sen päällikön on toimitettava kalastuspäiväkirjan sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten alkuperäiskappale (alkuperäiskappaleet) mahdollisimman pian ja viimeistään 48 tunnin kuluttua jälleenlaivauksen tai purkamisen loppuun saattamisesta asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten alkuperäiskappaleen (alkuperäiskappaleet) voi täyttää ja toimittaa päällikön puolesta myös tämän edustaja.
2. Jos kalastusmatkan jälkeen ei pureta saaliita, aluksen päällikön on toimitettava kalastuspäiväkirjan ja jälleenlaivausilmoituksen alkuperäiskappale (alkuperäiskappaleet) mahdollisimman pian ja viimeistään 48 tunnin kuluttua satamaan saapumisesta. Jälleenlaivausilmoituksen alkuperäiskappaleen (alkuperäiskappaleet) voi täyttää ja toimittaa päällikön puolesta myös tämän edustaja.
3. Kun EU:n kalastusalus purkaa tai jälleenlaivaa saaliinsa muun jäsenvaltion kuin lippujäsenvaltionsa satamassa tai sen rannikon läheisyydessä olevassa paikassa, sen on toimitettava kalastuspäiväkirjan sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten ensimmäinen jäljennös (ensimmäiset jäljennökset) mahdollisimman pian ja viimeistään 48 tunnin kuluttua jälleenlaivauksesta tai purkamisesta sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jonka alueella jälleenlaivaus tai purkaminen suoritettiin. Kalastuspäiväkirjan sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten alkuperäiskappale (alkuperäiskappaleet) on toimitettava mahdollisimman pian ja viimeistään 48 tunnin kuluttua jälleenlaivauksesta tai purkamisesta lippujäsenjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
4. Kun EU:n kalastusalus jälleenlaivaa saaliinsa kolmannen maan satamassa tai sen vesillä taikka avomerellä tai purkaa saaliinsa kolmannen maan satamassa, sen on toimitettava kalastuspäiväkirjan sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten alkuperäiskappale (alkuperäiskappaleet) mahdollisimman pian ja viimeistään 48 tunnin kuluttua jälleenlaivauksesta tai purkamisesta lippujäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
5. Jos kolmas maa tai alueellisen kalastuksenhoitojärjestön säännöt edellyttävät muunlaista kalastuspäiväkirjaa taikka jälleenlaivaus- tai purkamisilmoitusta kuin liitteessä VI esitetään, EU:n kalastusaluksen päällikön on mahdollisimman pian ja viimeistään 48 tunnin kuluttua jälleenlaivauksesta tai purkamisesta toimitettava jäljennös kyseisestä asiakirjasta toimivaltaisille viranomaisilleen.
2 Jakso
Paperimuodossa olevaa kalastuspäiväkirjaa koskevat erityiset säännöt
33 artikla
Paperimuodossa olevan kalastuspäiväkirjan täyttäminen
1. Paperimuodossa olevaan kalastuspäiväkirjaan on merkittävä kaikki pakolliset tiedot, vaikka saaliita ei olisi saatu
a)
päivittäin viimeistään kello 24.00 sekä ennen satamaan saapumista;
b)
merellä suoritettavien tarkastusten yhteydessä;
c)
yhteisön lainsäädännössä määriteltyjen tai lippujäsenvaltion määrittelemien tapahtumien yhteydessä.
2. Paperimuodossa olevaan kalastuspäiväkirjaan on lisättävä uusi rivi
a)
kutakin merelläolopäivää kohden;
b)
kalastettaessa saman päivän aikana uudella ICES-alueella tai toisella kalastusalueella;
c)
pyyntiponnistusta koskevia tietoja varten.
3. Paperimuodossa olevaan kalastuspäiväkirjaan on lisättävä uusi sivu
a)
käytettäessä uutta pyydystä tai verkkoa, jossa on eri silmäkokoluokka kuin viimeksi käytetyssä pyydyksessä;
b)
kaiken sellaisen kalastuksen osalta, joka suoritetaan jälleenlaivauksen tai saaliin välipurkamisen jälkeen;
c)
jos sarakkeiden määrä on riittämätön;
d)
aluksen lähtiessä satamasta saalista purkamatta.
4. Jos aluksella on edelleen saaliita sen lähtiessä satamasta tai jälleenlaivaustoimen päättyessä, kunkin lajin määrät on merkittävä kalastuspäiväkirjan uudelle sivulle.
5. Käytetyt pyydykset merkitään liitteessä XI olevia koodeja käyttäen paperimuodossa olevan kalastuspäiväkirjan asianomaisten otsikoiden alle.
3 Jakso
Paperimuodossa olevia jälleenlaivaus- ja purkamisilmoituksia koskevat erityiset säännöt
34 artikla
Paperimuodossa olevan jälleenlaivausilmoituksen luovuttaminen
1. Kahden EU:n kalastusaluksen välisen jälleenlaivaustoimen yhteydessä jälleenlaivaavan kalastusaluksen päällikön tai hänen edustajansa on jälleenlaivaustoimen päättyessä luovutettava jäljennös aluksensa paperimuodossa olevasta jälleenlaivausilmoituksesta vastaanottavan aluksen päällikölle tai hänen edustajalleen. Vastaanottavan aluksen päällikön tai hänen edustajansa on jälleenlaivaustoimen päättyessä niin ikään luovutettava jäljennös aluksensa paperimuodossa olevasta jälleenlaivausilmoituksesta jälleenlaivaavan aluksen päällikölle tai hänen edustajalleen.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut jäljennökset on virkamiehen pyynnöstä esitettävä valvonta- ja tarkastustarkoituksiin.
35 artikla
Saaliin purkamisilmoituksen allekirjoittaminen
Kalastusaluksen päällikön tai hänen edustajansa on allekirjoitettava saaliin purkamisilmoituksen jokainen sivu ennen ilmoituksen antamista.
II LUKU
Sähköisessä muodossa olevat kalastuspäiväkirjat sekä purkamis- ja jälleenlaivausilmoitukset
1 Jakso
Sähköisten kalastuspäiväkirjojen sekä purkamis- ja jälleenlaivausilmoitusten tietojen täyttäminen ja toimittaminen
36 artikla
EU:n kalastusalusten sähköinen kirjaamis- ja raportointijärjestelmä
1. Sellaisella EU:n kalastusaluksella, jolta vaaditaan kalastuspäiväkirjan sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten täyttämistä ja toimittamista sähköisesti valvonta-asetuksen 15, 21 ja 24 artiklan mukaisesti, ei ole lupaa lähteä satamasta, jollei sille ole asennettu täysin toimivaa sähköistä kirjaamis- ja raportointijärjestelmää, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 39 artiklan 4 kohdan soveltamista.
2. Tätä lukua ei sovelleta yksinomaan vesiviljelyyn käytettäviin EU:n kalastusaluksiin.
37 artikla
EU:n kalastusalukselta lippuvaltion toimivaltaiselle viranomaiselle toimitettavien tietojen muoto
Jäsenvaltioiden on määriteltävä niiden lipun alla purjehtivien EU:n kalastusalusten ja toimivaltaisten viranomaisten kesken käytettävien valvonta-asetuksen 15, 21 ja 24 artiklassa tarkoitettujen kalastuspäiväkirjan, jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten tietojen sähköisen täyttämisen ja toimittamisen muoto.
38 artikla
Vastausviestit
1. EU:n kalastusaluksille on lähetettävä vastausviesti kustakin kalastuspäiväkirjaa, jälleenlaivausta, ennakkoilmoitusta ja purettuja saaliita koskevien tietojen toimittamisesta. Vastausviestien on sisällettävä vastaanottoilmoitus.
2. EU:n kalastusaluksen päällikön on säilytettävä vastausviesti kalastusmatkan loppuun asti.
39 artikla
Sähköisten kirjaamis- ja raportointijärjestelmien teknisen vian tai toimimattomuuden yhteydessä sovellettavat säännökset
1. Jos EU:n kalastusalukseen asennettuun sähköiseen kirjaamis- ja raportointijärjestelmään tulee tekninen vika tai se lakkaa toimimasta, aluksen päällikön tai hänen edustajansa on toimitettava kalastuspäiväkirjaa, jälleenlaivausilmoitusta ja purkamisilmoitusta koskevat tiedot lippujäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille alkaen vian havaitsemisajankohdasta tai siitä hetkestä, jolloin hänelle ilmoitettiin viasta tämän asetuksen 40 artiklan 1 kohdan mukaisesti, tarkoituksenmukaisella televiestintävälineellä päivittäin ja viimeistään 24 tunnin kuluttua, vaikka saaliita ei olisi saatu. Jäsenvaltioiden on päätettävä käytettävistä televiestintävälineistä ja ilmoitettava ne valvonta-asetuksen 115 artiklassa tarkoitetulla verkkosivustolla.
2. Jos sähköiseen kirjaamis- ja raportointijärjestelmään tulee tekninen vika tai jos se lakkaa toimimasta, kalastuspäiväkirjaa ja jälleenlaivausilmoitusta koskevat tiedot on toimitettava myös
a)
lippujäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä;
b)
heti sen jälkeen, kun viimeinen kalastustoimi tai purkaminen on saatettu päätökseen;
c)
ennen satamaan saapumista;
d)
merellä suoritettavien tarkastusten yhteydessä;
e)
yhteisön lainsäädännössä määriteltyjen tai lippujäsenvaltion määrittelemien tapahtumien yhteydessä.
Edellä a-e alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa on lähetettävä myös ennakkoilmoitusta ja purkamisilmoitusta koskevat tiedot.
3. Lippujäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on syötettävä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot sähköiseen tietokantaan viipymättä niiden vastaanottamisen jälkeen.
4. EU:n kalastusalus ei saa teknisen vian tai toimintahäiriön jälkeen lähteä satamasta ennen kuin sen sähköinen kirjaamis- ja raportointijärjestelmä toimii lippujäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia tyydyttävällä tavalla, elleivät lippujäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset muutoin anna sille lupaa lähteä. Lippujäsenvaltion on ilmoitettava rannikkojäsenvaltioille heti, kun se on antanut kalastusalukselleen luvan lähteä rannikkojäsenvaltion satamasta, vaikka aluksen sähköinen kirjaamis- ja raportointijärjestelmä ei toimi.
5. Sähköisen kirjaamis- ja raportointijärjestelmän poistaminen korjaamista tai vaihtamista varten edellyttää lippujäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten hyväksyntää.
40 artikla
Tietojen vastaanoton epäonnistuminen
1. Jos lippujäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät ole saaneet tietoja valvonta-asetuksen 15, 22 ja 24 artiklan mukaisesti, niiden on ilmoitettava asiasta mahdollisimman pian EU:n kalastusaluksen päällikölle tai liikenteenharjoittajalle taikka näiden edustajalle (edustajille). Jos tällainen tilanne toistuu tietyn EU:n kalastusaluksen osalta useammin kuin kolme kertaa kalenterivuoden aikana, lippujäsenvaltion on varmistettava, että kyseisen aluksen kirjaamis- ja raportointijärjestelmä tarkistetaan perusteellisesti. Lippujäsenvaltion on tutkittava asiaa selvittääkseen, miksi tietoja ei ole saatu, ja toteuttava tarvittavat toimenpiteet.
2. Jos lippujäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset eivät ole saaneet tietoja valvonta-asetuksen 15, 22 ja 24 artiklan mukaisesti ja alusten satelliittiseurantajärjestelmästä saatu viimeisin sijainti oli jonkin rannikkojäsenvaltion vesiltä, viranomaisten on ilmoitettava asiasta mahdollisimman pian kyseisen rannikkojäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
3. EU:n kalastusaluksen päällikön tai liikenteenharjoittajan taikka näiden edustajan on lähetettävä lippujäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille viipymättä kaikki tiedot, joita ei ole vielä toimitettu ja joista on saatu 1 kohdan mukainen ilmoitus.
41 artikla
Häiriö tietojen saannissa
1. Kun jonkin rannikkojäsenvaltion toimivaltaiset viranomaiset havaitsevat vesillään jonkin toisen jäsenvaltion EU:n kalastusaluksen eivätkä pääse käsiksi kalastuspäiväkirjaa tai jälleenlaivausta koskeviin tietoihin tämän asetuksen 44 artiklan mukaisesti, niiden on pyydettävä lippujäsenvaltion toimivaltaisia viranomaisia varmistamaan kyseisten tietojen saanti.
2. Jos tietoihin ei ole 1 kohdassa tarkoitettua pääsyä neljän tunnin kuluessa pyynnöstä, rannikkojäsenvaltion on ilmoitettava asiasta lippujäsenvaltiolle. Ilmoituksen saatuaan lippujäsenvaltion on lähetettävä tiedot viipymättä rannikkojäsenvaltiolle millä tahansa käytettävissä olevalla sähköisellä välineellä.
3. Jos rannikkojäsenvaltio ei saa 2 kohdassa tarkoitettuja tietoja, EU:n kalastusaluksen päällikön tai liikenteenharjoittajan taikka näiden edustajan on pyynnöstä lähetettävä tiedot ja jäljennös tämän asetuksen 38 artiklassa tarkoitetusta vastausviestistä rannikkojäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille millä tahansa käytettävissä olevalla sähköisellä välineellä. Jäsenvaltioiden on päätettävä käytettävistä välineistä ja ilmoitettava ne valvonta-asetuksen 115 artiklassa tarkoitetulla verkkosivustolla.
4. Jos EU:n kalastusaluksen päällikkö tai liikenteenharjoittaja tai näiden edustaja ei voi toimittaa rannikkojäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille jäljennöstä tämän asetuksen 38 artiklassa tarkoitetusta vastausviestistä, kyseisen kalastusaluksen rannikkojäsenvaltion vesillä harjoittama kalastus on kiellettävä, kunnes aluksen päällikkö, liikenteenharjoittaja tai näiden edustaja voi toimittaa vastausviestin jäljennöksen tai valvonta-asetuksen 14 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot mainituille viranomaisille.
42 artikla
Sähköisen kirjaamis- ja raportointijärjestelmän toimintaa koskevat tiedot
1. Jäsenvaltioiden on pidettävä yllä sähköisten kirjaamis- ja raportointijärjestelmiensä toimintaa koskevia tietokantoja. Näiden tietokantojen on sisällettävä ja pystyttävä tuottamaan automaattisesti vähintään seuraavat tiedot:
a)
luettelo jäsenvaltion kalastusaluksista, joiden sähköisiin kirjaamis- ja raportointijärjestelmiin on tullut tekninen vika tai toimintahäiriö;
b)
niiden alusten lukumäärä, joilta ei ole päivittäin saatu sähköisiä kalastuspäiväkirjatoimituksia, ja yhtä kalastusalusta kohden saatujen sähköisten kalastuspäiväkirjatoimitusten keskimääräinen lukumäärä lippujäsenvaltioittain;
c)
saatujen jälleenlaivaus-, purkamis-, haltuunotto- ja myynti-ilmoitusten lukumäärä lippujäsenvaltioittain.
2. Komissiolle on sen pyynnöstä lähetettävä tiivistelmiä 1 kohdan mukaisesti tuotetuista tiedoista. Vaihtoehtoisesti nämä tiedot voidaan asettaa saataville verkkosivuston suojattuun osioon komission jäsenvaltioita kuultuaan vahvistamassa muodossa ja sen päättämin aikavälein.
43 artikla
Jäsenvaltioiden välisessä tietojenvaihdossa noudatettava muoto
1. Jäsenvaltioiden välisessä tietojenvaihdossa on käytettävä liitteessä XII määriteltyä muotoa, johon laajennettavissa oleva tietosisällön kuvauskieli (XML-kieli) perustuu. Jäsenvaltioiden keskinäisessä sekä jäsenvaltioiden, komission ja sen nimeämän elimen välisessä tietojenvaihdossa käytettävästä XML-standardista päättää komissio sen jälkeen, kun se on kuullut jäsenvaltioita.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun muotoon tehdyt muutokset ja muutosten päivämäärä on merkittävä selvästi. Muutokset voivat tulla voimaan aikaisintaan kuusi kuukautta sen jälkeen, kun niistä on päätetty.
3. Jos jäsenvaltio saa joltain toiselta jäsenvaltiolta sähköisessä muodossa olevia tietoja, sen on varmistettava, että kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille lähetetään vastausviesti. Vastausviestien on sisällettävä vastaanottoilmoitus.
4. Liitteen XII tietoelementit, jotka päälliköiden on EU:n sääntöjen mukaisesti kirjattava kalastuspäiväkirjaansa, ovat pakollisia myös jäsenvaltioiden välisessä tietojenvaihdossa.
44 artikla
Tietojen saanti
1. Lippujäsenvaltion on varmistettava valvonta-asetuksen 111 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu reaaliaikainen sähköinen tietojenvaihto rannikkojäsenvaltion kanssa kalastuspäiväkirjaa, jälleenlaivausilmoitusta, ennakkoilmoituksia sekä purkamisilmoitusta koskevien tietojen osalta silloin, kun sen kalastusalukset harjoittavat kalastusta rannikkojäsenvaltion suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä tai niiden saapuessa rannikkojäsenvaltion satamaan.
2. Lippujäsenvaltio voi pyynnöstä varmistaa valvonta-asetuksen 111 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun reaaliaikaisen sähköisen tietojenvaihdon kalastusalustensa kalastuspäiväkirjaa ja jälleenlaivausilmoitusta koskevien tietojen osalta sellaisen jäsenvaltion kanssa, joka valvonta-asetuksen 80 artiklan mukaisesti suorittaa toisen jäsenvaltion kalastusalusten tarkastuksia pyynnön esittävän jäsenvaltion vesien ulkopuolella sijaitsevilla EU:n vesillä, kansainvälisillä vesillä tai kolmansien maiden vesillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 1 kohdan soveltamista.
3. Lippujäsenvaltion on pyynnöstä toimitettava 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut tiedot 12 edelliseltä kuukaudelta.
4. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen on sisällettävä vähintään tiedot viimeisestä satamasta lähdöstä alkaen siihen asti, kun purkaminen on saatettu päätökseen. Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen on sisällettävä vähintään tiedot viimeisestä satamasta lähdöstä alkaen pyynnön esittämisajankohtaan asti. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut, 12 edellisen kuukauden aikaisia kalastusmatkoja koskevat tiedot on toimitettava pyynnöstä.
5. EU:n kalastusaluksen päälliköllä on kaikkina aikoina oltava suojattu yhteys aluksen omiin, lippujäsenvaltion tietokantaan tallennettuihin sähköisen kalastuspäiväkirjan sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten tietoihin.
6. Rannikkojäsenvaltion on yhteiskäyttösuunnitelman tai muiden sovittujen yhteisten tarkastustoimien yhteydessä myönnettävä toisen jäsenvaltion kalastuksen valvonta-alukselle verkkoyhteys kalastuspäiväkirjan, jälleenlaivausilmoitusten, ennakkoilmoitusten sekä purkamisilmoitusten tietoja koskevaan tietokantaansa.
45 artikla
Tietojenvaihto jäsenvaltioiden välillä
1. Tämä asetuksen 44 artiklassa tarkoitettu tietojen saanti toteutetaan suojatun internet-yhteyden kautta kaikkina aikoina.
2. Jäsenvaltioiden on vaihdettava asiaankuuluvia teknisiä tietoja varmistaakseen sähköisten kalastuspäiväkirjojen sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten tietojen molemminpuolisen saannin ja vaihtamisen.
3. Jäsenvaltioiden on
a)
varmistettava, että tämän luvun mukaisesti saadut tiedot tallennetaan tietokoneella luettavassa muodossa ja säilytetään turvallisesti tietokonepohjaisissa tietokannoissa vähintään kolmen vuoden ajan;
b)
toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että näitä tietoja käytetään yksinomaan virallisiin tarkoituksiin; ja
c)
toteutettava tarvittavat tekniset toimenpiteet tietojen suojaamiseksi vahingossa tapahtuvalta tai laittomalta tuhoamiselta, vahingossa tapahtuvalta häviämiseltä, vahingoittumiselta, jakelulta tai luvattomalta käytöltä.
46 artikla
Yhteysviranomainen
1. Kaikkien tämän luvun soveltamisalaan kuuluvien tietojen lähettämisestä, vastaanottamisesta, hallinnoinnista ja käsittelystä on kussakin jäsenvaltiossa vastuussa valvonta-asetuksen 5 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu yksi viranomainen.
2. Jäsenvaltioiden on vaihdettava 1 kohdassa tarkoitettua viranomaista koskevat yhteystiedot sekä annettava ne tiedoksi komissiolle ja sen nimeämälle elimelle kolmen kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
3. Kaikki 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen tietojen muutokset on annettava tiedoksi komissiolle, sen nimeämälle elimelle ja muille jäsenvaltioille ennen muutosten voimaantuloa.
2 Jakso
Sähköistä kalastuspäiväkirjaa koskevat erityiset säännöt
47 artikla
Tietojen toimitustiheys
1. EU:n kalastusaluksen ollessa merellä sen päällikön on toimitettava sähköisen kalastuspäiväkirjan tiedot lippujäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille vähintään kerran päivässä ja viimeistään 24 tunnin kuluttua, vaikka saaliita ei olisikaan saatu. Päällikön on lähetettävä tällaiset tiedot myös
a)
lippujäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä;
b)
heti sen jälkeen, kun viimeinen kalastustoimi on saatettu päätökseen;
c)
ennen satamaan saapumista;
d)
merellä suoritettavien tarkastusten yhteydessä;
e)
EU:n lainsäädännössä määriteltyjen tai lippuvaltion määrittelemien tapahtumien yhteydessä.
Jos viimeinen kalastustoimi tapahtui enintään tuntia ennen satamaan saapumista, b ja c alakohdassa tarkoitetut tiedot voidaan toimittaa yhtenä lähetyksenä.
2. Päällikkö voi tehdä sähköisen kalastuspäiväkirjan ja jälleenlaivausilmoituksen tietoihin oikaisuja 1 kohdan c alakohdassa tarkoitettuun viimeiseen tietojen toimittamiseen asti. Oikaisujen on oltava helposti tunnistettavissa. Lippujäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on tallennettava kaikki sähköisen kalastuspäiväkirjan alkuperäiset tiedot ja niihin tehdyt oikaisut.
3. Päällikön on pidettävä kalastusaluksella jäljennös 1 kohdassa tarkoitetuista tiedoista kunkin satamastapoissaolon keston ajan aina siihen asti, kun purkamisilmoitus on toimitettu.
4. Kun EU:n kalastusalus on satamassa, aluksella ei ole kalatuotteita ja päällikkö on esittänyt purkamisilmoituksen viimeisen kalastusmatkan kaikkien kalastustoimien osalta, tämän artiklan 1 kohdan mukaiset toimitukset voidaan keskeyttää edellyttäen, että asiasta on annettu ennakkoilmoitus lippujäsenvaltion kalastuksenseurantakeskukselle. Toimitukset aloitetaan uudelleen, kun EU:n kalastusalus lähtee satamasta. Ennakkoilmoitusta ei vaadita EU:n kalastusaluksilta, jotka on varustettu VMS-järjestelmällä (alusten satelliittiseurantajärjestelmä) ja jotka toimittavat tietoja sen välityksellä.
III LUKU
Paperimuodossa olevia ja sähköisiä kalastuspäiväkirjoja sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoituksia koskevat yhteiset säännöt
1 Jakso
Elopainon määrittämistä koskevat yhteiset säännöt
48 artikla
Määritelmät
Tässä luvussa tarkoitetaan
1)
’jalostusasteella’ tarjontamuotoa, johon kala jalostetaan, kun se on aluksella ja ennen sen purkamista aluksesta liitteessä I kuvatulla tavalla;
2)
’kollektiivisella jalostusasteella’ tarjontamuotoa, joka koostuu samasta kalasta saadusta kahdesta tai useammasta osasta.
49 artikla
Muuntokertoimet
1. Valvonta-asetuksen 14 ja 15 artiklassa tarkoitettujen kalastuspäiväkirjojen täyttämiseksi ja toimittamiseksi on sovellettava liitteissä XIII, XIV ja XV vahvistettuja Euroopan unionin muuntokertoimia muunnettaessa varastoitujen tai jalostettujen kalojen painoa elopainoksi. Muuntokertoimia on sovellettava EU:n kalastusaluksilla pidettyihin tai näiden alusten jälleenlaivaamiin taikka purkamiin kalastustuotteisiin.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, silloin kun alueelliset kalastuksenhoitojärjestöt, joiden sopimuspuolena tai yhteistyötä tekevänä muuna kuin sopimuspuolena Euroopan unioni on kyseisen järjestön sääntelyalueen osalta, tai kolmas maa, jonka suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan kuuluvilla vesillä Euroopan unioni voi sopimuksen mukaisesti kalastaa, ovat määritelleet muuntokertoimia, on sovellettava näitä kertoimia.
3. Jollei tietylle lajille tai jalostusasteelle ole olemassa 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua muuntokerrointa, on sovellettava lippujäsenvaltion vahvistamaa muuntokerrointa.
4. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on käytettävä 1 kohdassa tarkoitettuja EU:n muuntokertoimia jälleenlaivattujen ja purettujen saaliiden elopainon laskemiseen kiintiöiden käytön seurantaa varten, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 2 kohdan soveltamista.
50 artikla
Laskentamenetelmä
1. Kalan elopaino saadaan kertomalla kalan jalostuspaino kutakin lajia ja jalostusastetta koskevilla, tämän asetuksen 49 artiklassa tarkoitetuilla muuntokertoimilla.
2. Kun kyseessä ovat kalan kollektiiviset jalostusasteet, käytetään ainoastaan yhtä, kollektiivisen jalostusasteen jotakin osaa vastaavaa muuntokerrointa.
2 Jakso
Kalastuspäiväkirjan täyttämistä ja toimittamista koskevat yhteiset säännöt
51 artikla
Kalastuspäiväkirjaa koskevat yleiset säännöt
1. Valvonta-asetuksen 14 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu sallittu poikkeama arvioitaessa kunkin aluksella pidetyn lajin määriä kilogrammoina elopainoa ilmaistaan prosenttiosuutena kalastuspäiväkirjan luvuista.
2. Lajittelemattomana puretun saaliin osalta sallittu poikkeama voidaan laskea aluksella pidettyjen kokonaismäärien yhden tai useamman edustavan näytteen perusteella.
3. Valvonta-asetuksen 14 artiklan soveltamiseksi lajit, jotka on pyydetty käytettäväksi elävänä syöttinä, katsotaan pyydetyiksi ja aluksella pidetyiksi lajeiksi.
4. Jos EU:n kalastusalus ylittää pyyntiponnistusalueen, jolla kalastukseen sillä on lupa, sen päällikön on kirjattava ja lähetettävä valvonta-asetuksen 14 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut tiedot, vaikka se ei toteuttaisi kalastustoimia kyseisellä alueella.
3 Jakso
Jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten täyttämistä ja toimittamista koskevat yhteiset säännöt
52 artikla
Jälleenlaivausilmoituksen sallittu poikkeama
Valvonta-asetuksen 21 artiklan 3 alakohdassa tarkoitettu sallittu poikkeama arvioitaessa kunkin jälleenlaivatun tai vastaanotetun lajin määriä kilogrammoina elopainoa ilmaistaan prosenttiosuutena jälleenlaivausilmoituksen luvuista.
53 artikla
Jälleenlaivattujen saalismäärien väliset erot
Jos jälleenlaivaavalta alukselta jälleenlaivattujen saalismäärien ja vastaanottavalle alukselle otettujen saalismäärien välillä on ero, jälleenlaivatuksi määräksi katsotaan näistä suurempi määrä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jälleenlaivaavan ja vastaanottavan aluksen välillä jälleenlaivattujen kalastustuotteiden tosiasiallisen painon määrittämiseksi toteutetaan jatkotoimia.
54 artikla
Purkamistoimen päättyminen
Silloin kun kalastustuotteet punnitaan niiden purkamispaikasta kuljettamisen jälkeen valvonta-asetuksen 61 artiklan mukaisesti, purkamistoimi katsotaan valvonta-asetuksen 23 artiklan 3 kohdan ja 24 artiklan 1 kohdan mukaisesti päättyneeksi, kun kalastustuotteet on punnittu.
55 artikla
Kalastustoimet, joihin osallistuu kaksi tai useampia EU:n kalastusaluksia
Kun kyseessä ovat kalastustoimet, joihin osallistuu kaksi tai useampia EU:n kalastusaluksia
-
eri jäsenvaltioista tai
-
samasta jäsenvaltiosta, mutta saaliit puretaan jäsenvaltiossa, jonka lipun alla nämä alukset eivät purjehdi,
purettu saalis on luettava kuuluvaksi kalastustuotteet purkavalle EU:n kalastusalukselle, sanotun kuitenkaan rajoittamatta erityisten sääntöjen soveltamista.
IV LUKU
Pistokoesuunnitelmat ja tiedonkeruu EU:n kalastusaluksilta, joihin ei sovelleta kalastuspäiväkirjaa ja purkamisilmoitusta koskevia vaatimuksia
56 artikla
Pistokoesuunnitelmien laatiminen
Jäsenvaltioiden on laadittava tämän luvun mukaisesti valvonta-asetuksen 16 artiklan 2 kohdassa ja 25 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut pistokoesuunnitelmat niiden EU:n kalastusalusten seurantaa varten, joihin ei sovelleta kalastuspäiväkirjaa tai purkamisilmoitusta koskevia vaatimuksia, kyseisten kalastusalusten tietyn kalakannan tai kalakantaryhmien purkamien saaliiden ja tarvittaessa pyyntiponnistuksen määrittämiseksi. Näitä tietoja käytetään valvonta-asetuksen 33 artiklassa tarkoitettujen saaliiden ja tarvittaessa pyyntiponnistuksen kirjaamiseen.
57 artikla
Otantamenetelmä
1. Tämän asetuksen 56 artiklassa tarkoitetut pistokoesuunnitelmat on laadittava liitteen XVI mukaisesti.
2. Tarkastukseen valittavan otannan laajuus määritetään riskin perusteella seuraavasti:
a)
”hyvin alhainen riski”: 3 prosenttia otannasta;
b)
”alhainen” riski: 5 prosenttia otannasta;
c)
”kohtuullinen” riski: 10 prosenttia otannasta;
d)
”korkea” riski: 15 prosenttia otannasta;
e)
”hyvin korkea” riski: 20 prosenttia otannasta.
3. Kalastuslaivaston pyytämät tietyn kalakannan päiväsaaliit on arvioitava kertomalla asianomaisen EU:n kalastuslaivaston aktiivisten kalastusalusten kokonaislukumäärä tarkastusotantaan kuuluvien EU:n kalastusalusten tietyn kalakannan keskimääräisellä päiväsaaliilla.
4. Jäsenvaltioiden, jotka keräävät järjestelmällisesti vähintään kerran kuukaudessa kultakin sellaiselta kalastusalukselta, johon ei sovelleta kalastuspäiväkirjaa tai purkamisilmoitusta koskevia vaatimuksia, tietoja
a)
kaikkien lajien kaikista puretuista määristä, myös silloin, kun purettavia saaliita ei ole;
b)
tilastoruuduista, joista nämä saaliit pyydettiin, katsotaan täyttäneen tämän asetuksen 56 artiklassa tarkoitetun pistokoesuunnitelman laatimista koskevan vaatimuksen.
V LUKU
Pyyntiponnistuksen valvonta
58 artikla
Pyyntiponnistusilmoitus
1. Valvonta-asetuksen 28 artiklassa tarkoitettu pyyntiponnistusilmoitus on toimitettava liitteen XVII mukaisesti.
2. Jos EU:n kalastusaluksen päällikkö lähettää toimivaltaisille viranomaisille viestin radioitse valvonta-asetuksen 28 artiklan 1 kohdan mukaisesti, jäsenvaltioiden on päätettävä käytettävistä radioasemista ja ilmoitettava ne valvonta-asetuksen 115 artiklassa tarkoitetulla verkkosivustolla.
VI LUKU
Korjaavat toimenpiteet
59 artikla
Yleiset periaatteet
Valvonta-asetuksen 37 artiklassa tarkoitetuista korjaavista toimenpiteistä hyötyäkseen jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle aiheutuneen vahingon laajuudesta mahdollisimman pian ja joka tapauksessa kuukauden kuluessa valvonta-asetuksen 36 artiklan mukaisen kalastuksen kieltämispäätöksen julkaisemisesta Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
60 artikla
Käytettävissä olevien kalastusmahdollisuuksien jakaminen
1. Jos vahinkoa ei ole korjattu kokonaan tai osittain asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisilla toimilla, komissio toteuttaa mahdollisimman pian tämän asetuksen 59 artiklassa tarkoitetut tiedot saatuaan tarvittavat toimenpiteet aiheutuneen vahingon korjaamiseksi.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetussa toimenpiteessä on mainittava
a)
vahinkoa kärsineet jäsenvaltiot ja vahingon suuruus (jossa on otettu huomioon mahdollisten kiintiöidenvaihtojen pienentävä vaikutus);
b)
tarvittaessa kalastusmahdollisuutensa ylittäneet jäsenvaltiot ja ylityksen suuruus (jossa on otettu huomioon mahdollisten vaihtojen pienentävä vaikutus asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti);
c)
tarvittaessa kalastusmahdollisuutensa ylittäneiden jäsenvaltioiden kalastusmahdollisuuksiin tehtävät vähennykset suhteessa ylityksen määriin;
d)
tarvittaessa vahinkoa kärsineiden jäsenvaltioiden kalastusmahdollisuuksiin tehtävät lisäykset suhteessa aiheutuneen vahingon suuruuteen;
e)
tarvittaessa päivämäärä(t), jolloin lisäykset ja vähennykset tulevat voimaan;
f)
tarvittaessa muut aiheutuneen vahingon korjaamiseksi tarvittavat toimenpiteet.
VII LUKU
Koneteho
61 artikla
Käyttömoottorin tehon varmentaminen
1. Valvonta-asetuksen 40 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettu kalastusalusten uuden käyttömoottorin, vaihdetun käyttömoottorin ja teknisesti muokatun käyttömoottorin jatkuva enimmäiskoneteho on varmennettava neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2930/86 (26) mukaisesti.
2. Käyttömoottorin on katsottava olevan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla teknisesti muokattu, jos jotain sen tärkeimmistä komponenteista (osista), mukaan luettuina muun muassa ruiskutuslaitteet, venttiilit, turboahdin, männät, sylinteriputket, kiertokanget ja sylinterinkannet, on muutettu tai ne on vaihdettu uusiin osiin, joiden tekniset ominaisuudet ovat erilaisia, minkä seurauksena tehonormitus on muuttunut, tai jos koneen asetuksia, kuten polttoaineen syöttöä, turboahtimen rakennetta tai venttiilien ajoitusta, on muutettu. Teknisen muutoksen yhteydessä muutostapa on osoitettava selkeästi siten kuin se esitetään 1 kohdassa tarkoitetussa varmennuksessa.
3. Kalastuslisenssin haltijan on annettava toimivaltaisille viranomaisille tieto ennen uuden käyttömoottorin asentamista tai olemassa olevan käyttömoottorin vaihtamista taikka sen teknistä muokkaamista.
4. Tätä artiklaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2012 alkaen kalastusaluksiin, jotka kuuluvat pyyntiponnistusjärjestelmän piiriin. Sitä sovelletaan muihin kalastusaluksiin 1 päivästä tammikuuta 2013. Sitä sovelletaan ainoastaan sellaisiin kalastusaluksiin, joille on asennettu uusi käyttömoottori tai jonka olemassa oleva käyttömoottori on vaihdettu tai teknisesti muokattu tämän asetuksen voimaantulon jälkeen.
62 artikla
Tarkistaminen ja pistokoesuunnitelma
1. Konetehon tarkistamiseksi valvonta-asetuksen 41 artiklan mukaisesti jäsenvaltioiden on laadittava pistokoesuunnitelma laivastonsa niiden kalastusalusten tai kalastusalusryhmien tunnistamiseksi, joiden epäillään ilmoittaneen käyttömoottorin tehon liian pieneksi. Pistokoesuunnitelman on pohjauduttava vähintään seuraaviin korkeaa riskiä kuvaaviin arviointiperusteisiin:
a)
pyyntiponnistusjärjestelmien piiriin kuuluvaa kalastusta harjoittavat kalastusalukset ja erityisesti sellaiset kalastusalukset, joille on osoitettu yksittäinen pyyntiponnistus kilowattipäivinä;
b)
kalastusalukset, joiden tehoon sovelletaan kansallisen tai Euroopan unionin lainsäädännön mukaisia rajoituksia;
c)
kalastusalukset, joiden tehon (kW) suhde aluksen vetoisuuteen (GT) on 50 prosenttia keskimääräistä pienempi verrattuna samantyyppiseen kalastusalukseen, pyydystyyppiin ja kohdelajiin. Analyysin tekemiseksi jäsenvaltiot voivat jakaa laivaston noudattaen yhtä tai useampaa seuraavista perusteista:
i)
kansallisessa lainsäädännössä määritellyt laivaston osittamis- tai hallinnointiyksiköt;
ii)
pituusluokat;
iii)
vetoisuusluokat;
iv)
käytetyt pyydykset;
v)
kohdelajit.
2. Jäsenvaltiot voivat ottaa oman harkintansa mukaan käyttöön lisää riskinarviointiperusteita.
3. Jäsenvaltioiden on laadittava luettelo kalastusaluksistaan, jotka täyttävät yhden tai useamman 1 kohdassa tarkoitetuista riskinarviointiperusteista ja tarvittaessa 2 kohdassa tarkoitetuista riskinarviointiperusteista.
4. Jäsenvaltioiden on otettava jotakin 1 ja 2 kohdassa tarkoitettua riskinarviointiperustetta vastaavasta kustakin kalastusalusryhmästä satunnaisotos kalastusaluksista. Otoksen koon on vastattava asianomaisen ryhmän kalastusalusten lukumäärän neliöjuurta pyöristettynä lähimpään kokonaislukuun.
5. Jäsenvaltioiden on tarkistettava kunkin satunnaisotokseen kuuluvan kalastusaluksen osalta kaikki valvonta-asetuksen 41 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut niiden hallussa olevat tekniset asiakirjat. Valvonta-asetuksen 41 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitettujen muiden asiakirjojen osalta jäsenvaltioiden on kiinnitettävä erityistä huomiota moottorin valmistajan käsikirjassa annettuihin ohjeisiin, jos tällainen käsikirja on saatavilla.
6. Tätä artiklaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2012. Valvonta-asetuksen 41 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut fyysiset tarkistukset kohdistetaan ensisijaisesti troolareihin, jotka toimivat pyyntiponnistusjärjestelmän alaisessa kalastuksessa.
63 artikla
Fyysinen tarkistus
1. Jos kalastusaluksella suoritetaan valvonta-asetuksen 41 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun käyttömoottorin fyysisen tarkistuksen yhteydessä konetehon mittauksia, käyttömoottorin teho voidaan mitata helpoimmasta paikasta potkurin ja moottorin väliltä.
2. Jos käyttömoottorin teho mitataan alennusvaihteen jälkeen, mittausta on oikaistava asianmukaisesti, jotta käyttömoottorin teho voidaan laskea asetuksen (ETY) N:o 2930/96 5 artiklan 1 kohdassa esitetyn määritelmän mukaisesti koneen ulostulolaipan kohdalla. Oikaisussa on otettava huomioon vaihteistosta johtuva tehohäviö vaihdelaatikon valmistajan toimittamien virallisten teknisten tietojen perusteella.
VIII LUKU
Virkistyskalastuksen valvonta
64 artikla
Pistokoesuunnitelmien laatiminen
1. Pistokoesuunnitelmissa, jotka jäsenvaltioiden on laadittava valvonta-asetuksen 55 artiklan 3 kohdan mukaisesti voidakseen seurata virkistyskalastusta harjoittavien alusten saamia elvytyssuunnitelmiin kuuluvien kantojen saaliita, on vahvistettava, että tiedot kerätään kahden vuoden välein, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 5 kohdassa tarkoitettujen tietojen käyttämistä.
2. Pistokoesuunnitelmissa on vahvistettava selkeästi käytetyt menetelmät, joiden on mahdollisuuksien mukaan oltava
a)
ajallisesti pysyviä;
b)
vakiomuotoisia alueiden sisällä;
c)
asianmukaisten kansainvälisten tieteellisten elinten ja tarvittaessa alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen, joiden sopimuspuolena tai tarkkailijana Euroopan unioni on, vahvistamien laatuvaatimusten mukaisia.
3. Pistokoesuunnitelmassa on oltava otanta-asetelma elvytyssuunnitelmiin kuuluvien saaliiden arviointia varten, käytetyt pyydykset ja elvytyssuunnitelman maantieteellinen alue, jolta saaliit pyydettiin.
4. Jäsenvaltioiden on arvioitava järjestelmällisesti kerättyjen tietojen oikeellisuus ja tarkkuus.
5. Jäsenvaltiot voivat käyttää 1 kohdassa tarkoitettujen pistokoesuunnitelmien yhteydessä neuvoston asetuksessa (EY) N:o 199/2008 (27) säädetyn yhteisön monivuotisen ohjelman mukaisesti kerättyjä tietoja, jos tällaisia tietoja on saatavilla.
6. Tätä säännöstä ei sovelleta, jos jäsenvaltio on kieltänyt elvytyssuunnitelmaan kuuluviin kalakantoihin kohdistuvan virkistyskalastuksen.
65 artikla
Pistokoesuunnitelmista ilmoittaminen ja niiden arviointi
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava pistokoesuunnitelmistaan komissiolle 12 kuukauden kuluessa elvytyssuunnitelman voimaantulosta. Jos elvytyssuunnitelma on jo voimassa tämän asetuksen tullessa voimaan, pistokoesuunnitelmasta on ilmoitettava 12 kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. Pistokoesuunnitelmaan tehdyistä muutoksista on ilmoitettava ennen kuin niitä aletaan soveltaa.
2. Valvonta-asetuksen 55 artiklan 4 kohdassa edellytetyn arvioinnin ohella tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean on arvioitava myös seuraavia:
a)
edellä 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen jälkeen ja sen jälkeen joka viides vuosi ilmoitettujen pistokoesuunnitelmien yhteensopivuus tämän asetuksen 64 artiklan 2 ja 3 kohdassa mainittujen perusteiden ja vaatimusten kanssa;
b)
edellä 1 kohdassa tarkoitetun pistokoesuunnitelman muutosten yhteensopivuus tämän asetuksen 64 artiklan 2 ja 3 kohdassa mainittujen perusteiden ja vaatimusten kanssa.
3. Tieteellis-teknis-taloudellisen kalastuskomitean on annettava tarvittaessa suosituksia pistokoesuunnitelman parantamiseksi.
IV OSASTO
KAUPAN PITÄMISEN VALVONTA
I LUKU
Jäljitettävyys
66 artikla
Määritelmä
Tässä luvussa tarkoitetaan
’kalastus- ja vesiviljelytuotteilla’ mitä tahansa tuotetta, joka kuuluu tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annetulla neuvoston asetuksella (ETY) N:o 2658/87 (28) käyttöön otetun yhdistetyn nimikkeistön 3. ryhmään ja tariffinimikkeisiin 1604 ja 1605.
67 artikla
Eriä koskevat tiedot
1. Toimijoiden on esitettävä valvonta-asetuksen 58 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja kalastus- ja vesiviljelytuotteita koskevat tiedot, kun kalastus- ja vesiviljelytuotteet jaotellaan eriksi ja viimeistään silloin, kun kyseiset tuotteet saatetaan ensimyyntiin.
2. Edellä 1 kohdassa säädetyn lisäksi toimijoiden on ajantasaistettava valvonta-asetuksen 58 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut asiaa koskevat tiedot, jotka perustuvat kalastus- ja vesiviljelytuote-erien yhdistämiseen tai jakamiseen ensimyynnin jälkeen, heti kun nämä tiedot ovat saatavilla.
3. Jos erät yhdistetään tai jaetaan ensimyynnin jälkeen ja usealta kalastusalukselta saatujen tai useasta vesiviljelytuotantoyksiköstä peräisin olevat kalastus- ja vesiviljelytuotteet sekoittuvat, toimijoiden on pystyttävä yksilöimään kukin alkuperäinen erä vähintään valvonta-asetuksen 58 artiklan 5 kohdan a alakohdassa tarkoitetulla tunnistenumerolla ja jäljittämään alkuperäiset erät takaisin pyynti- tai keruuvaiheeseen valvonta-asetuksen 58 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
4. Toimijoiden on valvonta-asetuksen 58 artiklan 4 kohdassa tarkoitettujen järjestelmien ja menettelyjen avulla pystyttävä yksilöimään kalastus- ja vesiviljelytuotteiden välittömät toimittajat, jolleivät nämä ole lopullisia kuluttajia, sekä kyseisten tuotteiden välittömät ostajat.
5. Valvonta-asetuksen 58 artiklan 5 kohdassa tarkoitettuja kalastus- ja vesiviljelytuotteita koskevat tiedot on esitettävä erän pakkausmerkinnöissä tai pakkauksessa tai erän mukana olevassa kaupallisessa asiakirjassa. Tiedot voidaan kiinnittää erään koodin, viivakoodin tai elektronisen sirun kaltaisten tunnistamisvälineiden tai vastaavan laitteen avulla taikka käyttäen merkintäjärjestelmää. Erää koskevien tietojen on oltava saatavilla kaikissa tuotanto-, jalostus- ja jakeluvaiheissa siten, että jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat tutustua niihin milloin tahansa.
6. Toimijoiden on kiinnitettävä valvonta-asetuksen 58 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut kalastus- ja vesiviljelytuotteita koskevat tiedot erään koodin, viivakoodin tai elektronisen sirun kaltaisten tunnistamisvälineiden tai vastaavan laitteen avulla taikka käyttäen merkintäjärjestelmää
a)
1 päivästä tammikuuta 2013 monivuotisen ohjelman alaisiin kalastustuotteisiin,
b)
1 päivästä tammikuuta 2015 muihin kalastus- ja vesiviljelytuotteisiin.
7. Jos valvonta-asetuksen 58 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut tiedot esitetään erän mukana olevassa kaupallisessa asiakirjassa, kyseiseen erään on kiinnitettävä vähintään tunnistenumero.
8. Jäsenvaltioiden on tehtävä keskenään yhteistyötä sen varmistamiseksi, että muun jäsenvaltion kuin sen, jossa kalastus- tai vesiviljelytuotteet on jaoteltu erään, toimivaltaiset viranomaiset voivat tutustua erään kiinnitettyihin ja/tai sen mukana oleviin tietoihin erityisesti silloin, kun tiedot on kiinnitetty erään koodin, viivakoodin tai elektronisen sirun kaltaisten tunnistamisvälineiden tai vastaavan laitteen avulla. Tällaisia välineitä käyttävien toimijoiden on varmistettava, että välineet on kehitetty kansainvälisesti hyväksyttyjen standardien ja eritelmien perusteella.
9. Valvonta-asetuksen 58 artiklan 5 kohdan d alakohdassa tarkoitettuihin saaliiden pyyntipäiviä koskeviin tietoihin voi sisältyä useita kalenteripäiviä tai yksi jakso, joka käsittää useita pyyntipäiviä.
10. Valvonta-asetuksen 58 artiklan 5 kohdan f alakohdassa tarkoitetuilla toimittajia koskevilla tiedoilla viitataan tämän artiklan 4 kohdassa tarkoitettuihin välittömiin toimittajiin. Nämä tiedot voidaan tarvittaessa esittää eläinperäisiä elintarvikkeita koskevista erityisistä hygieniasäännöistä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 853/2004 (29) liitteessä II olevassa I jaksossa tarkoitetulla tunnistusmerkillä.
11. Valvonta-asetuksen 58 artiklan 5 kohdan a-f alakohdassa lueteltuja tietoja koskevia vaatimuksia ei sovelleta
a)
tuotuihin kalastus- ja vesiviljelytuotteisiin, jotka jäävät saalistodistusjärjestelmän soveltamisalan ulkopuolelle neuvoston asetuksen (EY) N:o 1005/2008 (30) 12 artiklan 5 kohdan mukaisesti;
b)
makeasta vedestä pyydettyihin tai makeassa vedessä viljeltyihin kalastus- ja vesiviljelytuotteisiin; eikä
c)
koristekaloihin, äyriäisiin tai nilviäisiin.
12. Valvonta-asetuksen 58 artiklan 5 kohdan a-h alakohdassa lueteltuja tietovaatimuksia ei sovelleta yhdistetyn nimikkeistön tariffinimikkeisiin 1604 ja 1605 kuuluviin kalastus- ja vesiviljelytuotteisiin.
13. Valvonta-asetuksen 58 artiklan soveltamiseksi asianomaista maantieteellistä aluetta koskevat tiedot käsittävät
a)
EU:n lainsäädännössä vahvistetun kiintiön ja/tai alamittavaatimuksen alaisen kalakannan tai kalakantaryhmän saaliiden osalta valvonta-asetuksen 4 artiklan 30 kohdassa määritellyn asianomaisen maantieteellisen alueen; tai
b)
muiden kalakantojen tai kalakantaryhmien osalta komission asetuksen (EY) N:o 2065/2001 (31) 5 artiklan mukaisen pyyntialueen.
14. Valvonta-asetuksen 58 artiklan 8 kohdassa tarkoitettua kalastus- ja vesiviljelytuotteiden pienten määrien arvoa sovelletaan suoramyynnissä kutakin kalastusalusta, kalenteripäivää ja lopullista kuluttajaa kohden.
68 artikla
Tietojen antaminen kuluttajalle
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että valvonta-asetuksen 58 artiklan 6 kohdassa tarkoitetut kauppanimeä, lajin tieteellistä nimeä ja asetuksen (EY) N:o 2065/2001 5 artiklassa tarkoitettua pyyntialuetta sekä tuotantomenetelmää koskevat tiedot mainitaan vähittäismyyntiin tarkoitettujen kalastus- ja vesiviljelytuotteiden, maahantuodut tuotteet mukaan luettuina, pakkausmerkinnässä tai muussa tarkoituksenmukaisessa merkinnässä.
2. Poiketen siitä, mitä 1 kohdassa säädetään, lajin tieteellinen nimi voidaan ilmoittaa kuluttajille vähittäismyyntivaiheessa kaupallisena tietona ilmoitustauluissa tai julisteissa.
3. Jos kalastus- tai vesiviljelytuote on aiemmin jäädytetty, 1 kohdassa tarkoitettuun pakkausmerkintään tai muuhun vastaavaan merkintään on lisättävä myös ilmaisu ”sulatettu”. Tämän ilmaisun puuttuessa vähittäismyynnissä olevia kalastus- ja vesiviljelytuotteita ei pidetä aiemmin jäädytettyinä ja myöhemmin sulatettuina tuotteina.
4. Poiketen siitä, mitä 3 kohdassa säädetään, ilmaisua ”sulatettu” ei tarvitse käyttää, kun kyseessä ovat
a)
asetuksen (EY) N:o 853/2004 liitteessä III olevan VIII jakson mukaisesti terveyden suojeluun liittyvistä syistä aiemmin jäädytetyt kalastus- ja vesiviljelytuotteet, ja
b)
kalastus- ja vesiviljelytuotteet, jotka on sulatettu ennen savustusta, suolausta, kypsentämistä, etikkaliemeen säilömistä tai kuivausta taikka näiden yhdistelmästä koostuvaa käsittelyä.
5. Tätä artiklaa ei sovelleta yhdistetyn nimikkeistön tariffinimikkeisiin 1604 ja 1605 kuuluviin kalastus- ja vesiviljelytuotteisiin.
6. Sellaisia kalastus- ja vesiviljelytuotteita sekä pakkauksia, joiden merkinnät on tehty ennen tämän artiklan voimaantuloa ja jotka eivät täytä valvonta-asetuksen 58 artiklan 5 kohdan g alakohdan tieteellistä nimeä koskevia ja mainitun asetuksen 58 artiklan 5 kohdan h alakohdan vaatimuksia eivätkä tämän artiklan 1, 2 ja 3 kohdan vaatimuksia, saa pitää kaupan varastojen loppumiseen asti.
II LUKU
Kalastustuotteiden punnitseminen
1 Jakso
Punnitsemista koskevat yleiset säännöt
69 artikla
Soveltamisala
Tässä luvussa vahvistettuja säännöksiä sovelletaan jäsenvaltioissa tapahtuviin EU:n kalastusalusten saaliiden purkamisiin sekä jäsenvaltion satamissa tai sen rannikon läheisyydessä olevissa paikoissa tapahtuviin jälleenlaivauksiin, joihin EU:n kalastusalukset osallistuvat, samoin kuin EU:n vesillä tapahtuviin EU:n kalastusaluksilla pidettyjen kalastustuotteiden punnituksiin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 78-89 artiklan soveltamista.
70 artikla
Punnituskirjaukset
1. Rekisteröityjen ostajien, rekisteröityjen huutokauppojen tai muiden elinten tai henkilöiden, jotka vastaavat kalastustuotteiden ensimyynnistä tai niiden varastoinnista ennen ensimyyntiä, taikka tarvittaessa EU:n kalastusaluksen päällikön on kirjattava valvonta-asetuksen 60 ja 61 artiklan mukaisesti suoritetut punnitukset ilmoittamalla seuraavat tiedot:
a)
punnitun lajin kolmikirjaiminen FAO-koodi;
b)
kunkin lajin kutakin määrää koskevan punnituksen tulos kilogrammoina tuotepainoa;
c)
sen kalastusaluksen, jolta punnittu määrä on peräisin, ulkoinen tunnistenumero ja nimi;
d)
punnittujen kalastustuotteiden jalostusaste;
e)
punnitsemisen päivämäärä (VVVV-KK-PP).
2. Rekisteröityjen ostajien, rekisteröityjen huutokauppojen tai muiden elinten tai henkilöiden, jotka vastaavat kalastustuotteiden ensimyynnistä tai niiden varastoinnista ennen ensimyyntiä, taikka tarvittaessa EU:n kalastusaluksen päällikön on säilytettävä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot kolmen vuoden ajan.
71 artikla
Punnitusten ajoittaminen
1. Jos kalastustuotteet jälleenlaivataan EU:n kalastusaluksesta toiseen ja jälleenlaivatut kalastustuotteet on tarkoitus purkaa ensimmäistä kertaa Euroopan unionin ulkopuolella sijaitsevassa satamassa, kalastustuotteet on punnittava ennen niiden kuljettamista jälleenlaivaussatamasta tai -paikasta.
2. Kun kalastustuotteet punnitaan EU:n kalastusaluksella valvonta-asetuksen 60 artiklan 3 kohdan mukaisesti ja punnitus suoritetaan uudelleen maissa purkamisen jälkeen, 60 artiklan 5 kohdan soveltamiseksi käytetään valvonta-asetuksen maissa suoritetusta punnituksesta saatua tulosta.
3. Jäsenvaltio voi vaatia EU:n kalastusaluksen päällikköä luovuttamaan jäljennöksen kalastuspäiväkirjan sivusta purkamisjäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille ennen punnitsemista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisia kalastusaluksia koskevien erityisten säännösten soveltamista, joilta ei vaadita kalastuspäiväkirjan tietojen täyttämistä ja toimittamista sähköisesti valvonta-asetuksen 15 artiklassa tarkoitetulla tavalla.
72 artikla
Punnitusjärjestelmät
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on kalibroitava ja sinetöitävä kaikki punnitusjärjestelmät kansallisten järjestelmien mukaisesti.
2. Punnitusjärjestelmästä vastaavan luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön on pidettävä kirjaa kalibroinneista.
3. Jos punnitus suoritetaan liukuhihnajärjestelmällä, laitteeseen on asennettava selvästi näkyvillä oleva laskuri, joka laskee painon kumulatiivisen kokonaismäärän. Laskurin lukema punnituksen alkaessa ja kumulatiivinen kokonaismäärä on kirjattava. Punnituksesta vastaavan luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön on tehtävä järjestelmän kaikista käyttötavoista merkinnät punnitusrekisteriin.
73 artikla
Jäädytettyjen kalatuotteiden punnitseminen
1. Punnittaessa jäädytettyjen kalastustuotteiden määriä laatikoissa tai harkoissa purettujen jäädytettyjen kalatuotteiden paino voidaan määrittää lajeittain ja tarvittaessa jalostusasteen mukaan kertomalla laatikoiden tai harkkojen kokonaismäärä laatikon tai harkon keskimääräisellä nettopainolla, joka lasketaan liitteessä XVIII vahvistetun menetelmän mukaisesti, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen erityisten säännösten ja erityisesti 70 ja 74 artiklan säännösten soveltamista.
2. Kalatuotteet punnitsevan luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön on pidettävä purkamiskohtaista kirjanpitoa, johon merkitään
a)
sen aluksen nimi sekä ulkoiset rekisterikirjaimet ja -numerot, josta kalatuotteet on purettu;
b)
kyseessä olevat lajit ja tarvittaessa purettujen kalojen jalostusaste;
c)
erän koko ja lavojen laji- ja tarvittaessa jalostusastekohtainen otos liitteessä XVIII olevan 1 kohdan säännösten mukaisesti;
d)
kunkin otokseen sisältyvän lavan paino ja lavojen keskipaino;
e)
laatikoiden tai harkkojen lukumäärä kussakin otokseen sisältyvässä lavassa;
f)
laatikon taarapaino, jos muu kuin liitteessä XVIII olevassa 4 kohdassa määritelty taarapaino;
g)
tyhjän lavan keskipaino liitteessä XVIII olevan 3 kohdan b alakohdan säännösten mukaan;
h)
laatikon tai harkon keskipaino lajeittain tai tarvittaessa jalostusasteittain.
74 artikla
Jää ja vesi
1. Rekisteröidyn ostajan, rekisteröidyn huutokaupan tai muiden elinten tai henkilöiden, jotka vastaavat kalastustuotteiden ensimyynnistä, on varmistettava ennen punnitusta, että kalastustuotteissa on mahdollisimman vähän jäätä, aiheuttamatta kuitenkaan niiden pilaantumista ja laadun heikkenemistä.
2. Veden ja jään vuoksi tehtävä vähennys saa olla enintään 2 prosenttia, sanotun kuitenkaan rajoittamatta sellaisia pelagisia lajeja koskevien, tämän asetuksen 78-89 artiklassa tarkoitettujen erityisten sääntöjen soveltamista, jotka puretaan irtotavarana siirrettäväksi ensimyynti-, varastointi- tai jalostuspaikkaan. Veden ja jään vuoksi tehtävän vähennyksen prosenttiosuus on merkittävä kaikissa tapauksissa painon ohella punnituslipukkeeseen. Muiden kuin pelagisten lajien osalta ei tehdä vähennystä veden tai jään vuoksi.
75 artikla
Toimivaltaisten viranomaisten tiedonsaanti
Punnitusjärjestelmien, punnituskirjausten ja kirjallisten ilmoitusten on oltava milloin tahansa kokonaisuudessaan toimivaltaisten viranomaisten saatavilla, ja näillä on oltava pääsy kaikkiin kalastustuotteiden varastointi- tai jalostustiloihin.
76 artikla
Pistokoesuunnitelmat
1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava valvonta-asetuksen 60 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu pistokoesuunnitelma ja siihen tehtävät merkittävät muutokset liitteessä XIX kuvatun riskiperusteisen menetelmän mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on vahvistettava valvonta-asetuksen 60 artiklan 3 kohdassa tarkoitettu pistokoesuunnitelma ja siihen tehtävät merkittävät muutokset liitteessä XX kuvatun riskiperusteisen menetelmän mukaisesti. Jos saaliit punnitaan aluksella, valvonta-asetuksen 14 artiklan 3 kohdassa ja 21 artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sallittua poikkeamaa ei sovelleta, jos purkamisen jälkeen suoritetussa punnituksessa saatu luku on suurempi kuin aluksella saatu vastaava luku.
3. Kun jäsenvaltiot aikovat vahvistaa valvonta-asetuksen 60 artiklan 1 ja 3 kohdassa tarkoitetut pistokoesuunnitelmat, niiden olisi toimitettava kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta yksi yhtenäinen pistokoesuunnitelma, joka kattaa kaikki asianomaiset punnitusmenettelyt kolmen vuoden ajan. Pistokoesuunnitelma voi koostua eri kalastuksia koskevista eri osioista.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitetun päivän jälkeen vahvistettavat uudet pistokoesuunnitelmat tai tällaisiin suunnitelmiin tehtävät muutokset on toimitettava hyväksyttäväksi kolme kuukautta ennen kyseisen vuoden loppua.
77 artikla
Kalastustuotteiden punnitusta niiden purkamispaikasta kuljettamisen jälkeen koskevat valvontasuunnitelmat ja -ohjelmat
1. Jäsenvaltioiden on vahvistettava valvonta-asetuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu valvontasuunnitelma liitteessä XXI kuvatun riskiperusteisen menetelmän mukaisesti.
2. Kun jäsenvaltiot aikovat vahvistaa valvonta-asetuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut valvontasuunnitelmat, niiden on toimitettava yksi jäsenvaltiokohtainen valvontasuunnitelma, joka kattaa kaikki kuljetuksen jälkeen punnittavia kalastustuotteita koskevat kuljetukset. Tämä valvontasuunnitelma on toimitettava kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. Valvontasuunnitelma voi koostua eri kalastuksia koskevista eri osioista.
3. Jäsenvaltioiden on vahvistettava valvonta-asetuksen 61 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu yhteinen valvontaohjelma ja siihen tehtävät merkittävät muutokset liitteessä XXII kuvatun riskiperusteisen menetelmän mukaisesti.
4. Kun jäsenvaltiot aikovat vahvistaa valvonta-asetuksen 61 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut yhteiset valvontaohjelmat, niiden on toimitettava nämä ohjelmat kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
5. Edellä 2 ja 4 kohdassa tarkoitetun päivän jälkeen hyväksyttävät, 2 kohdassa tarkoitetut uudet valvontasuunnitelmat tai 4 kohdassa tarkoitetut yhteiset valvontaohjelmat taikka tällaisiin suunnitelmiin tai ohjelmiin tehtävät muutokset on toimitettava kolme kuukautta ennen kyseisen suunnitelman tai ohjelman voimaantulopäivää edeltävän vuoden päättymistä.
2 Jakso
Tiettyjen pelagisten lajien punnitsemista koskevat erityiset säännöt
78 artikla
Sillin, makrillin ja piikkimakrillin saaliiden punnitusmenettelyjen soveltamisala
Tässä jaksossa vahvistettuja sääntöjä sovelletaan Euroopan unionissa purettujen tai EU:n kalastusalusten kolmansissa maissa purkamien sillin (Clupea harengus), makrillin (Scomber scombrus) ja piikkimakrillin (Trachurus spp.) tai näiden yhdistelmien sellaisten saaliiden punnituksiin, jotka on pyydetty
a)
sillin osalta ICES-alueilla I, II, III a, IV, V b, VI ja VII;
b)
makrillin osalta ICES-alueilla II a, III a, IV, V b, VI, VII, VIII, IX, XII, XIV ja CECAF-alueella sijaitsevilla EU:n vesillä;
c)
piikkimakrillin osalta ICES-alueilla II a, IV, V b, VI, VII, VIII, IX, X, XII, XIV ja CECAF-alueella sijaitsevilla EU:n vesillä,
kun purkamiskohtaiset määrät ovat yli 10 tonnia.
79 artikla
Sillin, makrillin ja piikkimakrillin saaliiden punnitussatamat
1. Tämän asetuksen 78 artiklassa tarkoitettujen lajien saaliit on punnittava heti purkamisen yhteydessä. Näiden lajien saaliit voidaan kuitenkin punnita kuljetuksen jälkeen silloin, kun
-
määräpaikka sijaitsee jäsenvaltiossa ja asianomainen jäsenvaltio on vahvistanut valvonta-asetuksen 61 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun valvontasuunnitelman liitteessä XXI kuvatun riskiperusteisen menetelmän mukaisesti;
-
määräpaikka sijaitsee toisessa jäsenvaltiossa ja asianomaiset jäsenvaltiot ovat vahvistaneet valvonta-asetuksen 61 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun yhteisen valvontaohjelman liitteessä XXII kuvatun riskiperusteisen menetelmän mukaisesti,
ja komissio on hyväksynyt kyseisen valvontasuunnitelman tai kyseisen yhteisen valvontaohjelman.
2. Kunkin asianomaisen jäsenvaltion on vahvistettava ne satamat, joissa tämän asetuksen 78 artiklassa tarkoitetut lajit punnitaan, ja varmistettava, että kaikki tällaiset lajit puretaan kyseisissä satamissa. Näissä satamissa on oltava
a)
vahvistetut purkamis- ja jälleenlaivausajat;
b)
vahvistetut purkamis- ja jälleenlaivauspaikat;
c)
vahvistetut tarkastus- ja tarkkailumenettelyt.
3. Asianomaisten jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle tällaisten satamien luettelo ja kyseisissä satamissa sovellettavat tarkastus- ja tarkkailumenettelyt, mukaan luettuina ehdot ja edellytykset kyseisten lajien määrien kirjaamiseksi ja lähettämiseksi kunkin purkamisen yhteydessä.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitettuihin satamaluetteloihin sekä tarkastus- ja tarkkailumenettelyihin tehtävät muutokset on toimitettava komissiolle vähintään 15 päivää ennen niiden voimaantuloa.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tämän asetuksen 78 artiklassa tarkoitetut lajit puretaan niiden aluksista Euroopan unionin ulkopuolella sellaisissa satamissa, jotka on nimenomaisesti valittu sellaisissa kolmansissa maissa, jotka ovat tehneet Euroopan unionin kanssa kyseisiä lajeja koskevan sopimuksen, suoritettavaa punnitusta varten.
6. Komissio toimittaa 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut tiedot ja luettelon kolmansien maiden valitsemista satamista kaikille asianomaisille jäsenvaltioille.
7. Komissio ja asianomaiset jäsenvaltiot julkaisevat satamaluettelon ja siihen tehdyt muutokset virallisilla verkkosivustoillaan.
80 artikla
Jäsenvaltion satamaan saapuminen
1. Kalastusaluksen päällikön tai hänen edustajansa on ilmoitettava punnitusta varten sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jossa saalit on tarkoitus purkaa, vähintään neljä tuntia ennen kyseiseen purkamissatamaan saapumista seuraavat tiedot:
a)
satama, johon alus aikoo saapua, aluksen nimi sekä sen ulkoiset rekisterikirjaimet ja -numerot;
b)
kyseiseen satamaan saapumisen arvioitu ajankohta;
c)
aluksella pidetyn sillin, makrillin ja piikkimakrillin määrät ilmaistuna kilogrammoina elopainoa;
d)
maantieteellinen alue (maantieteelliset alueet), jolla (joilla) saalis pyydettiin; alueen on viitattava suuralueeseen ja alueeseen tai osa-alueeseen, jolla unionin lainsäädännön mukaisesti sovelletaan saalisrajoituksia.
2. Sellaisen EU:n kalastusaluksen päällikön, jonka on kirjattava kalastuspäiväkirjan tiedot sähköisesti, on lähetettävä 1 kohdassa tarkoitetut tiedot sähköisesti lippujäsenvaltiolleen. Jäsenvaltioiden on lähetettävä nämä tiedot välittömästi sille jäsenvaltiolle, jossa purkaminen aiotaan suorittaa. Valvonta-asetuksen 15 artiklassa tarkoitetun sähköisen kalastuspäiväkirjan tiedot ja 1 kohdassa tarkoitetut tiedot voidaan lähettää yhtenä sähköisenä toimituksena.
3. Jäsenvaltiot voivat säätää 1 kohdassa vahvistettua lyhyemmästä määräajasta ilmoituksen tekemistä varten. Tällöin asianomaisten jäsenvaltioiden on tiedotettava komissiolle ilmoitusta koskevasta lyhyemmästä määräajasta 15 päivää ennen sen voimaantuloa. Komissio ja asianomaiset jäsenvaltiot julkaisevat nämä tiedot verkkosivustoillaan.
81 artikla
Purkaminen
Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on edellytettävä, ettei tämän asetuksen 78 artiklassa tarkoitettujen saaliiden purkamista aloiteta ennen kuin siihen annetaan nimenomainen lupa. Jos purkaminen keskeytyy, sen jatkamiseksi vaaditaan lupa.
82 artikla
Kalastuspäiväkirja
1. Sellaisen kalastusaluksen päällikön, jonka ei tarvitse kirjata kalastuspäiväkirjan tietoja sähköisesti, on välittömästi aluksen saavuttua satamaan ja ennen purkamisen alkamista toimitettava kalastuspäiväkirjan asiaankuuluvat täytetyt sivut purkamissatamassa jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille.
2. Aluksella olevien sillin, makrillin ja piikkimakrillin määrien, jotka on ilmoitettu ennen purkamista tämän asetuksen 80 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaisesti, on vastattava purkamisen jälkeen kalastuspäiväkirjaan kirjattuja määriä.
83 artikla
Tuoreen sillin, makrillin ja piikkimakrillin julkiset punnituslaitokset
Jos käytetään julkisia punnituslaitoksia, tämän asetuksen 78 artiklassa tarkoitettuja saaliita punnitsevien luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden on annettava ostajalle punnituslipuke, jossa ilmoitetaan punnituksen päivämäärä ja kellonaika sekä säiliöauton tunnistenumero, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 72 artiklan soveltamista. Punnituslipukkeen jäljennös on liitettävä myynti- tai haltuunottoilmoitukseen.
84 artikla
Tuoreen kalan yksityiset punnituslaitokset
1. Yksityisten punnituslaitosten käyttöön sovelletaan tämän asetuksen 72 artiklan säännösten lisäksi tämän artiklan vaatimuksia.
2. Tämän asetuksen 78 artiklassa tarkoitettuja saaliita punnitsevien luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden on kunkin punnitusjärjestelmän osalta pidettävä sidottua, sivunumeroitua rekisteriä. Se on täytettävä viipymättä puretun saaliin punnituksen jälkeen ja viimeistään punnituksen suorittamispäivänä kello 23:59 paikallista aikaa. Rekisteriin on merkittävä
a)
sen aluksen nimi sekä ulkoiset rekisterikirjaimet ja -numerot, josta tämän asetuksen 78 artiklassa tarkoitettu saalis on purettu;
b)
säiliöauton yksilöllinen tunnistenumero ja sen kuorma, jos tämän asetuksen 78 artiklassa tarkoitettu saalis on kuljetettu purkusatamasta ennen punnitusta tämän asetuksen 79 artiklan mukaisesti. Kukin säiliöautokuorma on punnittava ja kirjattava erikseen. Kaikkien samasta aluksesta purettujen säiliöautokuormien kokonaispaino voidaan kuitenkin kirjata yhtenä kokonaisuutena, jos kyseiset kuormat punnitaan perättäin ja keskeytyksettä;
c)
kalalajit;
d)
kunkin aluksesta puretun saaliin paino;
e)
punnituksen aloittamisen ja päättämisen päivämäärä ja kellonaika.
3. Jos punnitus suoritetaan liukuhihnajärjestelmällä, järjestelmän kaikenlainen käyttö on kirjattava sidottuun, sivunumeroituun punnitusrekisteriin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän asetuksen 72 artiklan 3 kohdan soveltamista.
85 artikla
Jäädytetyn kalan punnitseminen
Punnittaessa jäädytetyn sillin, makrillin ja piikkimakrillin purettuja määriä, laatikoissa puretun jäädytetyn kalan paino on määritettävä lajeittain tämän asetuksen 73 artiklan mukaisesti.
86 artikla
Punnituskirjausten säilyttäminen
Kaikki tämän asetuksen 84 artiklan 3 kohdassa ja 85 artiklassa säädetyt punnitustiedot ja jäljennökset mahdollisista kuljetusasiakirjoista, jotka liittyvät tämän asetuksen 79 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun valvontasuunnitelmaan tai yhteiseen valvontaohjelmaan, on säilytettävä kuuden vuoden ajan.
87 artikla
Myynti- ja haltuunottoilmoitus
Myynti- ja haltuunottoilmoitusten toimittamisesta vastaavien luonnollisten henkilöiden tai oikeushenkilöiden on toimitettava tämän asetuksen 78 artiklassa tarkoitettuja lajeja koskevat ilmoitukset asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille pyynnöstä.
88 artikla
Ristiintarkastukset
Siihen asti, kun on otettu käyttöön tietokonepohjainen tietokanta valvonta-asetuksen 109 artiklan mukaisesti, toimivaltaisten viranomaisten on tehtävä kaikkia saaliiden purkamisia koskevia hallinnollisia ristiintarkastuksia seuraavien välillä:
a)
purkamista koskevaan ennakkoilmoitukseen merkityt tämän asetuksen 80 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetut sillin, makrillin ja piikkimakrillin määrät lajikohtaisesti ja kalastuspäiväkirjaan merkityt määrät;
b)
kalastuspäiväkirjaan merkityt sillin, makrillin ja piikkimakrillin määrät lajikohtaisesti ja purkamisilmoitukseen merkityt määrät;
c)
purkamisilmoitukseen merkityt sillin, makrillin ja piikkimakrillin määrät lajikohtaisesti ja haltuunotto- tai myynti-ilmoitukseen merkityt määrät;
d)
aluksen kalastuspäiväkirjaan merkitty pyyntialue ja kyseistä alusta koskevat satelliittiseurantajärjestelmän (VMS) tiedot.
89 artikla
Punnitusten valvonta
1. Aluksen silli-, makrilli- ja piikkimakrillisaaliiden punnitusta on valvottava lajikohtaisesti. Jos saalis puretaan aluksesta pumppaamalla, on valvottava purettujen kokonaismäärien punnitusta. Jäädytettyä silliä, makrillia ja piikkimakrillia purettaessa kaikki laatikot on laskettava, ja on valvottava liitteessä XVIII määrättyä laatikoiden keskimääräisen nettopainon laskentamenetelmää.
2. Tämän asetuksen 88 artiklassa tarkoitettujen tietojen lisäksi on tehtävä ristiintarkastuksia seuraavien tietojen välillä:
a)
julkisen tai yksityisen punnituslaitoksen kirjanpitoon merkityt sillin, makrillin ja piikkimakrillin määrät lajikohtaisesti ja haltuunotto- tai myynti-ilmoitukseen merkityt määrät lajikohtaisesti;
b)
tämän asetuksen 79 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun valvontasuunnitelmaan tai yhteiseen valvontaohjelmaan liittyviin mahdollisiin kuljetusasiakirjoihin merkityt sillin, makrillin ja piikkimakrillin määrät lajikohtaisesti;
c)
tämän asetuksen 84 artiklan 2 kohdan b alakohdan mukaisesti rekisteriin merkityt säiliöautojen yksilölliset tunnistenumerot.
3. On varmistettava, että aluksella ei ole enää kaloja purkamisen päätyttyä.
4. Kaikki tämän artiklan ja tämän asetuksen 107 artiklan soveltamisalaan kuuluvat valvontatoimet on dokumentoitava. Asiakirjat on säilytettävä kuuden vuoden ajan.
III LUKU
Myynti-ilmoitukset
90 artikla
Yleiset säännöt
1. Myynti-ilmoituksessa on mainittava valvonta-asetuksen 64 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettu kappalemäärä, jos asianomaista kiintiötä hallinnoidaan kappalemäärän perusteella.
2. Valvonta-asetuksen 64 artiklan 1 kohdan g alakohdassa tarkoitettu jalostusaste käsittää liitteen I mukaisen tarjontamuodon.
3. Valvonta-asetuksen 64 artiklan 1 kohdan l alakohdassa tarkoitettu hinta on ilmoitettava sen jäsenvaltion valuuttana, jossa myynti tapahtuu.
91 artikla
Myynti-ilmoitusten muodot
1. Jäsenvaltiot päättävät valvonta-asetuksen 63 artiklassa tarkoitettujen, sähköisesti täytettävien ja toimitettavien myynti-ilmoitusten muodosta.
2. Jäsenvaltioiden välisessä tässä luvussa tarkoitetussa tietojenvaihdossa on käytettävä liitteessä XII määriteltyä muotoa, johon laajennettavissa oleva tietosisällön kuvauskieli (XML-kieli) perustuu. Jäsenvaltioiden keskinäisessä sekä jäsenvaltioiden, komission ja sen nimeämän elimen välisessä tietojenvaihdossa käytettävästä XML-standardista päättää komissio sen jälkeen, kun se on kuullut jäsenvaltioita.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettuun muotoon tehdyt muutokset ja muutosten päivämäärä on merkittävä selkeästi. Muutokset voivat tulla voimaan aikaisintaan kuusi kuukautta sen jälkeen, kun niistä on päätetty.
4. Jos jäsenvaltio saa joltain toiselta jäsenvaltiolta sähköisessä muodossa olevia tietoja, sen on varmistettava, että kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille lähetetään vastausviesti. Vastausviestien on sisällettävä vastaanottoilmoitus.
5. Liitteessä XII vahvistetut tietoelementit, jotka rekisteröityjen ostajien, rekisteröityjen huutokauppojen tai muiden jäsenvaltioiden hyväksymien elinten tai henkilöiden on yhteisön sääntöjen mukaisesti kirjattava myynti-ilmoituksiinsa, ovat pakollisia myös jäsenvaltioiden välisessä tietojenvaihdossa.
6. Jäsenvaltioiden on
a)
varmistettava, että tämän luvun mukaisesti saadut tiedot tallennetaan tietokoneella luettavassa muodossa ja säilytetään turvallisesti tietokonepohjaisissa tietokannoissa vähintään kolmen vuoden ajan;
b)
toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että näitä tietoja käytetään yksinomaan virallisiin tarkoituksiin; ja
c)
toteutettava tarvittavat tekniset toimenpiteet tietojen suojaamiseksi vahingossa tapahtuvalta tai laittomalta tuhoamiselta, vahingossa tapahtuvalta häviämiseltä, vahingoittumiselta, jakelulta tai luvattomalta käytöltä.
7. Kaikkien tämän luvun soveltamisalaan kuuluvien tietojen lähettämisestä, vastaanottamisesta, hallinnoinnista ja käsittelystä on kussakin jäsenvaltiossa vastuussa valvonta-asetuksen 5 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu yksi viranomainen.
8. Jäsenvaltioiden on vaihdettava 7 kohdassa tarkoitettua viranomaista koskevat yhteystiedot ja annettava ne tiedoksi komissiolle ja sen nimeämälle elimelle kolmen kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
9. Kaikki 7 ja 8 kohdassa tarkoitettuihin tietoihin tehdyt muutokset on annettava tiedoksi komissiolle, sen nimeämälle elimelle ja muille jäsenvaltioille ennen muutosten voimaantuloa.
10. Jäsenvaltiot päättävät sellaisten myynti-ilmoitusten muodosta, joita ei tarvitse täyttää ja toimittaa sähköisesti. Tällaisten myynti-ilmoitusten on sisällettävä vähintään valvonta-asetuksen 64 artiklan 1 kohdassa säädetyt tiedot.
V OSASTO
TARKKAILU
I LUKU
Tarkkailuraportit
92 artikla
Tarkkailuraporttiin kirjattavat tiedot
1. Valvonta-asetuksen 71 artiklan 3 ja 4 kohdassa tarkoitetut tarkkailuraportit on laadittava tämän asetuksen liitteen XXIII mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on tallennettava tarkkailuraporttiinsa sisältyvät tiedot valvonta-asetuksen 78 artiklassa tarkoitettuun sähköiseen tietokantaan ja vahvistettava tämän asetuksen liitteessä XXIV olevassa 2 kohdassa tarkoitetut toiminnot. Liitteessä XXIII vahvistetaan tiedot, jotka tähän tietokantaan on vähintään tallennettava. Paperimuodossa olevat tarkkailuraportit voidaan myös skannata tietokantaan.
3. Raporttitiedot on säilytettävä tietokannassa vähintään kolmen vuoden ajan.
4. Lippujäsenvaltion on 1 kohdassa tarkoitetun tarkkailuraportin saatuaan mahdollisimman pian aloitettava tarkkailuraportissa viitattujen kalastusalustensa toimintaa koskeva tutkimus.
5. Edellä olevaa 1 kohtaa sovelletaan rajoittamatta sellaisten alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen, joiden sopimuspuoli Euroopan unioni on, hyväksymien sääntöjen soveltamista.
II LUKU
Valvonnasta vastaavat tarkkailijat
93 artikla
Valvonnasta vastaavia tarkkailijoita koskevat yleiset säännöt
1. Tarkkailijaohjelman soveltamista varten valituilla EU:n kalastusaluksilla on oltava vähintään yksi valvonnasta vastaava tarkkailija ohjelmassa vahvistetun ajanjakson ajan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta alueellisen kalastuksenhoitojärjestön vahvistamien tai kolmannen maan kanssa sovittujen erityisten sääntöjen soveltamista.
2. Jäsenvaltioiden on nimettävä valvonnasta vastaavat tarkkailijat ja varmistettava, että nämä pystyvät hoitamaan tehtävänsä. Jäsenvaltioiden on varmistettava erityisesti valvonnasta vastaavien tarkkailijoiden siirtyminen kyseiselle EU:n kalastusalukselle ja sieltä pois.
3. Valvonnasta vastaavat tarkkailijat eivät saa suorittaa muita kuin valvonta-asetuksen 73 artiklassa ja tämän asetuksen 95 artiklassa vahvistettuja tehtäviä, jollei muita tehtäviä suoriteta valvonnasta vastaavia Euroopan unionin tarkkailijoita koskevan ohjelman mukaisesti tai osana alueellisen kalastuksenhoitojärjestön soveltamisalaan kuuluvaa tai kolmannen maan kanssa tehdyn kahdenvälisen sopimuksen yhteydessä vahvistettua tarkkailijaohjelmaa.
4. Toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että valvonnasta vastaavilla tarkkailijoilla on tehtäviensä suorittamista varten käytettävissä kalastusaluksen viestintäjärjestelmästä riippumaton viestintäväline.
5. Nämä säännöt eivät kuitenkaan vaikuta kalastusaluksen päällikön toimivaltaan vastata yksin aluksen toimista.
94 artikla
Valvonnasta vastaavien tarkkailijoiden riippumattomuus
Jotta valvonnasta vastaavat tarkkailijat olisivat valvonta-asetuksen 73 artiklan 2 kohdan mukaisesti EU:n kalastusaluksen omistajasta, liikenteenharjoittajasta, päälliköstä ja miehistön jäsenistä riippumattomia, he eivät saa olla
-
EU:n kalastusaluksen päällikön tai miehistön jäsenen sukulaisia tai näiden palveluksessa eivätkä sen EU:n kalastusaluksen, jolle heidät on nimetty tarkkailijoiksi, päällikön, omistajan tai liikenteenharjoittajan edustajan sukulaisia tai näiden palveluksessa,
-
päällikön, miehistön jäsenen tai EU:n kalastusaluksen, jolle heidät on nimetty tarkkailijoiksi, päällikön, omistajan tai liikenteenharjoittajan edustajan valvoman yrityksen palveluksessa.
95 artikla
Valvonnasta vastaavien tarkkailijoiden tehtävät
1. Valvonnasta vastaavien tarkkailijoiden on tarkistettava asiaankuuluvat asiakirjat ja pidettävä kirjaa sen EU:n kalastusaluksen kalastustoiminnasta, jolle he ovat nousseet, liitteessä XXV olevan luettelon mukaisesti.
2. EU:n kalastusaluksella olevien valvonnasta vastaavien tarkkailijoiden on tarvittaessa tiedotettava havainnoistaan virkamiehille, jotka aikovat tarkastaa kyseisen kalastusaluksen saapuessaan alukselle. Aiheellisissa tapauksissa ja jos EU:n kalastusaluksella on siihen tarvittava tila, tämän tiedottamisen on tapahduttava suljetussa kokouksessa.
3. Valvonnasta vastaavien tarkkailijoiden on laadittava valvonta-asetuksen 73 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu raportti liitteessä XXVI olevan mallin mukaisesti. Heidän on toimitettava kyseinen raportti viipymättä ja joka tapauksessa 30 päivän kuluessa tehtävänsä suorittamisesta omille viranomaisilleen ja lippujäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille. Valvonnasta vastaavien tarkkailijoiden toimivaltaisten viranomaisten on pyynnöstä asetettava raportti rannikkojäsenvaltion, komission tai sen nimeämän elimen saataville. Muiden jäsenvaltioiden saataville asetetuissa raportin jäljennöksissä ei saa mainita pyyntipaikkoja kalastustoimien aloittamis- ja päättämissijaintien osalta, mutta niissä voidaan mainita lajikohtaiset päivittäiset kokonaissaaliit kilogrammoina elopainoa ja ICES-alue tai tarvittaessa muu alue.
96 artikla
Pilottihankkeet
Unioni voi myöntää rahoitustukea valvonnasta vastaavia tarkkailijoita koskevien pilottihankkeiden toteuttamiseksi asetuksen (EY) N:o 861/2006 8 artiklan a alakohdan iii alakohdan mukaisesti.
VI OSASTO
TARKASTUS
I LUKU
Tarkastusten suorittaminen
1 Jakso
Yleiset säännökset
97 artikla
Tarkastusten tekemiseen maissa ja merellä valtuutetut virkamiehet
1. Valvonta-asetuksen 74 artiklassa tarkoitettujen tarkastusten suorittamisesta vastaavien virkamiesten on oltava jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten hyväksymiä. Tätä varten jäsenvaltioiden on annettava virkamiehilleen henkilöstökortti, josta ilmenevät heidän henkilöllisyytensä ja virkatehtävänsä. Virkamiesten on pidettävä henkilöstökortti mukaan tehtäväänsä suorittaessaan ja esitettävä se viipymättä tarkastuksen alkaessa.
2. Jäsenvaltioiden on annettava virkamiehilleen riittävät valtuudet tämän asetuksen mukaisten valvonta-, tarkastus- ja täytäntöönpanotehtävien hoitamiseksi ja yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi.
98 artikla
Yleiset periaatteet
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on otettava käyttöön riskiperusteinen lähestymistapa tarkastuskohteiden valitsemiseksi kaikkien käytettävissä olevien tietojen perusteella, sanotun kuitenkaan rajoittamatta monivuotisissa suunnitelmissa olevien sääntöjen soveltamista. Virkamiehet tekevät tätä lähestymistapaa noudattaen tarkastuksia tässä luvussa vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
2. Jäsenvaltioiden on koordinoitava valvonta-, tarkastus- ja täytäntöönpanotoimiaan, sanotun kuitenkaan rajoittamatta monivuotisissa suunnitelmissa olevien sääntöjen soveltamista. Tätä varten jäsenvaltioiden on vahvistettava valvonta-asetuksen 46 artiklassa tarkoitetut kansalliset valvontaohjelmat ja sen 94 artiklassa tarkoitetut yhteiset valvontaohjelmat, jotka kattavat yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi tarvittavat toimet maissa ja merellä, ja pantava kyseiset ohjelmat täytäntöön.
3. Jollei riskiperusteisesta valvonta- ja täytäntöönpanostrategiasta muuta johdu, kunkin jäsenvaltion on suoritettava tarvittavat tarkastustoimet puolueettomasti voidakseen estää sellaisten kalastustuotteiden pitämisen aluksella, jälleenlaivauksen, purkamisen, siirtämisen häkkeihin tai viljelylaitoksiin, jalostamisen, kuljetuksen, varastoinnin, kaupan pitämisen ja istutuksen, jotka ovat peräisin sellaisesta kalastuksesta, joka ei ole yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen mukaista.
4. Tarkastuksia suoritettaessa on kaikin mahdollisin tavoin pyrittävä välttämään kielteiset vaikutukset tarkastettavien kalastustuotteiden hygieniaan ja laatuun.
5. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden kansalliset kalastustietojärjestelmät mahdollistavat suoran sähköisen tiedonvaihdon satamavaltion suorittamista tarkastuksista muiden jäsenvaltioiden, komission ja tarvittaessa sen nimeämän elimen kanssa valvonta-asetuksen 111 artiklan mukaisesti.
99 artikla
Virkamiesten tehtävät ennen tarkastusta
Virkamiesten on ennen tarkastusta kerättävä kaikki saatavilla olevat aiheelliset tiedot, muun muassa seuraavat:
a)
kalastuslisenssit ja -luvat;
b)
kyseiseen kalastusmatkaan liittyvät VMS-tiedot;
c)
ilmavalvonta ja muut havainnot;
d)
aiemmat tarkastustiedot ja lippujäsenvaltion verkkosivuston suojatussa osiossa kyseisen EU:n kalastusaluksen osalta saatavilla olevat tiedot.
100 artikla
Tarkastusten tekemiseen valtuutettujen virkamiesten tehtävät
1. Tarkastusten tekemiseen valtuutettujen virkamiesten on tarkistettava ja kirjattava liitteessä XXVII olevassa tarkastusraporttia koskevassa asianmukaisessa tarkastusmoduulissa määritellyt asiaa koskevat tiedot. Tätä varten he voivat ottaa kuvia ja tehdä video- ja ääninauhoituksia kansallisen lainsäädännön mukaisesti sekä tarvittaessa ottaa näytteitä.
2. Virkamiehet eivät saa estää toimijoita olemasta yhteydessä lippuvaltion toimivaltaisiin viranomaisiin tarkastustoimien aikana.
3. Virkamiesten on otettava huomioon kaikki tarkastettavalla kalastusaluksella olevan valvonnasta vastaavan tarkkailijan tämän asetuksen 95 artiklan 2 kohdan mukaisesti antamat tiedot.
4. Kun tarkastus on suoritettu, virkamiesten on tarvittaessa annettava toimijoille tietoja vallitsevien olosuhteiden kannalta olennaisista kalastusasetuksista.
5. Virkamiesten on poistuttava kalastusalukselta tai tarkastetuista tiloista mahdollisimman pian tarkastuksen suorittamisen jälkeen, jollei ilmeisestä rikkomuksesta ole saatu näyttöä.
101 artikla
Jäsenvaltioiden, komission ja Euroopan kalastuksenvalvontaviraston velvollisuudet
1. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten sekä tarvittaessa komission ja Euroopan kalastuksenvalvontaviraston on varmistettava, että niiden virkamiehet ovat kohteliaita ja hienovaraisia ja suorittavat tarkastukset ammattimaisesti ja moitteettomasti.
2. Kunkin jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on otettava käyttöön menettelyt sen varmistamiseksi, että toimijoiden kyseisten virkamiesten suorittamista tarkastuksista tekemät valitukset tutkitaan puolueettomasti ja perusteellisesti kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
3. Rannikkojäsenvaltiot voivat kutsua, edellyttäen että kalastusaluksen lippujäsenvaltion kanssa on sovittu asianmukaisista järjestelyistä, kyseisen jäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten virkamiehiä osallistumaan kyseisen jäsenvaltion kalastusalusten tarkastuksiin, kun kyseiset alukset ovat rannikkojäsenvaltion vesillä tai purkavat saalistaan sen satamissa.
2 Jakso
Tarkastukset merellä
102 artikla
Merellä tehtäviä tarkastuksia koskevat yleiset säännökset
1. Jokaisen valvonnassa, myös tarkkailussa, käytettävän aluksen on oltava selvästi näkyvillä olevan viirin tai liitteessä XXVIII esitetyn tunnuksen alla.
2. Tarkastuksia tekevien virkamiesten siirtymistä helpottavassa yhteysaluksessa on oltava vastaava lippu tai viiri, jonka koko on asianmukainen yhteysaluksen omaan lippuun tai viiriin verrattuna, sen osoittamiseksi, että alus osallistuu kalastuksentarkastustehtäviin.
3. Tarkastusaluksista vastaavien henkilöiden on otettava asianmukaisesti huomioon merellä tapahtuvien yhteentörmäysten ehkäisemistä koskevien kansainvälisten määräysten mukaiset säännöt, joita sovelletaan merenkulkuun ja turvallisen matkan päässä liikkumiseen kalastusaluksista.
103 artikla
Kalastusaluksille nouseminen merellä
1. Tarkastuksen tekemisestä vastaavien virkamiesten on varmistettava, ettei aluksella toteuteta mitään toimia, jotka voisivat vaarantaa kalastusaluksen tai sen miehistön turvallisuuden.
2. Virkamiehet eivät saa vaatia tarkastettavan aluksen, jolle noustaan tai jolta poistutaan, päällikköä pysähtymään tai tekemään ohjausliikkeitä kalastustoiminnan ollessa kesken taikka lopettamaan pyydysten laskemista tai nostamista. Virkamiehet voivat kuitenkin vaatia keskeyttämään pyydyksen laskemisen tai lykkäämään sitä turvallisen alukselle nousemisen tai sieltä poistumisen varmistamiseksi kunnes he ovat nousseet alukselle tai poistuneet siltä. Alukselle nousemisen yhteydessä tällainen viivytys ei saa kestää kauempaa kuin 30 minuuttia siitä, kun virkamiehet ovat nousseet kalastusalukselle, paitsi jos on havaittu rikkominen. Tämä säännös ei vaikuta virkamiesten mahdollisuuteen vaatia pyydyksen nostamista tarkastusta varten.
104 artikla
Toiminta aluksella
1. Tarkastusta tehdessään virkamiesten on tarkistettava ja kirjattava kaikki tämän asetuksen liitteessä XXVII olevassa tarkastusraporttia koskevassa moduulissa vahvistetut asiaa koskevat tiedot.
2. Virkamiehet voivat vaatia aluksen päällikköä nostamaan pyydyksen tarkastusta varten.
3. Tarkastusryhmiin kuuluu yleensä kaksi virkamiestä. Tarvittaessa tarkastusryhmiin voidaan liittää lisää virkamiehiä.
4. Tarkastus ei saa kestää yli neljää tuntia tai pidempään kuin verkon nostaminen ja tarkastus sekä saaliiden tarkastus kestävät, jos niihin kuluu yli neljä tuntia. Tätä aikarajaa ei sovelleta, jos havaitaan ilmeinen rikkomus tai jos virkamiehet tarvitsevat tarkempia tietoja.
5. Jos havaitaan ilmeinen rikkomus, pyydyksen tai kalastusaluksen mihin tahansa osaan, kalastustuotteiden säiliöt ja säilytystilat mukaan luettuina, voidaan kiinnittää pysyvästi tunnisteita tai sinettejä ja virkamies voi / virkamiehet voivat olla aluksella siihen asti, kun kaikki ilmeiseen rikkomukseen liittyvän todistusaineiston turvaamiseksi ja säilyttämiseksi tarvittavat aiheelliset toimenpiteet saatetaan päätökseen.
3 Jakso
Tarkastukset satamissa
105 artikla
Tarkastuksen valmistelu
1. Rajoittamatta erityisissä valvonta- ja tarkastusohjelmissa sekä asetuksen (EY) N:o 1005/2008 9 artiklassa määriteltyjen ohjeiden soveltamista kalastusalus on tarkastettava satamassa tai saaliin purkamisen yhteydessä seuraavissa tapauksissa:
a)
rutiininomaisesti sovellettaessa riskinhallintaan perustuvaa otantamenetelmää; tai
b)
jos alusta epäillään yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämisestä.
2. Edellä 1 kohdan b alakohdassa tarkoitetuissa tapauksissa ja rajoittamatta tämän asetuksen 106 artiklan 2 kohdan viimeisen virkkeen soveltamista jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että sen virkamiehet ovat vastassa tarkastettavaa kalastusalusta tämän saapuessa satamaan.
3. Edellä oleva 1 kohta ei estä jäsenvaltioita suorittamasta satunnaistarkastuksia.
106 artikla
Tarkastukset satamissa
1. Tarkastuksia tehdessään virkamiesten on tarkistettava ja kirjattava kaikki tämän asetuksen liitteessä XXVII olevassa asianomaisessa tarkastusraportin moduulissa luetellut asiaa koskevat tiedot. Virkamiesten on otettava asianmukaisesti huomioon tarkastettuun kalastusalukseen sovellettavat erityisvaatimukset ja erityisesti monivuotisten suunnitelmien asiaa koskevat säännöt.
2. Purkamista koskevan tarkastuksen yhteydessä virkamiesten on valvottava koko purkamisprosessia kyseisen toimen alusta sen loppuun asti. Kalastustuotteiden purkamista koskevaan ennakkoilmoitukseen lajikohtaisesti merkittyjen määrien, kalastuspäiväkirjaan lajikohtaisesti merkittyjen määrien ja purettujen tai jälleenlaivattujen lajikohtaisten määrien välillä on tapauksen mukaan tehtävä ristiintarkastus. Tämä säännös ei estä tarkastuksen suorittamista purkamistoimen alkamisen jälkeen.
3. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kalastustoimien ja kalastustuotteiden jatkokäsittelyn yhteydessä käytetyt tilat tarkastetaan ja että niitä valvotaan tehokkaasti.
107 artikla
Tiettyjen pelagisten lajien saaliiden purkamista koskevat tarkastukset
Tämän asetuksen 2 jakson II luvun IV osastossa tarkoitettuja sillin, makrillin ja piikkimakrillin saaliita purettaessa jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että vähintään 15 prosenttia kyseisten purettujen kalojen määristä ja vähintään 10 prosenttia kyseisten kalojen puretuista saaliista tarkastetaan.
4 Jakso
Kuljetuksia koskevat tarkastukset
108 artikla
Yleiset periaatteet
1. Kuljetuksia koskevat tarkastukset voidaan tehdä milloin tahansa ja missä tahansa purkamispaikan ja kalastustuotteiden myynti- tai jalostuspaikkaan saapumisen välillä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta monivuotisissa suunnitelmissa olevien sääntöjen soveltamista. Tarkastusten yhteydessä on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tarkastettujen kalastustuotteiden kylmäketjun jatkumisen varmistamiseksi.
2. Kuljetuksia koskevaan tarkastukseen on kuuluttava mahdollisuuksien mukaan kuljetettujen tuotteiden fyysinen tarkastus, sanotun kuitenkaan rajoittamatta monivuotisissa suunnitelmissa, kansallisissa valvontaohjelmissa tai erityisissä valvonta- ja tarkastusohjelmissa olevien sääntöjen soveltamista.
3. Kuljetettujen kalastustuotteiden fyysisessä tarkastuksessa on otettava edustava näyte kuljetetun erän tai kuljetettujen erien eri osista.
4. Kuljetuksia koskevia tarkastuksia tehdessään virkamiesten on tarkistettava ja kirjattava kaikki valvonta-asetuksen 68 artiklan 5 kohdassa tarkoitetut sekä tämän asetuksen liitteessä XXVII olevassa raporttimoduulissa vahvistetut asiaa koskevat tiedot. Tämän lisäksi on varmistettava, että kuljetettujen kalastustuotteiden määrät vastaavat kuljetusasiakirjaan merkittyjä tietoja.
109 artikla
Sinetöidyt kulkuneuvot
1. Jos kulkuneuvo tai säiliö on sinetöity rahdin käsittelyn välttämiseksi, jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on varmistettava, että sinettien sarjanumerot on merkitty kuljetusasiakirjaan. Virkamiesten on tarkastettava, että sinetit ovat ehjiä ja että niiden sarjanumerot vastaavat kuljetusasiakirjassa olevia tietoja.
2. Jos sinetit poistetaan rahdin tarkastuksen helpottamiseksi ennen sen saapumista lopulliseen määräpaikkaan, virkamiesten on korvattava alkuperäinen sinetti uudella sinetillä, kirjattava sinettiä koskevat tiedot kuljetusasiakirjaan ja esitettävä alkuperäisen sinetin poistamiseen johtaneet syyt.
5 Jakso
Markkinoilla tehtävät tarkastukset
110 artikla
Yleiset periaatteet
Virkamiesten on tarkistettava ja kirjattava kaikki tämän asetuksen liitteessä XXVII olevassa asianomaisessa tarkastusmoduulissa luetellut asiaankuuluvat tiedot tehdessään tarkastuksia kylmävarastoissa, tukku- ja vähittäismarkkinoilla, ravintoloissa tai muissa tiloissa, joissa kalaa varastoidaan ja/tai myydään saaliin purkamisen jälkeen.
111 artikla
Muut menetelmät ja tekniikat
Liitteessä XXVII lueteltujen tietojen ohella jäsenvaltiot voivat hyödyntää käytettävissään olevia menetelmiä ja tekniikoita kalastustuotteiden, niiden lähteen tai alkuperän sekä toimittajien ja pyyntialusten tai tuotantoyksiköiden tunnistamiseksi ja varmentamiseksi.
112 artikla
Markkinoilta poistettujen kalastustuotteiden valvonta
Virkamiesten on varmistettava, että myynnistä neuvoston asetuksen (EY) N:o 104/2000 (32) 17 artiklan mukaisesti poistetut kalastustuotteet hävitetään komission asetuksen (EY) N:o 2493/2001 (33) säännösten mukaisesti.
II LUKU
Toimijoiden tehtävät
113 artikla
Toimijoiden yleiset velvollisuudet
1. Kaikki jonkin jäsenvaltion lainkäyttövallan alaisina toimivat toimijat voidaan tarkastaa sen varmistamiseksi, että ne noudattavat yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen mukaisia velvollisuuksiaan.
2. Kaikkien toimijoiden, joille tarkastus tehdään, on
a)
helpotettava virkamiesten työtä ja annettava näille pyynnöstä sellaiset kalastustoimia koskevat tarvittavat tiedot ja asiakirjat, mahdollisuuksien mukaan myös jäljennökset niistä, tai pääsy asiaa koskeviin tietokantoihin, jotka on täytettävä tai joita on säilytettävä sähköisessä tai paperimuodossa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen mukaisesti;
b)
helpotettava pääsyä alusten, tilojen ja kulkuneuvojen kaikkiin osiin, mukaan luettuina kalastus- ja jalostustoimien yhteydessä tai osana käytetyt ilma- ja ilmatyynyalukset;
c)
varmistettava virkamiesten turvallisuus kaikkina aikoina ja avustettava virkamiehiä aktiivisesti, kun he suorittavat tarkastustehtäviään, ja tehtävä heidän kanssaan yhteistyötä;
d)
oltava estämättä virkamiehiä suorittamasta tehtäviään tai oltava uhkailematta tai häiritsemättä heitä, kun he suorittavat tehtäviään, oltava yllyttämättä muita henkilöitä tällaiseen käyttäytymiseen ja estettävä muilta henkilöiltä tällainen käyttäytyminen virkamiehiä kohtaan;
e)
mahdollisuuksien mukaan tarjottava käyttöön suljettu kokoustila, jotta valvonnasta vastaava tarkkailija voi kertoa virkamiehille havainnoistaan tämän asetuksen 95 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
114 artikla
Alusten päälliköiden velvollisuudet tarkastusten aikana
1. Tarkastuksen kohteena olevan kalastusaluksen päällikön tai tämän edustajan on
a)
helpotettava virkamiesten turvallista ja ripeää alukselle nousemista hyvän merenkulkutavan mukaisesti, kun alukselle annetaan kansainvälisen viestikirjan mukainen viesti tai kun alus tai helikopteri, jolla virkamiestä kuljetetaan, on ilmoittanut radion välityksellä aikomuksesta nousta alukselle;
b)
tarjottava käyttöön liitteen XXIX vaatimuksia vastaavat laskuportaat helpottaakseen turvallista ja vaivatonta alukseen nousemista, jos se edellyttää yli 1,5 metrin kiipeämistä;
c)
avustettava virkamiehiä, kun he suorittavat tarkastustehtäviään, jos tällaista apua pyydetään ja se on kohtuullista;
d)
annettava virkamiesten olla yhteydessä lippuvaltion, rannikkovaltion ja tarkastuksen suorittavan valtion viranomaisiin;
e)
ilmoitettava virkamiehille erityisistä turvallisuutta vaarantavista tekijöistä kalastusaluksilla;
f)
annettava virkamiehille mahdollisuus tutustua kaikkiin aluksen alueisiin, kaikkiin jalostettuihin tai jalostamattomiin saaliisiin, kaikkiin pyydyksiin sekä kaikkiin asiaan kuuluviin tietoihin ja asiakirjoihin;
g)
helpotettava virkamiesten turvallista alukselta poistumista tarkastuksen tekemisen jälkeen.
2. Alusten päälliköitä ei saa vaatia paljastamaan kaupallisesti arkaluontoista tietoa avoimilla radiokanavilla.
III LUKU
Tarkastusraportti
115 artikla
Tarkastusraportteja koskevat yleiset säännöt
1. Valvonta-asetuksen 76 artiklassa tarkoitettujen tarkastusraporttien on sisällettävä liitteessä XXVII olevassa asianomaisessa moduulissa luetellut asiaa koskevat tiedot, sanotun kuitenkaan rajoittamatta alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen vahvistamien erityisten sääntöjen soveltamista. Virkamiesten on laadittava raportit tarkastuksen aikana tai mahdollisimman pian tarkastuksen tekemisen jälkeen.
2. Jos tarkastuksen aikana havaitaan ilmeinen rikkomus, tarkastusraporttiin on sisällytettävä oikeudelliset ja aineelliset näkökohdat sekä kaikki muut rikkomusta koskevat merkitykselliset tiedot. Jos tarkastuksen aikana havaitaan useita rikkomuksia, kutakin rikkomusta koskevat merkitykselliset tiedot on kirjattava tarkastusraporttiin.
3. Virkamiesten on tarkastuksen päättyessä annettava havaintonsa tiedoksi tarkastetusta kalastusaluksesta, kulkuneuvosta, ilma-aluksesta, ilmatyynyaluksesta tai tiloista vastaavalle luonnolliselle henkilölle, jäljempänä ’toimija’. Toimijalla on oltava mahdollisuus esittää huomautuksia tarkastuksesta ja siinä tehdyistä havainnoista. Toimijan huomiot on kirjattava tarkastusraporttiin. Jos virkamiehet eivät puhu samaa kieltä kuin tarkastettu toimija, heidän on toteutettava aiheelliset toimenpiteet, jotta heidän havaintonsa ymmärrettäisiin.
4. Tarvittaessa toimijan on voitava ottaa yhteyttä edustajaansa tai lippujäsenvaltion toimivaltaisiin viranomaisiin, jos tarkastuksen tulosten ja niiden perusteella laadittavan raportin ymmärtämisessä esiintyy huomattavia vaikeuksia.
5. Jäsenvaltiot ja komissio vahvistavat yhteistyössä valvonta-asetuksen 76 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun sähköisen toimitusmuodon.
116 artikla
Tarkastusraporttien laatiminen
1. Jos tarkastusraportti laaditaan manuaalisesti paperimuotoisena, sen on oltava helposti luettavissa, pysyvällä tavalla laadittu, ja havaintojen on oltava selkeästi kirjattuja. Mitään raportin merkintöjä ei saa poistaa eikä muuttaa. Jos manuaalisesti laaditussa raportissa on virhe, virheellinen merkintä on viivattava siististi yli ja asianomaisen virkamiehen on merkittävä kohtaan nimikirjaimensa.
2. Tarkastuksesta vastaavan virkamiehen on allekirjoitettava raportti. Toimijaa on pyydettävä allekirjoittamaan raportti. Allekirjoituksellaan hän kuittaa raportin vastaanotetuksi, eikä sitä saa pitää osoituksena raportin sisällön hyväksymisestä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta toimijan kansallisen lainsäädännön soveltamista.
3. Virkamiehet voivat laatia tämän asetuksen 115 artiklassa tarkoitetut tarkastusraportit sähköisesti.
117 artikla
Tarkastusraportin jäljennös
Tämän asetuksen 116 artiklassa tarkoitetun tarkastusraportin jäljennös on lähetettävä toimijalle 15 työpäivän kuluessa tarkastuksen päättymisestä ja sen jäsenvaltion, jonka suvereniteettiin tai lainkäyttövaltaan tarkastusalue kuuluu, kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Jos havaitaan rikkomus, raportin julkistamiseen on sovellettava kyseisen jäsenvaltion tietosuojalainsäädäntöä.
IV LUKU
Sähköinen tietokanta
118 artikla
Sähköinen tietokanta
1. Jäsenvaltioiden on sisällytettävä kansallisiin valvontaohjelmiinsa menettelyt, joita niiden virkamiehet soveltavat tallentaessaan paperimuodossa olevia tai sähköisiä valvontaraportteja. Raportit on tallennettava valvonta-asetuksen 78 artiklassa tarkoitettuun sähköiseen tietokantaan, ja niiden osalta on vahvistettava tämän asetuksen liitteessä XXIV olevassa 2 kohdassa tarkoitetut toiminnot. Sähköiseen tietokantaan on tallennettava vähintään tämän asetuksen 115 artiklan 1 kohdan mukaisesti kirjatut tiedot sekä liitteessä XXVII mainitut pakolliset tiedot. Paperimuodossa olevat raportit on myös skannattava tietokantaan.
2. Tietokannan on oltava komission ja sen nimeämän elimen käyttävissä valvonta-asetuksen 114, 115 ja 116 artiklassa kuvattujen menettelyjen mukaisesti. Myös muilla jäsenvaltioilla on oltava mahdollisuus käyttää tietokannan olennaisia tietoja yhteiskäyttösuunnitelman puitteissa.
3. Tarkastusraportteja koskevat tiedot on säilytettävä tietokannassa vähintään kolmen vuoden ajan.
V LUKU
Unionin tarkastajat
119 artikla
Unionin tarkastajien ilmoittaminen
1. Jäsenvaltioiden ja Euroopan kalastuksenvalvontaviraston on ilmoitettava komissiolle sähköisesti kolmen kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta niiden virkamiesten nimet, jotka on tarkoitus lisätä valvonta-asetuksen 79 artiklassa tarkoitettujen unionin tarkastajien luetteloon.
2. Luetteloon lisättävien virkamiesten on täytettävä seuraavat ominaisuudet:
a)
heillä on kattava kokemus kalastusalan valvonnasta ja tarkastuksista;
b)
he tuntevat Euroopan unionin kalastusalan lainsäädännön perusteellisesti;
c)
heillä on jonkin Euroopan unionin virallisen kielen perusteellinen taito ja toisen virallisen kielen tyydyttävä taito;
d)
heillä on terveydelliset edellytykset tehtäviensä hoitamiseksi;
e)
he ovat tarkoituksenmukaisissa tapauksissa saaneet tarvittavan meriturvallisuuskoulutuksen.
120 artikla
Unionin tarkastajien luettelo
1. Komissio laatii jäsenvaltioiden ja Euroopan kalastuksenvalvontaviraston ilmoitusten perusteella luettelon unionin tarkastajista kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta.
2. Alustavan luettelon laatimisen jälkeen jäsenvaltioiden ja Euroopan kalastuksenvalvontaviraston on ilmoitettava komissiolle kunkin vuoden lokakuuhun mennessä mahdollisista muutoksista, joita ne haluavat tehdä seuraavan kalenterivuoden luetteloon. Komissio muuttaa luetteloa vastaavasti kunkin vuoden 31 päivään joulukuuta mennessä.
3. Luettelo ja siihen tehdyt muutokset on julkaistava Euroopan kalastuksenvalvontaviraston virallisella verkkosivustolla.
121 artikla
Unionin tarkastajien ilmoittaminen alueellisille kalastuksenhoitojärjestöille
Komission nimeämän elimen on toimitettava niiden unionin tarkastajien luettelo, jotka tekevät tarkastuksia alueellisen kalastuksenhoitojärjestön yhteydessä, kyseisen järjestön sihteeristölle.
122 artikla
Unionin tarkastajien valtuudet ja tehtävät
1. Unionin tarkastajien on tehtäviään suorittaessaan noudatettava Euroopan unionin lainsäädäntöä ja soveltuvin osin sen jäsenvaltion kansallista lainsäädäntöä, jossa tarkastus tehdään, tai jos tarkastus tehdään EU:n vesien ulkopuolella, tarkastettavan kalastusaluksen lippujäsenvaltion kansallista lainsäädäntöä ja asiaa koskevia kansainvälisiä sääntöjä.
2. Unionin tarkastajien on esitettävä henkilöstökortti, josta ilmenevät heidän henkilöllisyytensä ja virkatehtävänsä. Tarkastajien on tässä tarkoituksessa esitettävä komission tai Euroopan kalastuksenvalvontaviraston antama asiakirja, josta heidän henkilöllisyytensä ja virka-asemansa käyvät ilmi.
3. Jäsenvaltioiden on helpotettava unionin tarkastajien tehtävien suorittamista ja tarpeen mukaan avustettava heitä, kun he suorittavat tehtäviään.
4. Jäsenvaltioiden toimivaltaiset viranomaiset voivat antaa unionin tarkastajien avustaa kansallisia tarkastajia näiden suorittaessa tehtäviään.
5. Tämän asetuksen 113 ja 114 artiklaa sovelletaan vastaavasti.
123 artikla
Raportit
1. Unionin tarkastajien on esitettävä sen jäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille, jonka vesillä tarkastus tehtiin, tai jos tarkastus tehtiin EU:n vesien ulkopuolella, tarkastetun kalastusaluksen lippujäsenvaltiolle, ja Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle tarkastustoimistaan päivittäinen yhteenveto, johon sisältyy kunkin tarkastetun kalastusaluksen tai apuveneen nimi ja tunnistenumero sekä suoritetun tarkastuksen tyyppi.
2. Jos unionin tarkastajat havaitsevat tarkastuksen aikana rikkomuksen, heidän on toimitettava välittömästi rannikkojäsenvaltion toimivaltaisille viranomaisille tai, jos tarkastus tehtiin EU:n vesien ulkopuolella, tarkastetun kalastusaluksen lippuvaltiolle ja Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle tarkastusraportin tiivistelmä. Tällaisessa tiivistelmässä on ilmoitettava vähintään tarkastuspäivä ja -paikka, tarkastusaluksen tunnistetiedot, tarkastetun aluksen tunnistetiedot ja havaitun rikkomuksen tyyppi.
3. Unionin tarkastajien on toimitettava jäljennös täydellisestä tarkastusraportista, johon on kirjattu liitteessä XXVII olevassa asianomaisessa tarkastusraporttimoduulissa vahvistetut asiaa koskevat tiedot, tarkastetun kalastusaluksen tai apuveneen lippuvaltion tai sen jäsenvaltion, jonka vesillä tarkastus tehtiin, toimivaltaisille viranomaisille seitsemän päivän kuluessa tarkastuspäivästä. Jos unionin tarkastajat ovat havainneet rikkomuksen, jäljennös täydellisestä tarkastusraportista on toimitettava myös Euroopan kalastuksenvalvontavirastolle.
4. Tässä artiklassa tarkoitetut päivittäiset raportit ja tarkastusraportit on toimitettava pyynnöstä komissiolle.
124 artikla
Raporttien jatkotoimet
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava unionin tarkastajien tämän asetuksen 123 mukaisesti toimittamien raporttien perusteella vastaavanlaisia toimia kuin omien virkamiestensä laatimien raporttien perusteella.
2. Unionin tarkastajan nimenneen jäsenvaltion taikka tarvittaessa komission tai Euroopan kalastuksenvalvontaviraston on oikeudellisten ja hallinnollisten menettelyjen helpottamiseksi toimittava yhteistyössä sen jäsenvaltion kanssa, joka toteuttaa toimia unionin tarkastajan toimittaman raportin perusteella.
3. Unionin tarkastajan on pyynnöstä avustettava ja todistettava minkä tahansa jäsenvaltion aloittamassa rikkomusmenettelyssä.
VII OSASTO
TÄYTÄNTÖÖNPANO
VAKAVIA RIKKOMUKSIA KOSKEVA PISTEYTYSJÄRJESTELMÄ
125 artikla
Vakavia rikkomuksia koskevan pisteytysjärjestelmän käyttöönotto ja toiminta
Kunkin jäsenvaltion on nimettävä toimivaltainen viranomainen, joka vastaa seuraavista tehtävistä:
a)
valvonta-asetuksen 92 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vakavia rikkomuksia koskevan pisteytysjärjestelmän käyttöönotto;
b)
asianmukaisen pistemäärän määrääminen kalastuslisenssin haltijalle;
c)
kalastusaluksen pistemäärän siirtäminen uudelle kalastuslisenssin haltijalle heti, kun kalastusalus on myyty, siirretty tai se vaihtaa muutoin omistajaa; ja
d)
kunkin kalastuslisenssin haltijalle määrätyn tai siirretyn pistemäärän kirjaaminen.
126 artikla
Pisteiden määrääminen
1. Lippujäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on määrättävä asianomaisen kalastusaluksen kalastuslisenssin haltijalle vakavien rikkomusten seurauksena annettava pistemäärä liitteen XXX mukaisesti.
2. Jos yhden tarkastuksen aikana havaitaan, että sama luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka on kalastuslisenssin haltija, on syyllistynyt kahteen tai useampaan vakavaan rikkomukseen, kustakin vakavasta rikkomuksesta on määrättävä 1 kohdassa tarkoitetulle kalastuslisenssin haltijalle enintään 12 pistettä.
3. Kalastuslisenssin haltijalle on ilmoitettava tälle määrätyistä pisteistä.
4. Pisteet määrätään kalastuslisenssin haltijalle pisteiden määräämistä koskevassa päätöksessä vahvistettuna päivänä. Jäsenvaltioiden on varmistettava, ettei muutoksenhakumenettelyn lykkäävää vaikutusta koskevien kansallisten sääntöjen soveltaminen heikennä pistejärjestelmän tehokkuutta.
5. Jos vakava rikkomus havaitaan muussa jäsenvaltiossa kuin lippujäsenvaltiossa, tämän asetuksen 125 artiklassa tarkoitetun lippujäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on määrättävä pisteet valvonta-asetuksen 89 artiklan 4 kohdan mukaisen ilmoituksen saatuaan.
127 artikla
Päätöksistä ilmoittaminen
Jos tämän asetuksen 125 artiklan mukaisesti nimetty viranomainen on eri kuin valvonta-asetuksen 5 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu yksi viranomainen, tämän osaston mukaisesti tehdystä päätöksestä ilmoitetaan viimeksi mainitulle viranomaiselle.
128 artikla
Omistusoikeuden siirto
Jos kalastusalus asetetaan myyntiin tai sen omistusoikeus siirtyy muilla tavoin, kalastuslisenssin haltijan on ilmoitettava uudelle kalastuslisenssin haltijalle tälle siirrettävästä pistemäärästä toimivaltaisilta viranomaisilta saadulla oikeaksi todistetulla jäljennöksellä.
129 artikla
Kalastuslisenssin voimassaolon keskeyttäminen ja kalastuslisenssin pysyvä peruuttaminen
1. Jos kalastuslisenssin haltijan pisteiden kokonaismäärä on 18, 36, 54 tai 72 pistettä, kalastuslisenssin voimassaolo keskeytetään ilman eri toimenpiteitä ensimmäisen, toisen, kolmannen ja neljännen kerran valvonta-asetuksen 92 artiklan 3 kohdassa tarkoitetuiksi vastaaviksi ajanjaksoiksi.
2. Jos kalastuslisenssin haltijan pisteiden kokonaismäärä on 90 pistettä, kalastuslisenssi peruutetaan ilman eri toimenpiteitä pysyvästi.
130 artikla
Kalastuslisenssin voimassaolon keskeyttämistä ja kalastuslisenssin pysyvää peruuttamista koskevat jatkotoimet
1. Jos kalastuslisenssin voimassaolo keskeytetään tai kalastuslisenssi peruutetaan pysyvästi tämän asetuksen 129 artiklan mukaisesti, lippujäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä ilmoitettava kalastuslisenssin haltijalle tämän kalastuslisenssin voimassaolon keskeyttämisestä tai kalastuslisenssin pysyvästä peruuttamisesta.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun ilmoituksen saatuaan kalastuslisenssin haltijan on varmistettava, että asianomaisen kalastusaluksen kalastustoimet lopetetaan välittömästi. Kalastuslisenssin haltijan on varmistettava, että kyseinen kalastusalus siirtyy välittömästi kotisatamaansa tai lippujäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten määräämään satamaan. Pyydykset on kiinnitettävä ja varastoitava matkan aikana valvonta-asetuksen 47 artiklan mukaisesti. Kalastuslisenssin haltijan on varmistettava, että kalastusaluksella olevat saaliit käsitellään lippujäsenvaltion toimivaltaisten viranomaisten antamien ohjeiden mukaisesti.
131 artikla
Kalastuslisenssien poistaminen niitä koskevasta luettelosta
1. Jos kalastuslisenssin voimassaolo keskeytetään tai kalastuslisenssi peruutetaan pysyvästi tämän asetuksen 129 artiklan 1 tai 2 kohdan mukaisesti, kalastusalus, johon keskeytetty tai pysyvästi peruutettu kalastuslisenssi liittyy, on luokiteltava asetuksen (EY) N:o 2371/2002 15 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa kansallisessa rekisterissä ilman kalastuslisenssiä olevaksi alukseksi. Kalastusalus on määriteltävä samalla tavoin myös asetuksen (EY) N:o 2371/2002 15 artiklan 3 kohdassa tarkoitetussa EU:n kalastusalusrekisterissä.
2. Tämän asetuksen 129 artiklan 2 kohdan mukainen kalastuslisenssin pysyvä peruuttaminen ei vaikuta asetuksen (EY) N:o 2371/2002 12 artiklassa tarkoitettuihin kalastuslisenssin myöntävän jäsenvaltion viitetasoihin.
3. Jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten on viipymättä päivitettävä valvonta-asetuksen 116 artiklan 1 kohdan d alakohdassa tarkoitettu luettelo merkitsemällä siihen kaikki määrätyt pisteet ja niistä johtuvat kalastuslisenssien voimassaolon keskeyttämiset ja kalastuslisenssien pysyvät peruuttamiset, mukaan luettuna päivämäärä, jolloin keskeyttämisiä ja peruuttamisia alettiin soveltaa ja niiden kesto.
132 artikla
Laiton kalastus aikana, jolloin kalastuslisenssin voimassaolo on keskeytetty, tai kalastuslisenssin pysyvän peruuttamisen jälkeen
1. Jos kalastusalus, jonka kalastuslisenssin voimassaolo on keskeytetty tai kalastuslisenssi on pysyvästi peruutettu tämän asetuksen 129 artiklan mukaisesti, harjoittaa kalastustoimintaa keskeytyksen aikana tai kalastuslisenssin pysyvän peruuttamisen jälkeen, toimivaltaisten viranomaisten on toteutettava välittömiä täytäntöönpanotoimenpiteitä valvonta-asetuksen 91 artiklan mukaisesti.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu kalastusalus voidaan tarvittaessa lisätä EU:n LIS-kalastusalusten luetteloon asetuksen (EY) N:o 1005/2008 27 artiklan mukaisesti.
133 artikla
Pisteiden poistaminen
1. Jos kalastuslisenssin voimassaolo on keskeytetty tämän asetuksen 129 artiklan mukaisesti, pisteitä, joiden perusteella kalastuslisenssin voimassaolo on keskeytetty, ei poisteta. Kalastuslisenssin haltijalle määrätyt uudet pisteet lisätään olemassa oleviin pisteisiin tämän asetuksen 129 artiklan soveltamiseksi.
2. Jos pisteitä on poistettu valvonta-asetuksen 92 artiklan 4 kohdan mukaisesti, valvonta-asetuksen 92 artiklan 3 kohdan soveltamiseksi kalastuslisenssin haltijan osalta katsotaan, ettei haltijan kalastuslisenssin voimassaoloa ole keskeytetty tämän asetuksen 129 artiklan mukaisesti.
3. Kerralla poistetaan kaksi pistettä, jos asianomaisen kalastusaluksen kalastuslisenssin haltijalle määrätty kokonaispistemäärä on enemmän kuin kaksi ja jos
a)
kalastusalus, jota on käytetty suoritettaessa rikkomusta, josta pisteet määrättiin, käyttää sen jälkeen VMS-järjestelmää tai kirjaa ja toimittaa kalastuspäiväkirjan sekä jälleenlaivaus- ja purkamisilmoitusten tiedot sähköisesti ilman, että sillä olisi tähän lain mukainen velvollisuus; tai
b)
kalastuslisenssin haltija osallistuu pisteiden määräämisen jälkeen vapaaehtoisesti tieteelliseen tutkimukseen, jolla pyritään parantamaan pyydysten valikoivuutta; tai
c)
kalastuslisenssin haltija on tuottajajärjestön jäsen ja hyväksyy tuottajajärjestön pisteiden määräämistä seuraavana vuonna laatiman kalastussuunnitelman, jonka mukaan kalastuslisenssin haltijan kalastusmahdollisuuksia vähennetään 10 prosenttia; tai
d)
kalastuslisenssin haltija osallistuu kalastukseen, johon sovelletaan ympäristömerkkijärjestelmää, jolla pyritään sertifioimaan merikalastuksesta, johon sovelletaan hyviä hoitotapoja, saatujen tuotteiden merkkejä ja lisäämään tällaisten merkkien tunnettuutta ja jossa keskitytään elollisten kalavarojen kestävään käyttöön liittyviin kysymyksiin.
Kalastusluvan haltija voi kunkin viimeistä vakavaa rikkomusta seuraavan kolmen vuoden jakson osalta käyttää yhden kerran jotakin a, b, c tai d alakohdan vaihtoehdoista vähentääkseen määrättyä pistemäärää, jos tällainen vähennys ei johda kalastuslisenssin kaikkien pisteiden poistamiseen.
4. Jos pisteet poistetaan 3 kohdan mukaisesti, kalastuslisenssin haltijalle on ilmoitettava pisteiden poistamisesta. Kalastuslisenssin haltijalle on ilmoitettava myös edelleen jäljellä oleva pistemäärä.
134 artikla
Kalastusalusten päälliköihin sovellettava pisteytysjärjestelmä
Jäsenvaltioiden on annettava valvonta-asetuksen 92 artiklan 6 kohdassa tarkoitetut kalastusalusten päälliköihin sovellettavat kansalliset pisteytysjärjestelmänsä komissiolle tiedoksi kuuden kuukauden kuluttua tämän osaston soveltamispäivästä.
VIII OSASTO
TOIMENPITEET, JOILLA VARMISTETAAN, ETTÄ JÄSENVALTIOT NOUDATTAVAT YHTEISEN KALASTUSPOLITIIKAN TAVOITTEITA
I LUKU
Unionin rahoitustuen keskeyttäminen ja lakkauttaminen
135 artikla
Määritelmä
Tässä luvussa tarkoitetaan
1)
’maksulla’ mitä tahansa rahoitusosuutta, jonka komissio maksaa sen jälkeen, kun jäsenvaltio on esittänyt maksupyynnön asetuksen (EY) N:o 1198/2006 mukaisen toimintaohjelman tai asetuksen (EY) N:o 861/2006 8 artiklan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvan hankkeen toteuttamisen aikana tai sen päätyttyä;
2)
’katkaisemisella’ maksun määräajan kulumisen keskeyttämistä;
3)
’keskeyttämisellä’ tiettyyn maksupyyntöön perustuvien maksujen keskeyttämistä valvonta-asetuksen 103 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
4)
’lakkauttamisella’ asetuksen (EY) N:o 1198/2006 mukaiseen toimintaohjelmaan tai asetuksen (EY) N:o 861/2006 8 artiklan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvaan hankkeeseen liittyvän unionin rahoitusosuuden, johon sovelletaan keskeytystä, peruuttamista kokonaan tai osittain.
136 artikla
Maksun määräajan kulumisen katkaiseminen
1. Neuvoston asetuksessa (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (34) määritelty valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä voi katkaista maksun määräajan kulumisen enintään kuudella kuukaudella, jos
a)
havaintojen perusteella YKP:n sääntöjä ei ole noudatettu; tai
b)
valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän on tehtävä lisätarkistuksia, koska hänen tietoonsa on tullut, että jäsenvaltion valvontajärjestelmässä on puutteita ja/tai että kalastukseen ja kalastustoimiin liittyviä YKP:n sääntöjä ei ole noudatettu.
2. Asianomaiselle jäsenvaltiolle on ilmoitettava kirjallisesti valvonta-asetuksen 103 artiklan 3 kohdan mukaisesti maksun määräajan kulumisen katkaisemiseen johtaneet syyt. Jäsenvaltiota on pyydettävä ilmoittamaan komissiolle yhden kuukauden kuluessa kyseisen ilmoituksen vastaanottamisesta sen toteuttamat korjaavat toimet ja/tai kalastustoimiin myönnettyä rahoitustukea koskevat sääntöjen noudattamatta jättämiseen liittyvät tiedot tämän asetuksen liitteen XXXI mukaisesti.
3. Jos asianomainen jäsenvaltio ei vastaa komission pyyntöön 2 kohdassa mainitussa määräajassa tai jos vastauksen katsotaan olevan epätyydyttävä, komissio voi lähettää muistutuksen, jolla määräaikaa voidaan jatkaa enintään 15 päivää.
4. Katkaiseminen on peruutettava heti, kun jäsenvaltio osoittaa vastauksessaan, että se on toteuttanut korjaavat toimet YKP:n sääntöjen noudattamisen varmistamiseksi tai jos havainnot, joiden mukaan jäsenvaltion valvontajärjestelmässä on puutteita ja/tai kalastukseen ja kalastustoimiin liittyviä YKP:n sääntöjä ei ole noudatettu, olivat perusteettomia.
137 artikla
Maksujen keskeyttäminen
1. Jos asianomainen jäsenvaltio ei vastaa komission pyyntöön tämän asetuksen 136 artiklassa mainitussa määräajassa tai jos vastauksen katsotaan olevan epätyydyttävä, komissio voi tuolloin käytettävissään olevien tietojen perusteella päättää valvonta-asetuksen 103 artiklan 1 kohdan mukaisesti keskeyttää unionin rahoitustuen maksut kyseiselle jäsenvaltiolle kokonaisuudessaan tai osittain, jäljempänä ’keskeytyspäätös’.
2. Keskeytyspäätöksessä on esitettävä tiivistetysti asiaan liittyvät tosiseikat ja oikeudelliset seikat sekä komission arvio valvonta-asetuksen 103 artiklan 1 ja 6 kohdassa tarkoitetuista edellytyksistä ja vahvistettava se osuus, jonka maksaminen keskeytetään. Keskeytyspäätöksessä on pyydettävä asianomaista jäsenvaltiota toteuttamaan korjaavat toimet tietyssä määräajassa, joka saa olla enintään kuusi kuukautta.
3. Keskeytettävien maksujen määrästä on päätettävä soveltaen kerrointa, joka määritetään ottaen huomioon valvonta-asetuksen 103 artiklan 5 kohdassa säädetyt perusteet.
138 artikla
Rahoitustuen lakkauttaminen
1. Jos jäsenvaltio ei pysty valvonta-asetuksen 103 artiklan 2 kohdan mukaisesti keskeytyksen aikana edelleenkään osoittamaan, että se on korjannut tilanteen, jonka seurauksena keskeytyspäätös tehtiin, komissio voi ilmoittaa sille aikomuksestaan tehdä lakkauttamispäätös. Tämän asetuksen 136 artiklan 2 ja 3 kohtaa sovelletaan vastaavasti.
2. Jos asianomainen jäsenvaltio ei vastaa komissio pyyntöön 1 kohdassa tarkoitetussa määräajassa tai jos vastauksen katsotaan olevan epätyydyttävä, komissio voi tuolloin käytettävissään olevien tietojen perusteella päättää lakkauttaa maksut kyseiselle jäsenvaltiolle kokonaisuudessaan tai osittain.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettuun lakkauttamispäätökseen voi sisältyä asetuksen (EY) N:o 861/2006 8 artiklan a alakohdan soveltamisalaan kuuluvia hankkeita koskevan rahoitusosuuden osalta mahdollisesti jo maksetun ennakon takaisinperintä osittain tai kokonaisuudessaan.
4. Keskeytettyjen maksujen osalta lakkautettavasta määrästä on päätettävä soveltaen kerrointa, joka määritetään ottaen huomioon valvonta-asetuksen 103 artiklan 5 kohdassa säädetyt perusteet.
5. Hankkeita, joihin liittyvät maksut keskeytettiin, koskevan rahoitusosuuden osalta maksetusta ennakosta takaisinperittävä määrä on maksettava takaisin komissiolle noudattaen asetuksen (EY) N:o 861/2006 28 artiklan 2 kohdassa ja asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 72 artiklassa vahvistettua takaisinperintämenettelyä.
II LUKU
Kalastusmahdollisuuksien vähentäminen
139 artikla
Kalastusmahdollisuuksien vähentämiseen liian suuren käytön vuoksi sovellettavat yleiset säännöt
1. Jos kalastusmahdollisuuksia käytetään valvonta-asetuksen 105 artiklan 1 kohdassa ja 106 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla liikaa suhteessa jonkin ajanjakson osalta käytettävissä oleviin kiintiöihin ja pyyntiponnistukseen, kyseisen ylityksen suuruus on määritettävä säännellyn ajanjakson päättymistä seuraavan toisen kuukauden 15 päivänä käytettävissä olevien lukujen perusteella.
2. Kalastusmahdollisuuksien käyttöä koskevan ylityksen suuruus on määritettävä suhteessa asianomaisen jäsenvaltion kunkin ajanjakson päättyessä käytettävissä oleviin kalastusmahdollisuuksiin ottaen huomioon kalastusmahdollisuuksien vaihtaminen asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti, kiintiöiden siirtäminen neuvoston asetuksen (EY) No 847/96 (35) 4 artiklan 2 kohdan mukaisesti, käytettävissä olevien kalastusmahdollisuuksien uudelleenjakaminen valvonta-asetuksen 37 artiklan mukaisesti ja kalastusmahdollisuuksien vähentäminen valvonta-asetuksen 105, 106 ja 107 artiklan mukaisesti.
3. Kalastusmahdollisuuksien vaihtaminen asetuksen (EY) N:o 2371/2002 20 artiklan 5 kohdan mukaisesti tietyn ajanjakson osalta ei ole sallittua kyseisen ajanjakson päättymistä seuraavan ensimmäisen kuukauden viimeisen päivän jälkeen.
140 artikla
Kalastusmahdollisuuksien vähentämistä koskeva kuuleminen
Komissio kuulee valvonta-asetuksen 105 artiklan 4 ja 5 kohdan sekä 106 artiklan 3 kohdan mukaisten kalastusmahdollisuuksien vähennysten osalta asianomaista jäsenvaltiota ehdotetuista toimenpiteistä. Asianomaisen jäsenvaltion on vastattava komission kuulemiseen 10 työpäivän kuluessa.
III LUKU
Kiintiöiden alentaminen yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämisen vuoksi
141 artikla
Kiintiöiden alentamiseen yhteisen kalastuspolitiikan tavoitteiden laiminlyönnin vuoksi sovellettavat säännöt
1. Valvonta-asetuksen 107 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua määräaikaa, jonka kuluessa jäsenvaltio voi osoittaa, että asianomaisia kantoja voidaan turvallisesti hyödyntää, on sovellettava komission jäsenvaltiolle lähettämän kirjeen päiväyksestä alkaen.
2. Jäsenvaltioiden on liitettävä valvonta-asetuksen 107 artiklan 2 kohdan mukaiseen vastaukseensa todisteet, jotka osoittavat komissiolle, että asianomaista kantaa voidaan hyödyntää turvallisesti.
142 artikla
Alennettavien määrien määrittämien
1. Valvonta-asetuksen 107 artiklan mukainen kiintiöiden alennus on vahvistettava suhteessa siihen, missä määrin ja millä tavoin monivuotisiin suunnitelmiin kuuluviin kantoihin sovellettavia sääntöjä ei ole noudatettu ja miten vakava uhka tästä on aiheutunut näiden kantojen säilyttämiselle. Alennuksessa on otettava huomioon vahinko, joka on aiheutunut asianomaisille kannoille monivuotisiin suunnitelmiin kuuluviin kantoihin sovellettavien sääntöjen noudattamatta jättämisen seurauksena.
2. Jos sen kalakannan tai kalakantaryhmän osalta, jota sääntöjen noudattamatta jättäminen koskee, ei voida alentaa kiintiötä, osuutta tai määräosaa 1 kohdan mukaisesti, koska kyseisen jäsenvaltion käytettävissä ei ole tai ei riittävästi ole kiintiötä, osuutta tai määräosaa kyseisen kalakannan tai kalakantaryhmän osalta, komissio voi, asianomaista jäsenvaltiota kuultuaan, alentaa seuraavana vuonna tai seuraavina vuosina tuon jäsenvaltion käytettävissä olevia kiintiöitä muiden kalakantojen tai kalakantaryhmien osalta samalla maantieteellisellä alueella tai kaupallisesti yhtä tärkeiden kalakantojen tai kalakantaryhmien osalta 1 kohdan mukaisesti.
IX OSASTO
TIEDOT
I LUKU
Tietojen analysointi ja tutkiminen
143 artikla
Kohde
Valvonta-asetuksen 109 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuun tietokonepohjaiseen varmentamisjärjestelmään on kuuluttava erityisesti
a)
tietokanta tai tietokannat, johon/joihin kaikki tämän asetuksen 144 artiklassa tarkoitetut tässä järjestelmässä varmennettavat tiedot tallennetaan;
b)
tämän asetuksen 145 artiklassa tarkoitetut varmentamismenettelyt, mukaan luettuina kaikkien tietojen laatutarkastukset, analyysi ja ristiintarkastukset;
c)
tämän asetuksen 146 artiklassa tarkoitetut menettelyt, joilla komissio tai sen nimeämä elin pääsee käsiksi kaikkiin kyseisiin tietoihin.
144 artikla
Varmennettavat tiedot
1. Tietokonepohjaisen varmentamisjärjestelmän osalta jäsenvaltioiden on varmistettava, että kaikki valvonta-asetuksen 109 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut tiedot tallennetaan tietokonepohjaiseen tietokantaan tai tietokonepohjaisiin tietokantoihin. Tietokantaan vähintään tallennettavat tiedot luetellaan liitteessä XXIII, pakolliset tiedot liitteessä XXVII ja muut tiedot liitteissä XII ja XXXII. Varmentamisjärjestelmässä voidaan ottaa huomioon myös muita tietoja, joita pidetään tarpeellisina varmentamismenettelyissä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen tietokannoissa olevien tietojen on oltava varmentamisjärjestelmän käytettävissä jatkuvasti ja reaaliaikaisesti. Varmentamisjärjestelmästä on oltava suora pääsy näihin kaikkiin tietokantoihin ilman inhimillistä työpanosta. Tästä syystä kaikki jäsenvaltiossa olevat tietokannat ja järjestelmät, jotka sisältävät 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja, on liitettävä toisiinsa.
3. Jos 1 kohdassa tarkoitettuja tietoja ei tallenneta tietokantaan automaattisesti, jäsenvaltioiden on huolehdittava siitä, että tiedot tallennetaan tietokantoihin manuaalisesti tai ne digitoidaan viipymättä asiaa koskevassa lainsäädännössä säädettyjä määräaikoja noudattaen. Tietojen vastaanottamis- ja tallennuspäivät on kirjattava tietokantaan asianmukaisesti.
145 artikla
Varmentamismenettelyt
1. Tietokonepohjaisen varmentamisjärjestelmän on varmennettava kukin tämän asetuksen 144 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu tietokokonaisuus automaattisten tietokonepohjaisten algoritmien ja menettelyjen avulla jatkuvalla, järjestelmällisellä ja tehokkaalla tavalla. Varmentamiseen on kuuluttava menettelyjä, joilla valvotaan perustietojen laatua ja tarkastetaan tietojen muoto ja niitä koskevat vähimmäisvaatimukset, sekä perusteellisempi tarkistusmenettely analysoimalla yksityiskohtaisesti useita tietueita, käyttäen tilastollisia menetelmiä tai ristiintarkastamalla eri lähteistä saatuja tietoja.
2. Kuhunkin varmentamismenettelyyn on liityttävä menettelytapasääntö tai -sääntöjä, joissa määritellään, millaisia varmennuksia menettelyssä suoritetaan ja mihin varmennusten tulokset tallennetaan. Tarvittaessa on ilmoitettava sen lainsäädännön viitetiedot, jonka soveltamista tarkistus koskee. Komissio voi määritellä yhtenäiset menettelytapasäännöt jäsenvaltioita kuultuaan.
3. Tietokantaan on tallennettava sekä positiiviset että negatiiviset tietokonepohjaisen varmentamisjärjestelmän tulokset. Kaikista varmentamismenettelyssä havaituista epäjohdonmukaisuuksista ja laiminlyönneistä sekä niistä johtuvista jatkotoimista on saatava tieto välittömästi. On myös oltava mahdollista hakea sellaisten kalastusalusten, kalastusalusten päälliköiden tai liikenteenharjoittajien tunnistetietoja, joiden osalta on kolmen viime vuoden aikana havaittu toistuvasti epäjohdonmukaisuuksia ja mahdollisia laiminlyöntejä.
4. Varmentamisjärjestelmässä havaittuja epäjohdonmukaisuuksia koskevat jatkotoimet on linkitettävä varmentamistuloksiin mainiten samalla varmentamispäivä ja jatkotoimi.
Jos havaitun epäjohdonmukaisuuden todetaan johtuvan tallennusvirheestä, tietokantaan tallennetut tiedot on korjattava, tiedot on merkittävä selkeästi korjatuiksi tiedoiksi ja alkuperäinen arvo tai merkintä sekä tietojen korjaamisen syy on ilmoitettava.
Jos havaitun epäjohdonmukaisuuden seurauksena toteutetaan jatkotoimia, varmentamistulos on tarvittaessa linkitettävä tarkastusraporttiin ja toteutettuihin jatkotoimiin.
146 artikla
Komission tiedonsaanti
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että komissio tai sen nimeämä elin saa kaikkina aikoina reaaliaikaisesti käyttöönsä seuraavat:
a)
kaikki tämän asetuksen 144 artiklan 1 kohdassa tarkoitetut tiedot;
b)
kaikki varmentamisjärjestelmää varten määritellyt menettelytapasäännöt, mukaan luettuina määritelmät, sovellettava lainsäädäntö ja paikka, jonne varmentamistulokset tallennetaan;
c)
kaikki varmentamistulokset ja seurantoimet, mukaan luettuina merkinnät tietojen korjaamisesta ja linkit mahdollisiin rikkomusmenettelyihin.
2. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 1 kohdan a, b ja c alakohdassa tarkoitettuihin tietoihin on automatisoidun tietojenvaihdon yhteydessä mahdollista päästä käsiksi tämän asetuksen 147 artiklassa määriteltyjen suojattujen verkkopalvelujen kautta.
3. Tietojen on oltava ladattavissa liitteessä XII määritellyssä tiedonsiirtomuodossa kaikkien dataelementtien osalta ja XML-muodossa. Muiden saatavilla olevien tietojen, joita ei määritellä liitteessä XII, on oltava saatavilla liitteessä XXXII määritellyssä muodossa.
4. Komissiolle tai sen nimeämälle elimelle on annettava mahdollisuus ladata 1 kohdassa tarkoitettuja tiettyä kalastusalusta tai kalastusalusluetteloa koskevia tietoja ajanjaksosta ja maantieteellisestä alueesta riippumatta.
5. Komission perustellusta pyynnöstä asianomaisen jäsenvaltion on korjattava viipymättä tiedot, joissa komissio on havainnut epäjohdonmukaisuuksia. Asianomaisen jäsenvaltion on ilmoitettava viipymättä muille jäsenvaltioille tietojen korjaamisesta.
II LUKU
Jäsenvaltioiden verkkosivustot
147 artikla
Verkkosivustojen ja -palvelujen toiminta
1. Jäsenvaltion on luotava verkkopalveluja valvonta-asetuksen 115 ja 116 artiklassa tarkoitettujen virallisten verkkosivustojensa yhteyteen. Verkkopalvelujen on tuotettava reaaliaikaista ja dynaamista sisältöä virallisille verkkosivustoille ja mahdollistettava tietojen automaattinen saanti. Tarvittaessa jäsenvaltioiden on muutettava olemassa olevia tietokantojaan tai perustettava uusia tietokantoja verkkopalvelujen edellyttämän sisällön toimittamiseksi.
2. Verkkopalvelujen ansiosta komissio tai sen nimeämä elin pääsee käsiksi kaikkiin tämän asetuksen 148 ja 149 artiklassa tarkoitettuihin saatavilla oleviin tietoihin milloin tahansa. Automatisoidun tietojenhaun on perustuttava liitteessä XII määriteltyyn sähköisessä tietojenvaihdossa noudatettavaan protokollaan ja muotoon. Verkkopalvelut on luotava kansainvälisten standardien mukaisesti.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun virallisen verkkosivuston alasivulla on vasemmalla puolella oltava valikko, josta on linkit kaikille muille alasivuille. Alasivun alaosassa on myös oltava asianomaisen verkkopalvelun määritelmä.
4. Verkkopalveluja ja -sivustoja on hallinnoitava keskitetysti siten, että kullakin jäsenvaltiolla on niihin ainoastaan yksi liityntäpiste.
5. Komissio voi vahvistaa yhteisiä vaatimuksia, teknisiä eritelmiä ja menettelyjä verkkosivustojen käyttöliittymää, teknisesti yhteensopivia tietokonepohjaisia järjestelmiä sekä jäsenvaltioiden, komission ja sen nimeämän elimen välisiä verkkopalveluja varten. Komissio koordinoi eritelmien ja menetelmien suunnittelua jäsenvaltioita kuultuaan.
148 artikla
Julkiset verkkosivustot ja -palvelut
1. Verkkosivustojen julkisessa osiossa on oltava johdantosivu ja eri alasivuja. Julkisella johdantosivulla on lueteltava linkit, jotka sisältävät valvonta-asetuksen 115 artiklan a-g alakohdassa olevat viittaukset, ja mainittava alasivut, joilta kyseisessä artiklassa mainitut tiedot löytyvät.
2. Kunkin julkisen alasivun on sisällettävä vähintään yksi valvonta-asetuksen 115 artiklan a-g alakohdassa luetelluista tiedoista. Alasivujen ja niihin liittyvien verkkopalvelujen on sisällettävä vähintään liitteessä XXXIII vahvistetut tiedot.
149 artikla
Suojatut verkkosivustot ja -palvelut
1. Verkkosivustojen suojatussa osiossa on oltava johdantosivu ja eri alasivuja. Suojatulla johdantosivulla on lueteltava linkit, jotka sisältävät valvonta-asetuksen 116 artiklan 1 kohdan a-h alakohdassa olevat viittaukset, ja mainittava alasivut, joilta kyseisessä artiklassa mainitut tiedot löytyvät.
2. Kunkin suojatun alasivun on sisällettävä vähintään yksi valvonta-asetuksen 116 artiklan 1 kohdan a-h alakohdassa luetelluista tiedoista. Alasivujen ja niihin liittyvien verkkopalvelujen on sisällettävä vähintään liitteessä XXIV vahvistetut tiedot.
3. Suojatuilla verkkosivustoilla ja suojatuissa verkkopalveluissa on käytettävä valvonta-asetuksen 116 artiklan 3 kohdassa tarkoitettuja sähköisiä varmenteita.
X OSASTO
TÄYTÄNTÖÖNPANO
I LUKU
Keskinäinen avunanto
1 Jakso
Yleiset säännökset
150 artikla
Soveltamisala
1. Tässä luvussa vahvistetaan edellytykset, joiden mukaisesti jäsenvaltioiden on tehtävä hallinnollista yhteistyötä keskenään, kolmansien maiden, komission ja sen nimeämän elimen kanssa varmistaakseen valvonta-asetuksen ja tämän asetuksen tehokkaan soveltamisen. Tämä ei estä jäsenvaltioita laatimasta muunlaisia hallinnollisen yhteistyön muotoja.
2. Tässä luvussa ei velvoiteta jäsenvaltioita antamaan toisilleen apua silloin, kun se todennäköisesti vahingoittaisi jäsenvaltion kansallista oikeusjärjestelmää, yleistä järjestystä, turvallisuutta tai muuta olennaista etua. Ennen avunannosta kieltäytymistä avunpyynnön saaneen jäsenvaltion on kuultava pyynnön esittänyttä jäsenvaltiota määritelläkseen, voitaisiinko pyyntöön vastata osittain tietyin ehdoin ja edellytyksin. Jos avunpyyntöön ei voida vastata, asiasta ja kieltäytymisen syistä on viipymättä ilmoitettava avunpyynnön esittäneelle jäsenvaltiolle ja komissiolle tai sen nimeämälle elimelle.
3. Tämä luku ei vaikuta rikosasiain käsittelyä ja keskinäistä oikeusapua rikosasioissa koskevien sääntöjen soveltamiseen jäsenvaltioissa, rikostutkintaan liittyvää salassapitovelvollisuutta koskevat säännökset mukaan luettuina.
151 artikla
Kustannukset
Jäsenvaltioiden on vastattava omista avunpyyntöihin liittyvistä kustannuksistaan ja luovuttava kaikista tämän osaston soveltamisesta johtuvia menoja koskevista korvausvaatimuksista.
152 artikla
Yhteysviranomainen
Valvonta-asetuksen 5 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun yhden viranomaisen on toimittava tämän luvun soveltamisesta vastaavana yhteysviranomaisena.
153 artikla
Jatkotoimet
1. Jos kansalliset viranomaiset päättävät tämän luvun avunantopyynnön tai oma-aloitteista tietojenvaihtoa koskevan pyynnön perusteella toteuttaa toimenpiteitä, jotka voidaan toteuttaa ainoastaan oikeusviranomaisen luvalla tai sen pyynnöstä, niiden on ilmoitettava asianomaiselle jäsenvaltiolle ja komissiolle tai sen nimeämälle elimelle sellaisista näitä toimenpiteitä koskevista tiedoista, jotka liittyvät yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämiseen.
2. Kaikkiin tällaisiin tietojen luovuttamisiin on saatava lupa etukäteen oikeusviranomaiselta, jos kansallisessa lainsäädännössä tällaista lupaa edellytetään.
2 Jakso
Tiedottaminen ilman edeltävää pyyntöä
154 artikla
Tiedottaminen ilman edeltävää pyyntöä
1. Jos jäsenvaltio saa tiedon mahdollisesta kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämisestä ja erityisesti valvonta-asetuksen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta vakavasta rikkomuksesta tai epäilee perustellusti, että tällainen rikkomus voi tapahtua, sen on ilmoitettava siitä viipymättä muille asianomaisille jäsenvaltioille ja komissiolle tai sen nimeämälle elimelle. Ilmoitukseen on liitettävä kaikki tarpeellinen tieto, ja se on tehtävä tämän asetuksen 152 artiklassa tarkoitetun yhteysviranomaisen välityksellä.
2. Jos jäsenvaltio toteuttaa 1 kohdassa tarkoitettuja noudattamatta jättämisiä tai rikkomuksia koskevia täytäntöönpanotoimia, sen on ilmoitettava niistä muille asianomaisille jäsenvaltioille ja komissiolle tai sen nimeämälle elimelle tämän asetuksen 152 artiklassa tarkoitetun yhteysviranomaisen välityksellä.
3. Kaikki tämän asetuksen mukaiset ilmoitukset on tehtävä kirjallisesti.
3 Jakso
Avunantopyynnöt
155 artikla
Määritelmä
Tässä jaksossa ’avunantopyynnöllä’ tarkoitetaan yhden jäsenvaltion toiselle jäsenvaltiolle tai komission tai sen nimeämän elimen jäsenvaltiolle esittämää pyyntöä, joka koskee
a)
tietoja, valvonta-asetuksen 93 artiklan 2 ja 3 kohdan mukaiset tiedot mukaan luettuina;
b)
täytäntöönpanotoimia; tai
c)
hallinnollista tiedoksiantoa.
156 artikla
Yleiset vaatimukset
1. Pyynnön esittävän jäsenvaltion on varmistettava, että kaikki avunantopyynnöt sisältävät riittävät tiedot, jotta pyynnön vastaanottava jäsenvaltio voi vastata pyyntöön, mukaan luettuna mahdollinen näyttö, joka voidaan saada vain pyynnön esittävän jäsenvaltion alueelta.
2. Avunantopyynnöt on rajoitettava perusteltuihin tapauksiin, joissa on perusteltua syytä epäillä yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämistä ja erityisesti valvonta-asetuksen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua vakavaa rikkomusta ja joissa pyynnön esittävä jäsenvaltio ei pysty omin keinoin saamaan tarvittavia tietoja tai toteuttamaan tarvittavia toimenpiteitä.
157 artikla
Pyyntöjen ja vastausten toimittaminen
1. Ainoastaan pyynnön esittävän jäsenvaltion yhteysviranomainen, komissio tai sen nimeämä elin voi lähettää pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion yhteysviranomaiselle. Pyyntöihin annetut vastaukset on toimitettava samalla tavoin.
2. Keskinäistä avunantoa koskevat pyynnöt ja niihin annetut vastaukset on tehtävä kirjallisesti.
3. Asianomaisten yhteysviranomaisten on sovittava pyynnöissä ja vastauksissa käytettävistä kielistä ennen pyyntöjen esittämistä. Jos sopimukseen ei päästä, pyynnöt on toimitettava pyynnön esittävän jäsenvaltion virallisella kielellä (virallisilla kielillä) ja niihin on vastattava pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion virallisella kielellä (virallisilla kielillä).
158 artikla
Tietopyynnöt
1. Jäsenvaltion on pyynnön esittävän jäsenvaltion, komission tai sen nimeämän elimen pyynnöstä toimitettava tarvittavat tiedot sen selvittämiseksi, onko yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjä jätetty noudattamatta ja erityisesti onko valvonta-asetuksen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakava rikkomus tapahtunut tai onko perusteltua syytä epäillä, että tällainen rikkomus voi tapahtua. Tiedot on toimitettava tämän asetuksen 152 artiklassa tarkoitetun yhteysviranomaisen välityksellä.
2. Pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion on pyynnön esittävän jäsenvaltion, komission tai sen nimeämän elimen pyynnöstä toteutettava tarkoituksenmukaiset hallinnolliset selvitykset sellaisten toimien osalta, jotka ovat tai pyynnön esittävän jäsenvaltion mielestä vaikuttavat olevan yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämisiä ja erityisesti valvonta-asetuksen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja vakavia rikkomuksia. Pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion on annettava tällaisten hallinnollisten selvitysten tulokset tiedoksi pyynnön esittävälle jäsenvaltiolle, komissiolle tai sen nimeämälle elimelle.
3. Pyynnön esittävän jäsenvaltion, komission tai sen nimeämän elimen pyynnöstä pyynnön vastaanottava jäsenvaltio voi sallia, että pyynnön esittävän jäsenvaltion toimivaltainen virkamies on mukana pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion, komission tai sen nimeämän elimen virkamiesten tekemissä 2 kohdassa tarkoitetuissa hallinnollisissa selvityksissä. Jos rikosasiain käsittelyä koskevien kansallisten säännösten mukaan tiettyjä toimia voivat toteuttaa ainoastaan kansallisessa lainsäädännössä erityisesti nimetyt virkamiehet, pyynnön esittävän jäsenvaltion virkamiehet eivät saa osallistua tällaisiin toimiin. He eivät saa missään tapauksessa osallistua kotietsintään eivätkä rikosoikeuden alaan kuuluvaan henkilöiden viralliseen kuulusteluun. Pyynnön esittävän jäsenvaltion virkamiesten, jotka ovat läsnä pyynnön vastaanottavassa jäsenvaltiossa, on aina voitava esittää kirjallinen valtuutus, josta ilmenevät heidän henkilöllisyytensä ja virkatehtävänsä.
4. Pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion on pyynnön esittävän jäsenvaltion pyynnöstä toimitettava hallussaan olevat asiakirjat tai oikeaksi todistetut jäljennökset, jotka liittyvät yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämiseen tai valvonta-asetuksen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuihin vakaviin rikkomuksiin.
5. Lomakemalli pyynnöstä tapahtuvaa tietojenvaihtoa varten on liitteessä XXXIV.
159 artikla
Täytäntöönpanotoimenpiteitä koskevat pyynnöt
1. Pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion on tämän asetuksen 156 artiklassa tarkoitetun näytön perusteella ja pyynnön esittävän jäsenvaltion, komission tai sen nimeämän elimen pyynnöstä toteutettava kaikki tarvittavat täytäntöönpanotoimenpiteet yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämisen tai valvonta-asetuksen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen vakavien rikkomusten lopettamiseksi välittömästi alueellaan tai suvereniteettiinsa taikka lainkäyttövaltaansa kuuluvilla merialueilla.
2. Pyynnön vastaanottava jäsenvaltio voi kuulla pyynnön esittävää jäsenvaltiota, komissiota tai sen nimeämää elintä 1 kohdassa tarkoitettujen täytäntöönpanotoimenpiteiden toteuttamisen aikana.
3. Pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion on annettava tietoa toteutetuista toimenpiteistä ja niiden vaikutuksista tämän asetuksen 152 artiklassa tarkoitetun yhteysviranomaisen välityksellä pyynnön esittävälle jäsenvaltiolle, muille asianomaisille jäsenvaltioille, komissiolle tai sen nimeämälle elimelle.
160 artikla
Tietopyyntöihin ja täytäntöönpanotoimenpiteitä koskeviin pyyntöihin annettavien vastausten määräaika
1. Pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion on toimitettava tämän asetuksen 158 artiklan 1 kohdassa ja 159 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut tiedot mahdollisimman nopeasti ja viimeistään neljän viikon kuluttua pyynnön vastaanottamisesta. Pyynnön vastaanottava ja pyynnön esittävä jäsenvaltio, komissio tai sen nimeämä elin voivat sopia keskenään muusta määräajasta.
2. Jos pyynnön vastaanottava jäsenvaltio ei kykene vastaamaan pyyntöön säädetyssä määräajassa, se ilmoittaa pyynnön esittävälle jäsenvaltiolle, komissiolle tai sen nimeämälle elimelle kirjallisesti, miksi se ei voi noudattaa tätä määräaikaa ja milloin se pystyy toimittamaan vastauksen.
161 artikla
Hallinnollista tiedoksiantoa koskevat pyynnöt
1. Pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion on ilmoitettava pyynnön esittävän jäsenvaltion pyynnöstä vastaanottajalle vastaavien asiakirjojen ja päätösten tiedoksiantoa koskevien kansallisten sääntöjen mukaisesti kaikista pyynnön esittävän jäsenvaltion hallintoviranomaisten antamista, yhteisen kalastuspolitiikan soveltamisalaa ja erityisesti valvonta-asetuksen tai tämän asetuksen mukaisesti säänneltyjä kysymyksiä koskevista asiakirjoista ja päätöksistä, jotka on pantava täytäntöön pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion alueella.
2. Tiedoksiantopyynnöt on laadittava tämän asetuksen liitteessä XXXV olevan mallin mukaisesti.
3. Pyynnön vastaanottavan jäsenvaltion on toimitettava vastauksensa pyynnön esittävälle jäsenvaltiolle välittömästi tämän asetuksen 152 artiklassa tarkoitetun yhteysviranomaisen välityksellä tehdyn tiedoksiantopyynnön jälkeen. Vastaukset on laadittava liitteessä XXXVI vahvistetun mallin mukaisesti.
4 Jakso
Yhteydet komissioon tai sen nimeämään elimeen
162 artikla
Jäsenvaltioiden ja komission tai sen nimeämän elimen välinen tiedonvälitys
1. Kunkin jäsenvaltion on annettava komissiolle tai sen nimeämälle elimelle mahdollisimman nopeasti tiedoksi kaikki aiheelliseksi katsomansa tiedot menetelmistä, käytänteistä tai havaituista suuntautumisista, joita on käytetty tai epäillään käytetyn yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämisen ja erityisesti valvonta-asetuksen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen vakavien rikkomusten yhteydessä.
2. Komissio tai sen nimeämä elin antaa jäsenvaltioille mahdollisimman nopeasti tiedoksi kaikki tiedot, jotka voivat auttaa niitä valvonta-asetuksen tai tämän asetuksen täytäntöönpanossa.
163 artikla
Komission tai sen nimeämän elimen toteuttama koordinointi
1. Jos jäsenvaltion tietoon tulee toimia, jotka ovat tai joiden ne epäilevät olevan yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämisiä tai valvonta-asetuksen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja vakavia rikkomuksia ja joilla on unionin tasolla erityistä merkitystä, jäsenvaltion on toimitettava komissiolle tai sen nimeämälle elimelle mahdollisimman nopeasti kaikki tosiseikkojen toteen näyttämiseksi tarvittavat tiedot. Komissio tai sen nimeämä elin välittää tiedot edelleen muille jäsenvaltioille.
2. Edellä olevan 1 kohdan soveltamiseksi yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämisen ja erityisesti valvonta-asetuksen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vakavan rikkomuksen muodostavilla toimilla katsotaan olevan erityistä merkitystä Euroopan unionin tasolla erityisesti silloin, kun
a)
niillä on tai voi olla kytköksiä yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa; tai
b)
jäsenvaltio katsoo, että samankaltaisia toimia on ilmeisesti voitu toteuttaa myös muissa jäsenvaltioissa.
3. Jos komissio tai sen nimeämä elin katsoo, että yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämisen ja erityisesti valvonta-asetuksen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun vakavan rikkomuksen muodostavia toimia on toteutettu yhdessä tai useammassa jäsenvaltiossa, se ilmoittaa asiasta asianomaisille jäsenvaltioille, joiden on mahdollisimman nopeasti tehtävä tarvittavat selvitykset. Asianomaisten jäsenvaltioiden on mahdollisimman nopeasti ilmoitettava komissiolle tai sen nimeämälle elimelle selvitystensä tulokset.
5 Jakso
Yhteydet kolmansiin maihin
164 artikla
Tietojenvaihto kolmansien maiden kanssa
1. Kun jäsenvaltio saa kolmannelta maalta tai alueelliselta kalastuksenhoitojärjestöltä valvonta-asetuksen tai tämän asetuksen tehokkaan soveltamisen kannalta merkityksellisiä tietoja, sen on toimitettava tiedot muille asianomaisille jäsenvaltioille, komissiolle tai sen nimeämälle elimelle yhteysviranomaisen välityksellä, jos kyseisen kolmannen maan kanssa tehdyt kahdenväliset sopimukset tai alueellisen kalastuksenhoitojärjestön säännöt sen sallivat.
2. Jäsenvaltio voi toimittaa tämän luvun mukaisesti saadut tiedot kolmannelle maalle tai alueelliselle kalastuksenhoitojärjestölle yhteysviranomaisen välityksellä kyseisen kolmannen maan kanssa tehdyn kahdenvälisen sopimuksen tai kyseisen alueellisen kalastuksenhoitojärjestön sääntöjen mukaisesti. Tietojen toimittamiselle on ensin saatava tiedot alun perin toimittaneen jäsenvaltion suostumus, ja siinä on noudatettava yksilöiden suojelua henkilötietojen käsittelyssä koskevaa EU:n ja kansallista lainsäädäntöä.
3. Komissio tai sen nimeämä elin voi unionin ja kolmansien maiden välisten kalastussopimusten tai alueellisten kalastuksenhoitojärjestöjen taikka vastaavien järjestelyjen, joissa unioni on sopimuspuolena tai yhteistyötä tekevänä muuna kuin sopimuspuolena, puitteissa toimittaa yhteisen kalastuspolitiikan sääntöjen noudattamatta jättämistä tai valvonta-asetuksen 90 artiklan 1 kohdassa tarkoitettuja vakavia rikkomuksia koskevat merkitykselliset tiedot muille kyseisten sopimusten, järjestöjen tai järjestelyjen osapuolille, jos tiedot antanut jäsenvaltio siihen suostuu.
II LUKU
Raportointivelvoite
165 artikla
Raporttien muoto ja määräajat
1. Valvonta-asetuksen 118 artiklan 1 kohdassa tarkoitetussa joka viides vuosi toimitettavassa raportissa on käytettävä liitteessä XXXVII määriteltyjä tietoja.
2. Valvonta-asetuksen 118 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu raportti, jossa esitetään säännöt, joita on käytetty laadittaessa raportteja perustiedoista, on toimitettava kuuden kuukauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta. Jäsenvaltioiden on toimitettava uusi raportti aina, kun näitä sääntöjä muutetaan.
XI OSASTO
LOPPUSÄÄNNÖKSET
166 artikla
Kumoamiset
1. Kumotaan asetus (ETY) N:o 2807/83, asetus (ETY) N:o 3561/85, asetus (ETY) N:o 493/87, asetus (ETY) N:o 1381/87, asetus (ETY) N:o 1382/87, asetus (EY) N:o 2943/95, asetus (EY) N:o 1449/98, asetus (EY) N:o 2244/2003, asetus (EY) N:o 1281/2005, asetus (EY) N:o 1042/2006, asetus (EY) N:o 1542/2007, asetus (EY) N:o 1077/2008 ja asetus (EY) N:o 409/2009.
2. Kumotaan asetus (EY) N:o 356/2005 1 päivästä tammikuuta 2012 alkaen.
3. Viittauksia kumottuihin asetuksiin pidetään viittauksina tähän asetukseen.
167 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä, lukuun ottamatta VII osastoa, joka tulee voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2011.
Tämän asetuksen II osaston III lukua ja IV osaston I lukua sovelletaan kuitenkin 1 päivästä tammikuuta 2012. Valvonta-asetuksen 124 artiklan c alakohdan ja edellisen kohdan mukaisesti VII osastoa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2012.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 8 päivänä huhtikuuta 2011.