EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 531/2012
af 13. juni 2012
om roaming på offentlige mobilkommunikationsnet i Unionen
(omarbejdning)
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 114,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 717/2007 af 27. juni 2007 om roaming på offentlige mobilkommunikationsnet i Fællesskabet (3) er blevet ændret væsentligt (4). Da der skal foretages yderligere ændringer, bør forordningen af klarhedshensyn omarbejdes.
(2)
Målsætningen om at reducere forskellene mellem de indenlandske tariffer og roamingtarifferne, som var indeholdt i Kommissionens benchmarkingramme for 2011-2015, der blev godkendt af Gruppen på Højt Niveau om i2010 i november 2009, og i Kommissionens meddelelse »En digital dagsorden for Europa«, bør også fortsat være målet for denne forordning. Det planlagte særskilte salg af roamingtjenester og indenlandske tjenester bør øge konkurrencen og derfor sænke priserne for kunderne og skabe et indre marked for roamingtjenester i Unionen, hvor der ikke skelnes væsentligt mellem indenlandske tariffer og roamingtariffer. EU-dækkende roamingtjenester kan stimulere udviklingen af et indre telekommunikationsmarked i Unionen.
(3)
Et indre telekommunikationsmarked kan ikke siges at være en realitet, så længe der er betydelige forskelle mellem de indenlandske priser og roamingpriserne. Det endelige mål bør derfor være at fjerne forskellen mellem indenlandske takster og roamingtakster og oprette et indre marked for mobilkommunikationstjenester.
(4)
De høje priser på tale-, sms- og dataroaming, der skal betales af brugerne af de offentlige mobilkommunikationsnet, f.eks. studerende, forretningsrejsende og turister, udgør en hindring for, at de kan benytte deres mobile enheder under rejse i udlandet inden for Unionen, og er en kilde til bekymring både hos forbrugerne, de nationale tilsynsmyndigheder og EU-institutionerne, som udgør en væsentlig barriere for det indre marked. De urimeligt høje detailtakster er resultatet af høje engrostakster, der opkræves af den udenlandske værtsnetudbyder, og også i mange tilfælde af en høj detailavance, der opkræves af kundens egen netudbyder. På grund af manglende konkurrence er nedsættelser af engrostaksterne ofte ikke blevet videregivet til detailkunden. Til trods for, at visse udbydere i den senere tid har indført tarifordninger, der giver kunderne mere fordelagtige betingelser og noget lavere priser, er der stadig tegn på, at forholdet mellem omkostninger og priser er langt fra, hvad der ville kendetegne markeder med konkurrence.
(5)
Høje roamingtakster udgør en hindring for Unionens bestræbelser på at blive en videnbaseret økonomi og for virkeliggørelsen af et indre marked med 500 mio. forbrugere. Mobildatatrafikken fremmes ved allokering af tilstrækkelige radiofrekvenser, så forbrugerne og erhvervslivet kan anvende tale-, sms- og datatjenester overalt i Unionen. Ved at sørge for rettidig allokering af tilstrækkelige og passende radiofrekvenser med henblik på at understøtte Unionens politiske mål og bedst opfylde den øgede efterspørgsel efter trådløs datatrafik vil det flerårige radiofrekvenspolitikprogram, der er fastsat ved afgørelse nr. 243/2012/EU (5), bane vej for en udvikling, der vil gøre det muligt for Unionen at indtage en global førerrolle i forbindelse med bredbåndshastigheder, mobilitet, dækning og kapacitet, hvilket vil fremme udviklingen af nye forretningsmodeller og teknologier og derved bidrage til at mindske de strukturelle problemer ved roaming på engrosniveau.
(6)
Den udbredte brug af mobile enheder med internetadgang betyder, at dataroaming er af stor økonomisk betydning. Dette er et afgørende kriterium for såvel brugere som leverandører af applikationer og indhold. For at stimulere udviklingen af dette marked bør datatransportgebyrerne ikke bremse væksten.
(7)
Kommissionen konstaterede i sin meddelelse med titlen »Foreløbig rapport om udviklingen inden for roamingtjenester i EU«, at ny teknologi og/eller alternativer til roamingtjenester som f.eks. VoIP (Voice over Internet Protocol) og wi-fi kan øge konkurrencen på det indre marked for roamingtjenester i Unionen. Selv om disse alternative muligheder, og især VoIP-tjenester, i stigende grad vinder udbredelse på nationalt plan, har der ikke været nogen særlig udvikling i brugen af dem i forbindelse med roaming.
(8)
På grund af den hurtige udvikling i mobildatatrafikken og det stigende antal kunder, der anvender tale-, sms- og dataroamingtjenester i udlandet, er der behov for at øge konkurrencepresset, udvikle nye forretningsmodeller og teknologier. Reguleringen af roamingtaksterne bør udformes på en sådan måde, at den ikke forsøger at modvirke en konkurrence på lavere priser.
(9)
Oprettelsen af et europæisk socialt, uddannelsesorienteret, kulturelt og iværksætterorienteret område, der bygger på mobilitet for enkeltpersoner og digitale data, bør forbedre kommunikationen mellem personer med henblik på at skabe et reelt »Europa for Borgerne«.
(10)
Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/19/EF af 7. marts 2002 om adgang til og samtrafik mellem elektroniske kommunikationsnet og tilhørende faciliteter (adgangsdirektivet) (6), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/20/EF af 7. marts 2002 om tilladelse til at udbyde elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (tilladelsesdirektivet) (7), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF af 7. marts 2002 om fælles rammebestemmelser for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (rammedirektivet) (8), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/22/EF af 7. marts 2002 om forsyningspligt og brugerrettigheder i forbindelse med elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (forsyningspligtdirektivet) (9) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/58/EF af 12. juli 2002 om behandling af personoplysninger og beskyttelse af privatlivets fred i den elektroniske kommunikationssektor (direktiv om databeskyttelse inden for elektronisk kommunikation) (10), (i det følgende samlet benævnt »2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation«), tager sigte på at skabe et indre marked for elektronisk kommunikation i Unionen, samtidig med at der sikres et højt forbrugerbeskyttelsesniveau gennem øget konkurrence.
(11)
Forordning (EF) nr. 717/2007 er ikke en isoleret foranstaltning, men supplerer og understøtter, for så vidt angår EU-dækkende roaming, 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation. Disse rammebestemmelser har ikke givet de nationale myndigheder tilstrækkelige instrumenter til at gribe ind på en effektiv og beslutsom måde over for prisfastsættelsen af roamingtjenester inden for Unionen og sikrer derfor ikke, at det indre marked for roamingtjenester er velfungerende. Forordning (EF) nr. 717/2007 var et hensigtsmæssigt middel til at rette op på denne situation.
(12)
2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation bygger på det princip, at der kun bør pålægges regulerende forhåndsforpligtelser, hvis der ikke er reel konkurrence, og fastsætter bestemmelser om en proces med regelmæssige markedsanalyser og fornyet vurdering af forpligtelserne fra de nationale tilsynsmyndigheders side, som kan føre til pålæggelse af forhåndsforpligtelser over for udbydere, der udpeges som havende en stærk markedsposition. De elementer, der indgår i denne proces, omfatter afgrænsning af relevante markeder i overensstemmelse med Kommissionens henstilling om relevante produkt- og tjenestemarkeder inden for den elektroniske kommunikationssektor, som er underlagt forhåndsregulering i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2002/21/EF (11) (i det følgende benævnt »henstillingen«), analyse af de afgrænsede markeder i overensstemmelse med Kommissionens retningslinjer for markedsanalyse og beregning af stærk markedsposition i henhold til EU-rammebestemmelserne for elektroniske kommunikationsnet og -tjenester (12), udpegning af udbydere med en stærk markedsposition og pålæggelse af forhåndsforpligtelser på de således udpegede udbydere.
(13)
Henstillingen udpegede det nationale engrosmarked for international roaming på offentlige mobiltelefonnet som et relevant marked, der muligvis skulle underlægges forhåndsregulering. Det arbejde med at analysere de nationale engrosmarkeder for international roaming, der er blevet udført af de nationale tilsynsmyndigheder, både enkeltvis og inden for De Europæiske Tilsynsmyndigheders Gruppe (ERG) og denne gruppes efterfølger, Sammenslutningen af Europæiske Tilsynsmyndigheder inden for Elektronisk Kommunikation (BEREC), der er oprettet ved forordning (EF) nr. 1211/2009 (13), har imidlertid vist, at det endnu ikke har været muligt for nogen national tilsynsmyndighed at gribe effektivt ind over for de høje engrostakster for EU-dækkende roaming på grund af vanskeligheden med at udpege virksomheder med en stærk markedsposition i lyset af de særlige forhold, der gør sig gældende for international roaming, bl.a. dens grænseoverskridende karakter. Efter ikrafttrædelsen af forordning (EF) nr. 717/2007 blev roamingmarkedet fjernet fra den reviderede henstilling (14).
(14)
Desuden er de nationale tilsynsmyndigheder, der er ansvarlige for at beskytte og fremme interesserne hos mobiltelefonkunder, som normalt er bosiddende på deres område, ikke i stand til at kontrollere adfærden hos udbydere af det besøgte net, som befinder sig i andre medlemsstater, og som kunderne er afhængige af, når de benytter internationale roamingtjenester. Denne forhindring kan også formindske effektiviteten af de foranstaltninger, som medlemsstaterne træffer på basis af deres residualkompetence til at indføre forbrugerbeskyttelsesregler.
(15)
Som følge heraf er medlemsstaterne under pres for at træffe foranstaltninger for at gribe ind over for takstniveauet for international roaming, men ordningen med regulerende forhåndsindgriben fra de nationale tilsynsmyndigheders side i henhold til 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation har ikke vist sig tilstrækkelig til at sætte myndighederne i stand til at handle beslutsomt for at forsvare forbrugernes interesse på dette særlige område.
(16)
Endvidere opfordredes Kommissionen i Europa-Parlamentets beslutning om elektronisk kommunikation i EU: regulering og markeder (15) til at tage nye initiativer for at nedbringe de høje omkostninger ved den grænseoverskridende mobiltelefontrafik, mens Det Europæiske Råd på sit møde den 23.-24. marts 2006 konkluderede, at en målrettet, effektiv og integreret informations- og kommunikationsteknologipolitik både på EU-plan og på nationalt plan er afgørende for at nå målene om økonomisk vækst og produktivitet, og noterede i denne sammenhæng, at det var af stor betydning for konkurrenceevnen at nedbringe roamingtaksterne.
(17)
2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation, baseret på de overvejelser, der var fremherskende dengang, tog sigte på at fjerne alle handelshindringer mellem medlemsstaterne inden for det område, de harmoniserede, bl.a. hvad angår foranstaltninger, der påvirker roamingtaksterne. Dette bør imidlertid ikke forhindre, at de harmoniserede regler tilpasses andre overvejelser, således at man finder det mest effektive middel til at styrke konkurrencen på det indre marked for roamingtjenester og sikre et højt forbrugerbeskyttelsesniveau.
(18)
Denne forordning bør derfor muliggøre en fravigelse fra de regler, der ellers er gældende i henhold til 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation, herunder navnlig rammedirektivet, nemlig at taksterne for udbud af tjenester bør fastsættes ved kommercielle aftaler, hvis der ikke foreligger en stærk markedsposition, og dermed give plads for supplerende regulerende forpligtelser, som afspejler de særlige kendetegn ved EU-dækkende roamingtjenester.
(19)
Detail- og engrosroamingmarkederne har deres helt egne særlige kendetegn, som begrunder ekstraordinære foranstaltninger, som går videre end de ordninger, der ellers er til rådighed under 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation.
(20)
Der bør benyttes en fælles harmoniseret tilgang til at sikre, at brugere af jordbaserede offentlige mobilkommunikationsnet under rejse i Unionen ikke betaler for høje priser for EU-dækkende roamingtjenester, hvorved konkurrencen mellem roamingudbyderne, for så vidt angår roamingtjenester, styrkes, der opnås et højt forbrugerskyttelsesniveau, og tilskyndelsen til innovation og forøgelsen af forbrugernes valgmuligheder bevares. I lyset af de involverede tjenesters grænseoverskridende karakter er der behov for denne fælles tilgang, således at roamingudbyderne kan benytte ét sammenhængende regelsæt baseret på objektive kriterier.
(21)
Forordning (EF) nr. 717/2007 udløber den 30. juni 2012. Forud for dens udløb har Kommissionen foretaget en revision i overensstemmelse med forordningens artikel 11, ifølge hvilken den skulle vurdere, om forordningens mål var nået, og foretage en gennemgang af udviklingen i engros- og detailtaksterne for levering af tale-, sms- og datakommunikationstjenester til roamingkunder. I rapporten til Europa-Parlamentet og Rådet af 6. juli 2011 om resultatet af gennemgangen af, hvordan forordning (EF) nr. 717/2007 har fungeret, konkluderede Kommissionen, at det var hensigtsmæssigt at forlænge anvendelsen af forordning (EF) nr. 717/2007 ud over den 30. juni 2012.
(22)
Oplysninger om udviklingen i priserne på EU-dækkende tale-, sms- og dataroamingtjenester, siden forordning (EF) nr. 717/2007 trådte i kraft, herunder navnlig de oplysninger, der indsamles kvartalsvis af de nationale tilsynsmyndigheder og indberettes via BEREC, giver ikke belæg for at antage, at konkurrencen på detail- og engrosniveau har udviklet sig i rimelig grad og vil blive opretholdt efter juni 2012 uden regulering. Oplysningerne viser, at detail- og engrospriserne for roaming stadig er meget højere end de indenlandske priser og fortsat ligger på eller tæt ved de lofter, der er fastsat i forordning (EF) nr. 717/2007, og at der kun er begrænset konkurrence under disse lofter.
(23)
Udløbet den 30. juni 2012 af de reguleringsforanstaltninger, der i kraft af forordning (EF) nr. 717/2007 gælder for EU-dækkende roamingtjenester på engros- og detailniveau, ville derfor medføre en betydelig risiko for, at den underliggende mangel på konkurrencepres på det indre marked for roamingtjenester og incitamentet for roamingudbyderne til at maksimere deres roamingindtægter ville føre til en tilbagevenden til detail- og engrospriser for EU-dækkende roaming, der ikke står i et rimeligt forhold til de underliggende omkostninger ved levering af tjenesten, og dermed bringe målene for den nævnte forordning i fare. Reguleringen af markedet for mobilroamingtjenester bør derfor forlænges ud over den 30. juni 2012 for at sikre et velfungerende indre marked ved at lade konkurrencen udvikle sig, samtidig med at det garanteres, at forbrugerne fortsat kan være sikre på, at de ikke vil blive opkrævet en urimelig pris sammenlignet med konkurrencedygtige nationale priser.
(24)
Det politiske mål i rammedirektivets artikel 8 om slutbrugernes adgang til og mulighed for at videreformidle oplysninger eller deres mulighed for at benytte applikationer og tjenester efter eget valg bør fremmes af de nationale tilsynsmyndigheder.
(25)
Hvis der skal udvikle sig et mere effektivt, integreret og konkurrencepræget marked for roamingtjenester, bør der ikke være restriktioner, der forhindrer virksomheder i effektivt at forhandle sig til engrosadgang med henblik på at udbyde roamingtjenester. Hindringer for adgang til sådanne roamingtjenester på engrosniveau som følge af forskelle i forhandlingsstyrke og i graden af virksomhedernes ejerskab af infrastruktur bør fjernes. Virtuelle mobilnetoperatører og gensælgere af mobilkommunikationstjenester uden deres egen netinfrastruktur leverer typisk roamingtjenester baseret på kommercielle engrosroamingaftaler med deres værtsmobilnetoperatører i samme medlemsstat. Kommercielle forhandlinger giver dog muligvis ikke virtuelle mobilnetoperatører og gensælgere tilstrækkelig margen til at stimulere konkurrencen gennem lavere priser. Hvis disse hindringer fjernes, og forhandlingsstyrken afbalanceres mellem de virtuelle mobilnetoperatører/gensælgere og mobilnetoperatørerne gennem en adgangsforpligtelse og engroslofter, bør det lette udviklingen af alternative, innovative og EU-dækkende roamingtjenester og -tilbud til kunderne. Reglerne i 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation, især rammedirektivet og adgangsdirektivet, tillader ikke, at problemet klares ved at pålægge operatører med en stærk markedsposition forpligtelser.
(26)
Derfor bør der indføres regler, der fastsætter en forpligtelse til at imødekomme rimelige anmodninger om engrosadgang til offentlige mobilkommunikationsnet med henblik på udbud af roamingtjenester. En sådan adgang bør være i overensstemmelse med behovene hos dem, som søger adgang. Adgang bør kun afvises på grundlag af objektive kriterier, f.eks. teknisk gennemførlighed og behovet for at bevare nettets integritet. Hvis der nægtes adgang, bør den forurettede part have mulighed for at indgive sagen med henblik på tvistbilæggelse efter proceduren i denne forordning. For at skabe lige konkurrencevilkår bør engrosadgang med henblik på udbud af roamingtjenester ske i overensstemmelse med de regulerende forpligtelser, der er fastlagt i denne forordning for engrosniveauet, og der bør tages hensyn til de forskellige omkostningselementer, der er forbundet hermed. En ensartet reguleringstilgang på dette område vil bidrage til at undgå, at der opstår konkurrenceforvridning medlemsstaterne imellem. BEREC bør i samråd med Kommissionen og i samarbejde med de relevante interesserede parter udstikke retningslinjer for engrosadgang med henblik på udbud af roamingtjenester.
(27)
En forpligtelse vedrørende engrosadgang til roamingtjenester bør omfatte levering af direkte engrosroamingtjenester såvel som levering af roamingtjenester på engrosbasis til tredjeparters gensalg. Forpligtelsen vedrørende engrosadgang til roamingtjenester bør også omfatte mobilnetoperatørers forpligtelse til at give virtuelle mobilnetoperatører og gensælgere mulighed for at købe regulerede engrosroamingtjenester hos engrosleverandører, som tilbyder et enkelt tilkoblingspunkt og en standardiseret platform for roamingaftaler i hele Unionen. For at sikre, at operatører giver adgang til alle de faciliteter, der er nødvendige for direkte engrosadgang til roamingtjenester og engrosadgang til gensalg af roamingtjenester til roamingudbydere inden for en rimelig tidsfrist, bør der offentliggøres et standardtilbud, som indeholder standardbetingelserne for direkte engrosadgang til roamingtjenester og engrosadgang til gensalg af roamingtjenester. Offentliggørelsen af standardtilbuddet bør ikke stå i vejen for kommercielle forhandlinger mellem enhver, der søger om adgang, og udbyderen af adgang om prisniveauet for den endelige engrosaftale eller om yderligere engrostjenester ud over dem, der er nødvendige for direkte engrossalg af roamingtjenester og engrosgensalg af roamingtjenester.
(28)
En forpligtelse vedrørende engrosadgang til roamingtjenester bør omfatte adgang til alle de komponenter, der er nødvendige for at gøre det muligt at udbyde roamingtjenester, herunder: adgang til netelementer og tilhørende faciliteter, adgang til relevante softwaresystemer, herunder driftsstøttesystemer, adgang til informationssystemer eller databaser til forhåndsbestilling, levering, bestilling, vedligeholdelses- og reparationsbestilling samt fakturering, adgang til nummerkonvertering eller systemer, der tilbyder tilsvarende funktioner, mobile net og virtuelle nettjenester.
(29)
Hvis de, som søger om engrosadgang til gensalg af roamingtjenester, ønsker adgang til faciliteter eller tjenester ud over, hvad der er nødvendigt for at levere detailroamingtjenester, kan mobilnetoperatører få dækket fair og rimelige takster i forbindelse med disse faciliteter eller tjenester. Disse yderligere faciliteter eller tjenester kan bl.a. bestå i tillægstjenester, ekstra software og informationssystemer eller faktureringsordninger.
(30)
Mobilkommunikationstjenester sælges i pakker, der omfatter både indenlandske tjenester og roamingtjenester, hvilket begrænser kundernes valgmuligheder, når det gælder roamingtjenester. Sådanne pakker gør udbuddet af roamingtjenester mindre gennemskueligt, da det er vanskeligt at sammenligne de enkelte elementer i pakkerne. Derfor er der endnu ikke synlig konkurrence mellem udbyderne på grundlag af roamingelementet i mobilpakken. Hvis det bliver lettere at tilbyde roaming som en selvstændig tjeneste, kan det løse strukturelle problemer ved at gøre forbrugerne mere bevidste om roamingpriserne og give dem en klar valgmulighed, for så vidt angår roamingtjenester, således at konkurrencepresset på efterspørgselssiden øges. Det vil derfor bidrage til at skabe et velfungerende indre marked for roamingtjenester.
(31)
Forbrugernes og erhvervslivets efterspørgsel efter mobildatatjenester er øget betydeligt i de seneste år. Som følge af de høje takster for dataroaming er forbrugernes og erhvervslivets anvendelse af disse tjenester dog alvorligt begrænset på tværs af grænserne i Unionen. På grund af markedets umodenhed og den hurtige vækst i forbrugernes efterspørgsel efter dataroaming vil regulerede detailtakster måske kun fastholde priserne på et niveau omkring de foreslåede maksimale takster, som det er set i forbindelse med forordning (EF) nr. 717/2007, i stedet for at presse dem yderligere nedad, hvilket derfor bekræfter behovet for yderligere strukturreformer.
(32)
Det bør være nemt for kunderne at skifte til en alternativ roamingudbyder eller mellem alternative roamingudbydere på kortest mulig tid afhængig af den tekniske løsning, uden sanktioner og gratis. Kunderne bør oplyses på en klar, forståelig og lettilgængelig måde om denne mulighed.
(33)
Forbrugerne bør kunne vælge på en forbrugervenlig måde at købe roamingtjenester adskilt fra deres mobilpakke med indenlandske tjenester. Der er i øjeblikket flere måder, hvorpå et særskilt salg af regulerede detailroamingtjenester kunne gennemføres teknisk, herunder en dobbelt, international identitet for mobilabonnenten (IMSI) (to særskilte IMSI på samme SIM-kort), enkelt IMSI (deling af en IMSI mellem den indenlandske udbyder og roamingudbyderen) og kombinationer af dobbelt eller enkelt IMSI sammen med den tekniske foranstaltning, som ikke forhindrer kunden i at få adgang til regulerede dataroamingtjenester, der udbydes direkte på et besøgt net ved hjælp af aftaler mellem hjemmenetoperatøren og operatøren af det besøgte net.
(34)
De høje priser på dataroaming afskrækker kunderne fra at bruge mobildatatjenester, når de rejser i Unionen. I betragtning af den stigende efterspørgsel og vigtigheden af dataroamingtjenesterne bør der ikke være nogen hindringer for at anvende alternative dataroamingtjenester, der leveres direkte på et besøgt net, midlertidigt eller permanent, uanset eksisterende roamingkontrakter eller aftaler med indenlandske udbydere og uden opkrævning af yderligere takster. Når det er nødvendigt for at tilbyde dataroamingtjenester, leveret direkte på et besøgt net, bør de indenlandske udbydere og udbyderne af dataroamingtjenester samarbejde, så kunderne ikke forhindres i at få adgang til og benytte disse tjenester, samt for at sikre andre roamingtjenesters servicekontinuitet.
(35)
Mens denne forordning ikke bør fastlægge nogle bestemte tekniske foranstaltninger for særskilt salg af roamingtjenester, men i stedet bør bane vejen for den mest effektive løsning, herunder en kombineret løsning, der udarbejdes af Kommissionen på basis af input fra BEREC, bør der fastlægges kriterier for de tekniske kendetegn, som den tekniske løsning med hensyn til særskilt salg af roamingtjenester bør opfylde. Disse kriterier bør bl.a. omfatte, at løsningen indføres på en koordineret og harmoniseret måde i hele Unionen, og bør sikre, at forbrugerne hurtigt og nemt kan vælge en anden udbyder til at levere roamingtjenester uden at skifte nummer. Desuden bør der ikke lægges hindringer i vejen for roaming uden for Unionen eller for tredjelandsborgeres roaming inden for Unionen.
(36)
Der bør etableres et øget samarbejde og en bedre koordinering mellem mobilnetoperatørerne for at gøre det teknisk muligt at sikre en koordineret og sund teknisk udvikling i forbindelse med leveringen af særskilte roamingtjenester uden at hindre adgang til dataroamingtjenester, der leveres direkte på et besøgt net. Derfor bør der udarbejdes relevante grundlæggende principper og metoder for at muliggøre en hurtig tilpasning til ændrede omstændigheder og teknologiske fremskridt. BEREC bør i samarbejde med de relevante interesserede parter bistå Kommissionen med at udvikle de tekniske elementer for at muliggøre særskilt salg af roamingtjenester og for ikke at forhindre adgang til dataroamingtjenester, der leveres direkte på et besøgt net. Om nødvendigt bør Kommissionen give en europæisk standardiseringsorganisation mandat til at foretage den tilpasning af de relevante standarder, der er nødvendig for at sikre en harmoniseret gennemførelse af særskilt salg af regulerede detailroamingtjenester.
(37)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af bestemmelserne i denne forordning bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser for så vidt angår de nærmere regler for indenlandske udbyderes oplysningsforpligtelser og for en teknisk løsning for særskilt salg af roamingtjenester. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (16).
(38)
BEREC bør på eget initiativ og under hensyntagen til denne forordning og de gennemførelsesretsakter, der vedtages i henhold hertil, kunne udstikke specifikke tekniske retningslinjer for det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester eller andre anliggender omfattet af denne forordning.
(39)
Det vurderes, at særskilt salg af regulerede detailroamingtjenester kun kan fungere fuldt ud i praksis, hvis salget sammenkædes med forpligtelsen vedrørende engrosadgang til roamingtjenester, der vil gøre det lettere for nye eller eksisterende virksomheder, herunder virksomheder, der udbyder roamingtjenester på tværs af grænserne, at få adgang til markedet. Med den løsning ville man undgå konkurrenceforvridning medlemsstaterne imellem ved at sikre en ensartet tilgang til reguleringen og derved bidrage til udviklingen af det indre marked. Imidlertid kræver gennemførelsen af det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester, at udbyderne får en rimelig periode til at tilpasse deres systemer rent teknisk, og derfor vil de strukturelle foranstaltninger først føre til et reelt indre marked med tilstrækkelig konkurrence efter et vist tidsrum. Af denne grund bør de maksimale engrostakster for tale-, sms- og dataroamingtjenester såvel som sikkerhedslofterne for disse tjenester på detailniveau midlertidigt opretholdes på et passende niveau for at sikre, at de eksisterende fordele for forbrugerne bevares i en overgangsperiode, mens de strukturelle foranstaltninger gennemføres.
(40)
For så vidt angår videreførelsen af den midlertidige prisregulering bør der iværksættes regulerende forpligtelser både på detail- og engrosniveau for at beskytte roamingkundernes interesser, idet erfaringen har vist, at nedsættelser af engrospriserne på EU-dækkende roamingtjenester ikke altid afspejles i lavere detailpriser på roaming, fordi der mangler incitamenter til at sænke detailpriserne. På den anden side kunne initiativer til at nedbringe niveauet i detailpriserne uden at røre ved niveauet i de engrosomkostninger, der er forbundet med at levere tjenesterne, indebære risiko for at forstyrre det indre marked for roamingtjenesters funktion, og de ville ikke åbne op for øget konkurrence.
(41)
Indtil de strukturelle foranstaltninger har medført tilstrækkelig konkurrence på det indre marked for roamingtjenester, som vil medføre reduktioner i engrosomkostningerne, som vil blive videregivet til forbrugerne, består den mest effektive og forholdsmæssige tilgang til regulering af prisniveauet for at foretage og modtage roamingopkald inden for Unionen i, at der på EU-plan fastsættes en maksimal gennemsnitlig minuttakst på engrosniveau og et loft over taksterne på detailniveau i form af den eurotarif, der er indført med forordning (EF) nr. 717/2007, som blev udvidet til at omfatte den sms-eurotarif, der er fastsat i forordning (EF) nr. 544/2009 (17), og som bør udvides til at omfatte den i nærværende forordning fastsatte dataeurotarif. Den gennemsnitlige engrostakst bør finde anvendelse på samtlige kombinationer af to operatører inden for Unionen over en nærmere bestemt periode.
(42)
Den midlertidige tale-, sms- og dataeurotarif bør fastsættes på et sikkerhedsniveau, der garanterer, at fordelene for forbrugerne ikke kun opretholdes, men tilmed øges i en overgangsperiode, mens de strukturelle foranstaltninger gennemføres, men som samtidig sikrer roamingudbyderne en tilstrækkelig fortjenstmargen og tilskynder til konkurrerende roamingudbud til lavere takster. I den pågældende periode bør roamingudbyderne aktivt oplyse kunderne om eurotarifferne og tilbyde dem gratis og på en klar og gennemsigtig måde til alle deres roamingkunder.
(43)
De midlertidige tale-, sms- og dataeurotariffer, der skal tilbydes roamingkunder, bør muliggøre en rimelig fortjenstmargen i forhold til engrosomkostningerne ved at udbyde roamingtjenesten, samtidig med at roamingudbyderne tillades at konkurrere ved at differentiere deres udbud og tilpasse deres prisstruktur til markedsforholdene og forbrugernes præferencer. Sikkerhedsloftet bør fastsættes således, at det ikke kommer i vejen for de konkurrencemæssige fordele ved strukturelle foranstaltninger, og kan eventuelt ophæves, når de strukturelle foranstaltninger har haft mulighed for at give konkrete resultater til fordel for kunderne. Denne lovgivningsmæssige tilgang bør ikke finde anvendelse på den del af tariffen, der opkræves for levering af tillægstjenester, men kun for tarifferne for tilslutningen til sådanne tjenester.
(44)
Denne lovgivningsmæssige tilgang bør være enkel at gennemføre og overvåge for at lette den administrative byrde mest muligt både for de operatører og de roamingudbydere, som berøres af de krav, den stiller, og for de nationale tilsynsmyndigheder, der har til opgave at overvåge og håndhæve den. Den bør også være gennemskuelig og umiddelbart forståelig for alle mobilkunder i Unionen. Desuden bør den skabe sikkerhed og forudsigelighed for de operatører, som tilbyder engros- og detailroamingtjenester. De maksimale minuttakster på engros- og detailniveau bør derfor fastsættes i denne forordning.
(45)
Den således fastlagte maksimale gennemsnitlige minuttakst på engrosniveau bør tage hensyn til de forskellige elementer, der indgår i et EU-dækkende roamingopkald, herunder udgifter til originering og terminering af opkald over mobilnet, samt overheads og udgifter til signalering og transit. Det mest hensigtsmæssige benchmark for originering og terminering af opkald er den gennemsnitlige mobiltermineringstakst, som anvendes af mobilnetoperatører i Unionen, og som beregnes på grundlag af oplysninger fra de nationale tilsynsmyndigheder og offentliggøres af Kommissionen. Den maksimale gennemsnitlige minuttakst i henhold til denne forordning bør derfor fastsættes under hensyntagen til den gennemsnitlige mobiltermineringstakst, der kan tjene som benchmark for de medgåede omkostninger. Den maksimale gennemsnitlige minuttakst på engrosniveau bør nedsættes en gang om året for at tage hensyn til de nedskæringer i mobiltermineringstaksterne, som de nationale tilsynsmyndigheder gennemfører med regelmæssige mellemrum.
(46)
Den midlertidige taleeurotarif, der bør gælde på detailniveau, bør give roamingkunder sikkerhed for, at de ikke betaler en for høj takst, når de foretager eller modtager et reguleret roamingopkald, samtidig med at roamingudbyderne får tilstrækkeligt råderum til at differentiere de produkter, de tilbyder kunderne.
(47)
I overgangsperioden med sikkerhedslofter bør alle forbrugere uden ekstraudgifter eller forhåndsbetingelser oplyses om og have mulighed for at vælge en simpel roamingtarif, som ikke overstiger maksimale takster. En rimelig margen mellem engrosomkostningerne og detailprisen bør sikre, at roamingudbyderne kan få dækket alle deres særlige roamingomkostninger på detailniveau, herunder en passende andel af udgifter til markedsføring og tilskud til mobiltelefoner, samtidig med at der er tilstrækkeligt til at sikre en rimelig fortjeneste. Midlertidige tale-, sms- og dataeurotariffer er en hensigtsmæssig måde til både at sikre beskyttelse for forbrugerne og fleksibilitet for roamingudbyderne. Som det er tilfældet på engrosniveau, bør de maksimale tale-, sms- og dataeurotariffer nedsættes en gang om året.
(48)
I overgangsperioden med sikkerhedslofter bør nye roamingkunder modtage fuldstændige oplysninger på en klar og forståelig måde om de forskellige eksisterende tariffer for roaming inden for Unionen, herunder de tariffer, som er i overensstemmelse med de midlertidige tale-, sms- og dataeurotariffer. Eksisterende roamingkunder bør have mulighed for at vælge en ny tarif, som er i overensstemmelse med de midlertidige tale-, sms- og dataeurotariffer eller hvilke som helst andre tariffer inden for et vist tidsrum. Med hensyn til eksisterende roamingkunder, som ikke foretager et sådant valg inden for dette tidsrum, bør der skelnes mellem de kunder, som allerede havde valgt en bestemt roamingtarif eller -pakke før denne forordnings ikrafttræden, og de kunder, som ikke havde foretaget et valg. Sidstnævnte bør automatisk opkræves en tarif, der overholder denne forordning. Roamingkunder, som allerede nyder godt af særlige roamingtariffer eller -pakker, der opfylder deres individuelle behov, og som de har valgt af den årsag, bør bibeholde deres tidligere valgte tarif eller pakke, såfremt de efter en påmindelse om deres nuværende tarifvilkår og de gældende eurotariffer angiver deres valg om at bibeholde denne tarif til deres roamingudbyder. Sådanne særlige roamingtariffer eller -pakker kan f.eks. omfatte roaming til fast pris (»flat-rate«), ikke offentligt tilgængelige tariffer, tariffer med yderligere faste roaminggebyrer, tariffer med minutpriser, som er lavere end de maksimale tale-, sms- og dataeurotariffer, eller tariffer med opkaldsetableringsafgift.
(49)
Idet nærværende forordning bør udgøre en specifik foranstaltning i henhold til artikel 1, stk. 5 i rammedirektivet, og idet udbydere af EU-dækkende roamingtjenester i henhold til denne forordning kan blive nødt til at foretage ændringer i deres detailroamingtariffer for at opfylde kravene i forordningen, bør sådanne ændringer ikke give mobilkunder ret til i henhold til den nationale gennemførelseslovgivning om 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation at opsige deres kontrakter.
(50)
Denne forordning bør ikke berøre innovative tilbud til forbrugerne, som er gunstigere end de midlertidige tale-, sms- og dataeurotariffer, der er fastsat i denne forordning, men bør derimod tilskynde til innovative tilbud til roamingkunderne til lavere takster, især som reaktion på det yderligere konkurrencepres, som de strukturelle bestemmelser i denne forordning skaber. Denne forordning gør det ikke nødvendigt at genindføre roamingtakster i tilfælde, hvor de er blevet helt afskaffet, eller at forhøje hidtidige roamingtakster til de midlertidige sikkerhedslofter, der er fastsat i denne forordning.
(51)
Såfremt de maksimale takster ikke angives i euro, bør de indledende takstlofter, der anvendes, og de ændrede værdier for disse takstlofter fastsættes i den relevante valuta ved anvendelse af de referencevalutakurser, der er offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende på den dato, der er anført i denne forordning. Hvis der ikke har fundet nogen offentliggørelse sted på den fastsatte dato, bør de relevante referencevalutakurser være dem, der offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende efter denne dato, og som indeholder sådanne referencevalutakurser. For at beskytte forbrugerne mod øgede detailpriser for regulerede roamingtjenester (regulerede tale-, sms- eller dataroamingtjenester) som følge af udsving i referencevalutakurser for andre valutaer end euroen bør en medlemsstat, hvis valuta ikke er euroen, bruge et gennemsnit af flere referencevalutakurser over tid til at fastlægge de maksimale detailtakster i sin valuta.
(52)
Visse mobilnetoperatører følger den praksis at opkræve betaling for roamingopkald på engrosniveau på grundlag af en minimumsperiode på op til 60 sekunder, i modsætning til den afregning pr. sekund, der normalt anvendes på engrosniveau for andre samtrafiktjenester; dette forvrider konkurrencen mellem disse operatører og dem, der anvender andre afregningsmetoder, og underminerer en konsekvent anvendelse af de maksimale engrostakster, der er indført ved denne forordning. Desuden medfører denne praksis en ekstra udgift, der øger engrosomkostningerne og dermed har negative følger for priserne på taleroamingtjenester på detailniveau. Mobilnetoperatørerne bør derfor forpligtes til at fakturere hinanden pr. sekund for engroslevering af regulerede roamingopkald.
(53)
ERG, forgængeren for BEREC, anslog, at mobiludbydernes brug af afregningsenheder på mere end ét sekund ved fakturering af roamingtjenester på detailniveau har øget en typisk regning for opkald efter taleeurotariffen med 24 % for foretagne opkald og med 19 % for modtagne opkald. Gruppen har også bemærket, at disse forøgelser udgør en slags skjult afgift, da de ikke er gennemskuelige for de fleste forbrugere. Derfor har ERG anbefalet, at der hurtigst muligt gribes ind over for de forskellige afregningsmetoder, der anvendes på detailniveau i forbindelse med taleeurotariffen.
(54)
Forordning (EF) nr. 717/2007 fastlagde en fælles fremgangsmåde for at sikre, at roamingkunder ikke opkræves urimeligt høje priser for regulerede roamingopkald, ved at indføre en eurotarif i Unionen, men de forskellige afregningsenheder, som mobiloperatørerne anvender, underminerer en konsekvent anvendelse af forordningen. Det betyder også, at der trods roamingtjenesternes EU-dækkende og grænseoverskridende karakter er indbyrdes forskellige måder at fakturere regulerede roamingopkald på, hvilket forvrider konkurrencevilkårene på det indre marked.
(55)
Der bør derfor indføres et fælles sæt regler vedrørende afregningsenheder for faktureringen af taleeurotarifferne på detailniveau, så det indre marked styrkes yderligere, og der i hele Unionen tilvejebringes samme høje beskyttelsesniveau for forbrugerne af EU-dækkende roamingtjenester.
(56)
Udbydere af regulerede roamingopkald på detailniveau bør derfor forpligtes til at afregne alle opkald efter taleeurotariffen pr. sekund, idet de dog som den eneste undtagelse bør have mulighed for at kræve betaling for en minimumsperiode på højst 30 sekunder for foretagne opkald. Herved vil roamingudbyderne kunne få dækket alle rimelige omkostninger ved opkaldsetablering samt have fleksibilitet til at konkurrere ved at tilbyde kortere minimumsafregningsperioder. Der er ingen berettigelse for at kræve betaling for en minimumsperiode for modtagne opkald efter taleeurotariffen, da de underliggende engrosomkostninger opkræves pr. sekund, og eventuelle særlige omkostninger ved opkaldsetablering allerede er dækket af mobiltermineringstaksterne.
(57)
Kunder bør ikke skulle betale for at modtage voicemailbeskeder i et besøgt net, da de ikke kan kontrollere varigheden af disse beskeder. Dette bør ikke berøre andre gældende voicemailtakster, f.eks. takster for at aflytte disse beskeder.
(58)
Kunder, der bor i grænseområder, bør ikke modtage unødvendigt høje regninger på grund af utilsigtet roaming. Roamingudbyderne bør derfor tage rimelige skridt til at beskytte deres kunder, så de ikke pålægges roamingtakster, mens de befinder sig i deres medlemsstat. Det bør omfatte passende informationstiltag, der giver kunderne reelle muligheder for aktivt at forhindre utilsigtet roaming. De nationale tilsynsmyndigheder bør være opmærksomme på situationer, hvor kunder oplever, at de skal betale roamingtakster, selv om de fortsat befinder sig i deres medlemsstat, og de bør tage passende skridt til at afhjælpe dette problem.
(59)
Med hensyn til sms-roamingtjenester er der ligesom for taleroaming stor risiko for, at indførelse af forpligtelser vedrørende prisfastsættelsen på engrosniveau alene ikke automatisk vil føre til lavere takster for detailkunderne. På den anden side kunne initiativer til at nedbringe niveauet i detailpriserne uden at røre ved niveauet i de engrosomkostninger, der er forbundet med at levere tjenesterne, være til skade for visse roamingudbydere, særlig mindre roamingudbydere, idet det kan øge risikoen for prisklemmer.
(60)
Markedet for roamingtjenesters særlige struktur og dets grænseoverskridende karakter betyder desuden, at de redskaber, som 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation giver de nationale tilsynsmyndigheder, ikke er egnede til at løse de konkurrenceproblemer, der ligger til grund for de høje engros- og detailpriser på regulerede sms-roamingtjenester. Derfor kan der ikke opretholdes et velfungerende indre marked, og dette bør der gøres noget ved.
(61)
Der bør derfor indføres regulerende forpligtelser vedrørende regulerede sms-roamingtjenester på engrosniveau, så der skabes et mere rimeligt forhold mellem engrostaksterne og de underliggende leveringsomkostninger, og på detailniveau i en overgangsperiode, så roamingkundernes interesser beskyttes, indtil de strukturelle foranstaltninger virker efter hensigten.
(62)
Indtil de strukturelle foranstaltninger har medført tilstrækkelig konkurrence på markedet for roamingtjenester, består den mest effektive og forholdsmæssige tilgang til regulering af taksterne for regulerede roaming-sms'er på engrosniveau i, at der på EU-plan fastsættes en maksimal gennemsnitlig takst pr. sms, der sendes fra et besøgt net. Den gennemsnitlige engrostakst bør finde anvendelse på en hvilken som helst kombination af to operatører inden for Unionen over en nærmere bestemt periode.
(63)
Den maksimale engrostakst for regulerede sms-roamingtjenester bør omfatte alle de omkostninger, som udbyderen af engrostjenesten afholder, inklusive udgifter til bl.a. originering og transit samt de udækkede udgifter til terminering af roaming-sms'er på det besøgte net. For at sikre, at reglerne i denne forordning anvendes ensartet, bør det derfor forbydes engrosleverandører af regulerede sms-roamingtjenester at indføre en særlig takst for terminering af roaming-sms'er på deres net.
(64)
For at sikre, at de maksimale takster for sms-roamingtjenester på engrosniveau i højere grad afspejler de underliggende leveringsomkostninger, og at der kan udvikle sig konkurrence på detailniveau, bør de maksimale engrostakster for regulerede sms-tjenester nedsættes i takt med faldet i de underliggende omkostninger.
(65)
I mangel af strukturelle elementer, der kunne føre til konkurrence på markedet for roamingtjenester, bestod ifølge forordning (EF) nr. 544/2009 den mest effektive og forholdsmæssige tilgang til regulering af priserne for EU-dækkende roaming-sms'er på detailniveau i at indføre et krav om, at mobiloperatører skal tilbyde deres roamingkunder en sms-eurotarif, der ikke må overstige en fastsat maksimal takst.
(66)
Indtil de strukturelle foranstaltninger virker efter hensigten, bør den midlertidige sms-eurotarif fastholdes på et sikkerhedsniveau, der, samtidig med at det sikrer, at de eksisterende fordele for forbrugerne bevares, garanterer roamingudbyderne en tilstrækkelig fortjenstmargen og samtidig står i et mere rimeligt forhold til de underliggende leveringsomkostninger.
(67)
Den midlertidige sms-eurotarif, der må tilbydes roamingkunder, bør derfor muliggøre en rimelig fortjenstmargen i forhold til omkostningerne ved at udbyde en reguleret sms-roamingtjeneste og samtidig give roamingudbyderne mulighed for at konkurrere ved at differentiere deres udbud og tilpasse deres prisstruktur til markedsforholdene og forbrugernes præferencer. Et sådant sikkerhedsloft bør fastsættes på et niveau, som ikke kommer i vejen for de konkurrencemæssige fordele ved strukturelle foranstaltninger, og kan eventuelt ophæves, når den strukturelle foranstaltning har virket efter hensigten. Denne reguleringstilgang bør ikke finde anvendelse på sms-tillægstjenester.
(68)
Roamingkunder bør ikke opkræves yderligere betaling for at modtage en reguleret roaming-sms eller -voicemailbesked, mens de er koblet på et besøgt net, da termineringsomkostningerne i denne forbindelse allerede dækkes af den detailtakst, der opkræves for at sende en roaming-sms eller -voicemailbesked.
(69)
En sms-eurotarif bør automatisk gælde for alle roamingkunder, nye såvel som eksisterende, der ikke udtrykkeligt har valgt eller vælger en særlig roaming-sms-tarif eller en pakke for roamingtjenester, som omfatter regulerede sms-roamingtjenester.
(70)
Sms står for »Short Message Service« og er en tekstbesked, der adskiller sig klart fra andre beskeder som for eksempel mms-beskeder og e-mails. For at sikre, at denne forordning ikke mister sin effektive virkning, og at målene opfyldes fuldt ud, bør det forbydes at ændre i en roaming-sms' tekniske parametre på en sådan måde, at roaming-sms'en adskiller sig fra en indenlandsk sms.
(71)
De oplysninger, der er indsamlet af de nationale tilsynsmyndigheder, tyder på, at de gennemsnitlige engrostakster for dataroamingtjenester, som operatører af besøgte net opkræver af roamingkundernes roamingudbydere, fortsat er høje. Selv om disse engrostakster synes at være på vej nedad, er de fortsat meget høje i forhold til de underliggende omkostninger.
(72)
De fortsat høje engrostakster for dataroamingtjenester skyldes først og fremmest de høje engrospriser, der opkræves af operatører af ikkeforetrukne net. Disse takster er resultatet af trafikstyringsmæssige begrænsninger, der medfører, at operatørerne ikke har noget incitament til ensidigt at sætte de normale engrospriser ned, da trafikken bliver modtaget, uanset hvilken pris der forlanges. Dette fører til en ekstrem variation i engrosomkostningerne. I visse tilfælde er engrostaksterne for dataroaming på ikkeforetrukne net seks gange højere end taksterne på det foretrukne net. Disse urimeligt høje engrostakster for dataroamingtjenester medfører en klar forvridning af konkurrencen mellem mobiloperatører i Unionen og underminerer dermed muligheden for at opnå et velfungerende indre marked. De gør det også vanskeligt for roamingudbyderne at forudberegne deres engrosomkostninger og dermed tilbyde deres kunder gennemskuelige og konkurrencedygtige detailprispakker. I betragtning af, at de nationale tilsynsmyndigheder kun har begrænsede muligheder for at håndtere disse problemer effektivt på nationalt plan, bør der fastsættes en maksimal engrostakst for dataroamingtjenester. Der bør derfor indføres regulerende forpligtelser vedrørende regulerede dataroamingtjenester på engrosniveau, så der skabes et mere rimeligt forhold mellem engrostaksterne og de underliggende leveringsomkostninger, og på detailniveau, så roamingkundernes interesser beskyttes.
(73)
Roamingudbyderne bør ikke kræve betaling af roamingkunder for regulerede dataroamingtjenester, medmindre og indtil roamingkunden indvilliger i at modtage denne tjeneste.
(74)
Anvendelsesområdet for denne forordning bør omfatte levering af EU-dækkende dataroamingtjenester på detailniveau. De særlige kendetegn ved markederne for roamingtjenester, der var baggrunden for at vedtage forordning (EF) nr. 717/2007 og indføre forpligtelser for mobiloperatører vedrørende levering af EU-dækkende taleroaming og sms-roamingtjenester, gælder i lige så høj grad for levering af EU-dækkende dataroamingtjenester på detailniveau. Ligesom tale- og sms-roamingtjenester købes dataroamingtjenester ikke uafhængigt på nationalt plan, men udgør blot en del af en bredere detailpakke, som kunderne køber af deres roamingudbyder, hvorved konkurrencen begrænses. Ligeledes medfører de pågældende tjenesters grænseoverskridende karakter, at de nationale tilsynsmyndigheder, der er ansvarlige for at beskytte og fremme interesserne hos de mobilkunder, som er bosiddende på deres område, ikke er i stand til at styre adfærden hos operatørerne af de besøgte net, som befinder sig i andre medlemsstater.
(75)
Ligesom for tale- og sms-tjenester består den mest effektive og forholdsmæssige tilgang til regulering af priserne på EU-dækkende detaildataroamingtjenester i, at der for en overgangsperiode, indtil den strukturelle løsning har medført tilstrækkelig konkurrence, indføres et krav om, at roamingudbydere skal tilbyde deres roamingkunder en midlertidig dataeurotarif, der ikke må overstige en fastsat maksimal takst. Dataeurotariffen bør fastsættes på et sikkerhedsniveau, der dels sikrer forbrugerne en tilstrækkelig beskyttelse, indtil den strukturelle foranstaltning virker efter hensigten, og dels sikrer roamingudbyderne en tilstrækkelig fortjenstmargen, og som samtidig står i et mere rimeligt forhold til de underliggende leveringsomkostninger.
(76)
Den midlertidige dataeurotarif, der må tilbydes roamingkunder, bør derfor muliggøre en rimelig fortjenstmargen i forhold til omkostningerne ved at udbyde en reguleret dataroamingtjeneste og samtidig give roamingudbyderne mulighed for at konkurrere ved at differentiere deres udbud og tilpasse deres prisstruktur til markedsforholdene og forbrugernes præferencer. Et sådant sikkerhedsloft bør fastsættes på et niveau, som ikke kommer i vejen for de konkurrencemæssige fordele ved strukturelle foranstaltninger, og eventuelt kan ophæves, når de strukturelle foranstaltninger har haft mulighed for at give konkrete og varige fordele for kunderne. I betragtning af det forventede fald i de underliggende omkostninger ved levering af dataroamingtjenester på detailniveau bør de maksimale regulerede takster for den midlertidige dataeurotarif nedsættes gradvis ligesom for tale- og sms-roamingtjenester.
(77)
En midlertidig dataeurotarif bør automatisk gælde for alle roamingkunder, nye såvel som eksisterende, der ikke udtrykkeligt har valgt eller vælger en særlig dataroamingtarif eller en pakke for roamingtjenester, som omfatter regulerede dataroamingtjenester.
(78)
For at sikre, at forbrugerne betaler for de datatjenester, de rent faktisk forbruger, bør forbruget af datatjenester til den midlertidige dataeurotarif afregnes pr. kilobyte, så man undgår de problemer med skjulte takster for forbrugerne som følge af operatørernes afregningsmetode, der konstateredes med taletjenester efter indførelsen af forordning (EF) nr. 717/2007. En sådan afregning er i overensstemmelse med den afregningsmetode, der allerede gælder på engrosniveau.
(79)
Roamingudbydere kan tilbyde en månedlig alt inkluderende fast pris for rimelig anvendelse, som ikke er underlagt nogen maksimal takst, og som kan omfatte alle EU-dækkende roamingtjenester.
(80)
For at sikre, at alle brugere af mobiltaletelefoni kan drage fordel af denne forordnings bestemmelser, bør de midlertidige krav til detailpriserne finde anvendelse, uanset om roamingkunderne har en kontrakt om forudgående eller efterfølgende afregning med deres roamingudbyder, og uanset om roamingudbyderen råder over sit eget net, er en virtuel mobilnetoperatør eller gensælger af mobiltaletelefonitjenester.
(81)
I tilfælde af, at udbydere af mobiltelefonitjenester i Unionen befinder sig i en situation, hvor fordelene for deres kunder ved interoperabilitet og end-to-end-forbindelse trues som følge af opsigelse eller trussel om opsigelse af deres roamingaftaler med mobilnetoperatører i andre medlemsstater, eller er ude af stand til at tilbyde deres kunder tjenester i en anden medlemsstat, fordi de ikke har en aftale med mindst én engrosnetudbyder, bør de nationale tilsynsmyndigheder om nødvendigt anvende de beføjelser, de er tillagt i medfør af artikel 5 i adgangsdirektivet til at sikre tilstrækkelig adgang og samtrafik for at garantere en sådan end-to-end-forbindelse og interoperabilitet mellem tjenester under hensyntagen til målsætningerne i artikel 8 i rammedirektivet, herunder navnlig skabelsen af et velfungerende indre marked for elektroniske kommunikationstjenester.
(82)
For at forbedre gennemsigtigheden i detailpriserne for roamingtjenester og for at hjælpe roamingkunder med at træffe afgørelse om brugen af deres mobile enheder under rejse i udlandet bør udbyderne af mobilkommunikationstjenester give deres roamingkunder gratis oplysninger om de roamingtakster, der gælder for dem, når de bruger roamingtjenester i en besøgt medlemsstat. Da visse grupper af kunder muligvis er velinformerede om roamingtaksterne, bør roamingudbyderne give kunderne mulighed for at framelde sig denne automatiske beskedtjeneste på en nem måde. Desuden bør udbyderne aktivt og efter anmodning og gratis give deres kunder, forudsat at sidstnævnte befinder sig i Unionen, yderligere oplysninger om minuttaksten eller dataenhedstaksten pr. sms eller pr. megabyte (inklusive moms) for at foretage eller modtage opkald samt for at sende eller modtage sms, mms og andre datakommunikationstjenester i den besøgte medlemsstat.
(83)
Gennemsigtighed indebærer også, at udbyderne giver oplysninger om roamingtaksterne, navnlig tale-, sms- og dataeurotarifferne og den alt inkluderende faste pris, såfremt en sådan tilbydes, når der tegnes abonnement, og hver gang, der sker ændringer i roamingtaksterne. Roamingudbydere bør orientere om roamingtakster på hensigtsmæssig vis, f.eks. gennem regninger, internettet, tv-reklamer eller med post. Alle oplysninger og tilbud bør være klare, forståelige, gøre det muligt at foretage sammenligning og være gennemsigtige med hensyn til priser og tjenesternes kendetegn. Reklamer for roamingtilbud og markedsføring til forbrugerne bør fuldt ud overholde forbrugerbeskyttelseslovgivningen, især Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2005/29/EF af 11. maj 2005 om virksomheders urimelige handelspraksis over for forbrugerne på det indre marked (»direktivet om urimelig handelspraksis«) (18). Roamingudbydere bør sikre, at alle deres roamingkunder er klar over, at der i den pågældende periode findes regulerede tariffer, og tilsende dem en klar og saglig skriftlig meddelelse om betingelserne for tale-, sms- og dataeurotarifferne og retten til at skifte til og fra dem.
(84)
Der bør desuden indføres foranstaltninger, der gør detailtaksterne på alle dataroamingtjenester mere gennemskuelige, navnlig for at undgå ubehagelige overraskelser på roamingkundernes regninger, der udgør en hindring for et velfungerende indre marked, samt for at give roamingkunder de nødvendige redskaber til at overvåge og styre deres udgifter til dataroamingtjenester. Der bør ligeledes ikke være nogen hindringer for nye applikationer eller teknologier, som kan være en erstatning for eller et alternativ til roamingtjenester, f.eks. wi-fi.
(85)
Roamingudbyderne bør navnlig sørge for, at deres roamingkunder, hver gang de efter at være rejst ind i et andet land begynder at benytte en dataroamingtjeneste, gratis modtager personaliserede oplysninger om, hvilke takster de skal betale for levering af dataroamingtjenester. Disse oplysninger bør sendes til deres mobile enheder på en sådan måde, at de er lette at modtage og forstå, og at det er let at få adgang til dem igen senere.
(86)
Med henblik på at gøre det lettere for kunderne at forstå de finansielle følger af brugen af dataroamingtjenester og sætte dem i stand til at kontrollere og styre deres udgifter bør roamingudbydere, både før og efter indgåelse af kontrakten, holde deres kunder tilstrækkeligt orienterede om taksterne for regulerede dataroamingtjenester. Sådanne oplysninger kan f.eks. bestå af eksempler på den omtrentlige mængde data, der anvendes f.eks. ved at sende en e-mail, sende et foto, webbrowsing og brug af mobile applikationer.
(87)
For at undgå, at roamingkunder får ubehagelige overraskelser på regningen, bør roamingudbyderne desuden fastsætte én eller flere beløbsgrænser og/eller mængdegrænser for udestående udgifter til dataroaming (udtrykt i den valuta, som kundens faktura udfærdiges i), som stilles gratis til rådighed for alle deres roamingkunder med en behørig meddelelse på et medium, der kan konsulteres igen senere, når grænsen er ved at være nået. Når grænsen er nået, bør kunderne ikke længere modtage tjenesten eller modtage regning herfor, medmindre de udtrykkeligt anmoder om, at tjenesten fortsat leveres i henhold til de betingelser og vilkår, der er beskrevet i meddelelsen. I så fald bør de gratis modtage en bekræftelse på et medium, der kan konsulteres igen senere. Roamingkunder bør have mulighed for at vælge en hvilken som helst af disse beløbsgrænser eller mængdegrænser inden for et rimeligt tidsrum eller vælge ikke at have nogen grænse. Kunderne bør tilsluttes en standardordning for forbrugsgrænser, medmindre de vælger andet.
(88)
Disse tiltag for at øge prisgennemskueligheden bør ses som minimale beskyttelsesforanstaltninger for roamingkunder og bør ikke forhindre roamingudbydere i at tilbyde deres kunder en række andre faciliteter, der kan hjælpe dem til at forudberegne og styre deres udgifter til dataroamingtjenester. Mange roamingudbydere er for eksempel i færd med på detailniveau at udvikle nye fastpristilbud på roaming, der omfatter et »rimeligt forbrug« af dataroamingtjenester i en bestemt periode til en fast pris. Ligeledes er roamingudbydere ved at udvikle systemer, der gør det muligt for deres roamingkunder at indhente øjeblikkeligt ajourførte oplysninger om, hvor meget de skylder for dataroaming. For at sikre et velfungerende indre marked bør denne udvikling på de indenlandske markeder afspejles i de harmoniserede regler.
(89)
Kunder, der benytter forudbetaling, kan også få ubehagelige overraskelser på regningen for brug af dataroamingtjenester. Derfor bør bestemmelserne om beløbsgrænser også gælde for disse kunder.
(90)
Der er væsentlige forskelle mellem regulerede roamingtakster inden for Unionen og roamingtakster for kunder, når de rejser uden for Unionen; sidstnævnte takster er betydeligt højere sammenlignet med priserne inden for Unionen. Da der ikke findes en sammenhængende tilgang til gennemskueligheds- og beskyttelsesforanstaltninger for roaming uden for Unionen, er forbrugerne ikke sikre på, hvilke rettigheder de har, og de afskrækkes derfor ofte fra at anvende mobiltjenester, når de er i udlandet. Gennemskuelige oplysninger til forbrugerne kan ikke kun hjælpe dem i deres beslutning om, hvordan de skal bruge deres mobile enheder, når de rejser i udlandet (både inden for og uden for Unionen), men kan også hjælpe dem, når de skal vælge mellem roamingudbydere. Det er derfor nødvendigt at tage fat på dette problem med manglende gennemsigtighed og forbrugerbeskyttelse ved at sikre, at visse gennemskueligheds- og beskyttelsesforanstaltninger også finder anvendelse på roamingtjenester, der leveres uden for Unionen. Disse foranstaltninger vil derfor fremme konkurrencen og forbedre det indre markeds funktionsmåde.
(91)
Hvis operatøren af det besøgte net i det besøgte land uden for Unionen ikke tillader, at roamingudbyderen overvåger sine kunders brug i realtid, bør roamingudbyderen ikke være forpligtet til at fastsætte beløbs- eller mængdegrænser for at beskytte kunderne.
(92)
De nationale tilsynsmyndigheder, der er ansvarlige for at udføre opgaver under 2002-rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation, bør tillægges de nødvendige beføjelser til at overvåge og håndhæve forpligtelserne i denne forordning inden for deres område. De bør også overvåge udviklingen i taksterne for tale- og datatjenester for roamingkunder inden for Unionen, herunder om nødvendigt de særlige omkostninger, der er forbundet med at foretage eller modtage roamingopkald i Unionens mest perifere regioner, og nødvendigheden af at sikre, at disse omkostninger i tilstrækkelig grad kan dækkes ind på engrosmarkedet, samt at trafikstyringsmetoder ikke anvendes til at begrænse valgmulighederne til skade for kunderne. De bør sikre, at der stilles ajourførte oplysninger om anvendelsen af denne forordning til rådighed for interesserede parter, og offentliggøre resultaterne af denne overvågning hvert halve år. Oplysningerne bør opdeles efter, om der er tale om erhvervskunder, og om der er tale om efterfølgende betaling eller forudbetaling.
(93)
Indenlandsk roaming i Unionens mest perifere regioner, hvor mobiltelefontilladelserne afviger fra dem, der tildeles for resten af landets område, kunne have gavn af takstnedsættelser, som svarer til dem, der gælder på det indre marked for roamingtjenester. Gennemførelsen af denne forordning bør ikke medføre, at kunder, som anvender indenlandske roamingtjenester, prismæssigt stilles ringere end kunder, der anvender grænseoverskridende EU-dækkende roamingtjenester. Med henblik herpå kan de nationale myndigheder træffe yderligere foranstaltninger i overensstemmelse med EU-retten.
(94)
Når medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning, bør de bl.a. tage hensyn til muligheden for, at roamingudbydere kompenserer kunderne for enhver forsinkelse eller forhindring med hensyn til at skifte til en alternativ roamingudbyder i overensstemmelse med deres nationale lovgivning.
(95)
Målene for denne forordning, nemlig at indføre en fælles tilgang, der skal sikre, at brugerne af offentlige mobilkommunikationsnet under rejse i Unionen ikke betaler for høje priser for EU-dækkende roamingtjenester, og dermed opnå et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, ved at konkurrencen mellem roamingudbyderne styrkes, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne på en sikker, harmoniseret og passende måde og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke videre, end hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(96)
De regulerende forpligtelser vedrørende engrostaksterne for tale-, sms- og dataroamingtjenester bør opretholdes, indtil de strukturelle foranstaltninger har virket efter hensigten, og der har udviklet sig tilstrækkelig konkurrence på engrosmarkederne. Desuden viser den nuværende markedstendens, at datatjenester gradvist vil blive det mest betydningsfulde segment af mobiltjenester, og engrosmarkedet for dataroamingtjenester udviser for tiden den højeste grad af dynamik med priser, der ligger et rimeligt stykke under de nuværende regulerede takster.
(97)
Detailprislofterne bør fastsættes på et niveau, der er tilstrækkelig højt til, at de ikke kommer i vejen for de potentielle konkurrencemæssige fordele ved strukturelle foranstaltninger, og kan eventuelt ophæves helt, når disse foranstaltninger har virket efter hensigten og ført til udvikling af et reelt indre marked. Derfor bør detailsikkerhedslofterne gradvis nedsættes og sidenhen udløbe.
(98)
Kommissionen bør vurdere, hvor effektivt denne forordning virker, set i forhold til dens formål og hvilket bidrag den yder til gennemførelsen af rammebestemmelserne for elektronisk kommunikation og sikringen af et velfungerende indre marked. Kommissionen bør i denne forbindelse se på, hvilke konsekvenser forordningen har for mobilkommunikationsudbydere af forskellig størrelse og fra forskellige dele af Unionen, og på udviklingen, tendenserne og gennemskueligheden inden for detail- og engrostakster, deres forhold til de faktiske omkostninger, i hvilket omfang antagelserne i den konsekvensundersøgelse, der ledsager denne forordning, er blevet bekræftet, omkostningerne ved at overholde forordningen og konsekvenserne for investeringerne. Kommissionen bør også undersøge tilgængeligheden og kvaliteten af tjenester, der udgør et alternativ til roaming (såsom adgang via wi-fi), især i lyset af den teknologiske udvikling.
(99)
De regulerende forpligtelser vedrørende engros- og detailtakster for tale-, sms- og dataroamingtjenester bør opretholdes for at beskytte forbrugerne, så længe der ikke har udviklet sig tilstrækkelig konkurrence på detail- og engrosniveauet. Med henblik herpå bør Kommissionen senest den 30. juni 2016 vurdere, om målene for denne forordning er blevet opnået, herunder om de strukturelle foranstaltninger er blevet fuldt gennemført, og om der har udviklet sig tilstrækkelig konkurrence på det indre marked for roamingtjenester. Hvis Kommissionen konkluderer, at der ikke har udviklet sig tilstrækkelig konkurrence, bør Kommissionen fremsætte passende forslag for Europa-Parlamentet og Rådet for at sikre, at forbrugerne er tilstrækkeligt beskyttet fra og med 2017.
(100)
Efter ovennævnte revision foretages, og med henblik på at sikre løbende overvågning af roamingtjenesterne i Unionen bør Kommissionen hvert andet år forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport, som omfatter en generel gennemgang af de seneste tendenser inden for roamingtjenester og en foreløbig vurdering af udviklingen frem mod opnåelsen af målene for denne forordning og af andre muligheder for at nå disse mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Emne og anvendelsesområde
1. Ved denne forordning indføres en fælles tilgang for at sikre, at brugere af offentlige mobilkommunikationsnet under rejse inden for Unionen ikke betaler for høje priser for EU-dækkende roamingtjenester sammenholdt med de tilsvarende nationale priser, når de foretager og modtager opkald, sender og modtager sms'er eller benytter pakkekoblet datakommunikation, hvorved der opnås et velfungerende indre marked og et højt forbrugerbeskyttelsesniveau, der fremmer konkurrencen og gennemskueligheden på markedet og skaber både incitamenter til innovation og valgmuligheder for forbrugerne.
Der fastsættes regler, som gør det muligt, at regulerede roamingtjenester sælges særskilt fra indenlandske mobilkommunikationstjenester, samt fastsætter vilkår for engrosadgang til offentlige mobilkommunikationsnet med henblik på udbud af regulerede roamingtjenester. Der fastsættes også midlertidige regler for de takster, som roamingudbyderne må opkræve for levering af regulerede roamingtjenester inden for Unionen i forbindelse med taleopkald og sms'er med originering og terminering inden for Unionen og for pakkekoblet datakommunikation, der benyttes af roamingkunder ved hjælp af et mobilkommunikationsnet inden for Unionen. Forordningen gælder både for takster, der opkræves af netoperatører på engrosniveau, og for takster, der opkræves af roamingudbydere på detailniveau.
2. Særskilt salg af regulerede roamingtjenester fra indenlandske mobilkommunikationstjenester er et foreløbigt skridt til at øge konkurrencen, således at roamingtarifferne for kunderne sænkes, for at opnå et indre marked for mobilkommunikationstjenester og i sidste ende, at der ikke skelnes mellem indenlandske tariffer og roamingtariffer.
3. Ved denne forordning fastsættes også bestemmelser, som tager sigte på at øge prisgennemsigtigheden og forbedre oplysningerne om takster til brugerne af roamingtjenester.
4. Denne forordning udgør en specifik foranstaltning, jf. artikel 1, stk. 5, i rammedirektivet.
5. De maksimale takster i denne forordning er angivet i euro.
6. Såfremt maksimale takster i henhold til artikel 7, 9 og 12, angives i andre valutaer end euroen, fastsættes de indledende takstlofter i henhold til disse artikler i de pågældende valutaer under anvendelse af de referencevalutakurser, der offentliggøres den 1. maj 2012 af Den Europæiske Centralbank i Den Europæiske Unions Tidende.
I forbindelse med de efterfølgende takstlofter, jf. artikel 7, stk. 2, artikel 9, stk. 1, og artikel 12, stk. 1, omregnes de ændrede værdier under anvendelse af de referencevalutakurser, der offentliggøres på samme måde den 1. maj i det relevante kalenderår. For så vidt angår de maksimale takster i artikel 7, stk. 2, artikel 9, stk. 1, og artikel 12, stk. 1, ændres takstlofterne i andre valutaer end euroen årligt fra og med 2015. De årligt ændrede takstlofter i disse valutaer gælder fra den 1. juli under anvendelse af de referencevalutakurser, der offentliggøres den 1. maj samme år.
7. Såfremt de maksimale takster i artikel 8, 10 og 13 angives i andre valutaer end euroen, fastsættes de indledende takstlofter i henhold til disse artikler i de pågældende valutaer under anvendelse af gennemsnittet af de referencevalutakurser, der offentliggøres den 1. marts, den 1. april og den 1. maj 2012 af Den Europæiske Centralbank i Den Europæiske Unions Tidende.
I forbindelse med de efterfølgende takstlofter, jf. artikel 8, stk. 2, artikel 10, stk. 2, og artikel 13, stk. 2, omregnes de ændrede værdier under anvendelse af gennemsnittet af de referencevalutakurser, der offentliggøres den 1. marts, den 1. april og den 1. maj i det relevante kalenderår. For de maksimale takster i artikel 8, stk. 2, artikel 10, stk. 2, og artikel 13, stk. 2, ændres takstlofterne i andre valutaer end euroen årligt fra og med 2015. De årligt ændrede takstlofter i disse valutaer gælder fra den 1. juli under anvendelse af gennemsnittet af de referencevalutakurser, der offentliggøres den 1. marts, den 1. april og den 1. maj samme år.
Artikel 2
Definitioner
1. Med henblik på denne forordning finder definitionerne i artikel 2 i adgangsdirektivet, artikel 2 i rammedirektivet og artikel 2 i forsyningspligtdirektivet anvendelse.
2. Ud over definitionerne i stk. 1 forstås ved:
a) »roamingudbyder«: en virksomhed, der leverer regulerede detailroamingtjenester til en roamingkunde
b) »indenlandsk udbyder«: en virksomhed, der leverer indenlandske mobilkommunikationstjenester til en roamingkunde
c) »alternativ roamingudbyder«: en roamingudbyder, der ikke er den samme som den indenlandske udbyder
d) »hjemmenet«: et offentligt kommunikationsnet, der er beliggende i en medlemsstat og benyttes af roamingudbyderen til levering af regulerede detailroamingtjenester til en roamingkunde
e) »besøgt net«: et jordbaseret offentligt mobilkommunikationsnet beliggende i en anden medlemsstat end den, hvori roamingkundens indenlandske udbyder er beliggende, der giver en roamingkunde mulighed for at foretage eller modtage opkald eller for at sende eller modtage sms'er eller benytte pakkekoblet datakommunikation gennem aftaler med udbyderen af hjemmenettet
f) »EU-dækkende roaming«: en roamingkundes benyttelse af en mobil enhed til at foretage eller modtage opkald i Unionen eller til at sende eller modtage sms'er i Unionen eller benytte pakkekoblet datakommunikation, mens den pågældende befinder sig i en anden medlemsstat end den, hvori den indenlandske udbyders net er beliggende, gennem aftaler mellem operatøren af hjemmenettet og operatøren af det besøgte net
g) »roamingkunde«: en kunde hos en roamingudbyder af regulerede roamingtjenester ved hjælp af et jordbaseret offentligt mobilkommunikationsnet, der er beliggende i Unionen, hvis kontrakt eller aftale med nævnte roamingudbyder gør EU-dækkende roaming mulig
h) »reguleret roamingopkald«: en roamingkundes mobiltaletelefoniopkald med originering i et besøgt net og terminering i et offentligt kommunikationsnet inden for Unionen eller en roamingkundes modtagelse af et opkald med originering i et offentligt kommunikationsnet inden for Unionen og terminering i et besøgt net
i) »taleeurotarif«: en tarif, som ikke overstiger den i artikel 8 fastsatte maksimale takst, som en roamingudbyder kan opkræve for levering af regulerede roamingopkald i overensstemmelse med nævnte artikel
j) »sms« (Short Message Service): en tekstbesked, der hovedsagelig består af bogstaver og/eller tal, og som kan sendes mellem mobilnumre og/eller fastnetnumre, der er tildelt i overensstemmelse med de nationale nummerplaner
k) »reguleret roaming-sms«: en sms, der sendes af en roamingkunde, med originering i et besøgt net og terminering i et offentligt kommunikationsnet inden for Unionen, eller som modtages af en roamingkunde, med originering i et offentligt kommunikationsnet inden for Unionen og terminering i et besøgt net
l) »sms-eurotarif«: en tarif, som ikke overstiger den i artikel 10 fastsatte maksimale takst, som en roamingudbyder kan opkræve for levering af regulerede roaming-sms'er i overensstemmelse med nævnte artikel
m) »reguleret dataroamingtjeneste«: en roamingtjeneste, der gør det muligt for en roamingkunde at benytte pakkekoblet datakommunikation ved hjælp af en mobil enhed, mens enheden er forbundet med et besøgt net. En reguleret dataroamingtjeneste omfatter ikke transmission og modtagelse af regulerede roamingopkald eller roaming-sms'er, men omfatter transmission og modtagelse af mms-beskeder
n) »dataeurotarif«: en tarif, som ikke overstiger den i artikel 13 fastsatte maksimale takst, som en roamingudbyder kan opkræve for levering af regulerede dataroamingtjenester i overensstemmelse med nævnte artikel
o) »engrosadgang til roamingtjenester«: direkte engrosadgang til roamingtjenester eller engrosadgang til gensalg af roamingtjenester
p) »direkte engrosadgang til roamingtjenester«: en mobilnetoperatørs tilrådighedsstillelse af faciliteter og/eller tjenester for en anden virksomhed på nærmere fastlagte betingelser, så denne anden virksomhed kan udbyde regulerede roamingtjenester til roamingkunder
q) »engrosadgang til gensalg af roamingtjenester«: levering af roamingtjenester på engrosniveau af en anden netoperatør end operatøren af det besøgte net til en anden virksomhed, så denne anden virksomhed kan udbyde regulerede roamingtjenester til roamingkunder.
Artikel 3
Engrosadgang til roamingtjenester
1. Mobilnetoperatører skal imødekomme alle rimelige anmodninger om engrosadgang til roamingtjenester.
2. Mobilnetoperatører kan kun afslå anmodninger om engrosadgang til roamingtjenester på grundlag af objektive kriterier.
3. Engrosadgang til roamingtjenester omfatter adgang til alle netelementer og tilhørende faciliteter, relevante tjenester, software og informationssystemer, der er nødvendige for levering af regulerede roamingtjenester til kunderne.
4. Bestemmelserne om regulerede engrostakster for roamingtjenester i artikel 7, 9 og 12 finder anvendelse på adgang til alle komponenter af engrosadgang til roamingtjenester, der er omhandlet i stk. 3 i nærværende artikel.
Uden at det berører første afsnit kan mobilnetoperatører i tilfælde af engrosadgang til gensalg af roamingtjenester tage fair og rimelige priser for komponenter, der ikke er omfattet af stk. 3.
5. Mobilnetoperatører offentliggør et standardtilbud, der tager hensyn til BEREC's retningslinjer, som omhandlet i stk. 8, og stiller det til rådighed for en virksomhed, der anmoder om engrosadgang til roamingtjenester. Mobilnetoperatører giver den virksomhed, der anmoder om adgang, et udkast til kontrakt, der overholder nærværende artikel med hensyn til en sådan adgang, senest en måned efter mobilnetoperatørens første modtagelse af anmodningen. Engrosadgangen til roamingtjenester bevilges inden for en rimelig frist, der ikke overstiger tre måneder, fra kontraktens indgåelse. Mobilnetoperatører, der modtager en anmodning om engrosadgang til roamingtjenester, og virksomheder, der anmoder om adgang, skal forhandle i god tro.
6. Det i stk. 5 nævnte standardtilbud skal være tilstrækkeligt detaljeret og omfatte alle komponenter, der er nødvendige for engrosadgang til roamingtjenester som omhandlet i stk. 3, og give en beskrivelse af de udbud, der er relevante for direkte engrosadgang til roamingtjenester og engrosadgang til gensalg af roamingtjenester og de tilhørende vilkår og betingelser. Den nationale tilsynsmyndighed forlanger om nødvendigt ændringer af standardtilbud for at sikre overholdelse af forpligtelser, der er fastsat i denne artikel.
7. Når den virksomhed, der anmoder om adgangen, ønsker at indgå i kommercielle forhandlinger for også at inddrage komponenter, der ikke er omfattet af standardtilbuddet, skal mobilnetoperatørerne svare på en sådan anmodning inden for en rimelig frist, der ikke overstiger to måneder fra den første modtagelse af anmodningen. Med henblik på nærværende stykke finder stk. 2 og 5 ikke anvendelse.
8. Senest den 30. september 2012 og for at bidrage til en ensartet anvendelse af denne artikel fastlægger BEREC efter høring af aktørerne og i snævert samarbejde med Kommissionen retningslinjer for engrosadgang til roamingtjenester.
9. Stk. 5-7 finder anvendelse fra den 1. januar 2013.
Artikel 4
Særskilt salg af regulerede detailroamingtjenester
1. Indenlandske udbydere skal gøre det muligt for deres kunder at købe regulerede tale-, sms- og dataroamingtjenester, der leveres som en pakke af enhver alternativ roamingudbyder.
Hverken indenlandske udbydere eller roamingudbydere må forhindre kunder i at benytte regulerede dataroamingtjenester, der leveres direkte på et besøgt net af en alternativ roamingudbyder.
2. Roamingkunder har ret til at skifte roamingudbyder til enhver tid. Når en roamingkunde vælger at skifte roamingudbyder, skal skiftet ske uden unødig forsinkelse og i hvert tilfælde inden for den kortest mulige frist afhængig af den tekniske løsning, der vælges for gennemførelsen af separat salg af regulerede detailroamingtjenester, men må under ingen omstændigheder overstige tre arbejdsdage fra indgåelsen af aftalen med den nye roamingudbyder.
3. Skiftet til en alternativ roamingudbyder eller mellem roamingudbydere skal være gratis for kunderne og skal være muligt under enhver tarifplan. Det må ikke indebære tillægsudgifter til abonnement eller andre faste eller regelmæssige udgifter i forbindelse med andre elementer i abonnementet end roaming sammenlignet med de betingelser, der gjaldt før skiftet.
4. Indenlandske udbydere skal oplyse alle deres roamingkunder på en klar, forståelig og lettilgængelig måde om muligheden for at vælge tjenester, som omhandlet i stk. 1, første afsnit.
Ved indgåelse eller forlængelse af en kontrakt om mobilkommunikationstjenester skal indenlandske udbydere navnlig oplyse alle deres kunder enkeltvis og fuldstændigt om muligheden for at vælge en alternativ roamingudbyder og må ikke hindre indgåelsen af en kontrakt med en alternativ roamingudbyder. Kunder, der indgår en kontrakt med en indenlandsk udbyder om regulerede roamingtjenester, skal udtrykkeligt bekræfte, at de er blevet oplyst om denne mulighed. En indenlandsk udbyder må hverken forhindre detailhandlere, der fungerer som forhandlere af den indenlandske udbyders tjenester, i at tilbyde kontrakter med alternative roamingudbydere om særskilte roamingtjenester, eller fraråde eller forsøge at afskære dem fra det.
5. De tekniske kendetegn ved regulerede roamingtjenester må ikke ændres på en sådan måde, at de adskiller sig fra de tekniske kendetegn ved de regulerede roamingtjenester, herunder kvalitetsmæssigt, som leveret til kunden inden skiftet. Når skiftet ikke vedrører alle regulerede roamingtjenester, skal de tjenester, der ikke er blevet skiftet, fortsat leveres til samme pris og i videst mulige udstrækning med samme tekniske kendetegn, herunder kvalitetsmæssigt.
6. Denne artikel finder anvendelse fra den 1. juli 2014.
Artikel 5
Gennemførelse af særskilt salg af regulerede detailroamingtjenester
1. Indenlandske udbydere gennemfører det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester som omhandlet i artikel 4 således, at deres kunder kan benytte indenlandske mobilkommunikationstjenester og særskilte regulerede roamingtjenester. Indenlandske udbydere skal imødekomme alle rimelige anmodninger om adgang til faciliteter og tilhørende serviceydelser, der er relevante for det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester. Adgangen til disse faciliteter og serviceydelser, der er nødvendige for det særskilte salg af regulerede roamingtjenester, herunder autentifikationstjenester, skal være gratis og må ikke medføre nogen direkte omkostninger for kunderne.
2. For at sikre sammenhængende og samtidig gennemførelse i hele Unionen af det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester vedtager Kommissionen ved hjælp af gennemførelsesretsakter og efter høring af BEREC senest den 31. december 2012 detaljerede regler om de oplysningskrav, der er fastlagt i artikel 4, stk. 4, og om en teknisk løsning for gennemførelsen af det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester. Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 6, stk. 2, og finder anvendelse fra den 1. juli 2014.
3. Den tekniske løsning for gennemførelsen af det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester skal opfylde følgende kriterier:
a)
være forbrugervenlig, især ved at gøre det let og hurtigt for forbrugerne at skifte til en alternativ roamingudbyder, samtidig med at de beholder deres mobilnummer og ved brug af samme mobile enhed
b)
kunne opfylde alle typer af forbrugerønsker på konkurrencedygtige vilkår, herunder fra storforbrugere af datatjenester
c)
kunne fremme konkurrence effektivt, herunder også tage hensyn til operatørernes mulighed for at udnytte deres infrastrukturelle aktiver og kommercielle aftaler
d)
være omkostningseffektiv, herunder tage hensyn til fordelingen af omkostningerne mellem de indenlandske udbydere og de alternative roamingudbydere
e)
kunne honorere de forpligtelser, der er omhandlet i artikel 4, stk. 1, på en effektiv måde
f)
sikre den højest mulige grad af interoperabilitet
g)
være brugervenlig, navnlig med hensyn til kundernes tekniske håndtering af den mobile enhed, når de skifter net
h)
sikre at EU-kunders roaming i tredjelande eller tredjelandskunders roaming i Unionen ikke vanskeliggøres
i)
sikre, at reglerne om beskyttelse af privatlivets fred, personoplysninger, nettenes sikkerhed og integritet og gennemsigtighed som krævet i rammedirektivet og særdirektiverne overholdes
j)
tage hensyn til, at de nationale tilsynsmyndigheder fremmer slutbrugernes mulighed for at få adgang til og distribuere oplysninger eller benytte applikationer og tjenester efter eget valg i overensstemmelse med artikel 8, stk. 4, litra g), i rammedirektivet
k)
sikre, at udbydere anvender samme betingelser under samme omstændigheder.
4. Den tekniske løsning kan kombinere en eller flere tekniske foranstaltninger med henblik på at opfylde kriterierne i stk. 3.
5. Om nødvendigt skal Kommissionen give en europæisk standardiseringsorganisation mandat til at foretage den tilpasning af de relevante standarder, der er nødvendig for at sikre en harmoniseret gennemførelse af det særskilte salg af regulerede detailroamingtjenester.
6. Stk. 1, 3, 4 og 5 i denne artikel finder anvendelse fra den 1. juli 2014.
Artikel 6
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af Kommunikationsudvalget, som er nedsat i henhold til artikel 22 i rammedirektivet. Dette udvalg er et udvalg som defineret i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 7
Engrostakster for foretagelse af regulerede roamingopkald
1. Den gennemsnitlige engrostakst, som operatøren af det besøgte net må opkræve af en kundes roamingudbyder for levering af et reguleret roamingopkald med originering i det besøgte net, inklusive udgifter til bl.a. originering, transittjenester og terminering, må pr. 1. juli 2012 ikke overstige 0,14 EUR pr. minut.
2. Den i stk. 1 omhandlede gennemsnitlige engrostakst finder anvendelse på en hvilken som helst kombination af to operatører og beregnes over en periode på 12 måneder eller mindre, hvis der er mindre end 12 måneder til udløbet af gyldighedsperioden for en gennemsnitlig maksimal engrostakst som fastsat i dette stykke eller før den 30. juni 2022. Den gennemsnitlige maksimale engrostakst nedsættes til 0,10 EUR den 1. juli 2013 og til 0,05 EUR den 1. juli 2014 og forbliver derefter 0,05 EUR indtil den 30. juni 2022, jf. dog artikel 19.
3. Den i stk. 1 omhandlede gennemsnitlige engrostakst beregnes ved at dividere den samlede engrosroamingindtægt med det samlede antal engrosroamingminutter, der rent faktisk anvendes af den pågældende operatør til levering af engrosroamingopkald inden for Unionen i løbet af den pågældende periode, udregnet pr. sekund og justeret for at tage hensyn til muligheden for operatøren af det besøgte net til at kræve betaling for en indledende minimumsperiode på højst 30 sekunder.
Artikel 8
Detailtakster for regulerede roamingopkald
1. Roamingudbydere er forpligtet til klart og gennemskueligt og aktivt at tilbyde alle deres roamingkunder en taleeurotarif i overensstemmelse med stk. 2. Denne tarif må ikke indebære tillægsudgifter til abonnement eller andre faste eller regelmæssige udgifter, og den kan kombineres med en hvilken som helst anden detailtarif.
Når roamingudbydere fremsætter sådanne tilbud, skal de minde de roamingkunder, som havde valgt en særlig roamingtakst eller -pakke, om de betingelser, der gælder for denne tarif eller pakke.
2. Fra og med den 1. juli 2012 kan den detailtakst (eksklusive moms) for en taleeurotarif, som en roamingudbyder må opkræve af sin roamingkunde for levering af et reguleret roamingopkald, variere fra roamingopkald til roamingopkald, men må ikke overstige 0,29 EUR pr. minut for ethvert foretaget opkald eller 0,08 EUR pr. minut for ethvert modtaget opkald. Den maksimale detailtakst for foretagne opkald nedsættes til 0,24 EUR den 1. juli 2013 og til 0,19 EUR den 1. juli 2014, og den maksimale detailtakst for modtagne opkald nedsættes til 0,07 EUR den 1. juli 2013 og til 0,05 EUR den 1. juli 2014. Disse maksimale detailtakster for taleeurotariffen forbliver gyldige indtil den 30. juni 2017, jf. dog artikel 19.
Roamingudbydere må ikke opkræve betaling af deres roamingkunder for modtagelse af en roamingvoicemailbesked. Denne bestemmelse berører ikke andre gældende takster såsom betaling for at aflytte sådanne beskeder.
Enhver roamingudbyder afregner sine roamingkunders regulerede roamingopkald, foretagne såvel som modtagne, for hvilke der er fastsat en taleeurotarif, pr. sekund.
Roamingudbyderen kan kræve betaling for en minimumsperiode på højst 30 sekunder for opkald, for hvilke der gælder en taleeurotarif.
3. Roamingudbydere skal automatisk anvende en taleeurotarif for alle eksisterende roamingkunder, bortset fra de kunder, der allerede udtrykkeligt har valgt en særlig roamingtarif eller -pakke, hvorved de nyder fordel af en anden tarif for regulerede roamingopkald end den tarif, de ville blive opkrævet, hvis de ikke havde foretaget et sådant valg.
4. Roamingudbydere skal anvende en taleeurotarif for alle nye roamingkunder, der ikke udtrykkeligt vælger en anden roamingtarif eller en tarifpakke for roamingtjenester, der indeholder en anden tarif for regulerede roamingopkald.
5. Alle roamingkunder kan anmode om at skifte til eller fra taleeurotariffen. Et sådant skift skal foretages én arbejdsdag efter modtagelsen af anmodningen, skal være gratis og må ikke indebære betingelser eller begrænsninger vedrørende andre elementer i abonnementet, ud over at roamingudbyderen kan kræve, at en roamingkunde, der har abonneret på en særlig roamingpakke med mere end én reguleret roamingtjeneste, og som ønsker at skifte til en taleeurotarif, giver afkald på fordelene ved de øvrige elementer i pakken. Roamingudbyderen kan udsætte skiftet indtil den tidligere roamingtarif har været gældende i en nærmere fastsat minimumsperiode, som ikke må overstige to måneder. En taleeurotarif kan til enhver tid kombineres med en sms-eurotarif og en dataeurotarif.
Artikel 9
Engrostakster for regulerede roaming-sms'er
1. Fra og med den 1. juli 2012 må den gennemsnitlige engrostakst, som operatøren af et besøgt net må opkræve for levering af en reguleret roaming-sms med originering i det besøgte net, ikke overstige 0,03 EUR pr. sms. Den maksimale gennemsnitlige engrostakst skal nedsættes til 0,02 EUR den 1. juli 2013 og skal forblive 0,02 EUR indtil den 30. juni 2022, jf. dog artikel 19.
2. Den i stk. 1 omhandlede gennemsnitlige engrostakst finder anvendelse på en hvilken som helst kombination af to operatører og beregnes over en periode på 12 måneder eller enhver anden kortere periode inden den 30. juni 2022.
3. Den i stk. 1 omhandlede gennemsnitlige engrostakst beregnes ved at dividere den samlede engrosroamingindtægt, som operatøren af det besøgte net eller operatøren af hjemmenettet modtager for originering og transmission af regulerede roaming-sms'er inden for Unionen i den pågældende periode, med det samlede antal sådanne sms'er, der origineres og transmitteres på vegne af den pågældende roamingudbyder eller operatør af hjemmenettet i samme periode.
4. Ud over den i stk. 1 omhandlede takst må operatøren af et besøgt net ikke opkræve nogen betaling af en roamingkundes roamingudbyder eller operatør af hjemmenettet for terminering af en reguleret roaming-sms, der sendes til en roamingkunde, som benytter det besøgte net.
Artikel 10
Detailtakster for regulerede roaming-sms'er
1. Roamingudbydere er forpligtede til på klar og gennemskuelig vis at stille til rådighed for og aktivt tilbyde alle deres roamingkunder en sms-eurotarif som omhandlet i stk. 2. Sms-eurotariffen må ikke indebære tillægsudgifter til abonnement eller andre faste eller regelmæssige udgifter, og den kan kombineres med en hvilken som helst anden detailtarif, jf. dog de øvrige bestemmelser i denne artikel.
2. Fra og med den 1. juli 2012 kan den detailtakst (eksklusive moms) for en sms-eurotarif, som en roamingudbyder må opkræve af sin roamingkunde for en reguleret roaming-sms, som denne kunde sender, variere for regulerede roaming-sms'er, men må ikke overstige 0,09 EUR. Denne maksimale takst nedsættes til 0,08 EUR den 1. juli 2013 og til 0,06 EUR den 1. juli 2014 og forbliver 0,06 EUR indtil den 30. juni 2017, jf. dog artikel 19.
3. Roamingudbydere må ikke opkræve betaling af deres roamingkunder for disses modtagelse af regulerede roaming-sms'er.
4. Roamingudbydere skal automatisk anvende en sms-eurotarif for alle eksisterende roamingkunder, bortset fra de kunder, der allerede udtrykkeligt har valgt en særlig roamingtarif eller -pakke, hvorved de nyder fordel af en anden tarif for regulerede roaming-sms'er end den takst, de ville blive opkrævet, hvis de ikke havde foretaget et sådant valg.
5. Roamingudbydere skal anvende en sms-eurotarif for alle nye roamingkunder, der ikke udtrykkeligt vælger en anden roaming-sms-tarif eller en tarifpakke for roamingtjenester, der indeholder en anden tarif for regulerede roaming-sms'er.
6. Alle roamingkunder kan på et hvilket som helst tidspunkt anmode om at skifte til eller fra sms-eurotariffen. Et sådant skift skal foretages én arbejdsdag efter modtagelsen af anmodningen, skal være gratis og må ikke indebære betingelser eller begrænsninger vedrørende andre elementer i abonnementet end roaming. Roamingudbyderen kan udsætte skiftet indtil den tidligere roamingtarif har været gældende i en nærmere fastsat minimumsperiode, som ikke må overstige to måneder. En sms-eurotarif kan til enhver tid kombineres med en taleeurotarif og en dataeurotarif.
Artikel 11
Tekniske kendetegn ved regulerede roaming-sms'er
Roamingudbydere, indenlandske udbydere, operatører af hjemmenet eller operatører af et besøgt net må ikke ændre i regulerede roaming-sms'ers tekniske kendetegn på en sådan måde, at de adskiller sig fra de tekniske kendetegn ved sms'er, der sendes inden for vedkommendes hjemmemarked.
Artikel 12
Engrostakster for regulerede dataroamingtjenester
1. Den gennemsnitlige engrostakst, som operatøren af et besøgt net må opkræve af roamingkundens hjemmeudbyder for levering af regulerede dataroamingtjenester ved hjælp af det besøgte net, må ikke overstige et sikkerhedsloft på 0,25 EUR pr. megabyte sendte data fra den 1. juli 2012. Sikkerhedsloftet nedsættes til 0,15 EUR pr. megabyte sendte data den 1. juli 2013 og til 0,05 EUR pr. megabyte sendte data fra den 1. juli 2014 og forbliver derefter 0,05 EUR pr. megabyte sendte data indtil den 30. juni 2022, jf. dog artikel 19.
2. Den i stk. 1 omhandlede gennemsnitlige engrostakst finder anvendelse på en hvilken som helst kombination af to operatører og beregnes over en periode på 12 måneder eller mindre, hvis der er mindre end 12 måneder til den 30. juni 2022.
3. Den i stk. 1 omhandlede gennemsnitlige engrostakst beregnes ved at dividere den samlede engrosindtægt, som operatøren af det besøgte net eller operatøren af hjemmenettet modtager fra hver enkelt udbyder af roamingtjenester for levering af regulerede dataroamingtjenester i den pågældende periode, med det samlede antal megabyte data, der reelt forbruges ved levering af disse tjenester i samme periode udregnet pr. kilobyte på vegne af den pågældende roamingudbyder eller operatør af hjemmenettet i samme periode.
Artikel 13
Detailtakster for regulerede dataroamingtjenester
1. Roamingudbydere er forpligtet til på klar og gennemskuelig vis at stille til rådighed for og aktivt tilbyde alle deres roamingkunder en dataeurotarif i overensstemmelse med stk. 2. Dataeurotariffen må ikke indebære tillægsudgifter til abonnement eller andre faste eller regelmæssige udgifter, og den kan kombineres med en hvilken som helst anden detailtarif.
Når roamingudbydere fremsætter sådanne tilbud, skal de minde de roamingkunder, som allerede har valgt en særlig roamingtarif eller -pakke, om vilkårene for denne tarif eller pakke.
2. Fra og med den 1. juli 2012 må den detailtakst (eksklusive moms) for en dataeurotarif, som en roamingudbyder må opkræve af sin roamingkunde for levering af en reguleret dataroamingtjeneste ikke overstige 0,70 EUR pr. anvendt megabyte. Den maksimale detailtakst for anvendt data nedsættes til 0,45 EUR pr. anvendt megabyte den 1. juli 2013 og til 0,20 EUR pr. anvendt megabyte den 1. juli 2014 og forbliver derefter 0,20 EUR pr. anvendt megabyte indtil den 30. juni 2017, jf. dog artikel 19.
Enhver roamingudbyder foretager opkrævning for sine roamingkunders regulerede dataroamingtjenester, for hvilke der gælder en eurotarif, pr. kilobyte, undtagen når det gælder mms'er (Multimedia Messaging Service), som kan opkræves pr. enhed. I så fald må den detailtakst, som en roamingudbyder kan opkræve af sin roamingkunde for at sende eller modtage en roaming-mms, ikke overstige den maksimale detailtakst, der er fastsat i første afsnit.
3. Fra og med den 1. juli 2012 skal roamingudbydere automatisk anvende en dataeurotarif for alle eksisterende roamingkunder, bortset fra de kunder, der allerede har valgt en særlig roamingtarif, eller som allerede har en tarif, der er klart lavere end dataeurotariffen, eller som allerede har valgt en pakke, hvorved de nyder fordel af en anden tarif for regulerede dataroamingtjenester end den tarif, de ville blive opkrævet, hvis de ikke havde foretaget et sådant valg.
4. Fra og med den 1. juli 2012 skal roamingudbydere anvende en dataeurotarif for alle nye roamingkunder, der ikke udtrykkeligt har valgt en anden dataroamingtarif eller en tarifpakke for roamingtjenester, der indeholder en anden tarif for regulerede dataroamingtjenester.
5. Alle roamingkunder kan på et hvilket som helst tidspunkt anmode om at skifte til eller fra en dataeurotarif under overholdelse af deres kontraktbetingelser. Et sådant skift skal foretages én arbejdsdag efter modtagelsen af anmodningen, skal være gratis og må ikke indebære betingelser eller begrænsninger vedrørende andre elementer i abonnementet end EU-dækkende roaming. Roamingudbyderen kan udsætte skiftet indtil den tidligere roamingtarif har været gældende i en nærmere fastsat minimumsperiode, som ikke må overstige to måneder. En dataeurotarif kan til enhver tid kombineres med en sms-eurotarif og en taleeurotarif.
6. Senest den 30. juni 2012 skal roamingudbydere på en klar og forståelig måde og på et varigt medium oplyse alle deres roamingkunder enkeltvis om dataeurotariffen, om at den gælder senest fra den 1. juli 2012 for alle roamingkunder, der ikke udtrykkeligt har valgt en særlig tarif eller pakke, der omfatter regulerede dataroamingtjenester, og om kundernes ret til at skifte til og fra dataeurotariffen i overensstemmelse med stk. 5.
Artikel 14
Gennemskuelighed i detailtaksterne for roamingopkald og roaming-sms'er
1. For at henlede roamingkundernes opmærksomhed på at de vil blive omfattet af roamingtakster, når de foretager og modtager opkald eller sender sms'er, giver hver roamingudbyder, undtagen i de tilfælde hvor roamingkunden har meddelt roamingudbyderen, at vedkommende ikke ønsker at gøre brug af denne tjeneste, automatisk ved hjælp af en beskedtjeneste, uden unødig forsinkelse og gratis, hver af sine roamingkunder basale personaliserede takstoplysninger om de roamingtakster (inklusive moms), der gælder, når kunderne foretager og modtager opkald og sender sms'er i en given besøgt medlemsstat, når roamingkunden rejser ind i en anden medlemsstat end den, hvori kundens indenlandske udbyder er beliggende.
Disse basale personaliserede takstoplysninger omfatter de maksimale takster (i samme valuta som den normale regning fra kundens indenlandske udbyder), som kunden kan blive opkrævet i henhold til vedkommendes tarifordning for:
a)
at foretage regulerede roamingopkald i den besøgte medlemsstat og til den medlemsstat, hvor kundens indenlandske udbyder er beliggende, og at modtage regulerede roamingopkald, og
b)
at sende regulerede roaming-sms'er fra den besøgte medlemsstat.
Oplysningerne omfatter også det gratis nummer, der henvises til i stk. 2, som kunden kan ringe til for at få mere detaljerede oplysninger og muligheden for adgang til alarmtjenester ved gratis at benytte det europæiske alarmnummer 112.
I forbindelse med hver besked skal kunden have mulighed for nemt og gratis at meddele roamingudbyderen, at vedkommende ikke ønsker at modtage beskeder fra den automatiske beskedtjeneste. En kunde, som har givet meddelelse om, at vedkommende ikke ønsker de automatiske beskeder, kan til enhver tid kræve, at roamingudbyderen gebyrfrit yder denne service igen.
Roamingudbyderne formidler automatisk og gratis ved hjælp af et taleopkald de basale personaliserede takstoplysninger, der er nævnt i første afsnit, til blinde og synshæmmede, hvis de anmoder om dette.
Første, andet, fjerde og femte afsnit finder også anvendelse på tale- og sms-roamingtjenester, som benyttes af roamingkunder, når de rejser uden for Unionen, og som leveres af en roamingudbyder.
2. Ud over bestemmelserne i stk. 1 har kunder ret til, uanset hvor de befinder sig inden for Unionen, gratis at anmode om og modtage mere detaljerede personaliserede takstoplysninger om de roamingtakster, der gælder for telefonopkald og sms i det besøgte net, såvel som oplysninger om de gældende foranstaltninger for at øge prisgennemskueligheden i kraft af denne forordning via mobilopkald eller sms. En sådan anmodning foretages via et gratis nummer, som roamingudbyderen opretter til dette formål. Forpligtelserne i stk. 1 gælder ikke for enheder, der ikke understøtter sms-funktioner.
3. Roamingudbyderne giver alle brugere fuldstændige oplysninger om de gældende roamingtakster, navnlig taleeurotariffen og sms-eurotariffen, når der tegnes abonnement. De giver også uden unødig forsinkelse hver gang, der sker en takstændring, deres roamingkunder ajourførte oplysninger om de gældende roamingtakster.
Roamingudbyderne foretager det fornødne for at sikre, at alle deres roamingkunder har kendskab til taleeurotariffen og sms-eurotariffen. De skal navnlig orientere alle roamingkunder om betingelserne for taleeurotariffen og om betingelserne for sms-eurotariffen, i begge tilfælde på en klar og saglig måde. De skal derefter med rimelige mellemrum sende en påmindelse til alle kunder, der har valgt en anden tarif.
Oplysningerne skal være tilstrækkelig udførlige til, at kunder kan vurdere, om det er til deres fordel at skifte til en eurotarif.
4. Roamingudbyderne skal stille oplysninger til rådighed for deres kunder om, hvordan man undgår utilsigtet roaming i grænseområder. Roamingudbyderne skal tage rimelige skridt til at beskytte deres kunder, så de ikke betaler roamingtakster for utilsigtede roamingtjenester, mens de befinder sig i den medlemsstat, hvor de er hjemhørende.
Artikel 15
Gennemskuelighed og beskyttelsesmekanismer i forbindelse med dataroamingtjenester på detailniveau
1. Roamingudbyderne sikrer, at deres roamingkunder, både før og efter indgåelse af kontrakten, holdes tilstrækkeligt informerede om, hvilke takster der gælder for deres brug af regulerede dataroamingtjenester, således at kunderne lettere forstår de økonomiske konsekvenser af en sådan brug og har mulighed for overvåge og styre deres udgifter til regulerede dataroamingtjenester i overensstemmelse med stk. 2 og 3.
Roamingudbyderne oplyser, hvor det er relevant, inden indgåelsen af kontrakten og regelmæssigt derefter deres kunder om risikoen for automatiske og ukontrollerede dataroamingforbindelser og automatisk og ukontrolleret downloading. Endvidere skal roamingudbyderne gratis og på en klar og letforståelig måde underrette deres kunder om, hvordan disse automatiske dataroamingforbindelser deaktiveres med henblik på at undgå ukontrolleret forbrug af dataroamingtjenester.
2. Roamingudbyderen underretter ved hjælp af en automatisk besked roamingkunden, når denne roamer, og giver basale personaliserede takstoplysninger om de takster (i samme valuta som den normale regning fra kundens indenlandske udbyder) udtrykt i pris pr. megabyte, der gælder for levering af regulerede dataroamingtjenester til denne kunde i den pågældende medlemsstat, undtagen i de tilfælde, hvor kunden har meddelt sin roamingudbyder, at vedkommende ikke ønsker det.
Disse basale personaliserede takstoplysninger skal sendes til roamingkundens mobile enhed, f.eks. pr. sms, e-mail eller pop-op-vindue på den mobile enhed, hver gang roamingkunden rejser ind i en anden medlemsstat end den, hvori vedkommendes indenlandske udbyder er beliggende, og for første gang påbegynder anvendelsen af en dataroamingtjeneste i denne medlemsstat. Oplysningerne leveres gratis i det øjeblik, roamingkunden påbegynder anvendelsen af en reguleret dataroamingtjeneste, og på en sådan måde, at de er lette at modtage og forstå.
En kunde, som har givet sin roamingudbyder meddelelse om, at vedkommende ikke ønsker de automatiske tarifoplysninger, kan til enhver tid kræve, at roamingudbyderen gebyrfrit yder denne service igen.
3. Hver roamingudbyder giver sine roamingkunder muligheden for efter eget ønske og gratis at vælge en service, der giver oplysninger om det samlede forbrug, udtrykt i mængde eller den valuta, som kundens faktura for regulerede dataroamingtjenester udfærdiges i, og som garanterer, at de samlede udgifter for dataroamingtjenester i en afgrænset periode, undtagen mms'er faktureret pr. enhed, ikke uden kundens udtrykkelige samtykke overskrider en fastsat beløbsgrænse.
Roamingudbyderen tilbyder med henblik herpå ét eller flere øvre beløbsgrænser for afgrænsede perioder, forudsat at kunden på forhånd oplyses om de dertil svarende mængder. Et af disse beløb (standardbeløbsgrænsen) skal ligge tæt på, men må ikke overskride 50 EUR for udestående udgifter pr. månedlig opkrævningsperiode (eksklusive moms).
Alternativt kan roamingudbyderen fastsætte grænser udtrykt i mængde, forudsat at kunden på forhånd oplyses om de dertil svarende beløb. En af disse grænser (standardmængdegrænsen) skal ligge tæt på, men må ikke overskride 50 EUR for udestående udgifter pr. månedlig opkrævningsperiode (eksklusive moms).
Derudover kan roamingudbyderen tilbyde sine roamingkunder andre øvre grænser med forskellige, dvs. højere eller lavere, månedlige beløbsgrænser.
De i andet og tredje afsnit omtalte standardgrænser gælder for alle kunder, der ikke har valgt en anden grænse.
Hver roamingudbyder sørger også for, at der sendes en passende meddelelse til roamingkundens mobile enhed, f.eks. pr. sms, e-mail eller pop-op-vindue på computeren, når dataroamingtjenesterne har nået 80 % af den aftalte beløbs- eller mængdegrænse. Hver kunde skal være berettiget til at forlange, at roamingudbyderen holder op med at sende sådanne meddelelser, og til på et hvilket som helst tidspunkt og gratis at kræve, at udbyderen leverer tjenesten igen.
Når beløbs- eller mængdegrænsen ellers ville blive overskredet, sendes en meddelelse til roamingkundens mobile enhed. Denne meddelelse skal indeholde oplysninger om den procedure, der skal følges, såfremt kunden fortsat ønsker at modtage disse tjenester, og om omkostningerne pr. enhed, der forbruges. Reagerer roamingkunden ikke på opfordringen i den modtagne meddelelse, ophører roamingudbyderen øjeblikkeligt med at yde og debitere roamingkunden for regulerede dataroamingtjenester, medmindre og indtil roamingkunden anmoder om, at disse tjenester leveres på ny.
Når en roamingkunde anmoder om at få tildelt eller fjernet en beløbs- eller mængdegrænse, skal ændringen foretages gratis inden én arbejdsdag efter modtagelsen af anmodningen og må ikke indebære betingelser eller begrænsninger vedrørende andre elementer i abonnementet.
4. Stk. 2 og 3 finder ikke anvendelse på maskine til maskine-enheder, som anvender mobil datakommunikation.
5. Roamingudbyderne skal tage rimelige skridt til at beskytte deres kunder, så de ikke betaler roamingtakster for utilsigtede roamingtjenester, mens de befinder sig i deres hjemmemedlemsstat. Kunder skal bl.a. orienteres om, hvordan de undgår utilsigtet roaming i grænseområder.
6. Med undtagelse af stk. 5 og med forbehold af nærværende stykkes andet og tredje afsnit finder denne artikel også anvendelse på dataroamingtjenester, som benyttes af roamingkunder, når de rejser uden for Unionen, og som leveres af en roamingudbyder.
Såfremt kunden vælger den service, der er omhandlet i stk. 3, første afsnit, finder de i stk. 3 fastlagte krav ikke anvendelse, hvis udbyderen af det besøgte net i det besøgte land uden for Unionen ikke tillader, at roamingudbyderen overvåger sine kunders brug i realtid.
I det tilfælde skal kunden uden unødig forsinkelse og gratis meddeles pr. sms, når denne rejser ind i et sådant land, at oplysninger om det samlede forbrug og garantien om ikke at overskride en fastsat beløbsgrænse ikke er til rådighed.
Artikel 16
Tilsyn og håndhævelse
1. De nationale tilsynsmyndigheder overvåger og fører tilsyn med overholdelsen af denne forordning på deres område.
2. De nationale tilsynsmyndigheder gør ajourførte oplysninger om anvendelsen af denne forordning, navnlig artikel 7, 8, 9, 10, 12 og 13, offentlig tilgængelig på en sådan måde, at interesserede parter har nem adgang til oplysningerne.
3. Med henblik på gennemførelsen af den i artikel 19 omhandlede revision overvåger de nationale tilsynsmyndigheder udviklingen i engros- og detailtaksterne for levering af tale- og datakommunikationstjenester til roamingkunder, herunder sms og mms, og herunder i de mest perifere regioner, som omhandlet i artikel 349 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. De nationale tilsynsmyndigheder skal også være opmærksomme på den særlige utilsigtede roaming i grænseområder mellem nabomedlemsstater og overvåge, om trafikstyringsmetoder anvendes til skade for kunderne.
De nationale tilsynsmyndigheder overvåger og indsamler oplysninger om utilsigtet roaming og træffer passende foranstaltninger.
4. De nationale tilsynsmyndigheder har beføjelse til at kræve, at virksomheder, der er underlagt forpligtelserne i denne forordning, afgiver alle oplysninger af relevans for gennemførelsen og håndhævelsen af denne forordning. Virksomhederne afgiver oplysningerne, så snart de anmodes herom, i overensstemmelse med de frister og i den detaljeringsgrad, som den nationale tilsynsmyndighed kræver.
5. De nationale tilsynsmyndigheder kan på eget initiativ gribe ind for at sikre overholdelsen af denne forordning. Navnlig skal de om nødvendigt anvende de beføjelser, de er tillagt i medfør af artikel 5 i adgangsdirektivet til at sikre tilstrækkelig adgang og samtrafik for at garantere end-to-end-forbindelse og interoperabilitet mellem roamingtjenester, for eksempel i tilfælde, hvor kunder ikke kan udveksle regulerede roaming-sms'er med kunder på et jordbaseret offentligt mobilkommunikationsnet i en anden medlemsstat, fordi der ikke foreligger en aftale om levering af sådanne beskeder.
6. Konstaterer en national tilsynsmyndighed, at der er forekommet en overtrædelse af forpligtelserne i denne forordning, har den beføjelse til at kræve, at overtrædelsen øjeblikkeligt ophører.
Artikel 17
Bilæggelse af tvister
1. I tilfælde af tvister mellem virksomheder, der udbyder elektroniske kommunikationsnet eller -tjenester i en medlemsstat, i forbindelse med de forpligtelser, der er fastlagt i denne forordning, finder tvistbilæggelsesprocedurerne i artikel 20 og 21 i rammedirektivet anvendelse.
2. Medlemsstaterne sikrer adgang til de udenretslige tvistbilæggelsesprocedurer, der er fastlagt i artikel 34 i forsyningspligtdirektivet i tilfælde af uløste tvister, der involverer en forbruger eller en slutbruger, og som vedrører spørgsmål, der er omfattet af denne forordning.
Artikel 18
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre, at de gennemføres. Sanktionerne skal være effektive, stå i et rimeligt forhold til overtrædelsernes karakter og have afskrækkende virkning. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om disse sanktionsbestemmelser senest den 30. juni 2013 og underretter omgående Kommissionen om enhver efterfølgende ændring af sanktionsbestemmelserne.
Artikel 19
Revision
1. Kommissionen tager denne forordnings funktion op til revision og forelægger efter en offentlig høring en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet senest den 30. juni 2016. Kommissionen vurderer navnlig, om målene i denne forordning er nået. I denne forbindelse gennemgår Kommissionen blandt andet:
a)
om konkurrencen har udviklet sig tilstrækkeligt til at begrunde de maksimale detailtaksters udløb
b)
om der vil være tilstrækkelig konkurrence til at fjerne de maksimale engrostakster
c)
udviklingen og de forventede fremtidige tendenser i engros- og detailtaksterne for levering af tale-, sms- og datakommunikationstjenester til roamingkunder i sammenligning med taksterne for mobilkommunikationstjenester på nationalt plan i de forskellige medlemsstater, opgjort separat efter kunder, der betaler forud, og kunder, der betaler efterfølgende, samt udviklingen i kvaliteten og hastigheden af disse tjenester
d)
tilgængeligheden og kvaliteten af disse tjenester, herunder dem, der er et alternativ til tale-, sms- og dataroamingtjenester, især på baggrund af den teknologiske udvikling
e)
i hvilken udstrækning forbrugerne har draget fordel af egentlige fald i priserne på roamingtjenester, den vifte af takster og produkter, der udbydes til forbrugere med forskellige opkaldsmønstre, og forskellen mellem roamingtariffer og indenlandske tariffer, herunder tilgængeligheden af tilbud om en enhedstarif for indenlandske tjenester og roamingtjenester
f)
graden af konkurrence inden for både detail- og engrosmarkeder, især konkurrenceforholdene for mindre, uafhængige eller nystartede udbydere, herunder konkurrencevirkningerne af kommercielle aftaler og graden af samtrafik mellem udbydere
g)
i hvilken udstrækning gennemførelsen af de strukturelle foranstaltninger fastsat i artikel 3 og 4 har skabt øget konkurrence på det indre marked for roamingtjenester i en sådan udstrækning, at forskellen mellem roamingtakster og indenlandske tariffer nærmer sig nul
h)
i hvilken udstrækning niveauet for de maksimale engros- og detailtakster har sikret tilstrækkelig beskyttelse mod for høje priser for forbrugerne og samtidig tillader udvikling af konkurrence på det indre marked for roamingtjenester.
2. Viser rapporten, at de strukturelle foranstaltninger i medfør af denne forordning ikke har været tilstrækkelige til at styrke konkurrencen på det indre marked for roamingtjenester til fordel for alle europæiske forbrugere, eller at forskellene mellem roamingtariffer og indenlandske tariffer ikke har nærmet sig nul, fremsætter Kommissionen passende forslag for Europa-Parlamentet og Rådet for at rette op på denne situation og derved opnå et indre marked for mobilkommunikationstjenester, hvor der i sidste ende ikke er nogen forskel på indenlandske tariffer og roamingtariffer. Kommissionen vurderer navnlig, om det er nødvendigt:
a)
at træffe yderligere tekniske og strukturelle foranstaltninger
b)
at ændre de strukturelle foranstaltninger
c)
at forlænge gyldigheden af og eventuelt revidere de maksimale detailtaksters niveau fastsat i artikel 8, 10 og 13
d)
at ændre gyldigheden eller revidere de maksimale engrostaksters niveau fastsat i artikel 7, 9 og 12
e)
at indføre alle andre nødvendige krav, herunder ikkedifferentiering af roaming-tariffer og indenlandske tariffer.
3. Kommissionen forelægger endvidere hvert andet år efter udarbejdelsen af den rapport, der henvises til i stk. 1, en rapport for Europa-Parlamentet og Rådet. Hver rapport skal indeholde en gennemgang af tilsynet med udbuddet af roamingtjenester i Unionen og en evaluering af fremskridtene frem mod opfyldelse af denne forordnings mål, blandt andet under henvisning til de forhold, der er omhandlet i stk. 1 og 2.
4. Med henblik på at vurdere den konkurrencemæssige udvikling på EU-dækkende roamingmarkeder indsamler BEREC jævnligt oplysninger fra de nationale tilsynsmyndigheder om udviklingen i detail- og engrostaksterne for tale-, sms- og dataroamingtjenester. Disse oplysninger indberettes til Kommissionen mindst to gange om året. Kommissionen offentliggør oplysningerne.
BEREC indsamler også årligt oplysninger fra de nationale tilsynsmyndigheder om, hvor gennemskuelige og sammenlignelige de forskellige tariffer, som operatørerne tilbyder deres kunder, er. Kommissionen offentliggør disse data og resultater.
Artikel 20
Underretningskrav
Medlemsstaterne underretter Kommissionen om navnet på de nationale tilsynsmyndigheder, som er ansvarlige for at udføre opgaverne i henhold til denne forordning.
Artikel 21
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 717/2007 ophæves i overensstemmelse med bilag I med virkning fra den 1. juli 2012.
Henvisninger til den ophævede forordning gælder som henvisninger til nærværende forordning og læses efter sammenligningstabellen i bilag II.
Artikel 22
Ikrafttræden og udløb
Denne forordning træder i kraft på dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende og dens bestemmelser finder anvendelse fra den dag, medmindre andet er angivet i specifikke artikler.
Den udløber den 30. juni 2022.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 13. juni 2012.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 531/2012,
annettu 13 päivänä kesäkuuta 2012,
verkkovierailuista yleisissä matkaviestinverkoissa unionin alueella
(uudelleenlaadittu)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 114 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Verkkovierailuista yleisissä matkaviestinverkoissa yhteisön alueella 27 päivänä kesäkuuta 2007 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 717/2007 (3) on muutettu merkittävästi (4). Koska siihen on tehtävä uusia muutoksia, se olisi selkeyden vuoksi laadittava uudelleen.
(2)
Kansallisten hinnastojen ja verkkovierailuhinnastojen eron supistamista koskeva tavoite, joka sisältyy komission vuosien 2011-2015 vertailuarviointikehykseen, jonka i2010-aloitetta käsittelevä korkean tason asiantuntijaryhmä hyväksyi marraskuussa 2009, ja komission tiedonantoon ’Euroopan digitaalistrategia’, olisi säilytettävä myös tämän asetuksen tavoitteena. Suunnitellulla verkkovierailupalvelujen ja kotimaisten palvelujen myymisellä erikseen olisi lisättävä kilpailua ja siten alennettava kuluttajahintoja ja luotava unioniin verkkovierailupalvelujen sisämarkkinat, joissa kansallisten hinnastojen ja verkkovierailuhinnastojen välillä ei ole merkittäviä eroja. Unionin laajuiset verkkovierailupalvelut voivat edistää televiestinnän sisämarkkinoiden kehittämistä unionissa.
(3)
Televiestinnän sisämarkkinoita ei voida pitää toteutuneina niin kauan, kuin kotimaan hinnastojen ja verkkovierailuhinnastojen välillä on merkittäviä eroja. Siksi lopullisena tavoitteena olisi oltava kotimaisten maksujen ja verkkovierailumaksujen eron poistaminen ja siten matkaviestintäpalvelujen sisämarkkinoiden luominen.
(4)
Yleisten matkaviestinverkkojen käyttäjiltä, kuten opiskelijoilta sekä liikematkailijoilta ja turisteilta, laskutettavien äänipuhelu-, tekstiviesti- ja datapalvelujen verkkovierailuhintojen korkea taso estää mobiililaitteiden käyttöä matkustettaessa ulkomailla unionin alueella, ja se huolestuttaa kuluttajia, kansallisia sääntelyviranomaisia ja unionin toimielimiä sekä muodostaa merkittävän esteen sisämarkkinoiden toteuttamiselle. Liian korkeat vähittäishinnat johtuvat sekä ulkomaisen isäntäverkon operaattorin perimistä korkeista tukkuhinnoista että monissa tapauksissa asiakkaan oman verkko-operaattorin perimistä korkeista vähittäistason voittomarginaaleista. Koska kilpailua ei ole, tukkuhinnoista saatuja alennuksia ei useinkaan siirretä vähittäisasiakkaalle. Vaikka jotkut operaattorit ovat äskettäin ottaneet käyttöön hintajärjestelmiä, joissa asiakkaille tarjotaan edullisempia ehtoja ja jonkin verran alhaisempia hintoja, on edelleen näyttöä siitä, että kustannusten ja hintojen välinen suhde ei ole läheskään sellainen kuin kilpailluilla markkinoilla vallitsisi.
(5)
Korkeat verkkovierailumaksut muodostavat esteen unionin pyrkimyksille kehittyä tietoon perustuvaksi taloudeksi ja toteuttaa 500 miljoonan kuluttajan sisämarkkinat. Mobiilidataliikennettä helpotetaan ottamalla käyttöön riittävästi radiotaajuuksia, jotta kuluttajat ja yritykset voivat käyttää äänipuhelu-, tekstiviesti- ja datapalveluja missä tahansa unionissa. Koska päätöksellä N:o 243/2012/EU (5) perustetun monivuotisen radiotaajuuspolitiikan toimintaohjelman mukaisesti taajuuksia jaetaan asianmukaisessa aikataulussa riittävästi ja tarkoituksenmukaisesti unionin toimintapoliittisten tavoitteiden tueksi ja niin, että voidaan mahdollisimman hyvin vastata langattoman dataliikenteen kasvavaan kysyntään, kyseinen toimintaohjelma viitoittaa tietä kehitykselle, jonka myötä unioni voi ottaa maailmanlaajuisen johtoaseman laajakaistanopeuksissa, liikkuvuudessa, kattavuudessa ja kapasiteetissa, jolloin edistetään uusien liiketoimintamallien ja teknologioiden syntyä sekä vähennetään verkkovierailujen tukkutason rakenteellisia ongelmia.
(6)
Internetyhteyden mahdollistavien mobiililaitteiden yleisen käytön vuoksi verkkovierailudatapalveluilla on erittäin suuri taloudellinen merkitys. Tämä on ratkaiseva peruste niin sovellusten ja sisällön käyttäjille kuin tarjoajillekin. Näiden markkinoiden kehittämiseksi tiedonsiirtomaksut eivät saisi haitata kasvua.
(7)
Komissio totesi verkkovierailupalvelujen kehitystilannetta Euroopan unionissa koskevasta väliraportista antamassaan tiedonannossa, että teknologian kehittyminen ja/tai verkkovierailupalvelujen vaihtoehdot, kuten VoIP-tekniikan tai WiFin saatavuus, saattavat lisätä kilpailua unionin verkkovierailupalvelujen sisämarkkinoilla. Vaikka näitä vaihtoehtoja, erityisesti VoIP-tekniikkaa, käytetään yhä enemmän kansallisella tasolla, niiden verkkovierailukäyttö ei ole kasvanut merkittävästi.
(8)
Kun otetaan huomioon mobiilidataliikenteen nopea kehittyminen ja ulkomailla verkkovierailuäänipuhelu-, -tekstiviesti- ja -datapalveluja käyttävien kuluttajien määrän lisääntyminen, on tarpeen lisätä kilpailupainetta sekä kehittää uusia liiketoimintamalleja ja teknologioita. Verkkovierailumaksujen sääntelyn olisi oltava sellaista, että ei ehkäistä sitä, että kilpailu alentaa hintoja.
(9)
Yksilöiden liikkuvuuteen ja digitaaliseen tietoon perustuvan Euroopan sosiaalisen, koulutuksellisen, kulttuurisen ja yritysystävällisen alueen luomisen olisi helpotettava kansalaisten välistä viestintää, jotta voidaan rakentaa todellinen ’kansalaisten Eurooppa’.
(10)
Sähköisten viestintäverkkojen ja niiden liitännäistoimintojen käyttöoikeuksista ja yhteenliittämisestä (käyttöoikeusdirektiivi) 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/19/EY (6), sähköisiä viestintäverkkoja ja -palveluja koskevista valtuutuksista (valtuutusdirektiivi) 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/20/EY (7), sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen yhteisestä sääntelyjärjestelmästä (puitedirektiivi) 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/21/EY (8), yleispalvelusta ja käyttäjien oikeuksista sähköisten viestintäverkkojen ja -palvelujen alalla (yleispalveludirektiivi) 7 päivänä maaliskuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/22/EY (9) ja henkilötietojen käsittelystä ja yksityisyyden suojasta sähköisen viestinnän alalla (sähköisen viestinnän tietosuojadirektiivi) 12 päivänä heinäkuuta 2002 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2002/58/EY (10), joista jäljempänä käytetään yhdessä nimitystä ’vuoden 2002 sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmä’, pyritään luomaan unioniin sähköisen viestinnän sisämarkkinat ja varmistamaan kuluttajansuojan korkea taso lisääntyneen kilpailun kautta.
(11)
Asetus (EY) N:o 717/2007 ei ole erillinen toimenpide, vaan se täydentää ja tukee unionin laajuisten verkkovierailujen osalta säännöksiä, jotka sisältyvät vuoden 2002 sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmään. Tämä sääntelyjärjestelmä ei ole kuitenkaan tarjonnut kansallisille sääntelyviranomaisille riittäviä keinoja ryhtyä tehokkaisiin ja päättäväisiin toimiin unionissa tarjottavien verkkovierailupalvelujen hinnoittelun suhteen, joten sillä ei ole kyetty varmistamaan verkkovierailupalvelujen sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Asetus (EY) N:o 717/2007 oli tarkoituksenmukainen väline tilanteen korjaamiseksi.
(12)
Vuoden 2002 sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmä perustuu periaatteeseen, jonka mukaan ennakkosääntelyvelvoitteita asetetaan vain silloin, kun tosiasiallista kilpailua ei ole, ja siinä säädetään kansallisten sääntelyviranomaisten säännöllisesti suorittamasta markkina-analyysistä ja velvoitteiden uudelleentarkastelusta, jotta tämän prosessin perusteella voidaan asettaa ennakkovelvoitteita sellaisille operaattoreille, jotka on nimetty huomattavan markkinavoiman yrityksiksi. Tämän prosessin vaiheita ovat merkityksellisten markkinoiden määrittely, joka tehdään direktiivin 2002/21/EY mukaisesti ennakkosääntelyn alaisiksi tulevista merkityksellisistä tuote- ja palvelumarkkinoista sähköisen viestinnän alalla annetun komission suosituksen (11), jäljempänä ’suositus’, mukaisesti, määriteltyjen markkinoiden analyysi, joka suoritetaan markkina-analyysiä ja huomattavan markkinavoiman arvioimista varten sähköisen viestinnän verkkoja ja palveluja koskevassa unionin sääntelyjärjestelmässä annettujen komission ohjeiden (12) mukaisesti, huomattavan markkinavoiman operaattoreiden nimeäminen ja ennakkovelvoitteiden asettaminen näille operaattoreille.
(13)
Suosituksessa yksilöitiin yhdeksi ennakkosääntelyn alaiseksi tulevaksi merkitykselliseksi markkinaksi kansainvälisten verkkovierailupalvelujen kansalliset tukkumarkkinat yleisissä matkaviestinverkoissa. Kansallisten sääntelyviranomaisten työ, jota ne ovat tehneet sekä itsenäisesti että eurooppalaisten sääntelyviranomaisten ryhmässä (ERG) ja sen seuraajaksi asetuksella (EY) N:o 1211/2009 (13) perustetussa Euroopan sähköisen viestinnän sääntelyviranomaisten yhteistyöelimessä (BEREC) kansainvälisten verkkovierailupalvelujen kansallisten tukkumarkkinoiden analysoinnissa, on kuitenkin osoittanut, että kansallinen sääntelyviranomainen ei ole vielä tehokkaasti pystynyt puuttumaan unionin laajuisten verkkovierailujen tukkuhintojen korkeaan tasoon, koska huomattavan markkinavoiman yritysten yksilöinti on vaikeaa kansainvälisten verkkovierailujen erityispiirteiden ja valtioiden rajat ylittävän luonteen vuoksi. Asetuksen (EY) N:o 717/2007 voimaantulon myötä verkkovierailumarkkinat jätettiin tarkistetun suosituksen (14) soveltamisalan ulkopuolelle.
(14)
Kansalliset sääntelyviranomaiset, jotka vastaavat niiden alueella yleensä asuvien matkaviestinasiakkaiden etujen turvaamisesta ja edistämisestä, eivät myöskään pysty valvomaan, miten toimivat muissa jäsenvaltioissa sijaitsevat vierailuverkkojen operaattorit, joista nämä asiakkaat ovat riippuvaisia käyttäessään kansainvälisiä verkkovierailupalveluja. Tämä este saattaa myös heikentää jäsenvaltioiden sellaisten toimenpiteiden tehokkuutta, jotka perustuvat niille jäävään toimivaltaan antaa kuluttajansuojasäännöksiä.
(15)
Siksi jäsenvaltioihin kohdistuu paineita ryhtyä toimiin kansainvälisten verkkovierailumaksujen alentamiseksi, mutta vuoden 2002 sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmässä säädetty kansallisten sääntelyviranomaisten soveltama ennakkosääntelymekanismi on osoittautunut riittämättömäksi siihen, että nämä viranomaiset voisivat päättäväisesti ajaa kuluttajien etua tällä nimenomaisella alalla.
(16)
Lisäksi Euroopan parlamentin päätöslauselmassa Euroopan sähköisen viestinnän sääntelystä ja markkinoista (15) komissiota kehotettiin kehittämään uusia aloitteita, joiden avulla voitaisiin laskea valtioiden rajat ylittävien matkapuhelujen korkeita hintoja, kun taas 23 ja 24 päivänä maaliskuuta 2006 kokoontunut Eurooppa-neuvosto totesi päätelmissään, että kohdennettu, tehokas ja yhdennetty tieto- ja viestintäteknologiapolitiikka niin unionin kuin kansallisella tasolla on oleellinen edellytys talouskasvua ja tuottavuutta koskevien tavoitteiden saavuttamiselle, ja korosti samassa yhteydessä, että verkkovierailumaksujen hintojen alentaminen on tärkeää kilpailukyvyn kannalta.
(17)
Vuoden 2002 sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmällä pyrittiin tuolloin ilmeisten näkökohtien pohjalta poistamaan kaikki jäsenvaltioiden välisen kaupan esteet yhdenmukaistettavalta alalta, muun muassa sellaisten toimenpiteiden osalta, jotka vaikuttavat verkkovierailumaksuihin. Tämän ei kuitenkaan pitäisi estää yhdenmukaistettujen sääntöjen mukauttamista linjassa muiden näkökohtien kanssa, jotta löydettäisiin mahdollisimman tehokkaat keinot lisätä kilpailua sisämarkkinoilla verkkovierailupalveluissa ja saavuttaa kuluttajansuojan korkea taso.
(18)
Tällä asetuksella olisi näin ollen voitava poiketa vuoden 2002 sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän, erityisesti puitedirektiivin, mukaisesti sovellettavista säännöistä, eli palveluvalikoimien hinnat pitäisi huomattavan markkinavoiman puuttuessa määrittää kaupallisella sopimuksella, jolloin voitaisiin asettaa täydentäviä sääntelyvelvoitteita, jotka heijastavat unionin laajuisten verkkovierailupalvelujen erityispiirteitä.
(19)
Verkkovierailujen vähittäis- ja tukkumarkkinoihin liittyy ainutlaatuisia piirteitä, joiden vuoksi on perusteltua toteuttaa poikkeuksellisia toimenpiteitä, jotka ovat laajakantoisempia kuin vuoden 2002 sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän mukaisesti käytettävissä olevat mekanismit.
(20)
Olisi noudatettava yhteistä yhdenmukaistettua lähestymistapaa, jotta varmistetaan, että maanpäällisten yleisten matkaviestinverkkojen käyttäjät eivät unionin alueella matkustaessaan joudu maksamaan unionin laajuisista verkkovierailupalveluista kohtuuttomia hintoja, ja jotta siten tehostetaan verkkovierailuoperaattoreiden välistä kilpailua verkkovierailupalveluissa, saavutetaan kuluttajansuojan korkea taso ja säilytetään sekä innovointikannustimet että kuluttajien valintamahdollisuudet. Tätä yhteistä lähestymistapaa tarvitaan näiden palvelujen valtioiden rajat ylittävän luonteen vuoksi, jotta verkkovierailuoperaattorit voivat toimia yhden yhteisen ja johdonmukaisen sekä objektiivisiin kriteereihin perustuvan sääntelyjärjestelmän puitteissa.
(21)
Asetuksen (EY) N:o 717/2007 voimassaolo päättyy 30 päivänä kesäkuuta 2012. Komissio on ennen sen voimassaolon päättymistä suorittanut sen 11 artiklan mukaisen arvioinnin, jossa komission oli määrä arvioida kyseisen asetuksen tavoitteiden saavuttamista sekä tarkastella verkkovierailuasiakkailta äänipuhelu-, tekstiviesti- ja datapalvelujen tarjoamisesta perittyjen tukku- ja vähittäishintojen kehittymistä. Euroopan parlamentille ja neuvostolle 6 päivänä heinäkuuta 2011 antamassaan arviointikertomuksessa asetuksen (EY) N:o 717/2007 toimivuutta koskevan uudelleentarkastelun tuloksista komissio päätteli, että on aiheellista jatkaa asetuksen (EY) N:o 717/2007 soveltamista 30 päivän kesäkuuta 2012 jälkeen.
(22)
Tiedot unionin laajuisten äänipuhelu-, tekstiviesti- ja datapalvelujen verkkovierailuhintojen kehittymisestä asetuksen (EY) N:o 717/2007 voimaantulon jälkeen, mukaan lukien erityisesti kansallisten sääntelyviranomaisten neljännesvuosittain keräämät ja BERECin kautta toimittamat tiedot, eivät osoita, että kilpailu vähittäis- ja tukkutasolla olisi kehittynyt kohtuullisesti ja jatkuisi kesäkuusta 2012 eteenpäin ilman sääntelytoimia. Tiedot osoittavat, että verkkovierailun vähittäis- ja tukkuhinnat ovat edelleen paljon korkeammat kuin kotimaanhinnat ja asettuvat edelleen asetuksessa (EY) N:o 717/2007 säädettyjen rajojen tasolle tai lähelle niitä ja että kilpailu näiden rajojen alapuolella on vähäistä.
(23)
Koska asetuksen (EY) N:o 717/2007 tuoma sääntelyllinen turva unionin laajuisissa verkkovierailupalveluissa tukku- ja vähittäistasolla loppuu 30 päivänä kesäkuuta 2012, on olemassa huomattava riski, että kilpailuvoimien puuttuminen verkkovierailupalvelujen sisämarkkinoilta ja verkkovierailuoperaattoreiden houkutus maksimoida verkkovierailutulonsa johtavat unionin laajuisissa verkkovierailuissa sellaisiin vähittäis- ja tukkuhintoihin, jotka eivät heijasta kohtuullisesti palvelun tarjoamisesta aiheutuvia kustannuksia, mikä vaarantaisi kyseisen asetuksen tavoitteiden saavuttamisen. Matkapuhelinten verkkovierailupalvelujen markkinoiden sääntelyä olisi sen vuoksi jatkettava 30 päivän kesäkuuta 2012 jälkeen sisämarkkinoiden moitteettoman toiminnan varmistamiseksi, jotta kilpailu voi kehittyä ja jotta kuluttajat saavat jatkossakin takeet siitä, että heiltä ei laskuteta kansallisiin kilpailukykyisiin hintoihin verrattuna kohtuutonta hintaa.
(24)
Kansallisten sääntelyviranomaisten olisi edistettävä puitedirektiivin 8 artiklassa vahvistettua toimintapoliittista tavoitetta, joka koskee loppukäyttäjien mahdollisuuksia saada ja jakaa tietoa tai käyttää haluamiaan sovelluksia ja palveluja.
(25)
Jotta verkkovierailupalvelujen markkinoista tulisi tehokkaammat, yhdennetymmät ja kilpailukykyisemmät, ei saisi olla rajoituksia, jotka estävät yrityksiä neuvottelemasta tuloksekkaasti tukkutason käyttöoikeuksista verkkovierailupalvelujen tarjoamiseksi. Tällaisten tukkutason verkkovierailupalvelujen käyttöoikeusjärjestelyjä haittaavat esteet, jotka johtuvat eroista yritysten neuvotteluasemien vahvuudessa ja infrastruktuurin omistusosuuksissa, olisi poistettava. Virtuaalisten matkaviestinverkkojen operaattorit ja matkaviestintäpalvelujen jälleenmyyjät, joilla ei ole omaa verkkoinfrastruktuuria, tarjoavat tyypillisesti verkkovierailupalveluja, jotka perustuvat kaupallisiin tukkutason verkkovierailusopimuksiin niiden isäntämatkaviestinverkkojen operaattoreiden kanssa samassa jäsenvaltiossa. Kaupalliset neuvottelut eivät kuitenkaan kenties anna virtuaalisten matkaviestinverkkojen operaattoreille ja jälleenmyyjille riittävästi liikkumavaraa edistää kilpailua alempien hintojen avulla. Vaihtoehtoisten, innovatiivisten ja unionin laajuisten verkkovierailupalvelujen kehittämistä ja tarjoamista asiakkaille pitäisi helpottaa poistamalla nämä esteet ja tasapainottamalla virtuaalisten matkaviestinverkkojen operaattoreiden / jälleenmyyjien ja matkaviestinverkkojen operaattoreiden välistä neuvotteluasemaa käyttöoikeuksia koskevan velvoitteen ja tukkuhintakattojen avulla. Vuoden 2002 sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmään sisältyvät säännöt, erityisesti puitedirektiivin ja käyttöoikeusdirektiivin säännökset, eivät mahdollista sitä, että ongelma ratkaistaisiin asettamalla velvoitteita sellaisille operaattoreille, joilla on huomattava markkinavoima.
(26)
Siksi olisi otettava käyttöön säännöt, joilla velvoitetaan täyttämään yleisten matkaviestinverkkojen tukkutason käyttöoikeuksia koskevat kohtuulliset pyynnöt verkkovierailupalvelujen tarjoamista varten. Tällaisten käyttöoikeuksien olisi vastattava käyttöoikeuksia pyytävien tarpeita. Käyttöoikeudet olisi evättävä vain objektiivisin, esimerkiksi tekniseen toteutettavuuteen tai verkon toimintakyvyn ylläpitotarpeeseen liittyvin kriteerein. Jos käyttöoikeus evätään, vahinkoa kärsineen osapuolen olisi voitava saattaa riita ratkaistavaksi tässä asetuksessa säädetyn menettelyn mukaisesti. Tasapuolisten toimintaedellytysten varmistamiseksi verkkovierailupalvelujen tarjoamiseen myönnettävät tukkutason käyttöoikeudet olisi myönnettävä tässä asetuksessa vahvistettujen, tukkutasolla sovellettavien sääntelyllisten velvoitteiden mukaisesti, ja niissä olisi otettava huomioon käyttöoikeuksien tarjoamiseen liittyvät eri kustannustekijät. Verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksien johdonmukaisen sääntelyn tulisi auttaa välttämään vääristymät jäsenvaltioiden välillä. BERECin olisi komission kanssa koordinoiden ja yhteistyössä asiaankuuluvien sidosryhmien kanssa annettava suuntaviivat, jotka koskevat tukkutason käyttöoikeuksia verkkovierailupalvelujen tarjoamiseksi.
(27)
Verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksia koskevan velvoitteen olisi katettava suorien tukkutason verkkovierailupalvelujen tarjoaminen ja verkkovierailupalvelujen tarjoaminen tukkutasolla kolmansien osapuolten harjoittamaa jälleenmyyntiä varten. Verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksia koskevan velvoitteen olisi katettava myös matkaviestinverkon operaattorin velvoite antaa virtuaalisten matkaviestinverkkojen operaattoreille ja jälleenmyyjille mahdollisuus ostaa säänneltyjä tukkutason verkkovierailupalveluja tukkutason yhteenliittymiltä, jotka muodostavat keskitetyn yhteyspisteen ja standardoidun järjestelmän verkkovierailusopimuksia varten koko unionissa. Jotta voitaisiin varmistaa, että operaattorit antavat verkkovierailuoperaattoreille käyttöoikeuden kaikkiin suorien verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksien ja verkkovierailujen tukkutason jälleenmyynnin käyttöoikeuksien edellyttämiin toimintoihin kohtuullisessa ajassa, olisi julkaistava viitetarjous, joka sisältää vakioehdot suorille verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksille ja verkkovierailujen tukkutason jälleenmyynnin käyttöoikeuksille. Viitetarjouksen julkaiseminen ei saisi estää käyttöoikeuksien pyytäjien ja käyttöoikeuksien myöntäjien välisiä kaupallisia neuvotteluja lopullisen tukkusopimuksen hintatasosta tai tukkutason käyttöoikeuteen liittyvistä lisäpalveluista, joissa edetään pidemmälle kuin palveluissa, joita tarvitaan suoria verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksia ja verkkovierailujen tukkutason jälleenmyynnin käyttöoikeuksia varten.
(28)
Verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksia koskevan velvoitteen olisi katettava kaikki osatekijät, joita verkkovierailupalvelujen tarjoaminen edellyttää, muun muassa seuraavat: verkkoelementit ja niihin liittyvät toiminnot; asiaan liittyvät ohjelmistot, mukaan lukien käyttötukijärjestelmät; ennakkotilauksia, palvelun toimittamista, tilauksia, ylläpitoa, korjauspyyntöjä ja laskutusta koskevat tietojärjestelmät tai tietokannat; numeronmuunto tai vastaavia toimintoja tarjoavat järjestelmät; matkaviestinverkot ja virtuaaliverkkopalvelut.
(29)
Jos verkkovierailujen tukkutason jälleenmyynnin käyttöoikeuden pyytäjät pyytävät käyttöoikeutta tiettyihin toimintoihin tai palveluihin niiden toimintojen tai palvelujen lisäksi, joita tarvitaan vähittäistason verkkovierailupalvelujen tarjoamiseksi, matkaviestinverkon operaattorit voivat periä oikeudenmukaiset ja kohtuulliset maksut näistä toiminnoista tai palveluista. Näitä lisätoimintoja tai -palveluja voivat olla esimerkiksi lisäarvopalvelut, lisäohjelmistot ja -tietojärjestelmät tai laskutusjärjestelyt.
(30)
Matkaviestintäpalveluja myydään paketteina, jotka sisältävät sekä kotimaan- että verkkovierailupalveluja, mikä rajoittaa kuluttajien valinnanvaraa verkkovierailupalveluissa. Tällaiset paketit vähentävät läpinäkyvyyttä verkkovierailupalveluissa, koska paketin yksittäisten osien välinen hintavertailu on vaikeaa. Tästä johtuu, ettei operaattoreiden välillä toistaiseksi ole pakettien verkkovierailuelementtiin perustuvaa kilpailua. Verkkovierailupalvelujen helpompi saatavuus erillisenä palveluna auttaisi ratkaisemaan rakenteellisia ongelmia lisäämällä kuluttajien tietoisuutta verkkovierailuhinnoista, mahdollistamalla verkkovierailupalveluihin liittyvät selkeät kuluttajavalinnat ja siten lisäämällä kilpailupainetta kysyntäpuolella. Tämä edistäisi sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa verkkovierailupalveluissa.
(31)
Kuluttajien ja yritysten käyttämien matkaviestinnän datapalvelujen kysyntä on lisääntynyt merkittävästi viime vuosina. Verkkovierailudatapalvelujen korkeat hinnat rajoittavat kuitenkin suuresti kuluttajien ja rajojen yli toimivien yritysten mahdollisuuksia käyttää näitä palveluja unionissa. Kun otetaan huomioon, että markkinat ovat kehittymättömät ja kuluttajien käyttämien verkkovierailudatapalvelujen kysyntä kasvaa nopeasti, vähittäishintojen sääntely saattaisi vain pitää hinnat ehdotettujen enimmäishintojen tasolla, kuten asetuksen N:o 717/2007 osalta on käynyt, sen sijaan että se laskisi niitä edelleen, mikä vahvistaa sen, että uusia rakenteellisia toimenpiteitä tarvitaan.
(32)
Asiakkaiden olisi voitava siirtyä käyttämään vaihtoehtoisen verkkovierailuoperaattorin tai vaihtoehtoisten verkkovierailuoperaattoreiden palveluja vaivattomasti, mahdollisimman nopeasti teknisestä ratkaisusta riippuen, ilman seuraamuksia ja maksutta. Asiakkaille olisi annettava tiedot tästä mahdollisuudesta selkeässä, ymmärrettävässä ja helposti saatavilla olevassa muodossa.
(33)
Kuluttajilla olisi oltava oikeus hankkia kuluttajaystävällisellä tavalla verkkovierailupalvelut kotimaan mobiilipaketistaan erillisenä palveluna. Nykyään on olemassa useita tapoja, joilla säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen erillinen myynti toiminto voitaisiin toteuttaa teknisesti, esimerkiksi kahdella erillisellä kansainvälisen matkaviestintilaajan tunnuksella (International Mobile Subscriber Identity, IMSI-tunnus) (kaksi erillistä IMSI-tunnusta samalla SIM-kortilla), yhdellä IMSI-tunnuksella (kotioperaattori ja verkkovierailuoperaattori käyttävät samaa IMSI-tunnusta) ja kahden erillisen tai yhden IMSI-tunnuksen yhdistelmillä yhdessä sellaisen teknisen menettelyn kanssa, joka ei estä asiakasta käyttämästä suoraan vierailuverkossa tarjottuja säänneltyjä verkkovierailudatapalveluja kotiverkon operaattorin ja vierailuverkon operaattorin välisten järjestelyjen avulla.
(34)
Korkeat datapalvelujen verkkovierailuhinnat estävät asiakkaita käyttämästä mobiilidatapalveluja heidän matkustaessaan unionissa. Koska verkkovierailudatapalvelujen kysyntä lisääntyy ja merkitys kasvaa, ei pitäisi olla esteitä käyttää vaihtoehtoisia verkkovierailudatapalveluja, joita tarjotaan väliaikaisesti tai pysyvästi suoraan vierailuverkossa, riippumatta kotimaan operaattoreiden kanssa tehdyistä verkkovierailusopimuksista tai -järjestelyistä ja ilman niiden perimiä lisämaksuja. Silloin kun se on tarpeen verkkovierailudatapalvelujen tarjoamiseksi suoraan vierailuverkossa, kotimaan operaattoreiden ja verkkovierailudatapalvelujen tarjoajien olisi tehtävä yhteistyötä, jotta asiakkaita ei estettäisi pääsemästä näihin palveluihin ja käyttämästä niitä ja jotta varmistettaisiin muiden verkkovierailupalvelujen jatkuvuus.
(35)
Tässä asetuksessa ei olisi säädettävä mistään tietyistä teknisistä menettelyistä verkkovierailupalvelujen myymiseksi erillisenä palveluna, vaan asetuksella olisi valmisteltava sitä, että komissio kehittää BERECin esittämien näkemysten pohjalta tehokkaimman ja toimivimman ratkaisun, yhdistelmäratkaisu mukaan luettuna, joten siinä olisi vahvistettava kriteerit niille teknisille ominaisuuksille, jotka verkkovierailupalvelujen myynnin erillisenä palveluna mahdollistavan teknisen ratkaisun olisi täytettävä. Näihin kriteereihin olisi sisällytettävä muun muassa se, että ratkaisu voidaan ottaa käyttöön koordinoidusti ja yhdenmukaistetusti koko unionissa, ja niillä olisi varmistettava, että kuluttajilla on mahdollisuus valita nopeasti ja helposti eri operaattori verkkovierailupalveluille tarvitsematta vaihtaa numeroaan. Verkkovierailuja unionin ulkopuolella tai kolmansien maiden asiakkaiden verkkovierailuja unionin sisällä ei myöskään saisi estää.
(36)
Matkaviestinverkon operaattoreiden välistä yhteistyötä ja koordinointia olisi lisättävä, jotta luodaan tekniset mahdollisuudet erillisten verkkovierailupalvelujen tarjonnan kehittämiselle koordinoidusti ja teknisesti järkevällä tavalla estämättä suoraan vierailuverkossa tarjottujen verkkovierailudatapalvelujen käyttöä. Siksi olisi määriteltävä tarvittavat perusperiaatteet ja menetelmät, jotta voidaan nopeasti mukautua muuttuviin olosuhteisiin ja teknologian kehitykseen. BERECin olisi yhdessä asianomaisten sidosryhmien kanssa avustettava komissiota kehittämään tekniset elementit, jotta mahdollistetaan verkkovierailupalvelujen erillinen myynti ja jotta ei estetä suoraan vierailuverkossa tarjottujen verkkovierailudatapalvelujen käyttöä. Komission olisi tarvittaessa annettava eurooppalaiselle standardointielimelle toimeksianto tehdä asianomaisiin standardeihin mukautukset, joita säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen erillisen myynnin yhdenmukaistettu toteuttaminen edellyttää.
(37)
Jotta voidaan varmistaa tämän asetuksen säännösten yhdenmukainen täytäntöönpano, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa niiden yksityiskohtaisten sääntöjen osalta, jotka koskevat kotimaan operaattoreiden tiedonantovelvollisuuksia ja verkkovierailupalvelujen erillisen myynnin mahdollistavaa teknistä ratkaisua. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (16) mukaisesti.
(38)
BERECin olisi, ottaen huomioon tämä asetus ja sen nojalla annetut täytäntöönpanosäädökset, voitava omasta aloitteestaan antaa erityisiä teknisiä ohjeita säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen erillisestä myynnistä tai muista tämän asetuksen soveltamisalaan sisältyvistä seikoista.
(39)
Jotta säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen erillinen myynti toteutuisi täysin, tällaiseen myyntiin on tarpeen yhdistää velvoite myöntää tukkutason käyttöoikeudet verkkovierailupalvelujen tarjontaa varten, jotta voidaan helpottaa uusien tai nykyisten toimijoiden pääsyä markkinoille, mukaan lukien rajat ylittäviä verkkovierailupalveluja tarjoavat operaattorit. Tällainen ratkaisu estäisi vääristymät jäsenvaltioiden välillä varmistamalla johdonmukaisen sääntelyllisen lähestymistavan ja edistäisi siten sisämarkkinoiden kehitystä. Säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen erillisen myynnin toteuttaminen edellyttää kuitenkin, että operaattoreille jätetään kohtuullinen aika mukauttaa toimintaansa teknisellä tasolla, minkä vuoksi rakenteelliset toimenpiteet johtavat aitoihin sisämarkkinoihin ja riittävään kilpailuun vasta jonkin ajan jälkeen. Tästä syystä verkkovierailuäänipuhelu-, -tekstiviesti- ja -datapalvelujen tukkutason enimmäishinnat ja samojen palvelujen osalta myös vähittäishintojen turvarajat olisi pidettävä voimassa tilapäisesti ja asianmukaisella tasolla, jotta nykyiset kuluttajahyödyt säilyisivät tällaisten rakenteellisten toimenpiteiden toteutuksen edellyttämän siirtymäkauden aikana.
(40)
Tilapäistä hintasääntelyä jatkettaessa olisi verkkovierailuasiakkaiden etujen suojaamiseksi asetettava sääntelyvelvoitteita niin vähittäis- kuin tukkutasollakin, koska kokemus on osoittanut, että unionin laajuisten verkkovierailupalvelujen tukkuhintojen alennukset eivät välttämättä näy verkkovierailujen vähittäishintojen alentumisena, koska siihen ei ole kannustimia. Toisaalta toimet vähittäishintojen alentamiseksi ilman, että puututaan näiden palvelujen tarjontaan liittyvien tukkutason kustannusten tasoon, voisivat haitata verkkovierailupalvelujen sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa eivätkä johtaisi kilpailun lisääntymiseen.
(41)
Siihen asti kun rakenteellisilla toimenpiteillä on saatu aikaan riittävästi kilpailua verkkovierailupalvelujen sisämarkkinoille, mikä johtaisi tukkukustannusten laskuun, joka puolestaan siirrettäisiin kuluttajahintoihin, tehokkain ja oikeasuhteisin tapa säännellä unionin sisäisten verkkovierailupuhelujen soittamisen ja vastaanottamisen hintatasoa on unionin laajuisen keskimääräisen minuuttihinnan enimmäismäärän vahvistaminen tukkutasolla sekä maksujen rajoittaminen vähittäistasolla soveltamalla asetuksella (EY) N:o 717/2007 käyttöön otettua eurotariffia, jota laajennettiin asetuksessa (EY) N:o 544/2009 (17) säädetyllä eurotekstiviestitariffilla ja jota olisi laajennettava tässä asetuksessa säädetyllä eurodatatariffilla. Keskimääräistä tukkuhintaa olisi sovellettava minkä tahansa unionissa olevan matkaviestintäoperaattoriparin välillä määrättynä ajanjaksona.
(42)
Tilapäiset euroäänipuhelu-, eurotekstiviesti- ja eurodatatariffit olisi vahvistettava turvatasolle, joka takaa, että kuluttajahyödyt eivät ainoastaan säily vaan jopa lisääntyvät rakenteellisten toimenpiteiden toteutuksen edellyttämän siirtymäkauden aikana, ja joka samalla turvaa verkkovierailuoperaattoreille riittävän katteen ja kannustaa tarjoamaan kilpailukykyisiä verkkovierailupalveluja alemmin maksuin. Siirtymäkauden aikana verkkovierailuoperaattoreiden olisi ilmoitettava kuluttajille aktiivisesti eurotariffeista sekä tarjottava niitä maksutta ja selkeällä ja avoimella tavalla kaikille verkkovierailuasiakkailleen.
(43)
Verkkovierailuasiakkaille tarjottavien tilapäisten euroäänipuhelu-, eurotekstiviesti- ja eurodatatariffien olisi vastattava kohtuullista katetta, joka ylittää verkkovierailupalvelujen tarjoamisen tukkukustannukset, samalla kun verkkovierailuoperaattorit säilyttävät vapauden kilpailla eriyttämällä tarjontaansa ja mukauttamalla hinnoittelurakennettaan markkinaolosuhteiden ja kuluttajien mieltymysten mukaan. Tällaiset turvarajat olisi asetettava sellaiselle tasolle, etteivät ne vääristä rakenteellisten toimenpiteiden etuja kilpailun kannalta, ja ne voitaisiin poistaa sen jälkeen, kun rakenteelliset toimenpiteet ovat tuottaneet konkreettisia hyötyjä asiakkaille. Tätä sääntelyllistä lähestymistapaa ei olisi sovellettava siihen tariffin osaan, joka laskutetaan lisäarvopalvelujen tarjoamisesta, vaan ainoastaan tällaisten palvelujen käyttöä koskeviin tariffeihin.
(44)
Tämän sääntelyllisen lähestymistavan pitäisi olla helposti toteutettavissa ja valvottavissa, jotta hallinnolliset rasitteet, joita sen vaatimuksista aiheutuu operaattoreille ja verkkovierailuoperaattoreille ja sen valvonnasta ja täytäntöönpanosta aiheutuu kansallisille sääntelyviranomaisille, pysyisivät mahdollisimman pieninä. Sen olisi myös oltava avoin ja välittömästi unionin kaikkien matkaviestinasiakkaiden ymmärrettävissä. Lisäksi sen olisi luotava varmuutta ja ennakoitavuutta verkkovierailupalveluja tukku- ja vähittäistasolla tarjoaville operaattoreille. Siksi minuuttikohtaiset enimmäishinnat sekä tukku- että vähittäistasolla olisi eriteltävä rahamääräisesti tässä asetuksessa.
(45)
Täten yksilöidyssä tukkutason minuuttikohtaisessa keskimääräisessä enimmäishinnassa olisi otettava huomioon unionin laajuisen verkkovierailupuhelun eri osatekijät, erityisesti matkaviestinverkossa puhelujen soittamisesta ja vastaanottamisesta aiheutuvat kustannukset, mukaan lukien yleiskustannukset, merkinanto ja välitys. Puhelujen soittamisen ja vastaanottamisen soveltuvimpana vertailukohtana on unionissa toimivien matkaviestinverkon operaattoreiden keskimääräinen puhelujen vastaanottamisesta perimä maksu, joka perustuu kansallisten sääntelyviranomaisten antamiin, komission julkaisemiin tietoihin. Tässä asetuksessa vahvistettu minuuttikohtainen keskimääräinen enimmäishinta olisi siksi määritettävä ottaen huomioon keskimääräinen matkapuhelun vastaanottamisesta perittävä maksu, joka toimii vertailukohtana kyseisille kustannuksille. Tukkutason minuuttikohtaisen keskimääräisen enimmäishinnan olisi laskettava vuosittain, jotta otettaisiin huomioon kansallisten sääntelyviranomaisten ajoittain toteuttamat matkapuhelujen vastaanottamisesta perittävien maksujen alennukset.
(46)
Vähittäistasolla sovellettavan tilapäisen euroäänipuhelutariffin olisi annettava verkkovierailuasiakkaille takeet siitä, että heiltä ei laskuteta kohtuutonta hintaa säännellyn verkkovierailupuhelun soittamisesta tai vastaanottamisesta, samalla kun se jättää verkkovierailuoperaattoreille riittävästi liikkumavaraa asiakkaille tarjoamiensa tuotteiden eriyttämiseksi.
(47)
Turvarajojen tilapäisen voimassaolon aikana kaikkien kuluttajien olisi voitava lisämaksuitta tai ennakkoehdoitta valita yksinkertainen verkkovierailuhinta, joka ei ylitä enimmäishintoja, ja heille olisi tiedotettava tästä. Tukkukustannusten ja vähittäishintojen välisen kohtuullisen marginaalin olisi annettava verkkovierailuoperaattoreille takeet kaikkien vähittäistason erityisten verkkovierailukustannusten kattamisesta, asianmukaiset markkinointikulut ja laitetuet mukaan lukien, ja mahdollistettava myös kohtuullinen voitto. Tilapäiset euroäänipuhelu-, eurotekstiviesti- ja eurodatatariffit ovat asianmukainen keino mahdollistaa suoja kuluttajille ja joustavuus verkkovierailuoperaattoreille. Euroäänipuhelu-, eurotekstiviesti- ja eurodatatariffien enimmäismäärien olisi laskettava vuosittain tukkutason mukaisesti.
(48)
Turvarajojen tilapäisen voimassaolon aikana uusille verkkovierailuasiakkaille olisi tiedotettava perusteellisesti ja selkeällä ja ymmärrettävällä tavalla unionissa sovellettavien verkkovierailun hintojen valikoimasta, mukaan lukien tilapäisten euroäänipuhelu-, eurotekstiviesti- ja eurodatatariffien mukaiset hinnat. Nykyisille verkkovierailuasiakkaille olisi tarjottava mahdollisuus valita uudet tilapäisten euroäänipuhelu-, eurotekstiviesti- ja eurodatatariffien mukaiset hinnat tai muut verkkovierailuhinnat tietyn ajan kuluessa. Nykyiset verkkovierailuasiakkaat, jotka eivät ole tehneet kyseistä valintaa tämän ajan kuluessa, jaotellaan niihin, jotka ovat jo vapaaehtoisesti siirtyneet erityiseen verkkovierailuhinnastoon tai -pakettiin ennen tämän asetuksen voimaantuloa, ja niihin, jotka eivät ole tehneet niin. Jälkimmäiseen ryhmään olisi automaattisesti sovellettava tässä asetuksessa vahvistettujen vaatimusten mukaista hinnastoa. Verkkovierailuasiakkaisiin, jotka jo hyötyvät yksilöllisten vaatimustensa mukaisista ja niiden perusteella valitsemistaan erityisistä verkkovierailuhinnastoista tai -paketeista, olisi sovellettava edelleen heidän aiemmin valitsemaansa hinnastoa tai pakettia, mikäli he ilmoittavat verkkovierailuoperaattorilleen valitsevansa edelleen tämän hinnaston sen jälkeen, kun heitä on muistutettu nykyisistä hintaehdoista ja sovellettavista eurotariffeista. Tällaisiin erityisiin verkkovierailuhinnastoihin ja -paketteihin voisivat kuulua esimerkiksi kiinteät verkkovierailumaksut, muut kuin julkiset hinnastot, hinnastot, joihin sisältyy ylimääräisiä kiinteitä verkkovierailumaksuja, euroäänipuhelu-, eurotekstiviesti- ja eurodatatariffien enimmäistasoa alempia minuuttikohtaisia maksuja koskevat hinnastot tai puhelun muodostamisesta perittäviä maksuja koskevat hinnastot.
(49)
Koska tämän asetuksen olisi oltava puitedirektiivin 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu erityistoimenpide ja koska unionin laajuisten verkkovierailupalvelujen tarjoajat voidaan tässä asetuksessa velvoittaa tekemään muutoksia verkkovierailun vähittäishintoihin tämän asetuksen vaatimusten täyttämiseksi, tällaisten muutosten ei pitäisi antaa matkaviestinasiakkaille oikeutta vetäytyä sopimuksistaan vuoden 2002 sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän toteuttamiseksi annettujen kansallisten säännösten nojalla.
(50)
Tämä asetus ei saisi estää tekemästä kuluttajille innovatiivisia tarjouksia, jotka ovat edullisempia kuin tässä asetuksessa määritellyt tilapäiset euroäänipuhelu-, eurotekstiviesti- ja eurodatatariffit, vaan asetuksella olisi pikemminkin kannustettava tekemään verkkovierailuasiakkaille innovatiivisia tarjouksia alemmin hinnoin erityisesti siinä säädetyillä rakenteellisilla toimenpiteillä luodun lisäkilpailupaineen vaikutuksesta. Tässä asetuksessa ei edellytetä verkkovierailumaksujen ottamista uudelleen käyttöön tapauksissa, joissa ne on poistettu kokonaan, eikä nykyisten verkkovierailumaksujen korottamista tässä asetuksessa säädettyjen tilapäisten turvarajojen tasolle.
(51)
Kun enimmäishintoja ei ole määritetty euroina, sovellettavat alkuperäiset rajat sekä näiden rajojen tarkistetut arvot olisi määritettävä asianmukaisena valuuttana soveltamalla Euroopan unionin virallisessa lehdessä tässä asetuksessa määritettynä päivänä julkaistavia viitekursseja. Jos viitekursseja ei ole julkaistu määritettynä päivänä, olisi sovellettava viitekursseja, jotka on julkaistu ensimmäisessä tällaisia viitekursseja sisältävässä kyseistä päivää seuraavassa Euroopan unionin virallisessa lehdessä. Jotta suojeltaisiin kuluttajia säänneltyjen verkkovierailupalvelujen (säänneltyjen verkkovierailuäänipuhelu-, -tekstiviesti- ja -datapalvelujen) vähittäishintojen nousulta, joka johtuu muiden valuuttojen kuin euron viitekurssin vaihteluista, jäsenvaltion, jonka valuutta on muu kuin euro, olisi käytettävä useiden viitekurssien keskiarvoa tietyllä aikavälillä määrittääkseen vähittäistason enimmäishinnat valuutassaan.
(52)
Joidenkin matkaviestintäoperaattoreiden tapa laskuttaa verkkovierailupuhelujen tarjoamisesta tukkutasolla jopa 60 sekunnin vähimmäislaskutusyksiköiden perusteella, kun muissa tukkutason yhdysliikennemaksuissa sovelletaan yleensä sekuntipohjaista laskutusta, vääristää kilpailua näiden operaattoreiden ja eri laskutusmenetelmiä soveltavien operaattoreiden välillä ja heikentää tällä asetuksella käyttöön otettujen tukkutason enimmäishintojen yhdenmukaista soveltamista. Se edustaa myös lisäkulua, jolla tukkukustannusten nousun myötä on kielteisiä vaikutuksia verkkovierailuäänipuhelujen hinnoitteluun vähittäistasolla. Matkaviestintäoperaattoreita olisi tämän vuoksi vaadittava laskuttamaan säänneltyjen verkkovierailupuhelujen tarjoamisesta tukkutasolla sekuntipohjaisesti.
(53)
BERECin edeltäjä ERG-ryhmä on arvioinut, että matkaviestintäoperaattoreiden tapa laskuttaa verkkovierailupalveluista vähittäistasolla yli sekunnin pituisten laskutusyksiköiden perusteella on korottanut tyypillistä euroäänipuhelutariffilaskua soitettujen puheluiden osalta 24 prosenttia ja vastaanotettujen puheluiden osalta 19 prosenttia. Se on katsonut myös, että nämä lisät edustavat piilokuluja, koska ne ovat useimpien kuluttajien havaitsemattomissa. Tästä syystä ERG-ryhmä suositteli kiireellisiä toimia euroäänipuhelutariffeihin vähittäistasolla sovellettavien erilaisten laskutuskäytäntöjen yhdenmukaistamiseksi.
(54)
Asetuksella (EY) N:o 717/2007 otettiin käyttöön eurotariffi unionissa ja siten luotiin yhteinen lähestymistapa sen varmistamiseksi, että verkkovierailuasiakkaat eivät joudu maksamaan säännellyistä verkkovierailupuheluista kohtuuttomia hintoja, mutta matkaviestintäoperaattoreiden harjoittamat erilaiset laskutusyksikkökäytännöt heikentävät merkittävästi asetuksen yhdenmukaista soveltamista. Tämä merkitsee myös sitä, että vaikka unionin laajuiset verkkovierailupalvelut ovat luonteeltaan rajat ylittäviä, säänneltyjen verkkovierailupuhelujen laskutukseen sovelletaan toisistaan poikkeavia ratkaisuja, jotka vääristävät kilpailuedellytyksiä sisämarkkinoilla.
(55)
Tämän vuoksi olisi otettava käyttöön yhteiset säännöt euroäänipuhelutariffin laskujen laskutusyksiköistä vähittäistasolla, jotta sisämarkkinoita voitaisiin lujittaa edelleen ja taata kaikkialla unionissa sama korkea kuluttajansuojan taso unionin laajuisten verkkovierailupalvelujen käyttäjille.
(56)
Säänneltyjen verkkovierailupuhelujen vähittäistason tarjoajia olisi sen vuoksi vaadittava laskuttamaan asiakkaitaan sekuntipohjaisesti kaikista euroäänipuhelutariffin alaisista puheluista, lukuun ottamatta mahdollisuutta soveltaa enintään 30 sekunnin pituista vähimmäislaskutusaikaa soitetuista puheluista. Tämän ansiosta verkkovierailuoperaattorit voivat kattaa kaikki kohtuulliset puhelun muodostamisesta aiheutuvat kustannukset ja kilpailla joustavasti tarjoamalla lyhyempiä vähimmäislaskutusaikoja. Vähimmäislaskutusaika ei ole perusteltu vastaanotettavissa euroäänipuhelutariffipuheluissa, koska taustalla oleva tukkukustannus laskutetaan sekuntipohjaisesti ja kaikki puhelun muodostamisesta aiheutuvat kustannukset sisältyvät jo matkaviestinverkon laskevan liikenteen maksuihin.
(57)
Asiakkaiden ei tulisi joutua maksamaan vastaajaviestien vastaanottamisesta vierailuverkossa, koska he eivät pysty hallitsemaan tällaisten viestien kestoa. Tämän ei tulisi vaikuttaa muihin vastaajan käytöstä perittäviin hintoihin, kuten vastaajaviestien kuuntelemisesta perittäviin hintoihin.
(58)
Raja-alueilla asuvien asiakkaiden ei pitäisi saada tarpeettoman suuria laskuja tahattomien verkkovierailujen vuoksi. Verkkovierailuoperaattoreiden olisi näin ollen toteutettava aiheelliset toimenpiteet suojellakseen asiakkaitaan siltä, että näille aiheutuu verkkovierailumaksuja kotijäsenvaltiossa ollessa. Tähän olisi sisällyttävä asianmukaiset tiedotustoimet, jotta asiakkaat voisivat aktiivisesti ehkäistä tällaiset tahattomat verkkovierailutilanteet. Kansallisten sääntelyviranomaisten olisi oltava tietoisia tilanteista, joissa asiakkaat kohtaavat ongelmia heidän joutuessaan maksamaan verkkovierailumaksuja heidän ollessaan yhä kotijäsenvaltiossaan, ja niiden olisi toteutettava asianmukaisia toimenpiteitä ongelman lievittämiseksi.
(59)
Verkkovierailutekstiviestipalvelujen osalta on verkkovierailuäänipuhelujen tapaan olemassa huomattava riski, että pelkkä tukkutason hinnoitteluvelvoitteiden asettaminen ei johtaisi automaattisesti hintojen alenemiseen vähittäisasiakkaiden osalta. Toisaalta toimet vähittäishintojen alentamiseksi ilman, että puututaan näiden palvelujen tarjontaan liittyvien tukkutason kustannusten tasoon, voisivat rajoittaa joidenkin verkkovierailuoperaattoreiden, erityisesti pienempien verkkovierailuoperaattoreiden, asemaa ja lisätä hintapainostuksen riskiä.
(60)
Lisäksi verkkovierailupalvelujen markkinoiden erityinen rakenne ja niiden rajat ylittävä luonne aiheuttavat sen, että vuoden 2002 sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmä ei ole antanut kansallisille sääntelyviranomaisille sopivia välineitä ratkaista tehokkaasti kilpailuongelmia, jotka ovat säänneltyjen verkkovierailutekstiviestipalvelujen korkean tukku- ja vähittäishintatason taustalla. Sillä ei ole kyetty varmistamaan sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa, ja tilanne olisi korjattava.
(61)
Säännellyille verkkovierailutekstiviestipalveluille olisi näin ollen asetettava sääntelyllisiä velvoitteita tukkutasolla, jotta tukkuhintojen ja palvelun tarjonnasta aiheutuvien kustannusten suhde saataisiin kohtuullisemmaksi, ja vähittäistasolla siirtymäkaudeksi, jotta voitaisiin suojata verkkovierailuasiakkaiden edut, kunnes rakenteelliset toimenpiteet toimivat käytännössä.
(62)
Siihen asti kun rakenteellisilla toimenpiteillä on saatu aikaan riittävästi kilpailua verkkovierailupalvelujen markkinoilla, tehokkain ja oikeasuhteisin lähestymistapa säänneltyjen verkkovierailutekstiviestien hintatason sääntelemiseksi tukkutasolla on unionin laajuisen keskimääräisen enimmäishinnan vahvistaminen vierailuverkosta lähetettävälle tekstiviestille. Keskimääräistä tukkuhintaa olisi sovellettava minkä tahansa unionissa olevan operaattoriparin välillä määrättynä ajanjaksona.
(63)
Säänneltyjen verkkovierailutekstiviestipalvelujen tukkutason enimmäishinnan olisi katettava kaikki kustannukset, joita tukkupalvelun tarjoajalle aiheutuu, mukaan lukien muun muassa verkkovierailutekstiviestien välittäminen lähdeverkossa, kauttakulku ja kohdeverkossa välittämisen kattamaton kustannus vierailuverkossa. Säänneltyjen verkkovierailutekstiviestipalvelujen tarjoajia olisi siten kiellettävä perimästä erillistä kohdeverkkomaksua verkkovierailutekstiviestien vastaanottamisesta omassa verkossaan tällä asetuksella vahvistettujen sääntöjen johdonmukaisen soveltamisen varmistamiseksi.
(64)
Jotta tukkutason verkkovierailutekstiviestipalvelujen enimmäishinnat ilmentäisivät tarkemmin palvelujen tarjonnasta aiheutuvia kustannuksia ja jotta kilpailu voisi kehittyä vähittäistasolla, säänneltyjen tekstiviestien tukkutason enimmäishintoja olisi mukautettava myöhempiä kustannusvähennyksiä vastaavasti.
(65)
Asetuksessa (EY) N:o 544/2009 katsottiin, että verkkovierailupalvelujen markkinoille kilpailua synnyttävien rakenteellisten tekijöiden puuttuessa tehokkain ja oikeasuhteisin lähestymistapa unionin laajuisten verkkovierailutekstiviestien hintatason sääntelemiseksi vähittäistasolla oli vaatia matkaviestintäoperaattoreita tarjoamaan verkkovierailuasiakkailleen eurotekstiviestitariffia, joka ei ylitä määritettyä enimmäishintaa.
(66)
Siihen asti kun rakenteelliset toimenpiteet toimivat käytännössä, tilapäinen eurotekstiviestitariffi olisi säilytettävä turvatasolla, joka takaa nykyisten kuluttajahyötyjen säilymisen ja turvaa verkkovierailuoperaattoreille riittävän katteen, mutta heijastaa kohtuullisemmin palvelun tarjonnasta aiheutuvia kustannuksia.
(67)
Verkkovierailuasiakkaille tarjottavan tilapäisen eurotekstiviestitariffin olisi siten vastattava kohtuullista katetta, joka ylittää säänneltyjen verkkovierailutekstiviestipalvelujen tarjoamisen kustannukset, samalla kun verkkovierailuoperaattorit säilyttävät vapauden kilpailla eriyttämällä tarjontaansa ja mukauttamalla hinnoittelurakennettaan markkinaolosuhteiden ja kuluttajien mieltymysten mukaan. Tällainen turvaraja olisi asetettava tasolle, joka ei vääristä rakenteellisten toimenpiteiden etuja kilpailun kannalta, ja se voitaisiin poistaa sen jälkeen, kun rakenteelliset toimenpiteet toimivat käytännössä. Tätä sääntelyllistä lähestymistapaa ei olisi sovellettava lisäarvollisiin tekstiviestipalveluihin.
(68)
Verkkovierailuasiakkaiden ei pitäisi joutua maksamaan lisämaksua säännellyn verkkovierailutekstiviestin tai vastaajaviestin vastaanottamisesta vierailuverkossa, koska nämä kohdeverkkokustannukset katetaan jo vähittäishinnassa, joka peritään säännellyn verkkovierailutekstiviestin tai vastaajaviestin lähettämisestä.
(69)
Eurotekstiviestitariffia olisi automaattisesti sovellettava kaikkiin sekä uusiin että vanhoihin verkkovierailuasiakkaisiin, jotka eivät nimenomaisesti ole valinneet tai valitse jotain erityistä tekstiviestien verkkovierailuhinnastoa tai verkkovierailupalvelupakettia, joka sisältää säänneltyjä tekstiviestien verkkovierailupalveluja.
(70)
Tekstiviesti on lyhytsanomapalvelun (SMS) tekstiviesti, joka poikkeaa selkeästi muista viesteistä, kuten multimediaviesteistä tai sähköpostiviesteistä. Jotta tämän asetuksen toimivuutta ei heikennettäisi ja sen tavoitteet saavutettaisiin kauttaaltaan, olisi kiellettävä kaikki verkkovierailutekstiviestin teknisten parametrien sellaiset muutokset, jotka erottaisivat sen kotimaan tekstiviestistä.
(71)
Kansallisten sääntelyviranomaisten keräämät tiedot osoittavat, että keskimääräiset tukkuhinnat, joita vierailuverkon operaattorit perivät verkkovierailudatapalveluista verkkovierailuasiakkaiden verkkovierailuoperaattoreilta, ovat edelleen korkealla tasolla. Vaikka nämä tukkuhinnat näyttävät olevan laskusuunnassa, ne ovat edelleen hyvin korkeita suhteessa kustannuksiin.
(72)
Verkkovierailudatapalvelujen tukkuhintojen pysyminen korkeina johtuu lähinnä muiden kuin ensisijaisten verkkojen operaattoreiden perimistä korkeista tukkuhinnoista. Nämä hinnat johtuvat liikenteen ohjaamisen rajoituksista, jotka eivät jätä operaattoreille kannustetta alentaa yksipuolisesti tukkuhintojaan, sillä liikenne vastaanotetaan riippumatta laskutettavasta hinnasta. Tämä johtaa tukkukustannusten äärimmäisiin vaihteluihin. Muihin kuin ensisijaisiin verkkoihin sovellettavat verkkovierailudatapalvelujen tukkuhinnat ovat joissakin tapauksissa kuusi kertaa korkeammat kuin ensisijaisiin verkkoihin sovellettavat. Tällaiset verkkovierailudatapalvelujen kohtuuttoman korkeat tukkuhinnat johtavat huomattaviin kilpailuedellytysten vääristymiin matkaviestintäoperaattoreiden välillä unionissa, mikä heikentää sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Ne myös rajoittavat verkkovierailuoperaattoreiden mahdollisuuksia ennakoida tukkukustannuksiaan ja tarjota asiakkailleen avoimia ja kilpailukykyisiä vähittäishintapaketteja. Kun otetaan huomioon kansallisten sääntelyviranomaisten rajalliset mahdollisuudet ratkaista näitä ongelmia tehokkaasti kansallisella tasolla, verkkovierailudatapalveluihin olisi sovellettava tukkutason enimmäishintaa. Säännellyille verkkovierailudatapalveluille olisi näin ollen asetettava sääntelyllisiä velvoitteita tukkutasolla, jotta tukkuhintojen ja palvelun tarjonnasta aiheutuvien kustannusten suhde saataisiin kohtuullisemmaksi, ja vähittäistasolla, jotta voitaisiin suojata verkkovierailuasiakkaiden edut.
(73)
Verkkovierailuoperaattorit eivät saisi periä verkkovierailuasiakkaalta maksua säännellystä verkkovierailupalvelusta, jos verkkovierailuasiakas ei hyväksy palvelun tarjoamista tai kunnes tämä hyväksyy sen.
(74)
Tämän asetuksen soveltamisalan olisi katettava unionin laajuisten verkkovierailudatapalvelujen vähittäistason tarjonta. Verkkovierailupalvelujen markkinoiden erityispiirteet, jotka oikeuttivat asetuksen (EY) N:o 717/2007 antamisen ja velvoitteiden asettamisen matkaviestintäoperaattoreille unionin laajuisen verkkovierailuäänipuhelujen ja -tekstiviestien tarjonnan osalta, koskevat yhtä lailla unionin laajuista verkkovierailudatapalvelujen vähittäistason tarjontaa. Verkkovierailuäänipuhelu- ja -tekstiviestipalvelujen tapaan verkkovierailudatapalveluja ei osteta erikseen kansallisella tasolla, vaan ne ovat vain osa laajempaa vähittäistason kuluttajatuotetta, jonka asiakkaat ostavat verkkovierailuoperaattoriltaan, mikä rajoittaa kilpailuvoimien toimintaa. Lisäksi nämä palvelut ovat luonteeltaan rajat ylittäviä, minkä vuoksi kansalliset sääntelyviranomaiset, jotka vastaavat omalla alueellaan asuvien matkaviestinasiakkaiden etujen turvaamisesta ja edistämisestä, eivät pysty valvomaan muissa jäsenvaltioissa sijaitsevien vierailuverkkojen operaattoreiden toimintaa.
(75)
Äänipuhelu- ja tekstiviestipalvelujen osalta jo käytössä olevien sääntelyllisten toimenpiteiden tapaan tehokkain ja oikeasuhteisin tapa säännellä unionin laajuisten vähittäistason verkkovierailudatapalvelujen hintatasoa siirtymäkautena, kunnes rakenteellisilla toimenpiteillä on saatu aikaan riittävästi kilpailua, on vaatia verkkovierailuoperaattoreita tarjoamaan verkkovierailuasiakkailleen tilapäistä eurodatatariffia, joka ei ylitä määritettyä enimmäishintaa. Eurodatatariffi olisi vahvistettava turvatasolle, joka takaa kuluttajansuojan siihen asti, kun rakenteelliset toimenpiteet toimivat käytännössä, ja turvaa verkkovierailuoperaattoreille riittävän katteen, mutta heijastaa kohtuullisemmin palvelun tarjonnasta aiheutuvia kustannuksia.
(76)
Verkkovierailuasiakkaille tarjottavan tilapäisen eurodatatariffin olisi siten vastattava kohtuullista katetta, joka ylittää säänneltyjen verkkovierailudatapalvelujen tarjoamisen kustannukset, samalla kun verkkovierailuoperaattorit säilyttävät vapauden kilpailla eriyttämällä tarjontaansa ja mukauttamalla hinnoittelurakennettaan markkinaolosuhteiden ja kuluttajien mieltymysten mukaan. Tällainen turvaraja olisi asetettava tasolle, joka ei vääristä rakenteellisten toimenpiteiden etuja kilpailun kannalta, ja se voitaisiin poistaa sen jälkeen, kun rakenteelliset toimenpiteet ovat tuottaneet konkreettisia ja kestäviä hyötyjä asiakkaille. Verkkovierailuäänipuhelu- ja -tekstiviestipalvelujen osalta noudatetun lähestymistavan mukaisesti tilapäisen eurodatatariffin säänneltyjen enimmäishintojen kehityksen tulisi olla laskeva ottaen huomioon, että vähittäistason verkkovierailudatapalvelujen tarjoamisesta aiheutuvien kustannusten ennakoidaan vähenevän.
(77)
Tilapäistä eurodatatariffia olisi automaattisesti sovellettava kaikkiin sekä uusiin että nykyisiin verkkovierailuasiakkaisiin, jotka eivät nimenomaisesti ole valinneet tai valitse jotain erityistä datapalvelujen verkkovierailuhinnastoa tai verkkovierailupalvelupakettia, joka sisältää säänneltyjä verkkovierailudatapalveluja.
(78)
Sen varmistamiseksi, että kuluttajat maksavat vain tosiasiallisesti kuluttamistaan datapalveluista, ja jotta vältettäisiin asetuksen (EY) N:o 717/2007 voimaantulon jälkeen äänipuhelupalveluissa havaitut ongelmat, jotka liittyvät operaattoreiden soveltamista laskutusmekanismeista kuluttajille aiheutuviin piilomaksuihin, tilapäinen eurodatatariffi olisi laskutettava kilotavupohjaisesti. Tällainen laskutus vastaa tukkutasolla jo sovellettavaa laskutusmekanismia.
(79)
Verkkovierailuoperaattorit voivat tarjota kohtuukäyttöön sovellettavaa, kaikenkattavaa kiinteää kuukausimaksua, johon ei sovelleta enimmäishintaa ja joka voi kattaa kaikki unionin laajuiset verkkovierailupalvelut.
(80)
Jotta kaikki matkapuhelimen käyttäjät hyötyisivät tämän asetuksen säännöksistä, tilapäisiä vähittäishinnoitteluvaatimuksia olisi sovellettava riippumatta siitä, onko verkkovierailuasiakkailla verkkovierailuoperaattorinsa kanssa etukäteismaksuun vai jälkikäteislaskutukseen perustuva sopimus ja riippumatta siitä, onko verkkovierailuoperaattorilla oma verkko vai onko se virtuaalisen matkaviestinverkon operaattori vai matkapuhelinpalvelujen jälleenmyyjä.
(81)
Jos unionin matkapuhelinpalvelujen tarjoajat katsovat, että niiden asiakkaille yhteentoimivuudesta ja päästä päähän -liitettävyydestä koituvat edut vaarantuvat, koska muissa jäsenvaltioissa toimivien matkaviestinverkkojen operaattoreiden kanssa tehdyt verkkovierailujärjestelyt päättyvät tai saattavat päättyä, tai ne eivät kykene tarjoamaan asiakkailleen palvelua toisessa jäsenvaltiossa, koska vähintään yhden tukkutason verkkopalvelujen tarjoajan kanssa ei ole saatu aikaan sopimusta, kansallisten sääntelyviranomaisten olisi käytettävä tarvittaessa käyttöoikeusdirektiivin 5 artiklan mukaisia valtuuksiaan varmistaakseen asianmukaisen käyttöoikeuden ja yhteenliittämisen, jotta päästä päähän -liitettävyys ja palvelujen yhteentoimivuus voidaan varmistaa ottaen huomioon puitedirektiivin 8 artiklassa säädetyt tavoitteet ja erityisesti täysin toimivien sähköisten viestintäpalvelujen sisämarkkinoiden luomista koskeva tavoite.
(82)
Jotta parannettaisiin verkkovierailupalvelujen vähittäishintojen avoimuutta ja autettaisiin verkkovierailuasiakkaita tekemään päätöksiä mobiililaitteidensa käytöstä ulkomailla, matkaviestintäpalvelujen tarjoajien olisi annettava verkkovierailuasiakkailleen maksutta tietoa verkkovierailuhinnoista, joita heihin sovelletaan, kun he käyttävät verkkovierailupalveluja vierailujäsenvaltiossa. Koska tietyt asiakasryhmät voivat olla hyvin perillä verkkovierailuhinnoista, verkkovierailuoperaattoreiden olisi tarjottava mahdollisuus kirjautua helposti pois tällaisesta automaattisesta viestipalvelusta. Lisäksi palveluntarjoajien olisi aktiivisesti annettava asiakkailleen, edellyttäen että nämä ovat unionin alueella, pyynnöstä ja maksutta lisätietoja minuutti-, tekstiviesti- tai megatavukohtaisista datamaksuista (arvonlisävero mukaan lukien), joita peritään äänipuhelujen soittamisesta ja vastaanottamisesta, tekstiviestien ja multimediaviestien lähettämisestä ja vastaanottamisesta sekä muiden datapalvelujen käyttämisestä vierailujäsenvaltiossa.
(83)
Avoimuus edellyttää lisäksi, että palveluntarjoajat antavat tietoja verkkovierailumaksuista, erityisesti euroäänipuhelu-, eurotekstiviesti- ja eurodatatariffeista sekä kaikenkattavasta kiinteästä hinnasta, mikäli ne sellaista tarjoavat, liittymäsopimuksia tehtäessä ja joka kerta, kun verkkovierailumaksuihin tehdään muutoksia. Verkkovierailuoperaattoreiden olisi annettava verkkovierailumaksuja koskevat tiedot asianmukaisin tavoin, kuten laskutuksen, internetin, televisiomainosten tai suoramainontapostin avulla. Kaikki hintoja ja palvelujen ehtoja koskevat tiedot ja tarjoukset olisi esitettävä selkeässä, ymmärrettävässä, vertailun mahdollistavassa ja avoimessa muodossa. Verkkovierailutarjousten mainonnassa ja kuluttajille suunnatussa markkinoinnissa olisi täysimääräisesti noudatettava kuluttajansuojalainsäädäntöä, erityisesti sopimattomista elinkeinonharjoittajien ja kuluttajien välisistä kaupallisista menettelyistä sisämarkkinoilla 11 päivänä toukokuuta 2005 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviä 2005/29/EY (sopimattomia kaupallisia menettelyjä koskeva direktiivi) (18). Verkkovierailuoperaattoreiden olisi varmistettava, että kaikki niiden verkkovierailuasiakkaat ovat tietoisia säänneltyjen hintojen saatavuudesta niiden voimassaoloaikana, ja niiden olisi lähetettävä näille asiakkaille kirjallisena selkeä ja puolueeton viesti, jossa kerrotaan euroäänipuhelu-, eurotekstiviesti- ja eurodatatariffeja koskevat ehdot sekä oikeus siirtyä niihin tai luopua niistä.
(84)
Olisi lisäksi ryhdyttävä toimiin kaikkien verkkovierailudatapalvelujen vähittäishintojen avoimuuden parantamiseksi erityisesti ’jättilaskujen’ välttämiseksi, jotka muodostavat esteen sisämarkkinoiden moitteettomalle toiminnalle, ja verkkovierailuasiakkaiden varustamiseksi välineillä, joita nämä tarvitsevat verkkovierailudatapalveluista koituvien kulujensa seurantaan ja hallintaan. Samoin ei pitäisi olla mitään esteitä sellaisten sovellusten ja tekniikan kehittämiselle, joilla verkkovierailupalveluja voidaan korvata, kuten WiFi.
(85)
Verkkovierailuoperaattoreiden olisi erityisesti tarjottava verkkovierailuasiakkailleen maksutta yksilölliset hintatiedot maksuista, joita asiakkailta laskutetaan verkkovierailudatapalveluista, aina kun asiakkaat ottavat verkkovierailudatapalvelun ensi kerran käyttöön saapuessaan toiseen maahan. Nämä tiedot olisi toimitettava heidän mobiililaitteeseensa helpon vastaanottamisen ja ymmärrettävyyden kannalta sopivimmalla tavalla ja siten, että tiedot ovat helposti saatavissa myöhemmin.
(86)
Jotta asiakkaat pystyisivät paremmin ymmärtämään verkkovierailudatapalveluiden käytön taloudelliset seuraukset ja jotta he pystyisivät seuraamaan ja hallitsemaan kulujaan, verkkovierailuoperaattoreiden olisi sekä ennen sopimuksen tekemistä että sen jälkeen annettava asiakkailleen riittävästi tietoja säänneltyjen verkkovierailudatapalvelujen hinnoista. Tällaisiin tietoihin voi sisältyä esimerkkejä tiedonsiirron arvioiduista määristä, jotka käytetään esimerkiksi sähköpostin lähettämiseen, kuvan lähettämiseen, internetselaukseen ja mobiilisovellusten käyttöön.
(87)
Lisäksi verkkovierailuoperaattoreiden olisi jättilaskujen välttämiseksi määritettävä yksi tai useampi saldo- ja/tai käyttöraja verkkovierailudatapalveluista aiheutuneille laskuttamattomille kuluilleen, ilmaistuina verkkovierailuasiakkaan laskutusvaluuttana, tarjottava niitä kaikille verkkovierailuasiakkailleen korvauksetta ja lähetettävä myöhemmin uudelleen käytettävässä mediamuodossa asianmukainen ilmoitus siitä, että tätä rajaa aletaan lähestyä. Kun tämä enimmäisraja on saavutettu, asiakkaat eivät enää vastaanottaisi näitä palveluja eikä heitä laskutettaisi niistä, paitsi jos asiakkaat nimenomaisesti pyytävät palvelujen jatkamista ilmoituksessa määritettyjen ehtojen ja edellytysten mukaisesti. Tällaisessa tapauksessa asiakkaiden olisi saatava ilmainen vahvistus myöhemmin uudelleen käytettävässä mediamuodossa. Verkkovierailuasiakkaille olisi annettava mahdollisuus valita kohtuullisen ajan kuluessa jokin saldo- tai käyttörajoista tai olla ottamatta sellaista. Asiakkaisiin olisi sovellettava ylärajan oletusarvoa, jolleivät he toisin pyydä.
(88)
Nämä avoimuutta parantavat toimenpiteet olisi nähtävä verkkovierailuasiakkaiden vähimmäisturvana eivätkä ne saisi estää verkkovierailuoperaattoreita tarjoamasta asiakkailleen muita toimintoja, jotka auttavat asiakkaita ennakoimaan ja hallitsemaan verkkovierailudatapalvelukulujaan. Monet verkkovierailuoperaattorit ovat esimerkiksi kehittämässä uusia vähittäistason kiinteähintaisia verkkovierailutuotteita, jotka mahdollistavat verkkovierailudatapalvelut määritetyllä hinnalla määritetyn ajan ’kohtuullisen käyttömäärän’ puitteissa. Lisäksi verkkovierailuoperaattorit ovat kehittämässä järjestelmiä, joiden avulla verkkovierailuasiakkaat voivat saada tosiaikaisen päivitetyn tiedon verkkovierailudatapalveluista aiheutuneista laskuttamattomista kuluistaan. Tämä kotimaan markkinoilla tapahtuva kehitys olisi otettava huomioon yhdenmukaistetuissa säännöissä, jotta varmistettaisiin sisämarkkinoiden moitteeton toiminta.
(89)
Myös etukäteen maksettavien tariffien tapauksessa asiakkaat saattavat saada jättilaskuja verkkovierailudatapalvelujen käytöstä. Tästä syystä katkaisurajasäännöksiä olisi sovellettava myös tällaisiin asiakkaisiin.
(90)
Unionin sisällä sovellettavien säänneltyjen verkkovierailuhinnastojen ja unionin ulkopuolella matkustaville asiakkaille aiheutuvien verkkovierailumaksujen välillä on huomattavia eroja, sillä viimeksi mainitut ovat merkittävästi korkeampia kuin unionin sisäiset hinnat. Koska avoimuuteen sovellettavaa johdonmukaista lähestymistapaa ja verkkovierailuja unionin ulkopuolella koskevia turvatoimenpiteitä ei ole, kuluttajat eivät luota oikeuksiinsa eivätkä tämän vuoksi usein uskalla käyttää mobiilipalveluja ulkomailla. Asiakkaille annettavat avoimet tiedot voisivat auttaa heitä paitsi tekemään päätöksiä mobiililaitteidensa käytöstä heidän matkustaessaan ulkomailla (sekä unionin sisällä että sen ulkopuolella) myös tekemään valinnan verkkovierailuoperaattoreiden välillä. Siksi avoimuuden ja kuluttajansuojan puuttumisen ongelmaa on tarpeen käsitellä siten, että myös unionin ulkopuolella tarjottuihin verkkovierailupalveluihin sovelletaan tiettyjä avoimuus- ja turvatoimenpiteitä. Näillä toimenpiteillä helpotettaisiin kilpailua ja parannettaisiin sisämarkkinoiden toimintaa.
(91)
Jos vierailuverkon operaattori vierailumaassa unionin ulkopuolella ei anna verkkovierailuoperaattorin valvoa asiakkaidensa käyttöä tosiaikaisesti, verkkovierailuoperaattoria ei olisi velvoitettava määrittämään saldo- tai käyttörajoja asiakkaiden suojelemiseksi.
(92)
Vuoden 2002 sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän mukaisten tehtävien suorittamisesta vastaavilla kansallisilla sääntelyviranomaisilla olisi oltava tarvittavat valtuudet tämän asetuksen mukaisten velvoitteiden noudattamisen valvontaan ja niiden täytäntöönpanoon omalla alueellaan. Niiden olisi myös seurattava verkkovierailuasiakkaille tarjottavien äänipuhelu- ja datapalvelujen hintakehitystä unionin alueella, mukaan lukien tarvittaessa unionin syrjäisimmillä alueilla soitettaviin ja vastaanotettaviin verkkovierailupuheluihin liittyvät erityiset kustannukset ja tarve varmistaa, että nämä kustannukset voidaan kattaa riittävästi tukkumarkkinoilla ja että liikenteen ohjaustekniikkaa ei käytetä valintojen rajoittamiseen kuluttajien edun vastaisesti. Niiden olisi varmistettava, että niillä, joita asia koskee, on saatavissaan ajantasaista tietoa tämän asetuksen soveltamisesta, ja julkaistava tämän seurannan tulokset kuuden kuukauden välein. Tiedot olisi annettava erikseen yritysasiakkaille sekä jälkikäteislaskutusta tai etukäteismaksua käyttäville asiakkaille.
(93)
Unionin syrjäisimmillä alueilla, joilla matkapuhelinliikenteen toimiluvat myönnetään erillään valtion alueen muita osia koskevista toimiluvista, tapahtuva maansisäinen verkkovierailu voisi hyötyä maksualennuksista, jotka vastaavat verkkovierailupalvelujen sisämarkkinoilla sovellettavia maksualennuksia. Tämän asetuksen täytäntöönpano ei saisi johtaa siihen, että maansisäisiä verkkovierailupalveluja käyttäviin asiakkaisiin sovellettaisiin epäedullisempaa hinnoittelua kuin unionin laajuisia verkkovierailupalveluja käyttäviin asiakkaisiin. Kansalliset viranomaiset voivat tätä varten toteuttaa unionin oikeuden mukaisia lisätoimia.
(94)
Kun jäsenvaltiot vahvistavat tämän asetuksen rikkomiseen sovellettavia seuraamuksia koskevat säännöt, niiden olisi muun muassa otettava huomioon verkkovierailuoperaattoreiden mahdollisuus korvata asiakkaille viiveet tai haitat vaihtoehtoiseen verkkovierailuoperaattoriin siirtymisessä kansallisen lainsäädännön mukaisesti.
(95)
Jäsenvaltiot eivät voi hallitulla, yhdenmukaisella ja riittävän nopealla tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitteita, joita ovat yhteisen lähestymistavan hyväksyminen sen varmistamiseksi, että yleisten matkaviestinverkkojen käyttäjät eivät unionin alueella matkustaessaan joudu maksamaan unionin laajuisista verkkovierailupalveluista kohtuuttomia hintoja, ja siten kuluttajansuojan korkean tason saavuttaminen verkkovierailuoperaattoreiden välisen kilpailun tehostamisen kautta, vaan ne voidaan saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.
(96)
Verkkovierailuäänipuhelu-, -tekstiviesti- ja -datapalvelujen tukkuhintoihin sovellettavat sääntelylliset velvoitteet olisi pidettävä voimassa, kunnes rakenteelliset toimenpiteet toimivat käytännössä ja kilpailu on kehittynyt riittävästi tukkumarkkinoilla. Lisäksi nykyiset markkinasuuntaukset osoittavat, että datapalveluista on vähitellen tulossa matkaviestintäpalvelujen tärkein lohko; tukkutason verkkovierailudatapalvelujen kehitys on tällä hetkellä dynaamisinta, ja niiden hinnat ovat kohtuullisesti nykyisten säänneltyjen hintojen alapuolella.
(97)
Vähittäistason turvarajat olisi asetettava riittävän korkealle tasolle, jotta ne eivät vääristäisi rakenteellisten toimenpiteiden potentiaalisia etuja kilpailun kannalta, ja ne voitaisiin poistaa kokonaan sen jälkeen, kun nämä toimenpiteet toimivat käytännössä ja ovat mahdollistaneet aitojen sisämarkkinoiden kehittymisen. Turvarajojen kehityksen olisi sen vuoksi oltava aleneva, ja ne pitäisi lopulta poistaa.
(98)
Komission olisi tarkasteltava tämän asetuksen vaikutusta ottaen huomioon sen tavoitteet sekä tapa, jolla se edistää vuoden 2002 sähköisen viestinnän sääntelyjärjestelmän toteutusta ja sisämarkkinoiden moitteetonta toimintaa. Komission olisi tässä yhteydessä tarkasteltava vaikutusta, joka kohdistuu erikokoisten ja eri osissa unionia toimivien matkaviestintäpalvelujen tarjoajien kilpailuasemaan, vähittäis- ja tukkuhintojen kehitystä, suuntauksia ja avoimuutta, niiden suhdetta todellisiin kustannuksiin ja sitä, missä määrin tämän asetuksen yhteydessä tehdyn vaikutustenarvioinnin olettamuksille on saatu vahvistusta, noudattamisesta aiheutuvia kustannuksia sekä vaikutusta sijoituksiin. Komission olisi myös tarkasteltava teknisen kehityksen valossa verkkovierailupalveluille vaihtoehtoisten palvelujen (kuten WiFi-pääsyn) saatavuutta ja laatua.
(99)
Verkkovierailuäänipuhelu-, -tekstiviesti- ja -datapalvelujen tukku- ja vähittäishintoja koskevat sääntelyvelvoitteet olisi pidettävä voimassa kuluttajien suojelemiseksi niin kauan kuin vähittäis- ja tukkutason kilpailu ei ole täysin kehittynyt. Tätä varten komission olisi viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2016 arvioitava, onko tämän asetuksen tavoitteet saavutettu, onko rakenteelliset toimenpiteet täysin toteutettu ja onko kilpailu kehittynyt riittävästi verkkovierailupalvelujen sisämarkkinoilla. Jos komissio toteaa, että kilpailu ei ole kehittynyt riittävästi, sen olisi annettava tarvittavia ehdotuksia Euroopan parlamentille ja neuvostolle sen varmistamiseksi, että kuluttajia suojellaan asianmukaisesti vuodesta 2017 eteenpäin.
(100)
Jotta voitaisiin taata verkkovierailupalvelujen jatkuva valvonta unionissa, komission olisi edellä mainitun tarkastelun jälkeen esitettävä Euroopan parlamentille ja neuvostolle kahden vuoden välein kertomus, johon sisältyy yleinen yhteenveto verkkovierailupalvelujen uusimmista suuntauksista ja väliarviointi kehityksestä kohti tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamista sekä mahdollisista vaihtoehtoisista välineistä näiden tavoitteiden saavuttamiseksi,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tällä asetuksella otetaan käyttöön yhteinen lähestymistapa, jolla varmistetaan, että yleisten matkaviestinverkkojen käyttäjät eivät unionin alueella matkustaessaan joudu maksamaan unionin laajuisista verkkovierailupalveluista kohtuuttomia hintoja kilpailukykyisiin kansallisiin hintoihin verrattuna puheluja soittaessaan ja vastaanottaessaan, tekstiviestejä lähettäessään ja vastaanottaessaan sekä pakettikytkentäisiä dataviestintäpalveluja käyttäessään, jotta edistetään sisämarkkinoiden asianmukaista toimivuutta ja saavutetaan kuluttajansuojan korkea taso ja edistetään kilpailua ja avoimuutta markkinoilla sekä tarjotaan innovointikannustimia ja valintamahdollisuuksia kuluttajille.
Siinä vahvistetaan säännöt, joilla mahdollistetaan säänneltyjen verkkovierailupalvelujen myynti kotimaisista matkaviestintäpalveluista erillisenä palveluna, sekä vahvistetaan ehdot yleisten matkaviestinverkkojen tukkutason käyttöoikeuksien myöntämiselle säänneltyjen verkkovierailupalvelujen tarjoamiseksi. Siinä säädetään myös tilapäisistä säännöistä hinnoille, joita verkkovierailuoperaattorit voivat periä unionissa sijaitsevassa matkaviestinverkossa vierailevilta verkkovierailuasiakkailta unionin alueella lähtevien ja saapuvien äänipuhelujen ja tekstiviestien sekä pakettikytkentäisten dataviestintäpalvelujen säänneltyjen verkkovierailupalvelujen tarjoamisesta. Sitä sovelletaan sekä verkko-operaattoreiden perimiin tukkutason hintoihin että verkkovierailuoperaattoreiden perimiin vähittäistason hintoihin.
2. Säänneltyjen verkkovierailupalvelujen myynti kotimaisista matkaviestintäpalveluista erillisenä palveluna on tarpeellinen välivaihe, jolla lisätään kilpailua kuluttajilta perittävien verkkovierailutariffien laskemiseksi, jotta voidaan saavuttaa matkaviestintäpalvelujen sisämarkkinat, joilla viime kädessä ei tehdä eroa kansallisten hinnastojen ja verkkovierailuhinnastojen välillä.
3. Tällä asetuksella vahvistetaan myös säännöt, joilla pyritään lisäämään hinnoittelun avoimuutta ja parantamaan maksuista tiedottamista verkkovierailupalvelujen käyttäjille.
4. Tämä asetus on puitedirektiivin 1 artiklan 5 kohdassa tarkoitettu erityistoimenpide.
5. Tässä asetuksessa vahvistetut enimmäishinnat ilmaistaan euroina.
6. Kun 7, 9 ja 12 artiklan mukaiset enimmäishinnat ilmaistaan muuna valuuttana kuin euroina, mainittujen artiklojen mukaiset alkuperäiset rajat määritetään kyseisenä valuuttana soveltamalla viitekurssia, jonka Euroopan keskuspankki on julkaissut Euroopan unionin virallisessa lehdessä1 päivänä toukokuuta 2012.
Sovellettaessa 7 artiklan 2 kohdassa, 9 artiklan 1 kohdassa ja 12 artiklan 1 kohdassa säädettyjä myöhempiä rajoja tarkistetut arvot määritetään soveltamalla viitekurssia, joka on julkaistu mainitulla tavalla asianomaisen kalenterivuoden 1 päivänä toukokuuta. Jäljempänä 7 artiklan 2 kohdan, 9 artiklan 1 kohdan ja 12 artiklan 1 kohdan mukaisten enimmäishintojen osalta muuna valuuttana kuin euroina ilmaistut rajat tarkistetaan vuosittain vuodesta 2015 alkaen. Näiden valuuttojen vuosittain tarkistettuja rajoja sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta käyttäen saman vuoden 1 päivänä toukokuuta julkaistua viitekurssia.
7. Kun 8, 10 ja 13 artiklan mukaiset enimmäishinnat ilmaistaan muuna valuuttana kuin euroina, mainittujen artiklojen mukaiset alkuperäiset rajat määritetään kyseisenä valuuttana soveltamalla viitekorkojen keskiarvoa, jonka Euroopan keskuspankki on julkaissut Euroopan unionin virallisessa lehdessä1 päivänä maaliskuuta, 1 päivänä huhtikuuta ja 1 päivänä toukokuuta 2012.
Sovellettaessa 8 artiklan 2 kohdassa, 10 artiklan 2 kohdassa ja 13 artiklan 2 kohdassa säädettyjä myöhempiä rajoja tarkistetut arvot määritetään soveltamalla viitekorkojen keskiarvoa, joka on julkaistu mainitulla tavalla asianomaisen kalenterivuoden 1 päivänä maaliskuuta, 1 päivänä huhtikuuta ja 1 päivänä toukokuuta. Jäljempänä 8 artiklan 2 kohdan, 10 artiklan 2 kohdan ja 13 artiklan 2 kohdan mukaisten enimmäishintojen osalta muuna valuuttana kuin euroina ilmaistut rajat tarkistetaan vuosittain vuodesta 2015 alkaen. Näiden valuuttojen vuosittain tarkistettuja rajoja sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta käyttäen saman vuoden 1 päivänä maaliskuuta, 1 päivänä huhtikuuta ja 1 päivänä toukokuuta julkaistujen viitekurssien keskiarvoa.
2 artikla
Määritelmät
1. Tässä asetuksessa sovelletaan käyttöoikeusdirektiivin 2 artiklassa, puitedirektiivin 2 artiklassa ja yleispalveludirektiivin 2 artiklassa säädettyjä määritelmiä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen määritelmien lisäksi sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
’verkkovierailuoperaattorilla’ tarkoitetaan yritystä, joka tarjoaa verkkovierailuasiakkaalle säänneltyjä vähittäistason verkkovierailupalveluja;
b)
’kotimaan operaattorilla’ tarkoitetaan yritystä, joka tarjoaa verkkovierailuasiakkaalle kotimaan matkaviestintäpalveluja;
c)
’vaihtoehtoisella verkkovierailuoperaattorilla’ tarkoitetaan verkkovierailuoperaattoria, joka on muu kuin kotimaan operaattori;
d)
’kotiverkolla’ tarkoitetaan yleistä viestintäverkkoa, joka sijaitsee jossakin jäsenvaltiossa ja jota verkkovierailuoperaattori käyttää säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen tarjoamiseen verkkovierailuasiakkaalle;
e)
’vierailuverkolla’ tarkoitetaan jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin verkkovierailuasiakkaan kotimaan operaattorin sijaintivaltiossa sijaitsevaa yleistä maanpäällistä matkaviestinverkkoa, jossa verkkovierailuasiakas voi soittaa tai vastaanottaa puheluja, lähettää tai vastaanottaa tekstiviestejä tai käyttää pakettikytkentäistä dataa kotiverkon operaattorin kanssa tehdyin järjestelyin;
f)
’unionin laajuisella verkkovierailulla’ tarkoitetaan mobiililaitteen käyttöä unionin sisäisten puhelujen soittamiseen tai vastaanottamiseen tai unionin sisäisten tekstiviestien lähettämiseen tai vastaanottamiseen tai pakettikytkentäisen datan käyttöön silloin, kun verkkovierailuasiakas on muussa jäsenvaltiossa kuin kotimaan operaattorin verkon sijaintivaltiossa, kotiverkko-operaattorin ja vierailuverkon operaattorin välisin järjestelyin;
g)
’verkkovierailuasiakkaalla’ tarkoitetaan unionissa sijaitsevan yleisen maanpäällisen matkaviestinverkon avulla säänneltyjä verkkovierailupalveluja tarjoavan verkkovierailuoperaattorin asiakasta, jolla on verkkovierailuoperaattorin kanssa tekemänsä sopimuksen tai muun järjestelyn perusteella mahdollisuus unionin laajuiseen verkkovierailuun;
h)
’säännellyllä verkkovierailupuhelulla’ tarkoitetaan verkkovierailuasiakkaan vierailuverkossa soittamaa matkapuhelua, jossa siirtyy vain puhe ja jonka kohdeverkko on unionin alueella sijaitseva yleinen viestintäverkko, tai verkkovierailuasiakkaan vierailuverkossa vastaanottamaa matkapuhelua, jossa siirtyy vain puhe ja joka on soitettu unionin alueella sijaitsevasta yleisestä viestintäverkosta;
i)
’euroäänipuhelutariffilla’ tarkoitetaan tariffia, joka ei ylitä 8 artiklassa tarkoitettua enimmäishintaa, jonka verkkovierailuoperaattori voi periä säänneltyjen verkkovierailupuhelujen tarjoamisesta mainitun artiklan mukaisesti;
j)
’tekstiviestillä’ tarkoitetaan lyhytsanomapalvelun (SMS) tekstiviestiä, joka koostuu lähinnä kirjaimista ja/tai numeroista ja joka voidaan lähettää kansallisten numerointisuunnitelmien mukaisesti annettujen matkapuhelinten ja/tai kiinteän puhelinverkon numerojen välillä;
k)
’säännellyllä verkkovierailutekstiviestillä’ tarkoitetaan verkkovierailuasiakkaan lähettämää tekstiviestiä, joka lähtee vierailuverkosta ja saapuu unionin alueella sijaitsevaan yleiseen viestintäverkkoon, tai verkkovierailuasiakkaan vastaanottamaa tekstiviestiä, joka lähtee unionin alueella sijaitsevasta yleisestä viestintäverkosta ja saapuu vierailuverkkoon;
l)
’eurotekstiviestitariffilla’ tarkoitetaan tariffia, joka ei ylitä 10 artiklassa tarkoitettua enimmäishintaa, jonka verkkovierailuoperaattori voi periä säänneltyjen verkkovierailutekstiviestien tarjoamisesta mainitun artiklan mukaisesti;
m)
’säännellyllä verkkovierailudatapalvelulla’ tarkoitetaan verkkovierailupalvelua, jonka avulla verkkovierailuasiakas voi käyttää pakettikytkentäistä dataa mobiililaitteellaan silloin, kun se on yhteydessä vierailuverkkoon. Säännelty verkkovierailudatapalvelu ei sisällä säänneltyjen verkkovierailupuhelujen tai verkkovierailutekstiviestien lähettämistä tai vastaanottamista, mutta se sisältää multimediaviestien lähettämisen tai vastaanottamisen;
n)
’eurodatatariffilla’ tarkoitetaan tariffia, joka ei ylitä 13 artiklassa tarkoitettua enimmäishintaa, jonka verkkovierailuoperaattori voi periä säänneltyjen verkkovierailudatapalvelujen tarjoamisesta mainitun artiklan mukaisesti;
o)
’verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeudella’ tarkoitetaan suoria verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksia tai verkkovierailujen tukkutason jälleenmyynnin käyttöoikeuksia;
p)
’suoralla verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeudella’ tarkoitetaan sitä, että matkaviestinverkon operaattori asettaa toimintoja ja/tai palveluja toisen yrityksen saataville määritellyin ehdoin siinä tarkoituksessa, että kyseinen toinen yritys tarjoaa säänneltyjä verkkovierailupalveluja verkkovierailuasiakkaille;
q)
’verkkovierailujen tukkutason jälleenmyynnin käyttöoikeudella’ tarkoitetaan sitä, että matkaviestinverkon operaattori, joka on muu kuin vierailuverkon operaattori, tarjoaa verkkovierailupalveluja tukkutasolla toiselle yritykselle siinä tarkoituksessa, että kyseinen toinen yritys tarjoaa säänneltyjä verkkovierailupalveluja verkkovierailuasiakkaille.
3 artikla
Verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeus
1. Matkaviestinverkkojen operaattoreiden on hyväksyttävä kaikki verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksia koskevat kohtuulliset pyynnöt.
2. Matkaviestinverkkojen operaattorit voivat hylätä verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksia koskevat pyynnöt ainoastaan objektiivisten kriteerien perusteella.
3. Verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksiin on sisällyttävä kaikkien sellaisten verkkoelementtien ja niihin liittyvien toimintojen, palvelujen, ohjelmistojen ja tietojärjestelmien käyttöoikeudet, joita tarvitaan säänneltyjen verkkovierailupalvelujen tarjoamiseksi asiakkaille.
4. Edellä 3 kohdassa tarkoitetun verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuden kaikkien osatekijöiden käyttöoikeuden tarjoamiseen sovelletaan 7, 9 ja 12 artiklassa vahvistettuja säänneltyjä tukkutason verkkovierailumaksuja koskevia sääntöjä.
Verkkovierailujen tukkutason jälleenmyynnin käyttöoikeuden osalta matkaviestinverkkojen operaattorit voivat periä oikeudenmukaisen ja kohtuullisen hinnan muista kuin 3 kohdan soveltamisalaan kuuluvista osatekijöistä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta ensimmäisen alakohdan soveltamista.
5. Matkaviestinverkkojen operaattoreiden on julkaistava viitetarjous ottaen huomioon 8 kohdassa tarkoitetut BERECin suuntaviivat ja asetettava se verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeutta pyytävän yrityksen saataville. Matkaviestinverkkojen operaattoreiden on toimitettava käyttöoikeutta pyytävälle yritykselle tämän artiklan mukainen käyttöoikeutta koskeva sopimusluonnos viimeistään kuukauden kuluttua siitä, kun matkaviestinverkon operaattori on alun perin vastaanottanut pyynnön. Verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeus myönnetään kohtuullisen ajan kuluessa, joka saa olla enintään kolme kuukautta sopimuksen tekemisestä. Verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksia koskevan pyynnön vastaanottavien matkaviestinverkkojen operaattoreiden ja käyttöoikeuksia pyytävien yritysten on neuvoteltava vilpittömässä mielessä.
6. Edellä 5 kohdassa tarkoitetun viitetarjouksen on oltava riittävän yksityiskohtainen ja siinä on oltava kaikki 3 kohdassa tarkoitetut verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksia varten tarvittavat osatekijät, ja siinä on myös kuvattava suorien verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeuksien ja verkkovierailujen tukkutason jälleenmyynnin käyttöoikeuksien kannalta merkityksellinen tarjonta sekä siihen liittyvät ehdot. Kansalliset sääntelyviranomaiset määräävät tarvittaessa muutoksia viitetarjouksiin tässä artiklassa säädettyjen velvollisuuksien täyttämiseksi.
7. Jos käyttöoikeutta pyytävä yritys haluaa aloittaa kaupalliset neuvottelut myös sellaisten osatekijöiden sisällyttämiseksi, jotka eivät sisälly viitetarjoukseen, matkaviestinverkkojen operaattoreiden on vastattava tällaiseen pyyntöön kohtuullisen ajan kuluessa, joka saa olla enintään kaksi kuukautta siitä, kun pyyntö on alun perin vastaanotettu. Edellä olevaa 2 ja 5 kohtaa ei sovelleta tätä kohtaa sovellettaessa.
8. Tämän artiklan johdonmukaisen soveltamisen edistämiseksi BERECin on sidosryhmiä kuultuaan ja tiiviissä yhteistyössä komission kanssa vahvistettava suuntaviivat verkkovierailupalvelujen tukkutason käyttöoikeudelle viimeistään 30 päivänä syyskuuta 2012.
9. Edellä olevaa 5-7 kohtaa sovelletaan 1 päivästä tammikuuta 2013.
4 artikla
Säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen erillinen myynti
1. Kotimaan operaattoreiden on tarjottava asiakkailleen mahdollisuus käyttää minkä hyvänsä vaihtoehtoisen verkkovierailuoperaattorin pakettina tarjoamia säänneltyjä verkkovierailuäänipuhelu-, -tekstiviesti- ja -datapalveluja.
Kotimaan operaattorit ja verkkovierailuoperaattorit eivät saa estää asiakkaita käyttämästä vaihtoehtoisen verkkovierailuoperaattorin suoraan vierailuverkossa tarjoamia säänneltyjä verkkovierailudatapalveluja.
2. Verkkovierailuasiakkailla on oikeus vaihtaa verkkovierailuoperaattoria milloin tahansa. Jos verkkovierailuasiakas päättää vaihtaa verkkovierailuoperaattoria, vaihto on toteutettava ilman aiheetonta viivytystä ja joka tapauksessa mahdollisimman nopeasti säänneltyjen verkkovierailupalvelujen vähittäistason erillisen myynnin toteuttamista varten valitusta teknisestä ratkaisusta riippuen, mutta kaikissa tilanteissa enintään kolmen työpäivän kuluessa sopimuksen tekemisestä uuden verkkovierailuoperaattorin kanssa.
3. Vaihdon vaihtoehtoiseen verkkovierailuoperaattoriin tai verkkovierailuoperaattoreiden välillä on oltava asiakkaille maksutonta ja mahdollista missä tahansa hinnoittelumallissa. Siihen ei saa sisältyä vaihtoa edeltäviin ehtoihin verrattuna minkäänlaista tilausmaksua tai sellaisia kiinteitä tai toistuvia lisämaksuja, jotka liittyvät liittymäsopimuksen muihin kuin verkkovierailua koskeviin osiin.
4. Kotimaan operaattoreiden on ilmoitettava kaikille verkkovierailuasiakkailleen selkeässä, ymmärrettävässä ja helposti saatavissa olevassa muodossa mahdollisuudesta valita 1 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut palvelut.
Etenkin matkaviestintäpalveluja koskevaa sopimusta tehtäessä tai uusittaessa kotimaan operaattoreiden on annettava kaikille asiakkailleen henkilökohtaisesti täydet tiedot mahdollisuudesta valita vaihtoehtoinen verkkovierailuoperaattori, eivätkä ne saa estää sopimuksen tekemistä vaihtoehtoisen verkkovierailuoperaattorin kanssa. Asiakkaiden, jotka tekevät sopimuksen säännellyistä verkkovierailupalveluista kotimaan operaattorin kanssa, on nimenomaisesti vahvistettava, että heille on ilmoitettu tällaisesta mahdollisuudesta. Kotimaan operaattori ei saa estää, taivutella luopumaan tai ehkäistä kotimaan operaattorin myyntipisteinä toimivia vähittäismyyjiä tarjoamasta sopimuksia vaihtoehtoisilta verkkovierailuoperaattoreilta tilattavista erillisistä verkkovierailupalveluista.
5. Säänneltyjen verkkovierailupalvelujen teknisiä ominaisuuksia ei saa muuttaa tavalla, joka saa ne poikkeamaan kuluttajalle ennen vaihtoa tarjottujen säänneltyjen verkkovierailupalvelujen teknisistä ominaisuuksista, laatuparametrit mukaan lukien. Jos vaihto ei koske kaikkia säänneltyjä verkkovierailupalveluja, ne palvelut, joita ei ole vaihdettu, on toimitettava edelleen samaan hintaan ja mahdollisuuksien mukaan samoin teknisin ominaisuuksin, laatuparametrit mukaan lukien.
6. Tätä artiklaa sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2014.
5 artikla
Säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen erillisen myynnin toteuttaminen
1. Kotimaan operaattoreiden on toteutettava 4 artiklassa säädetty säänneltyjen verkkovierailupalvelujen erillinen myynti, jotta asiakkaat voivat käyttää kotimaan matkaviestintäpalveluja ja erillisiä säänneltyjä verkkovierailupalveluja. Kotimaan operaattoreiden on hyväksyttävä kaikki toimintojen käyttöoikeuksia ja niihin liittyviä lisäpalveluja koskevat kohtuulliset pyynnöt, joilla on merkitystä säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen erillisen myynnin kannalta. Käyttöoikeuksien, jotka koskevat säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen erillistä myyntiä varten tarvittavia toimintoja ja lisäpalveluja, käyttäjätodennukseen liittyvät palvelut mukaan lukien, on oltava maksuttomia, eivätkä ne saa aiheuttaa asiakkaille mitään välittömiä kustannuksia.
2. Jotta varmistettaisiin säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen erillisen myynnin yhdenmukainen ja samanaikainen toteuttaminen kaikkialla unionissa, komissio vahvistaa BERECiä kuultuaan viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2012 täytäntöönpanosäädöksinä yksityiskohtaiset säännöt, jotka koskevat 4 artiklan 4 kohdassa säädettyjä tiedonantovelvollisuuksia ja säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen erillisen myynnin toteuttamisen edellyttämää teknistä ratkaisua. Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 6 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen, ja niitä sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2014.
3. Säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen erillisen myynnin toteuttamisen edellyttämän teknisen ratkaisun on täytettävä seuraavat ehdot:
a)
se on kuluttajaystävällinen, ja kuluttajien on etenkin voitava vaivattomasti ja nopeasti vaihtaa vaihtoehtoiseen verkkovierailuoperaattoriin säilyttäen matkapuhelinnumeronsa ja käyttäen samaa mobiililaitetta;
b)
se pystyy ottamaan huomioon kaikkien kuluttajaryhmien tarpeet kilpailukykyisin ehdoin, datapalvelujen tehokäyttö mukaan lukien;
c)
se pystyy edistämään tosiasiallisesti kilpailua ja jättää myös operaattoreille mahdollisuudet hyödyntää infrastruktuuriaan tai kaupallisia järjestelyjään;
d)
se on kustannustehokas, ja siinä otetaan huomioon kustannusten jakautuminen kotimaan operaattoreiden ja vaihtoehtoisten verkkovierailuoperaattoreiden välillä;
e)
se mahdollistaa 4 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen velvollisuuksien täyttämisen tehokkaalla tavalla;
f)
se sallii mahdollisimman hyvän yhteentoimivuuden;
g)
se on käyttäjäystävällinen erityisesti silloin, kun asiakas käsittelee teknisesti mobiililaitetta verkon vaihdon yhteydessä;
h)
se takaa, että unionin asiakkaiden verkkovierailuja kolmansissa maissa ja kolmansien maiden asiakkaiden verkkovierailuja unionissa ei estetä;
i)
se takaa, että yksityisyyden ja henkilötietojen suojaa, verkkojen turvallisuutta ja eheyttä sekä avoimuutta koskevia puitedirektiivin ja erityisdirektiivien sääntöjä noudatetaan;
j)
siinä otetaan huomioon kansallisten sääntelyviranomaisten pyrkimykset edistää loppukäyttäjien mahdollisuuksia saada ja jakaa tietoa tai käyttää haluamiaan sovelluksia ja palveluja puitedirektiivin 8 artiklan 4 kohdan g alakohdan mukaisesti;
k)
se takaa, että operaattorit soveltavat samanlaisia ehtoja samanlaisissa olosuhteissa.
4. Tekninen ratkaisu voi sisältää yhden tai useita teknisiä menettelyjä 3 kohdassa säädettyjen ehtojen täyttämiseksi.
5. Komissio antaa tarvittaessa eurooppalaiselle standardointielimelle toimeksiannon tehdä asianomaisiin standardeihin mukautukset, joita säänneltyjen vähittäistason verkkovierailupalvelujen erillisen myynnin yhdenmukaistettu toteuttaminen edellyttää.
6. Tämän artiklan 1, 3, 4 ja 5 kohtaa sovelletaan 1 päivästä heinäkuuta 2014.
6 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa puitedirektiivin 22 artiklalla perustettu viestintäkomitea. Kyseinen komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
7 artikla
Säänneltyjen verkkovierailupuhelujen soittamisesta perittävät tukkuhinnat
1. Keskimääräinen tukkuhinta, jonka vierailuverkon operaattori voi periä asiakkaan verkkovierailuoperaattorilta kyseisestä vierailuverkosta soitetun säännellyn verkkovierailupuhelun tarjoamisesta, mukaan lukien muun muassa nousevan liikenteen, välityksen ja laskevan liikenteen kustannukset, ei saa 1 päivästä heinäkuuta 2012 ylittää 0,14:ää euroa minuutilta.
2. Kaikkiin operaattoripareihin sovelletaan 1 kohdassa tarkoitettua keskimääräistä tukkuhintaa, jota koskevat laskelmat tehdään 12 kuukauden jaksolta tai lyhyemmältä jaksolta, joka voi olla jäljellä ennen tässä kohdassa tarkoitetun keskimääräisen tukkuhinnan soveltamisajan päättymistä tai ennen 30 päivää kesäkuuta 2022. Keskimääräinen tukkutason enimmäishinta alennetaan 0,10 euroon 1 päivänä heinäkuuta 2013 ja 0,05 euroon 1 päivänä heinäkuuta 2014, ja se on tämän jälkeen 0,05 euroa 30 päivään kesäkuuta 2022 saakka, sanotun kuitenkin rajoittamatta 19 artiklan soveltamista.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua keskimääräistä tukkuhintaa koskevat laskelmat tehdään jakamalla tukkutason yhteenlasketut verkkovierailutulot niiden tukkutason verkkovierailuminuuttien kokonaislukumäärällä, jotka asianomainen operaattori on tosiasiallisesti käyttänyt kyseisenä ajanjaksona unionissa tukkutason verkkovierailupuhelujen tarjoamiseen laskettuna sekuntien perusteella mukautettuna niin, että huomioon otetaan vierailuverkon operaattorin mahdollisuus soveltaa enintään 30 sekunnin pituista vähimmäislaskutusaikaa.
8 artikla
Säännellyistä verkkovierailupuheluista perittävät vähittäishinnat
1. Verkkovierailuoperaattoreiden on saatettava 2 kohdassa tarkoitettu euroäänipuhelutariffi selkeästi ja avoimesti kaikkien verkkovierailuasiakkaidensa saataville ja tarjottava sitä aktiivisesti. Tähän tariffiin ei saa sisältyä mitään tilausmaksua tai muuta kiinteää tai toistuvaa maksua, ja se voidaan yhdistää minkä tahansa muun vähittäishinnaston kanssa.
Verkkovierailuoperaattoreiden on tarjousta tehdessään muistutettava kaikkia verkkovierailuasiakkaitaan, jotka ovat valinneet erityisen verkkovierailuhinnaston tai -paketin, kyseiseen hinnastoon tai pakettiin sovellettavista ehdoista.
2. Euroäänipuhelutariffin vähittäishinta (ilman arvonlisäveroa), jonka verkkovierailuoperaattori voi periä verkkovierailuasiakkaaltaan säännellyn verkkovierailupuhelun tarjoamisesta, saa 1 päivästä heinäkuuta 2012 vaihdella verkkovierailupuheluittain, mutta se saa soitettujen puhelujen osalta olla enintään 0,29 euroa minuutilta ja vastaanotettujen puhelujen osalta enintään 0,08 euroa minuutilta. Soitettujen puhelujen vähittäistason enimmäishinta alenee 0,24 euroon 1 päivänä heinäkuuta 2013 ja 0,19 euroon 1 päivänä heinäkuuta 2014, ja vastaanotettujen puhelujen vähittäistason enimmäishinta alenee 0,07 euroon 1 päivänä heinäkuuta 2013 ja 0,05 euroon 1 päivänä heinäkuuta 2014. Nämä euroäänipuhelutariffin vähittäistason enimmäishinnat ovat voimassa 30 päivään kesäkuuta 2017, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 19 artiklan soveltamista.
Verkkovierailuoperaattorit eivät saa periä verkkovierailuasiakkailtaan erillistä maksua näiden verkkovierailun yhteydessä vastaanottamista äänipostiviesteistä. Tämä ei vaikuta muihin perittäviin maksuihin, kuten tällaisten viestien kuuntelusta perittäviin maksuihin.
Jokaisen verkkovierailuoperaattorin on laskutettava verkkovierailuasiakkaitaan kaikista soitetuista tai vastaanotetuista säännellyistä verkkovierailupuheluista, joihin sovelletaan euroäänipuhelutariffia, sekuntien perusteella.
Verkkovierailuoperaattori voi soveltaa enintään 30 sekunnin pituista vähimmäislaskutusaikaa soitetuista puheluista, joihin sovelletaan euroäänipuhelutariffia.
3. Verkkovierailuoperaattoreiden on sovellettava euroäänipuhelutariffia automaattisesti kaikkiin nykyisiin verkkovierailuasiakkaisiin, lukuun ottamatta sellaisia verkkovierailuasiakkaita, jotka ovat jo tehneet tietoisen valinnan tietystä verkkovierailuhinnastosta tai -paketista, jonka ansiosta he hyötyvät eri hinnastosta säännellyille verkkovierailupuheluille kuin siitä, jota muutoin sovellettaisiin, ellei kyseistä valintaa olisi tehty.
4. Verkkovierailuoperaattoreiden on sovellettava euroäänipuhelutariffia kaikkiin sellaisiin uusiin verkkovierailuasiakkaisiin, jotka eivät tee tietoista valintaa erilaisesta verkkovierailuhinnastosta tai verkkovierailupalvelupaketista, joka sisältää eri hinnat säännellyille verkkovierailupuheluille.
5. Verkkovierailuasiakas voi pyytää euroäänipuhelutariffiin siirtymistä tai siitä luopumista. Vaihto on toteutettava maksutta yhden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta, eikä siihen saa sisältyä ehtoja tai rajoituksia, jotka liittyvät liittymäsopimuksen muihin osiin, paitsi jos verkkovierailuasiakas, joka on tilannut erityisen verkkovierailupaketin, johon sisältyy useampi kuin yksi säännelty verkkovierailupalvelu, haluaa siirtyä euroäänipuhelutariffiin, verkkovierailuoperaattori voi vaatia vaihtavaa asiakasta luopumaan paketin muista osista. Verkkovierailuoperaattori voi viivästyttää vaihdon voimaantuloa, kunnes aiempi verkkovierailuhinnasto on ollut voimassa tietyn vähimmäisjakson, joka saa olla enintään kaksi kuukautta. Euroäänipuhelutariffi voidaan aina yhdistää eurotekstiviestitariffiin ja eurodatatariffiin.
9 artikla
Säännellyistä verkkovierailutekstiviesteistä perittävät tukkuhinnat
1. Keskimääräinen tukkuhinta, jonka vierailuverkon operaattori voi periä kyseisestä vierailuverkosta lähetetystä säännellystä verkkovierailutekstiviestistä, saa 1 päivän heinäkuuta 2012 jälkeen olla enintään 0,03 euroa tekstiviestiltä. Keskimääräinen tukkutason enimmäishinta alenee 0,02 euroon 1 päivänä heinäkuuta 2013 ja on tämän jälkeen 0,02 euroa 30 päivään kesäkuuta 2022, sanotun kuitenkin rajoittamatta 19 artiklan soveltamista.
2. Kaikkiin operaattoripareihin sovelletaan 1 kohdassa tarkoitettua keskimääräistä tukkuhintaa, jota koskevat laskelmat tehdään 12 kuukauden jaksolta tai lyhyemmältä ajanjaksolta, joka voi olla jäljellä ennen 30 päivää kesäkuuta 2022.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua keskimääräistä tukkuhintaa koskevat laskelmat tehdään jakamalla tukkutason yhteenlasketut tulot, jotka vierailuverkon operaattori tai kotiverkon operaattori saa säänneltyjen verkkovierailutekstiviestien lähettämisestä unionissa kyseisenä ajanjaksona, tällaisten verkkovierailuoperaattorin tai kotiverkon operaattorin puolesta lähetettyjen tekstiviestien kokonaismäärällä mainittuna ajanjaksona.
4. Vierailuverkon operaattori ei saa periä verkkovierailuasiakkaan verkkovierailuoperaattorilta tai kotiverkon operaattorilta mitään 1 kohdassa tarkoitetusta maksusta erillistä maksua vierailuverkossa vierailevalle verkkovierailuasiakkaalle lähetetyn säännellyn verkkovierailutekstiviestin välittämisestä.
10 artikla
Säännellyistä verkkovierailutekstiviesteistä perittävät vähittäishinnat
1. Verkkovierailuoperaattoreiden on saatettava 2 kohdassa tarkoitettu eurotekstiviestitariffi selkeästi ja avoimesti kaikkien verkkovierailuasiakkaidensa saataville ja tarjottava sitä aktiivisesti. Eurotekstiviestitariffiin ei saa sisältyä mitään tilausmaksua tai muuta kiinteää tai toistuvaa maksua, ja se voidaan yhdistää minkä tahansa muun vähittäishinnaston kanssa, jollei tämän artiklan muista säännöksistä muuta johdu.
2. Eurotekstiviestitariffin vähittäishinta (ilman arvonlisäveroa), jonka verkkovierailuoperaattori voi periä verkkovierailuasiakkaaltaan tämän lähettämästä säännellystä verkkovierailutekstiviestistä, saa 1 päivästä heinäkuuta 2012 vaihdella säänneltyjen verkkovierailutekstiviestien välillä, mutta se saa olla enintään 0,09 euroa. Tämä enimmäishinta laskee 0,08 euroon 1 päivänä heinäkuuta 2013 ja 0,06 euroon 1 päivänä heinäkuuta 2014 ja on tämän jälkeen 0,06 euroa 30 päivään kesäkuuta 2017, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 19 artiklan soveltamista.
3. Verkkovierailuoperaattorit eivät saa periä verkkovierailuasiakkailtaan erillistä maksua näiden vastaanottamista säännellyistä verkkovierailutekstiviesteistä.
4. Verkkovierailuoperaattoreiden on sovellettava eurotekstiviestitariffia automaattisesti kaikkiin nykyisiin verkkovierailuasiakkaisiin, lukuun ottamatta sellaisia verkkovierailuasiakkaita, jotka ovat jo tehneet tietoisen valinnan tietystä verkkovierailuhinnastosta tai -paketista, jonka ansiosta he hyötyvät eri hinnastosta säännellyille verkkovierailutekstiviesteille kuin siitä, jota muutoin sovellettaisiin, ellei kyseistä valintaa olisi tehty.
5. Verkkovierailuoperaattoreiden on sovellettava eurotekstiviestitariffia kaikkiin sellaisiin uusiin verkkovierailuasiakkaisiin, jotka eivät tee tietoista valintaa erilaisesta verkkovierailutekstiviestihinnastosta tai verkkovierailupalvelupaketista, joka sisältää eri hinnat säännellyille verkkovierailutekstiviesteille.
6. Verkkovierailuasiakas voi milloin tahansa pyytää eurotekstiviestitariffiin siirtymistä tai siitä luopumista. Vaihto on toteutettava maksutta yhden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta, eikä siihen saa sisältyä ehtoja tai rajoituksia, jotka liittyvät liittymäsopimuksen muihin osiin kuin verkkovierailuihin. Verkkovierailuoperaattori voi viivästyttää tällaisen vaihdon voimaantuloa, kunnes aiempi verkkovierailuhinnasto on ollut voimassa tietyn vähimmäisjakson, joka saa olla enintään kaksi kuukautta. Eurotekstiviestitariffi voidaan aina yhdistää euroäänipuhelutariffiin ja eurodatatariffiin.
11 artikla
Säänneltyjen verkkovierailutekstiviestien tekniset ominaisuudet
Verkkovierailuoperaattori, kotimaan operaattori, kotiverkon operaattori tai vierailuverkon operaattori ei saa muuttaa säänneltyjen verkkovierailutekstiviestien teknisiä ominaisuuksia tavalla, joka saa ne poikkeamaan kotimaan markkinoilla tarjottavien tekstiviestien teknisistä ominaisuuksista.
12 artikla
Säänneltyjen verkkovierailudatapalvelujen tukkuhinnat
1. Keskimääräinen tukkuhinta, jonka vierailuverkon operaattori voi periä verkkovierailuasiakkaan kotioperaattorilta säänneltyjen verkkovierailudatapalvelujen tarjoamisesta kyseisen vierailuverkon avulla, ei saa 1 päivästä heinäkuuta 2012 ylittää turvarajaa, joka on 0,25 euroa siirrettyä datamegatavua kohti. Turvaraja alenee 0,15 euroon siirrettyä datamegatavua kohti 1 päivänä heinäkuuta 2013 ja 0,05 euroon siirrettyä datamegatavua kohti 1 päivänä heinäkuuta 2014, ja se on sen jälkeen 0,05 euroa siirrettyä datamegatavua kohti 30 päivään kesäkuuta 2022, sanotun kuitenkin rajoittamatta 19 artiklan soveltamista.
2. Kaikkiin operaattoripareihin sovelletaan 1 kohdassa tarkoitettua keskimääräistä tukkuhintaa, jota koskevat laskelmat tehdään 12 kuukauden jaksolta tai lyhyemmältä ajanjaksolta, joka voi olla jäljellä ennen 30 päivää kesäkuuta 2022.
3. Edellä 1 kohdassa tarkoitettua keskimääräistä tukkuhintaa koskevat laskelmat tehdään jakamalla tukkutason yhteenlasketut tulot, jotka vierailuverkon operaattori tai kotiverkon operaattori saa säänneltyjen verkkovierailudatapalvelujen tarjoamisesta kyseisenä ajanjaksona, näiden palvelujen tarjonnan kautta asianomaisen verkkovierailuoperaattorin tai kotiverkon operaattorin puolesta mainittuna ajanjaksona tosiasiallisesti kulutettujen datamegatavujen kokonaismäärällä kilotavukohtaisesti määritettynä.
13 artikla
Säänneltyjen verkkovierailudatapalvelujen vähittäishinnat
1. Verkkovierailuoperaattoreiden on saatettava 2 kohdassa tarkoitettu eurodatatariffi selkeästi ja avoimesti kaikkien verkkovierailuasiakkaidensa saataville ja tarjottava sitä aktiivisesti. Eurodatatariffiin ei saa sisältyä mitään tilausmaksua tai muuta kiinteää tai toistuvaa maksua, ja se voidaan yhdistää minkä tahansa muun vähittäishinnaston kanssa.
Verkkovierailuoperaattoreiden on tarjousta tehdessään muistutettava niitä verkkovierailuasiakkaitaan, jotka ovat jo valinneet erityisen verkkovierailuhinnaston tai paketin, kyseiseen hinnastoon tai pakettiin sovellettavista ehdoista.
2. Eurodatatariffin vähittäishinta (ilman arvonlisäveroa), jonka verkkovierailuoperaattori voi periä verkkovierailuasiakkaaltaan säännellystä verkkovierailudatapalvelusta, saa 1 päivästä heinäkuuta 2012 olla enintään 0,70 euroa käytettyä megatavua kohti. Käytetyn datan vähittäistason enimmäishinta alenee 0,45 euroon käytettyä megatavua kohti 1 päivänä heinäkuuta 2013 ja 0,20 euroon käytettyä megatavua kohti 1 päivänä heinäkuuta 2014, ja se on sen jälkeen 0,20 euroa käytettyä megatavua kohti 30 päivään kesäkuuta 2017, sanotun kuitenkaan rajoittamatta 19 artiklan soveltamista.
Jokaisen verkkovierailuoperaattorin on laskutettava verkkovierailuasiakkaitaan kilotavukohtaisesti kaikista säännellyistä verkkovierailudatapalveluista, joihin sovelletaan eurodatatariffia, lukuun ottamatta multimediaviestejä, jotka voidaan laskuttaa yksikkökohtaisesti. Tällaisessa tapauksessa vähittäishinta, jonka verkkovierailuoperaattori voi periä verkkovierailuasiakkaaltaan tämän verkkovierailun yhteydessä lähettämästä tai vastaanottamasta multimediaviestistä, ei saa ylittää ensimmäisessä alakohdassa asetettua vähittäistason enimmäishintaa.
3. Verkkovierailuoperaattoreiden on 1 päivästä heinäkuuta 2012 sovellettava eurodatatariffia automaattisesti kaikkiin nykyisiin verkkovierailuasiakkaisiin, lukuun ottamatta sellaisia verkkovierailuasiakkaita, jotka ovat jo tehneet valinnan tietystä verkkovierailuhinnastosta tai joita jo koskee eurodatatariffia selvästi alhaisempi hinnasto tai jotka ovat jo tehneet valinnan paketista, jonka ansiosta he hyötyvät eri hinnastosta säännellyille verkkovierailudatapalveluille kuin siitä, jota muutoin sovellettaisiin, ellei kyseistä valintaa olisi tehty.
4. Verkkovierailuoperaattoreiden on 1 päivästä heinäkuuta 2012 sovellettava eurodatatariffia kaikkiin sellaisiin uusiin verkkovierailuasiakkaisiin, jotka eivät ole tehneet tietoista valintaa erilaisesta verkkovierailudatahinnastosta tai verkkovierailupalvelupaketista, joka sisältää eri hinnat säännellyille verkkovierailudatapalveluille.
5. Verkkovierailuasiakas voi milloin tahansa pyytää eurodatatariffiin siirtymistä tai siitä luopumista sopimusehtojensa mukaisesti. Vaihto on toteutettava maksutta yhden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta, eikä siihen saa sisältyä ehtoja tai rajoituksia, jotka liittyvät liittymäsopimuksen muihin osiin kuin unionin laajuisiin verkkovierailuihin. Verkkovierailuoperaattori voi viivästyttää tällaisen vaihdon voimaantuloa, kunnes aiempi verkkovierailuhinnasto on ollut voimassa tietyn vähimmäisjakson, joka saa olla enintään kaksi kuukautta. Eurodatatariffi voidaan aina yhdistää eurotekstiviestitariffiin ja euroäänipuhelutariffiin.
6. Verkkovierailuoperaattoreiden on viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2012 ilmoitettava kaikille verkkovierailuasiakkailleen henkilökohtaisesti, selkeästi ja ymmärrettävästi ja pysyvällä välineellä eurodatatariffista sekä siitä, että sitä sovelletaan viimeistään 1 päivästä heinäkuuta 2012 kaikkiin verkkovierailuasiakkaisiin, jotka eivät ole tehneet tietoista valintaa säänneltyihin verkkovierailudatapalveluihin sovellettavasta erityisestä hinnastosta tai paketista, ja heidän oikeudestaan siirtyä eurodatatariffiin tai luopua siitä 5 kohdan mukaisesti.
14 artikla
Verkkovierailupuhelujen ja verkkovierailutekstiviestien vähittäishinnoittelun avoimuus
1. Varoittaakseen verkkovierailuasiakkaita siitä, että niiltä peritään verkkovierailumaksuja puheluiden soittamisesta tai vastaanottamisesta tai tekstiviestien lähettämisestä, jokaisen verkkovierailuoperaattorin on asiakkaan saapuessa muun kuin kotimaan operaattorinsa jäsenvaltion alueelle toimitettava tälle viestipalvelua käyttäen automaattisesti sekä viivytyksettä ja maksutta yksilölliset tiedot verkkovierailun arvonlisäverollisista perushinnoista, joita asiakkaaseen sovelletaan tämän soittaessa ja vastaanottaessa puheluja ja lähettäessä tekstiviestejä vierailujäsenvaltiossa, ellei asiakas ole ilmoittanut verkkovierailuoperaattorille, ettei tarvitse tällaista palvelua.
Näihin yksilöllisiin perushintatietoihin sisältyvät enimmäishinnat (asiakkaan kotimaan operaattorin toimittaman kotilaskun valuuttana), joita asiakkaaseen voidaan soveltaa asiakkaan hintajärjestelmän mukaisesti, kun asiakas
a)
soittaa säänneltyjä verkkovierailupuheluja vierailujäsenvaltion sisällä ja kotimaan operaattorinsa jäsenvaltioon sekä vastaanottaa säänneltyjä verkkovierailupuheluja; ja
b)
lähettää säänneltyjä verkkovierailutekstiviestejä vierailujäsenvaltiossa.
Tietoihin on sisällyttävä myös 2 kohdassa tarkoitettu maksuton numero, josta voi saada yksityiskohtaisempia tietoja, ja tiedot mahdollisuudesta käyttää hätäpalveluja soittamalla maksutta eurooppalaiseen hätänumeroon 112.
Asiakkaalla on jokaisen viestin yhteydessä oltava mahdollisuus ilmoittaa verkkovierailuoperaattorille maksutta ja helpolla tavalla, ettei tarvitse automaattista viestipalvelua. Asiakkaalla, joka on ilmoittanut, ettei tarvitse automaattista viestipalvelua, on oikeus pyytää milloin tahansa ja maksutta verkkovierailuoperaattoria tarjoamaan uudelleen tätä palvelua.
Verkkovierailuoperaattoreiden on tarjottava sokeille tai heikkonäköisille asiakkailleen ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetut yksilölliset perushintatiedot automaattisesti ja maksutta äänipuheluna, jos nämä asiakkaat niin pyytävät.
Ensimmäistä, toista, neljättä ja viidettä alakohtaa sovelletaan myös unionin ulkopuolella matkustavien verkkovierailuasiakkaiden käyttämiin verkkovierailuoperaattorin tarjoamiin verkkovierailuäänipuhelu- ja -tekstiviestipalveluihin.
2. Sen lisäksi, mitä 1 kohdassa säädetään, asiakkailla on oikeus pyytää ja saada maksutta ja sijaintipaikastaan unionin alueella riippumatta yksityiskohtaisempia yksilöllisiä hintatietoja äänipuhelujen ja tekstiviestien verkkovierailuhinnoista vierailuverkossa sekä tietoja tämän asetuksen nojalla sovellettavista avoimuustoimenpiteistä joko matkaäänipuheluna tai tekstiviestinä. Tällainen pyyntö esitetään maksuttomaan numeroon, jota verkkovierailuoperaattori pitää yllä tätä tarkoitusta varten. Edellä 1 kohdassa säädettyjä velvoitteita ei sovelleta laitteisiin, jotka eivät tue tekstiviestitoimintoa.
3. Verkkovierailuoperaattoreiden on annettava kaikille käyttäjille liittymäsopimusten tekemisen yhteydessä täydelliset tiedot sovellettavista verkkovierailuhinnoista ja erityisesti euroäänipuhelutariffista ja eurotekstiviestitariffista. Niiden on lisäksi annettava verkkovierailuasiakkailleen ajantasaista tietoa sovellettavista verkkovierailuhinnoista viipymättä aina, kun hinnat muuttuvat.
Verkkovierailuoperaattoreiden on toteutettava tarvittavat toimet varmistaakseen, että niiden kaikki verkkovierailuasiakkaat ovat tietoisia euroäänipuhelutariffin ja eurotekstiviestitariffin olemassaolosta. Niiden on erityisesti ilmoitettava kaikille verkkovierailuasiakkailleen euroäänipuhelutariffia ja eurotekstiviestitariffia koskevista ehdoista kussakin tapauksessa selkeästi ja puolueettomasti. Tämän jälkeen niiden on muistutettava eurotariffista kohtuullisin väliajoin kaikkia asiakkaita, jotka ovat valinneet jonkin muun hinnaston.
Toimitettujen tietojen on oltava riittävän yksityiskohtaisia, jotta asiakkaat voivat päättää, kannattaako heidän siirtyä eurotariffiin.
4. Verkkovierailuoperaattoreiden on annettava asiakkailleen tietoa siitä, kuinka vältetään tahatonta verkkovierailua raja-alueilla. Verkkovierailuoperaattoreiden on toteutettava kohtuulliset toimenpiteet sitä varten, että niiden asiakkaat eivät joutuisi tahattomasti käytettyjen verkkovierailupalvelujen johdosta maksamaan verkkovierailumaksuja kotijäsenvaltiossaan.
15 artikla
Vähittäistason verkkovierailudatapalvelujen avoimuus ja turvamekanismit
1. Verkkovierailuoperaattoreiden on varmistettava, että niiden verkkovierailuasiakkaille tiedotetaan sekä ennen sopimuksen tekemistä että sen jälkeen riittävästi maksuista, joita sovelletaan säänneltyjen verkkovierailudatapalvelujen käyttöön, tavoilla, jotka auttavat asiakasta ymmärtämään tällaisen käytön taloudelliset seuraukset ja joiden avulla asiakkaat pystyvät seuraamaan ja hallitsemaan säänneltyjen verkkovierailudatapalvelujen käytöstä aiheutuvia kulujaan 2 ja 3 kohdan mukaisesti.
Tarvittaessa verkkovierailuoperaattoreiden on ilmoitettava asiakkailleen ennen sopimuksen tekemistä ja sen jälkeen säännöllisesti riskistä, joka koskee automaattista ja kontrolloimatonta verkkovierailudatayhteyttä ja latausta. Lisäksi verkkovierailuoperaattoreiden on ilmoitettava asiakkailleen maksutta ja selkeästi ja ymmärrettävästi, miten tällaiset automaattiset verkkovierailudatayhteydet voidaan kytkeä pois päältä niin, että voidaan välttää verkkovierailudatapalveluiden kontrolloimaton käyttö.
2. Verkkovierailuoperaattorin on tiedotettava verkkovierailuasiakkaalle automaattisella viestillä, että asiakas on verkkovierailun piirissä, ja annettava yksilölliset perushintatiedot niistä maksuista (asiakkaan kotimaan operaattorin toimittaman kotilaskun valuuttana) ilmaistuna hintana megatavua kohti, joita sovelletaan säänneltyjen verkkovierailudatapalvelujen tarjontaan kyseiselle verkkovierailuasiakkaalle kyseisessä jäsenvaltiossa, paitsi jos asiakas on ilmoittanut verkkovierailuoperaattorille, ettei tarvitse näitä tietoja.
Tällaiset yksilölliset perushintatiedot on toimitettava verkkovierailuasiakkaan mobiililaitteeseen esimerkiksi tekstiviestin, sähköpostin tai mobiililaitteella näkyvän ponnahdusikkunan avulla aina, kun verkkovierailuasiakas saapuu muun kuin kotimaan operaattorinsa jäsenvaltion alueelle ja ottaa ensimmäisen kerran käyttöön verkkovierailudatapalvelun kyseisessä jäsenvaltiossa. Ne on toimitettava maksutta sillä hetkellä, kun verkkovierailuasiakas ottaa käyttöön säännellyn verkkovierailudatapalvelun, tavalla, joka on omiaan helpottamaan niiden vastaanottoa ja helppoa ymmärtämistä.
Asiakkaalla, joka on ilmoittanut verkkovierailuoperaattorilleen, ettei tarvitse automaattisia hintatietoja, on oikeus pyytää milloin tahansa ja maksutta verkkovierailuoperaattoria tarjoamaan uudelleen kyseistä palvelua.
3. Kunkin verkkovierailuoperaattorin on tarjottava kaikille verkkovierailuasiakkailleen mahdollisuus valita vapaasti ja maksutta toiminto, joka antaa tietoja toteutuneesta kulutuksesta ilmaistuna käyttömääränä tai valuuttana, jolla verkkovierailuasiakasta laskutetaan säännellyistä verkkovierailudatapalveluista, ja joka takaa, että säänneltyjen verkkovierailudatapalveluiden, lukuun ottamatta yksikköä kohti laskutettavia multimediaviestipalveluja, kokonaiskulutus ei tiettynä kautena ylitä määritettyä saldorajaa ilman asiakkaan nimenomaista suostumusta.
Tätä varten verkkovierailuoperaattorin on tarjottava yhtä tai useampaa saldorajaa tietyille käyttökausille edellyttäen, että asiakkaalle tiedotetaan etukäteen vastaavista käyttömääristä. Yhden näistä rajoista (saldorajan oletusarvon) on oltava enintään noin 50 euroa laskuttamattomia kuluja kuukausittaiselta laskutuskaudelta (ilman arvonlisäveroa).
Verkkovierailuoperaattori voi vaihtoehtoisesti määrittää rajoja käyttömäärän mukaan edellyttäen, että asiakkaalle ilmoitetaan etukäteen vastaavat summat. Yhden näistä rajoista (käyttörajan oletusarvon) on vastattava enintään 50 euron laskuttamattomia kuluja kuukausittaiselta laskutuskaudelta (ilman arvonlisäveroa).
Verkkovierailuoperaattori voi lisäksi tarjota verkkovierailuasiakkailleen muita rajoja, joihin liittyy muita korkeampia tai matalampia kuukausittaisia saldorajoja.
Toisessa ja kolmannessa alakohdassa tarkoitettuja ylärajan oletusarvoja on sovellettava kaikkiin asiakkaisiin, jotka eivät ole valinneet jotakin muuta rajaa.
Kunkin verkkovierailuoperaattorin on myös varmistettava, että verkkovierailuasiakkaan mobiililaitteeseen lähetetään esimerkiksi tekstiviestin, sähköpostiviestin tai tietokoneen ponnahdusikkunan avulla ilmoitus, kun 80 prosenttia verkkovierailudatapalvelujen sovitusta saldo- tai käyttörajasta saavutetaan. Jokaisella asiakkaalla on oltava oikeus pyytää verkkovierailuoperaattoria lopettamaan tällaisten ilmoitusten lähettäminen ja pyytää milloin tahansa ja maksutta operaattoria tarjoamaan uudelleen tätä palvelua.
Jos saldo- tai käyttöraja muutoin ylittyisi, verkkovierailuasiakkaan mobiililaitteeseen on lähetettävä ilmoitus. Ilmoituksessa on kerrottava menettely, jota asiakkaan on noudatettava, jos se haluaa kyseisten palvelujen tarjonnan jatkamista, sekä kulutettavien lisäyksiköiden kustannukset. Jos verkkovierailuasiakas ei toimi vastaanottamassaan ilmoituksessa kehotetulla tavalla, verkkovierailuoperaattorin on viipymättä lopetettava säänneltyjen verkkovierailudatapalvelujen tarjoaminen verkkovierailuasiakkaalle ja niiden laskuttaminen verkkovierailuasiakkaalta, paitsi jos ja kunnes verkkovierailuasiakas pyytää näiden palvelujen tarjonnan jatkamista tai uusimista.
Jos verkkovierailuasiakas haluaa valita tai lopettaa saldo- tai käyttörajatoiminnon, muutos on tehtävä maksutta yhden työpäivän kuluessa pyynnön vastaanottamisesta, eikä siihen saa sisältyä ehtoja tai rajoituksia, jotka liittyvät liittymäsopimuksen muihin osiin.
4. Edellä olevaa 2 ja 3 kohtaa ei sovelleta m2m-laitteiden väliseen viestintään, jossa hyödynnetään mobiilidataliikennettä.
5. Verkkovierailuoperaattoreiden on toteutettava kohtuulliset toimenpiteet sitä varten, että niiden asiakkaat eivät joutuisi tahattomasti käytettyjen verkkovierailupalvelujen johdosta maksamaan verkkovierailumaksuja kotijäsenvaltiossaan. Tähän sisältyy se, että asiakkaille on ilmoitettava, miten voidaan välttää tahattomat verkkovierailut raja-alueilla.
6. Tätä artiklaa, lukuun ottamatta sen 5 kohtaa ja ellei tämän kohdan toisesta ja kolmannesta alakohdasta muuta johdu, sovelletaan myös unionin ulkopuolella matkustavien verkkovierailuasiakkaiden käyttämiin verkkovierailuoperaattorin tarjoamiin verkkovierailudatapalveluihin.
Jos asiakas valitsee 3 kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitetun toiminnon, 3 kohdassa säädettyjä vaatimuksia ei sovelleta, jos vierailuverkon operaattori vierailumaassa unionin ulkopuolella ei anna verkkovierailuoperaattorin valvoa asiakkaidensa käyttöä tosiaikaisesti.
Tällaisessa tapauksessa asiakkaalle on sen saapuessa tällaiseen maahan ilmoitettava viivytyksettä ja maksutta tekstiviestillä, että tietoja toteutuneesta kulutuksesta ja takeita siitä, että määritettyä saldorajaa ei ylitetä, ei ole saatavilla.
16 artikla
Valvonta ja täytäntöönpano
1. Kansallisten sääntelyviranomaisten on valvottava tämän asetuksen noudattamista omalla alueellaan.
2. Kansallisten sääntelyviranomaisten on annettava ajantasaista tietoa tämän asetuksen ja erityisesti sen 7, 8, 9, 10, 12 ja 13 artiklan soveltamisesta siten, että asianosaiset saavat tiedon käyttöönsä helposti.
3. Kansallisten sääntelyviranomaisten on 19 artiklassa tarkoitetun uudelleentarkastelun valmistelemiseksi valvottava verkkovierailuasiakkailta äänipuhelu- ja datapalvelujen sekä tekstiviestipalvelujen ja multimediaviestipalvelujen tarjoamisesta perittävien kokonaistukkuhintojen ja vähittäishintojen kehittymistä, myös Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 349 artiklassa tarkoitetuilla syrjäisimmillä alueilla. Kansallisten sääntelyviranomaisten on myös tarkkailtava tahatonta verkkovierailua naapurijäsenvaltioiden raja-alueilla ja valvottava sitä, käytetäänkö liikenteen ohjaustekniikkaa asiakkaan edun vastaisella tavalla.
Kansallisten sääntelyviranomaisten on valvottava tahatonta verkkovierailua ja kerättävä siitä tietoja sekä toteutettava aiheelliset toimenpiteet.
4. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla on toimivalta vaatia tämän asetuksen mukaisten velvoitteiden alaisilta yrityksiltä kaikki tämän asetuksen täytäntöönpanon ja sen valvonnan kannalta merkitykselliset tiedot. Näiden yritysten on pyynnöstä toimitettava tiedot viipymättä sekä kansallisen sääntelyviranomaisen edellyttämässä määräajassa että sen vaatimalla tarkkuudella.
5. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat ryhtyä toimiin omasta aloitteestaan tämän asetuksen noudattamisen varmistamiseksi. Niiden on erityisesti käytettävä tarvittaessa käyttöoikeusdirektiivin 5 artiklan mukaisia valtuuksiaan varmistaakseen asianmukaisen pääsyn ja yhteenliitettävyyden, jotta verkkovierailupalvelujen päästä päähän -liitettävyys ja yhteentoimivuus voidaan taata, esimerkiksi jos asiakkaat eivät pysty vaihtamaan säänneltyjä verkkovierailutekstiviestejä toisessa jäsenvaltiossa sijaitsevan maanpäällisen julkisen matkaviestinverkon asiakkaiden kanssa, koska näiden viestien toimittamisen mahdollistavaa sopimusta ei ole olemassa.
6. Jos kansallinen sääntelyviranomainen toteaa, että tässä asetuksessa asetettuja velvoitteita on rikottu, sillä on valtuudet vaatia tällaisen rikkomisen välitöntä lopettamista.
17 artikla
Riitojen ratkaiseminen
1. Jos jäsenvaltiossa sähköistä viestintäverkkoa ylläpitävien tai sähköisiä viestintäpalveluja tarjoavien yritysten välille syntyy riita tässä asetuksessa tarkoitetuista velvoitteista, riidan ratkaisemisessa sovelletaan puitedirektiivin 20 ja 21 artiklassa säädettyjä menettelyjä.
2. Jos riita, jossa on mukana asiakas tai loppukäyttäjä ja joka koskee tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvaa asiaa, jää ratkaisematta, jäsenvaltioiden on varmistettava, että asiassa voidaan turvautua yleispalveludirektiivin 34 artiklassa tarkoitettuihin tuomioistuimen ulkopuolisiin riitojenratkaisumenettelyihin.
18 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän asetuksen rikkomiseen sovellettavista seuraamuksista ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Seuraamusten on oltava tehokkaita, oikeasuhteisia ja varoittavia. Jäsenvaltioiden on toimitettava kyseiset säännökset komissiolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2013 ja ilmoitettava sille viipymättä niihin myöhemmin mahdollisesti tehdyistä muutoksista.
19 artikla
Uudelleentarkastelu
1. Komissio tarkastelee uudelleen tämän asetuksen toimivuutta ja antaa julkisen kuulemisen jälkeen siitä kertomuksen Euroopan parlamentille ja neuvostolle viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2016. Komissio arvioi erityisesti, onko tämän asetuksen tavoitteet saavutettu. Tällöin komissio arvioi muun muassa seuraavaa:
a)
onko kilpailu kehittynyt riittävästi, jotta on perusteltua päättää vähittäistason enimmäishintojen voimassaolo;
b)
onko kilpailu riittävää tukkutason enimmäishintojen poistamiseksi;
c)
tukku- ja vähittäishintojen kehittyminen sekä odotetut tulevat kehityssuuntaukset äänipuhelu-, tekstiviesti- ja datapalvelujen tarjoamisessa verkkovierailuasiakkaille verrattuna hintoihin, joita peritään sekä etukäteismaksua että jälkikäteislaskutusta käyttäviltä asiakkailta matkaviestintäpalveluista kansallisella tasolla jäsenvaltioissa, ja tällaisten palveluiden laatu ja nopeus;
d)
palvelujen saatavuus ja laatu, mukaan lukien verkkovierailuäänipuhelu-, -tekstiviesti- ja -datapalveluille vaihtoehtoiset palvelut, erityisesti tekninen kehitys huomioon ottaen;
e)
missä määrin kuluttajat ovat hyötyneet verkkovierailupalvelujen hintojen todellisesta alenemisesta, erilaiset hinnastot ja tuotteet, joita on kuluttajien käytettävissä erilaisten soittomuotojen yhteydessä, sekä verkkovierailuhinnastojen ja kansallisten hinnastojen väliset erot, mukaan lukien tarjoukset, jotka koskevat yhtenäistä hinnastoa kansallisia palveluja ja verkkovierailupalveluja varten;
f)
kilpailu sekä vähittäis- että tukkumarkkinoilla ja erityisesti pienempien, riippumattomien tai vasta vähän aikaa toimineiden operaattoreiden kilpailutilanne, samoin kuin kaupallisten sopimusten vaikutus kilpailuun ja operaattoreiden väliset keskinäiset yhteydet;
g)
missä määrin 3 ja 4 artiklassa säädettyjen rakenteellisten toimenpiteiden toteuttaminen on tuottanut tuloksia kilpailun kehittämisessä verkkovierailupalvelujen sisämarkkinoilla pyrittäessä siihen, että verkkovierailuhinnastojen ja kansallisten hinnastojen väliset erot ovat häviämässä;
h)
missä määrin tukku- ja vähittäistason enimmäishinnat ovat suojanneet kuluttajia liian korkeilta hinnoilta samalla, kun sallitaan kilpailun kehittyminen verkkovierailupalvelujen sisämarkkinoilla.
2. Jos kertomus osoittaa, että tässä asetuksessa säädetyt rakenteelliset toimenpiteet eivät ole olleet riittäviä kilpailun edistämiseksi verkkovierailupalvelujen sisämarkkinoilla kaikkien eurooppalaisten kuluttajien hyödyksi tai että verkkovierailuhinnastojen ja kansallisten hinnastojen väliset erot eivät ole häviämässä, komissio tekee Euroopan parlamentille ja neuvostolle asianmukaiset ehdotukset, jotta tilanne korjautuisi ja voitaisiin toteuttaa matkaviestintäpalvelujen sisämarkkinat, joilla viime kädessä ei tehdä eroa kansallisten hinnastojen ja verkkovierailuhinnastojen välillä. Komissio arvioi erityisesti, onko tarpeen
a)
säätää teknisiä ja rakenteellisia lisätoimenpiteitä;
b)
muuttaa rakenteellisia toimenpiteitä;
c)
jatkaa 8, 10 ja 13 artiklassa säädettyjen vähittäistason enimmäishintojen voimassaoloa ja mahdollisesti tarkistaa niiden tasoa;
d)
vaihtaa 7, 9 ja 12 artiklassa säädettyjen tukkutason enimmäishintojen voimassaolon kestoa tai tarkistaa niiden tasoa;
e)
säätää muita tarpeellisia vaatimuksia, mukaan lukien vaatimus siitä, että verkkovierailuhinnastoja ja kansallisia hinnastoja ei erotella.
3. Lisäksi komissio antaa Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen kahden vuoden välein 1 kohdassa tarkoitetun kertomuksen jälkeen. Kukin kertomus sisältää yhteenvedon verkkovierailupalvelujen tarjoamista unionissa koskevasta valvonnasta sekä arvion kehityksestä kohti tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamista 1 ja 2 kohdassa tarkoitetut seikat mukaan lukien.
4. Unionin laajuisten verkkovierailumarkkinoiden kilpailun kehittymisen arvioimiseksi BEREC kerää kansallisilta sääntelyviranomaisilta säännöllisesti tietoja verkkovierailuäänipuhelu-, -tekstiviesti- ja -datapalvelujen vähittäis- ja tukkuhintojen kehittymisestä. Nämä tiedot toimitetaan komissiolle vähintään kahdesti vuodessa. Komissio julkaisee ne.
Lisäksi BEREC kerää kansallisilta sääntelyviranomaisilta vuosittain tietoja operaattoreiden asiakkailleen tarjoamien erilaisten hintojen avoimuudesta ja vertailukelpoisuudesta. Komissio julkaisee nämä tiedot ja havainnot.
20 artikla
Ilmoitusvelvollisuudet
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle ne kansalliset sääntelyviranomaiset, jotka vastaavat tässä asetuksessa säädettyjen tehtävien suorittamisesta.
21 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 717/2007 liitteen I mukaisesti 1 päivästä heinäkuuta 2012.
Viittauksia kumottuun asetukseen pidetään viittauksina tähän asetukseen liitteessä II olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
22 artikla
Voimaantulo ja voimassaolon päättyminen
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, ja sen säännöksiä sovelletaan kyseisestä päivästä lukien, jollei yksittäisissä artikloissa toisin säädetä.
Tämän asetuksen voimassaolo päättyy 30 päivänä kesäkuuta 2022.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 13 päivänä kesäkuuta 2012.