RÅDETS AFGØRELSE
af 12. december 2011
om Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974, undtagen artikel 10 og 11
(2012/22/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 100, stk. 2, sammenholdt med artikel 218, stk. 6, litra a), og artikel 218, stk. 8, første afsnit,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til godkendelse fra Europa-Parlamentet, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 (»Athenprotokollen«) er en væsentlig forbedring af ordningen for transportørernes erstatningsansvar over for og erstatning til passagerer ved søtransport. Den pålægger navnlig transportørerne objektivt ansvar, herunder obligatorisk forsikring med ret til direkte søgsmål mod forsikringsgiverne op til bestemte grænser og fastsætter regler om retternes kompetence og om anerkendelse og fuldbyrdelse af retsafgørelser. Athenprotokollen er derfor i overensstemmelse med Unionens mål at forbedre lovgivningen vedrørende transportørernes erstatningsansvar.
(2)
Athenprotokollen ændrer Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 (»Athenkonventionen«), og fastsætter i artikel 15, at disse to instrumenter skal læses og fortolkes sammen som ét enkelt instrument mellem parterne i Athenprotokollen.
(3)
Størstedelen af Athenprotokollens bestemmelser er overtaget i EU-lovgivningen ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 392/2009 af 23. april 2009 om transportørers erstatningsansvar ved ulykker under søtransport af passagerer (1). Unionen har derfor udøvet sin kompetence vedrørende de spørgsmål, der er reguleret af denne forordning. Medlemsstaterne bevarer dog deres kompetence i forbindelse med en række bestemmelser i Athenprotokollen, f.eks. ikke-deltagelses-bestemmelsen, som giver medlemsstaterne mulighed for at fastsætte højere grænser for erstatningsansvaret end dem, der er fastsat i Athenprotokollen. De spørgsmål, der henhører under medlemsstaternes kompetence i henhold til Athenprotokollen, og de spørgsmål, der henhører under Unionens enekompetence, hænger tæt sammen. Medlemsstaterne bør derfor i spørgsmål, der henhører under deres kompetence i henhold til Athenprotokollen, handle samordnet under hensyn til deres forpligtelse til loyalt at samarbejde.
(4)
Athenprotokollen kan ratificeres, accepteres, godkendes eller tiltrædes af stater og af regionale organisationer for økonomisk integration, som består af selvstændige stater, der har givet disse organisationer kompetence på bestemte områder, som er omfattet af Athenprotokollen.
(5)
I henhold til artikel 17, stk. 2, litra b), og artikel 19 i Athenprotokollen kan regionale organisationer for økonomisk integration indgå Athenprotokollen.
(6)
Den Internationale Søfartsorganisations juridiske udvalg vedtog i oktober 2006 IMO-forbeholdet og retningslinjer for gennemførelsen af Athenkonventionen (i det følgende benævnt »IMO-retningslinjerne«) for at løse visse problemer i forbindelse med Athenkonventionen, såsom navnlig erstatning for skader som følge af terrorisme.
(7)
Forordning (EF) nr. 392/2009 har som bilag de relevante bestemmelser i den konsoliderede udgave af Athenkonventionen som ændret ved Athenprotokollen og IMO-retningslinjerne.
(8)
Ifølge Athenprotokollens artikel 19 skal regionale organisationer for økonomisk integration på tidspunktet for deres undertegnelse, ratificering, accept, godkendelse eller tiltrædelse angive omfanget af deres kompetence på de områder, der er omfattet af Athenprotokollen.
(9)
Unionen bør derfor tiltræde Athenprotokollen og tage det forbehold, der er anført i IMO-retningslinjerne. Et sådant forbehold bør ikke fortolkes som en ændring af den nuværende kompetencefordeling mellem Unionen og medlemsstaterne i forbindelse med den certificering og kontrol, der foretages af en stats myndigheder.
(10)
Visse bestemmelser i henhold til Athenprotokollen vedrører retligt samarbejde i civile sager og er derfor omfattet af anvendelsesområdet for afsnit V i tredje del i TEUF. Der skal vedtages en særskilt afgørelse vedrørende disse bestemmelser parallelt med nærværende afgørelse.
(11)
Medlemsstater, som skal ratificere eller tiltræde Athenprotokollen, bør om muligt gøre det samtidigt. Medlemsstater bør derfor udveksle oplysninger om, hvor langt de er nået med deres ratificerings- eller tiltrædelsesprocedure med henblik på så vidt muligt at forberede en samtidig deponering af deres ratificerings- eller tiltrædelsesinstrumenter. Når medlemsstater ratificerer eller tiltræder Athenprotokollen, bør de tage det forbehold, der er anført i IMO-retningslinjerne -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den Europæiske Unions tiltrædelse af protokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 (»Athenprotokollen«) godkendes herved på Den Europæiske Unions vegne med hensyn til spørgsmål, som henhører under Unionens enekompetence, undtagen artikel 10 og 11.
Teksten til Athenprotokollen, undtagen artikel 10 og 11, er gengivet i bilaget.
Artikel 2
1. Formanden for Rådet bemyndiges herved til at udpege den eller de personer, der er beføjet til at deponere instrumentet for Unionens tiltrædelse af Athenprotokollen i overensstemmelse med protokollens artikel 17, stk. 2, litra c), artikel 17, stk. 3, og artikel 19.
2. På tidspunktet for deponeringen af tiltrædelsesinstrumentet fremsætter Unionen følgende kompetenceerklæring:
»1.
I henhold til artikel 19 i Athenprotokollen af 2002 til Athenkonventionen om transport af passagerer og deres bagage til søs, 1974 kan regionale organisationer for økonomisk integration, som består af selvstændige stater, som har overdraget kompetence på områder, der reguleres af protokollen til disse organisationer undertegne den, forudsat at de afgiver den erklæring, der er omhandlet i artiklen. Unionen har vedtaget at tiltræde Athenprotokollen og afgiver nævnte erklæring i overensstemmelse hermed.
2.
Den Europæiske Unions nuværende medlemsstater er Kongeriget Belgien, Republikken Bulgarien, Den Tjekkiske Republik, Kongeriget Danmark, Forbundsrepublikken Tyskland, Republikken Estland, Irland, Den Hellenske Republik, Kongeriget Spanien, Den Franske Republik, Den Italienske Republik, Republikken Cypern, Republikken Letland, Republikken Litauen, Storhertugdømmet Luxembourg, Republikken Ungarn, Malta, Kongeriget Nederlandene, Republikken Østrig, Republikken Polen, Den Portugisiske Republik, Rumænien, Republikken Slovenien, Den Slovakiske Republik, Republikken Finland, Kongeriget Sverige og Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland.
3.
Denne erklæring finder ikke anvendelse på de af Den Europæiske Unions medlemsstaters områder, hvor traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) ikke finder anvendelse, og berører ikke foranstaltninger eller beslutninger, som medlemsstaterne vedtager i henhold til protokollen på disse områders vegne eller i deres interesse.
4.
Den Europæiske Unions medlemsstater har overdraget enekompetence til Unionen vedrørende foranstaltninger, der er vedtaget på grundlag af artikel 100 i TEUF. Sådanne foranstaltninger er blevet vedtaget for så vidt angår artikel 1 og 1a, artikel 2, stk. 2, artikel 3-16 og artikel 18, 20 og 21 i Athenkonventionen som ændret ved Athenprotokollen og bestemmelserne i IMO-retningslinjerne, ved vedtagelsen af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 392/2009 af 23. april 2009 om transportørers erstatningsansvar ved ulykker under søtransport af passagerer.
5.
Udøvelsen af kompetence, som medlemsstaterne har overdraget til Unionen i medfør af TEUF, er i sagens natur stadig under udvikling. Inden for rammerne af TEUF kan de kompetente institutioner træffe beslutninger, som fastsætter omfanget af Den Europæiske Unions kompetence. Den Europæiske Union forbeholder sig derfor ret til at ændre denne erklæring i overensstemmelse hermed, uden at det udgør en forudsætning for udøvelsen af dens kompetence for så vidt angår de spørgsmål, der er omfattet af Athenprotokollen. Den Europæiske Union underretter generalsekretæren for Den Internationale Søfartsorganisation om den ændrede erklæring.«
3. Den eller de personer, der udpeges i henhold til stk. 1 i denne artikel, tager det forbehold, der er anført i IMO-retningslinjerne, når instrumentet for Unionens tiltrædelse af Athenprotokollen deponeres.
Artikel 3
Unionen deponerer sit instrument for tiltrædelse af Athenprotokollen senest den 31. december 2011.
Artikel 4
1. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at deponere deres ratifikations- eller tiltrædelsesinstrumenter vedrørende Athenprotokollen inden for en rimelig tidsfrist og om muligt senest den 31. december 2011.
2. Medlemsstaterne tager det forbehold, der er anført i IMO-retningslinjerne, når de deponerer deres ratifikations- eller tiltrædelsesinstrumenter vedrørende Athenprotokollen.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. december 2011.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
annettu 12 päivänä joulukuuta 2011,
Euroopan unionin liittymisestä matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirjaan, lukuun ottamatta sen 10 ja 11 artiklaa
(2012/22/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 100 artiklan 2 kohdan yhdessä sen 218 artiklan 6 kohdan a alakohdan ja 8 kohdan ensimmäisen alakohdan kanssa,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin hyväksynnän,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirja, jäljempänä ’Ateenan pöytäkirja’, merkitsee huomattavaa parannusta säännöstöön, joka koskee meriliikenteen harjoittajien vastuuta ja meriliikenteen matkustajien vahingonkorvauksia. Siinä määrätään erityisesti rahdinkuljettajan ankarasta vastuusta, mukaan lukien pakollinen vakuutus, johon liittyy oikeus nostaa kanne vakuutuksenantajia vastaan tietyin rajoituksin, ja tuomioistuimen toimivaltaa sekä tuomioiden tunnustamista ja täytäntöönpanoa koskevista säännöistä. Ateenan pöytäkirja on näin ollen rahdinkuljettajien vastuuta koskevan säännöstön parantamiseen tähtäävän unionin tavoitteen mukainen.
(2)
Ateenan pöytäkirjalla muutetaan matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehtyä Ateenan yleissopimusta, jäljempänä ’Ateenan yleissopimus’, ja sen 15 artiklassa määrätään, että Ateenan pöytäkirjan osapuolten välillä kyseisiä kahta asiakirjaa luetaan ja tulkitaan yhdessä yhtenä ainoana asiakirjana.
(3)
Suurin osa Ateenan pöytäkirjan säännöistä on sisällytetty unionin lainsäädäntöön merten matkustajaliikenteen harjoittajan vastuusta onnettomuustapauksessa 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 392/2009 (1). Näin ollen unioni käytti toimivaltaa kyseisessä asetuksessa säänneltyjen asioiden osalta. Jäsenvaltioilla on kuitenkin edelleen toimivalta useiden Ateenan pöytäkirjan määräysten osalta, kuten osallistumattomuuslausekkeen osalta, jonka mukaan ne voivat asettaa Ateenan pöytäkirjassa määrättyä korkeampia vastuurajoja. Jäsenvaltioiden toimivaltaan kuuluvat, Ateenan pöytäkirjaan sisältyvät asiat ovat sidoksissa unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluviin asioihin. Näin ollen jäsenvaltioiden olisi toimivaltaansa kuuluvien, Ateenan pöytäkirjaan sisältyvien asioiden osalta toimittava koordinoidusti ja otettava huomioon vilpitöntä yhteistyötä koskeva velvoitteensa.
(4)
Ateenan pöytäkirjan voivat ratifioida tai hyväksyä tai siihen voivat liittyä valtiot sekä alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt, jotka koostuvat itsenäisistä valtioista, jotka ovat siirtäneet toimivaltaa näille järjestöille tietyissä Ateenan pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvissa asioissa.
(5)
Ateenan pöytäkirjan 17 artiklan 2 kohdan b alakohdan ja 19 artiklan mukaan alueelliset taloudellisen yhdentymisen järjestöt voivat tehdä Ateenan pöytäkirjan.
(6)
Kansainvälisen merenkulkujärjestön (IMO) oikeudellinen komitea hyväksyi lokakuussa 2006 IMOn varauman ja ohjeet Ateenan yleissopimuksen täytäntöönpanosta, jäljempänä ’IMOn ohjeet’, joissa käsitellään tiettyjä Ateenan yleissopimuksen soveltamisalaan kuuluvia asioita, kuten erityisesti terrorismiin liittyvien vahinkojen korvaamista.
(7)
Asetuksen (EY) N:o 392/2009 liitteissä on Ateenan yleissopimuksen konsolidoidun toisinnon asiaa koskevat määräykset sellaisina kuin ne ovat muutettuina Ateenan pöytäkirjalla ja IMOn ohjeilla.
(8)
Ateenan pöytäkirjan 19 artiklan mukaan alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestön on allekirjoittaessaan, ratifioidessaan tai hyväksyessään Ateenan pöytäkirjan tai liittyessään siihen ilmoitettava toimivaltansa laajuus Ateenan pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvissa asioissa.
(9)
Unionin olisi näin ollen liityttävä Ateenan pöytäkirjaan ja esitettävä IMOn ohjeisiin sisältyvä varauma. Varauman esittämistä ei olisi tulkittava siten, että se muuttaa nykyistä toimivallan jakoa unionin ja jäsenvaltioiden välillä valtion viranomaisten antamien todistusten ja suorittamien tarkastusten osalta.
(10)
Tietyt Ateenan pöytäkirjan määräykset koskevat oikeudellista yhteistyötä siviilioikeuden alalla ja kuuluvat siksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen kolmannen osan V osaston soveltamisalaan. Näiden määräysten osalta hyväksytään erillinen päätös samanaikaisesti tämän päätöksen kanssa.
(11)
Jäsenvaltioiden, jotka aikovat ratifioida Ateenan pöytäkirjan tai liittyä siihen, olisi mahdollisuuksien mukaan tehtävä se samanaikaisesti. Sen vuoksi jäsenvaltioiden olisi vaihdettava tietoja ratifiointi- tai liittymismenettelyjensä edistymisestä valmistellakseen mahdollisuuksien mukaan ratifioimis- tai liittymisasiakirjojensa samanaikaista tallettamista. Jäsenvaltioiden olisi ratifioidessaan Ateenan pöytäkirjan tai liittyessään siihen esitettävä IMOn ohjeisiin sisältyvä varauma,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Hyväksytään Euroopan unionin puolesta Euroopan unionin liittyminen matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 pöytäkirjaan, jäljempänä ’Ateenan pöytäkirja’, unionin yksinomaiseen toimivaltaan kuuluvien asioiden osalta, lukuun ottamatta sen 10 ja 11 artiklaa.
Ateenan pöytäkirjan teksti on liitteessä, lukuun ottamatta sen 10 ja 11 artiklaa.
2 artikla
1. Neuvoston puheenjohtaja valtuutetaan nimeämään yksi tai useampi henkilö, jolla on oikeus tallettaa Ateenan pöytäkirjaa koskeva unionin liittymisasiakirja kyseisen pöytäkirjan 17 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja 3 kohdan sekä 19 artiklan mukaisesti.
2. Liittymisasiakirjan tallettamisen yhteydessä unioni antaa seuraavan julistuksen toimivallasta:
”1.
Matkustajien ja matkatavaroiden kuljettamisesta meritse vuonna 1974 tehdyn Ateenan yleissopimuksen vuoden 2002 Ateenan pöytäkirjan 19 artiklassa määrätään, että alueellisen taloudellisen yhdentymisen järjestöt, jotka koostuvat itsenäisistä valtioista, jotka ovat siirtäneet kyseisille järjestöille toimivaltaa tietyissä kyseisen pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluvissa asioissa, voivat allekirjoittaa pöytäkirjan sillä ehdolla, että ne antavat mainitussa artiklassa tarkoitetun julistuksen. Unioni on päättänyt liittyä Ateenan pöytäkirjaan ja antaa sen mukaisesti tällaisen julistuksen.
2.
Euroopan unionin nykyiset jäsenet ovat Belgian kuningaskunta, Bulgarian tasavalta, Tšekin tasavalta, Tanskan kuningaskunta, Saksan liittotasavalta, Viron tasavalta, Irlanti, Helleenien tasavalta, Espanjan kuningaskunta, Ranskan tasavalta, Italian tasavalta, Kyproksen tasavalta, Latvian tasavalta, Liettuan tasavalta, Luxemburgin suurherttuakunta, Unkarin tasavalta, Malta, Alankomaiden kuningaskunta, Itävallan tasavalta, Puolan tasavalta, Portugalin tasavalta, Romania, Slovenian tasavalta, Slovakian tasavalta, Suomen tasavalta, Ruotsin kuningaskunta ja Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistynyt kuningaskunta.
3.
Tätä julistusta ei sovelleta Euroopan unionin jäsenvaltioiden alueisiin, joihin Euroopan unionin toiminnasta tehtyä sopimusta ei sovelleta, eikä se rajoita toimia tai kannanottoja, joita asianomaiset jäsenvaltiot mahdollisesti toteuttavat tai antavat pöytäkirjan nojalla kyseisten alueiden puolesta ja niiden etujen suojelemiseksi.
4.
Euroopan unionin jäsenvaltiot ovat antaneet unionille yksinomaisen toimivallan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 100 artiklan perusteella hyväksyttyjen toimenpiteiden osalta. Mainitunlaisia toimenpiteitä on hyväksytty Ateenaan yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna Ateenan pöytäkirjalla ja IMOn ohjeiden säännöksillä, 1 ja 1 a artiklan, 2 artiklan 2 kohdan, 3-16 artiklan ja 18, 20 ja 21 artiklan osalta merten matkustajaliikenteen harjoittajan vastuusta onnettomuustapauksessa 23 päivänä huhtikuuta 2009 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 392/2009.
5.
Jäsenvaltioiden Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen nojalla Euroopan unionille siirtämän toimivallan käyttäminen kehittyy sen ominaisluonteen vuoksi jatkuvasti. Toimivaltaiset toimielimet voivat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen puitteissa tehdä päätöksiä, jotka määrittävät Euroopan unionin toimivallan laajuuden. Euroopan unioni pidättää sen vuoksi oikeuden muuttaa tätä julistusta vastaavasti, tämän olematta kuitenkaan edellytyksenä Ateenan pöytäkirjan soveltamisalaan kuuluviin asioihin liittyvän unionin toimivallan käyttämiselle. Euroopan unioni antaa muutetun julistuksen tiedoksi Kansainvälisen merenkulkujärjestön pääsihteerille.”.
3. Tämän artiklan 1 kohdan nojalla nimetyn henkilön tai henkilöiden on esitettävä IMOn ohjeisiin sisältyvä varauma, kun Ateenan pöytäkirjaa koskeva unionin liittymisasiakirja talletetaan.
3 artikla
Unioni tallettaa Ateenan pöytäkirjaa koskevan liittymisasiakirjansa viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2011.
4 artikla
1. Jäsenvaltioiden on toteutettava tarvittavat toimenpiteet tallettaakseen Ateenan pöytäkirjaa koskevat ratifiointi- tai liittymisasiakirjat kohtuullisen ajan kuluessa ja, mikäli mahdollista, viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2011.
2. Jäsenvaltioiden on esitettävä IMOn ohjeisiin sisältyvä varauma tallettaessaan Ateenan pöytäkirjaa koskevat ratifioimis- tai liittymisasiakirjansa.
Tehty Brysselissä 12 päivänä joulukuuta 2011.