KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 248/2010
af 24. marts 2010
om ændring af forordning (EF) nr. 1484/95 om gennemførelsesbestemmelser til ordningen for tillægsimporttold og om fastsættelse af repræsentative priser for fjerkrækød og æg samt ægalbumin og forordning (EF) nr. 504/2007 om gennemførelsesbestemmelser for ordningen med tillægsimporttold for mælk og mejeriprodukter
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1234/2007 af 22. oktober 2007 om en fælles markedsordning for landbrugsprodukter og om særlige bestemmelser for visse landbrugsprodukter (fusionsmarkedsordningen) (1), særlig artikel 143, litra b), sammenholdt med artikel 4,
under henvisning til Rådets forordning (EØF) nr. 614/2009 af 7. juli 2009 om den fælles handelsordning for ægalbumin og mælkealbumin (2), særlig artikel 3, stk. 4, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Ifølge artikel 3, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 1484/95 (3) og artikel 4, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 504/2007 (4) skal importøren, når en sendings cif-importpris er højere end den gældende repræsentative pris, stille en sikkerhed som nævnt i artikel 248, stk. 1, i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (5) svarende til den tillægstold, vedkommende skulle have betalt, hvis beregningen af den var blevet foretaget på grundlag af den repræsentative pris for det pågældende produkt.
(2)
I tilsvarende tilfælde skal importøren i henhold til artikel 38, stk. 3, i Kommissionens forordning (EF) nr. 951/2006 af 30. juni 2006 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF) nr. 318/2006, for så vidt angår handel med tredjelande inden for sukkersektoren (6), stille en sikkerhed, jf. artikel 248, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2454/93, svarende til forskellen mellem tillægsimporttolden beregnet på grundlag af den repræsentative pris for det pågældende produkt og tillægsimporttolden beregnet på grundlag af cif-importprisen for den pågældende sending.
(3)
For at harmonisere beregningsmetoderne i de forskellige sektorer bør metoden i artikel 3, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1484/95 og artikel 4, stk. 3, i forordning (EF) nr. 504/2007 rettes ind efter metoden i artikel 38, stk. 3, i forordning (EF) nr. 951/2006.
(4)
I artikel 3, stk. 4, i forordning (EF) nr. 1484/95 og artikel 4, stk. 4, i forordning (EF) nr. 504/2007 fastsættes den frist, importøren har til at bevise, at sendingen er blevet afsat på betingelser, der bekræfter cif-importprisens rigtighed. I praksis har det vist sig, at proceduren for import og salg af produkter i henhold til ordningen er blevet meget mere opdelt. Hvor der førhen normalt kun var en erhvervsdrivende, der tog sig af opkøb i tredjelandet, overgang til fri omsætning og salg i EU, er der i dag flere erhvervsdrivende involveret i de forskellige forløb, hvilket ofte gør det umuligt at overholde disse frister. Fristerne bør derfor forlænges.
(5)
Forordning (EF) nr. 1484/95 og (EF) nr. 504/2007 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(6)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Forvaltningskomitéen for den Fælles Markedsordning for Landbrugsprodukter -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Artikel 3, stk. 3 og 4, i forordning (EF) nr. 1484/95 affattes således:
»3. I det i stk. 2 omhandlede tilfælde stiller importøren en sikkerhed, jf. artikel 248, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2454/93, svarende til forskellen mellem tillægsimporttolden beregnet på grundlag af den repræsentative pris for det pågældende produkt og tillægsimporttolden beregnet på grundlag af cif-importprisen for den pågældende sending.
4. Importøren har en frist på to måneder regnet fra salget af de pågældende produkter, dog højst ni måneder fra antagelsen af angivelsen til overgang til fri omsætning, til at bevise, at sendingen er blevet afsat på betingelser, der bekræfter rigtigheden af de priser, som er nævnt i stk. 2. Overholdes en af ovennævnte frister ikke, fortabes sikkerhedsstillelsen. Myndighederne kan dog forlænge fristen på ni måneder med højst tre måneder efter behørigt begrundet anmodning fra importøren.
Sikkerhedsstillelsen frigives, hvis der over for toldmyndighederne føres fyldestgørende bevis for, på hvilke betingelser afsætningen har fundet sted. I modsat fald fortabes sikkerhedsstillelsen som betaling for tillægstolden.«
Artikel 2
Artikel 4, stk. 3 og 4, i forordning (EF) nr. 504/2007 affattes således:
»3. I det i stk. 2 omhandlede tilfælde stiller importøren en sikkerhed, jf. artikel 248, stk. 1, i forordning (EØF) nr. 2454/93 (7), svarende til forskellen mellem tillægsimporttolden beregnet på grundlag af den repræsentative pris for det pågældende produkt og tillægsimporttolden beregnet på grundlag af cif-importprisen for den pågældende sending.
4. Importøren har en frist på to måneder regnet fra salget af de pågældende produkter, dog højst ni måneder fra antagelsen af angivelsen til overgang til fri omsætning, til at bevise, at sendingen er blevet afsat på betingelser, der bekræfter rigtigheden af de priser, som er nævnt i stk. 2. Overholdes en af ovennævnte frister ikke, fortabes sikkerhedsstillelsen. Myndighederne kan dog forlænge fristen på ni måneder med højst tre måneder efter behørigt begrundet anmodning fra importøren.
Sikkerhedsstillelsen frigives, hvis der over for toldmyndighederne føres fyldestgørende bevis for, på hvilke betingelser afsætningen har fundet sted. I modsat fald fortabes sikkerhedsstillelsen som betaling for tillægstolden.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på syvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. maj 2010.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 24. marts 2010.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 248/2010,
annettu 24 päivänä maaliskuuta 2010,
siipikarjanliha- ja muna-alan sekä ovalbumiinin tuonnissa sovellettavien lisätullien järjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja edustavien hintojen vahvistamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 1484/95 sekä maito- ja maitotuotealan tuotteiden tuonnin lisätullijärjestelmän soveltamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä annetun asetuksen (EY) N:o 504/2007 muuttamisesta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon maatalouden yhteisestä markkinajärjestelystä ja tiettyjä maataloustuotteita koskevista erityissäännöksistä (yhteisiä markkinajärjestelyjä koskeva asetus) 22 päivänä lokakuuta 2007 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1234/2007 (1) ja erityisesti sen 143 artiklan b alakohdan yhdessä sen 4 artiklan kanssa,
ottaa huomioon muna-albumiinin ja maitoalbumiinin yhteisestä kauppajärjestelmästä 7 päivänä heinäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 614/2009 (2) ja erityisesti sen 3 artiklan 4 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komission asetuksen (EY) N:o 1484/95 (3) 3 artiklan 3 kohdassa ja komission asetuksen (EY) N:o 504/2007 (4) 4 artiklan 3 kohdassa säädetään, että jos lähetyksen cif-tuontihinta on korkeampi kuin sovellettava edustava hinta, tuojan on asetettava tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (5) 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin se lisätullien määrä, jonka hän olisi maksanut, jos lisätullien laskenta olisi toteutettu kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella.
(2)
Kuitenkin neuvoston asetuksen (EY) N:o 318/2006 täytäntöönpanoa koskevista yksityiskohtaisista säännöistä kolmansien maiden kanssa käytävän sokerialan kaupan osalta 30 päivänä kesäkuuta 2006 annetun komission asetuksen (EY) N:o 951/2006 (6) 38 artiklan 3 kohdassa säädetään samankaltaisessa tapauksessa, että tuojan on asetettava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella lasketun lisätuontitullin ja kyseisen lähetyksen cif-tuontihinnan perusteella lasketun lisätuontitullin välinen erotus.
(3)
Eri aloilla sovellettavien laskentamenetelmien yhdenmukaistamiseksi asetuksen (EY) N:o 1484/95 3 artiklan 3 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 504/2007 4 artiklan 3 kohdassa säädetty menetelmä olisi saatettava yhdenmukaiseksi asetuksen (EY) N:o 951/2006 38 artiklan 3 kohdassa säädetyn menetelmän kanssa.
(4)
Asetuksen (EY) N:o 1484/95 3 artiklan 4 kohdassa ja asetuksen (EY) N:o 504/2007 4 artiklan 4 kohdassa vahvistetaan määräajat, joiden kuluessa tuojan on todistettava, että lähetys on myyty cif-tuontihintojen todenmukaisuuden vahvistavin edellytyksin. Tuontimenettely ja tavaroiden myynti näyttäisivät tässä järjestelmässä käytännössä eriytyneen. Aiemmin yleensä yksi toimija vastasi ostoista kolmannessa maassa sekä tavaroiden saattamisesta vapaaseen liikkeeseen ja myynnistä yhteisössä, mutta nykyisellään toimiin liittyy useita toimijoita, ja tämän vuoksi kyseisiä määräaikoja on usein mahdotonta noudattaa. Sen vuoksi kyseisiä määräaikoja on aiheellista pidentää.
(5)
Sen vuoksi asetuksia (EY) N:o 1484/95 ja (EY) N:o 504/2007 olisi muutettava.
(6)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat maatalouden yhteisen markkinajärjestelyn hallintokomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Korvataan asetuksen (EY) N:o 1484/95 3 artiklan 3 ja 4 kohta seuraavasti:
”3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa tuojan on asetettava asetuksen (ETY) N:o 2454/93 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella lasketun lisätuontitullin ja kyseisen lähetyksen cif-tuontihinnan perusteella lasketun lisätuontitullin välinen erotus.
4. Tuojalla on käytettävissään kyseisten tuotteiden myynnistä kahden kuukauden määräaika, tosin enintään yhdeksän kuukautta vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen vastaanottoajankohdasta alkaen, jonka kuluessa on todistettava, että lähetys on myyty 2 kohdassa tarkoitettujen hintojen todenmukaisuuden vahvistavin edellytyksin. Kumman tahansa edellä mainitun määräajan noudattamatta jättämisestä on seurauksena asetetun vakuuden menettäminen. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin pidentää tuojan asianmukaisesti perustellusta hakemuksesta yhdeksän kuukauden määräaikaa enintään kolmella kuukaudella.
Asetettu vakuus on vapautettava siltä osin kuin todisteet myyntiä koskevien edellytysten noudattamisesta esitetään tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla. Jollei kyseisiä todisteita esitetä, vakuus menetetään lisätullien maksuksi.”
2 artikla
Korvataan asetuksen (EY) N:o 504/2007 4 artiklan 3 ja 4 kohta seuraavasti:
”3. Edellä 2 kohdassa tarkoitetussa tapauksessa tuojan on asetettava komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (7) 248 artiklan 1 kohdassa tarkoitettu vakuus samansuuruisena kuin kyseiseen tuotteeseen sovellettavan edustavan hinnan perusteella lasketun lisätuontitullin ja kyseisen lähetyksen cif-tuontihinnan perusteella lasketun lisätuontitullin välinen erotus.
4. Tuojalla on käytettävissään kyseisten tuotteiden myynnistä kahden kuukauden määräaika, tosin enintään yhdeksän kuukautta vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan ilmoituksen vastaanottoajankohdasta alkaen, jonka kuluessa on todistettava, että lähetys on myyty 2 kohdassa tarkoitettujen hintojen todenmukaisuuden vahvistavin edellytyksin. Kumman tahansa edellä mainitun määräajan noudattamatta jättämisestä on seurauksena asetetun vakuuden menettäminen. Toimivaltainen viranomainen voi kuitenkin pidentää tuojan asianmukaisesti perustellusta hakemuksesta yhdeksän kuukauden määräaikaa enintään kolmella kuukaudella.
Asetettu vakuus on vapautettava siltä osin kuin todisteet myyntiä koskevien edellytysten noudattamisesta esitetään tulliviranomaisia tyydyttävällä tavalla. Jollei kyseisiä todisteita esitetä, vakuus menetetään lisätullien maksuksi.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seitsemäntenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä toukokuuta 2010.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 24 päivänä maaliskuuta 2010.