EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSENr. 661/2010/EU
af 7. juli 2010
om Unionens retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet
(omarbejdning)
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 172, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Europa-Parlamentets og Rådets beslutning nr. 1692/96/EF af 23. juli 1996 om Fællesskabets retningslinjer for udvikling af det transeuropæiske transportnet (3) er blevet ændret væsentligt ved flere lejligheder (4). Da det er nødvendigt at indføre nye ændringer, bør beslutningen af hensyn til klarheden omarbejdes.
(2)
Etablering og udvikling af det transeuropæiske net bidrager til gennemførelsen af vigtige målsætninger for Unionen som f.eks. det indre markeds funktion og styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed.
(3)
Etablering og udvikling af transeuropæiske net inden for transportsektoren på hele Unionens område har desuden som specifikke målsætninger at sikre personer og gods varig mobilitet på de bedst mulige sociale og miljø- og sikkerhedsmæssige vilkår samt at kombinere alle transportmåder under hensyntagen til deres komparative fordele. Det transeuropæiske net vil bl.a. kunne føre til skabelse af nye arbejdspladser.
(4)
En stigende trafik, navnlig på grund af lastbilers voksende andel af vejtrafikken, har medført stigende overbelastning og flaskehalse på de internationale transportkorridorer. For at sikre varers og passagerers internationale mobilitet er det derfor nødvendigt at optimere det transeuropæiske transportnets kapacitet.
(5)
Skibstransport over kortere distancer kan bl.a. bidrage til at aflaste landtransportvejene.
(6)
Udviklingen af et integreret transportnet i Europa kan kun ske gradvis ved en sammenknytning af transportmåderne med henblik på at udnytte deres respektive fordele bedre.
(7)
Sammenkoblingspunkter, der omfatter søhavne, flod- og kanalhavne og intermodale terminaler, er en forudsætning for, at de forskellige transportformer kan integreres i et multimodalt net.
(8)
Målene for den påtænkte handling, navnlig fastlæggelse af hovedlinjer og opstilling af prioriteter på området for de transeuropæiske transportnet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor, da det er nødvendigt at samordne disse mål, bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor træffe foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne afgørelse ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå disse mål.
(9)
Det er nødvendigt at fastlægge projekter af fælles interesse, som bidrager til at gennemføre disse målsætninger, og som svarer til de for indsatsen fastsatte prioriteter. Kun projekter, som er potentielt økonomisk levedygtige, bør komme i betragtning.
(10)
Der er behov for at anerkende prioriterede projekter som værende af europæisk interesse og for at koncentrere EU-finansieringen om sådanne projekter, og der bør indføres mekanismer, som fremmer samordningen mellem medlemsstaterne for at lette virkeliggørelsen af projekterne inden for de ønskede tidsfrister.
(11)
Politikken for det transeuropæiske net skal bidrage til at styrke den økonomiske og sociale samhørighed i Unionen, jf. artikel 170 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. For at virkeliggøre denne målsætning bør der tilstræbes størst mulig sammenhæng mellem Unionens retningslinjer for det transeuropæiske transportnet og programmeringen af de relevante finansielle instrumenter, der er til rådighed på EU-plan.
(12)
En efterfølgende evaluering af de prioriterede projekter bør kunne lette kommende revisioner af retningslinjerne og af listen over prioriterede projekter og bidrage til at forbedre de metoder til forhåndsevaluering af projekter, som medlemsstaterne benytter.
(13)
Tilladelsen til visse offentlige og private projekter, der vil kunne påvirke miljøet i betydelig grad, bør først gives efter en forhåndsvurdering af de betydelige virkninger, som disse projekter vil kunne få for miljøet under iagttagelse af gældende EU-bestemmelser.
(14)
Miljøbeskyttelseskrav bør integreres i udformningen og gennemførelsen af Unionens politikker vedrørende de transeuropæiske net i overensstemmelse med artikel 11 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde. Dette kræver, at der gives prioritet til fremme af infrastrukturer for transportformer, der er mindre skadelige for miljøet, dvs. jernbanetransport, nærsøfart og indlandsskibsfart.
(15)
I forbindelse med alle planer og programmer, der indeholder projekter af fælles interesse, skal der fremover foretages en miljøvurdering i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/42/EF af 27. juni 2001 om vurdering af bestemte planers og programmers indvirkning på miljøet (5). Finansieringen af transportinfrastrukturer bør også være betinget af overholdelse af bestemmelserne i Unionens miljølovgivning, navnlig Rådets direktiv 85/337/EØF af 27. juni 1985 om vurdering af visse offentlige og private projekters indvirkning på miljøet (6), Rådets direktiv 92/43/EØF af 21. maj 1992 om bevaring af naturtyper samt vilde dyr og planter (7) og Rådets direktiv 2009/147/EF af 30. november 2009 om beskyttelse af vilde fugle (kodificeret udgave) (8).
(16)
Som led i den overordnede målsætning om at sikre personers og varers bæredygtige mobilitet bør der indføres mekanismer til støtte for udvikling af motorveje til søs mellem medlemsstaterne for at mindske den trafikale overbelastning af vejnettet og/eller forbedre adgangen til periferiområder og -stater samt øområder og østater. Disse mekanismer, som bl.a. omfatter udbud, bør være gennemskuelige og svare til behovene, og de bør overholde Unionens konkurrenceregler og regler for offentlige indkøb.
(17)
Det kan være nødvendigt at styrke samordningen mellem de stater, der berøres af projekter på samme trafikrute, for at forbedre investeringernes rentabilitet samt gøre det lettere at samordne investeringerne tidsmæssigt og sammensætte finansieringen.
(18)
Kommissionen bør hvert andet år fremlægge en beretning om gennemførelsen af denne afgørelse og bør senest i 2010 udarbejde en rapport om fremskridtene med de prioriterede projekter og i givet fald foreslå at ændre listen over prioriterede projekter.
(19)
Et udvalg bør have beføjelse til navnlig at bistå Kommissionen ved behandlingen af gennemførelsen og udviklingen af de retningslinjer, der er fastlagt ved denne afgørelse.
(20)
Af hensyn til klarheden bør bilag I til beslutning nr. 1692/96/EF erstattes af et nyt bilag, der indeholder kort for alle medlemsstaterne; dette vil sikre, at de kort, der allerede indgår i beslutningen, som senest ændret ved forordning (EF) nr. 1791/2006 (9), suppleres med de kort, der indgår i tiltrædelsesakten af 2003. Endvidere er 2020 måldato for planen for alle medlemsstaterne -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
AFSNIT 1
GENERELLE PRINCIPPER
Artikel 1
Genstand
1. Formålet med denne afgørelse er at opstille retningslinjer, der omfatter mål og prioriteter samt hovedlinjerne i de aktioner, der påtænkes gennemført for det transeuropæiske transportnet. Med disse retningslinjer fastlægges projekter af fælles interesse, hvis gennemførelse skal bidrage til at udvikle nettet på EU-plan.
2. De retningslinjer, der er omhandlet i stk. 1, udgør en generel referenceramme, der skal tilskynde til aktioner i medlemsstaterne samt eventuelt på EU-plan med henblik på at realisere projekter af fælles interesse, der har til formål at sikre sammenhæng, sammenkobling og interoperabilitet i det transeuropæiske transportnet, samt adgang til dette net. Retningslinjerne har ligeledes til formål i højere grad at inddrage den private sektor.
3. De grundlæggende krav til det transeuropæiske transportnets interoperabilitet transporttelematik og dertil knyttede tjenester er i overensstemmelse med traktaterne fastsat i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/57/EF af 17. juni 2008 om interoperabilitet i jernbanesystemet i Fællesskabet (10) og særskilt fra denne afgørelse.
Artikel 2
Mål
1. Det transeuropæiske transportnet etableres gradvis på EU-plan senest i år 2020, ved at de forskellige infrastrukturnet for vej- og banetransport, søtransport og lufttransport integreres på EU-plan i overensstemmelse med de planer, der er beskrevet på kortene i bilag I og/eller specifikationerne i bilag II.
2. Nettet skal:
a)
inden for et område uden indre grænser sikre en varig mobilitet for personer og gods på de bedst mulige samfunds- og sikkerhedsmæssige vilkår, og samtidig medvirke til at opfylde Unionens målsætninger navnlig på miljø- og konkurrenceområdet, og bidrage til en styrkelse af den økonomiske og sociale samhørighed
b)
tilbyde brugerne infrastrukturer af høj kvalitet på acceptable økonomiske vilkår
c)
omfatte alle former for transport under hensyntagen til deres komparative fordele
d)
muliggøre en optimal udnyttelse af den eksisterende kapacitet
e)
så vidt muligt være interoperabelt inden for de enkelte transportformer og fremme omladningsmulighederne mellem de forskellige transportformer
f)
så vidt muligt være økonomisk bæredygtigt
g)
omfatte medlemsstaternes samlede område, således at adgangen hertil forbedres generelt, at øområder eller randområder og indlandsområder forbindes med de centrale områder, samt at de store bysamfund og Unionens regioner forbindes indbyrdes uden flaskehalse
h)
kunne tilkobles nettene i staterne i Den Europæiske Frihandelssammenslutning (EFTA), i de central- og østeuropæiske lande og i Middelhavslandene, samtidig med at interoperabiliteten og adgangen til disse net fremmes, for så vidt det er i Unionens interesse.
Artikel 3
Nettets udstrækning
1. Det transeuropæiske net består af transportinfrastrukturer samt trafikstyringssystemer og positionsbestemmelses- og navigationssystemer.
2. Transportinfrastrukturerne omfatter vejnet, jernbanenet og net af indre vandveje, motorveje til søs, søhavne, flod- og kanalhavne, lufthavne og andre forbindelsespunkter mellem modale net.
3. Trafikstyringssystemerne samt positionsbestemmelses- og navigationssystemerne består af de tekniske installationer samt de edb- og telekommunikationsinstallationer, der er nødvendige for at sikre, at nettet fungerer harmonisk, samt at trafikken styres effektivt.
Artikel 4
Hovedlinjer for indsatsen
Hovedlinjerne for Unionens indsats omfatter:
a)
udarbejdelse og revision af netplaner
b)
fastlæggelse af projekter af fælles interesse
c)
tilpasning af det bestående net
d)
fremme af nettets interoperabilitet
e)
den bedst mulige kombination af transportformerne, herunder også ved oprettelse af sammenkoblingscentre, der for godstransportens vedkommende så vidt muligt bør placeres uden for bycentrene for at muliggøre en effektiv omladning
f)
bestræbelser på at gøre de finansielle foranstaltninger sammenhængende og komplementære under iagttagelse af de regler, som gælder for hvert finansielt instrument
g)
forsknings- og udviklingsaktioner
h)
samarbejde og indgåelse af relevante aftaler med tredjelande, der er berørt af nettets udvikling
i)
tilskyndelse af medlemsstaterne samt internationale organisationer til at fremme de mål, som Unionen forfølger,
j)
fremme af et løbende samarbejde mellem de berørte partner
k)
enhver anden foranstaltning, der måtte vise sig at være nødvendig for at nå de mål, der er omhandlet i artikel 2, stk. 2.
Artikel 5
Prioriterede mål
Under hensyn til de i artikel 2, stk. 2, omhandlede mål og de i artikel 4 omhandlede hovedlinjer for indsatsen prioriteres følgende:
a)
etablering og udvikling af de hoved- og tværforbindelser, der er nødvendige for at fjerne flaskehalse, etablere manglende strækninger og færdiggøre hovedfærdselsårer, navnlig deres grænsekrydsende strækninger, krydse naturlige forhindringer og forbedre større trafikkorridorers interoperabilitet
b)
etablering og udvikling af infrastruktur, som fremmer sammenkobling af nationale net med henblik på at lette etablering af forbindelse mellem på den ene side øer, eller områder, der kan sidestilles med øer, samt indlandsområder, periferiområder og fjernområder og på den anden side Unionens centrale områder, navnlig for at mindske disse områders høje transportomkostninger
c)
de nødvendige foranstaltninger til gradvis gennemførelse af et interoperabelt jernbanenet, der, hvor det er muligt, omfatter ruter tilpasset godstransport
d)
de nødvendige foranstaltninger til fremme af fjern- og nærsøfart samt indlandsskibsfart
e)
de nødvendige foranstaltninger til integration af jernbane- og lufttransport, navnlig gennem fremføring af jernbane til lufthavne, når det er relevant, samt de nødvendige infrastrukturer og installationer
f)
optimering af eksisterende og ny infrastrukturs kapacitet og effektivitet, fremme af intermodalitet og forbedring af nettets sikkerhed og driftssikkerhed gennem etablering og forbedring af intermodale terminaler med dertil hørende adgangsinfrastruktur og/eller installering af intelligente systemer
g)
integration af sikkerheds- og miljøhensyn i udformningen og realiseringen af det transeuropæiske transportnet
h)
udvikling af bæredygtig mobilitet for personer og varer i overensstemmelse med Unionens mål for bæredygtig udvikling.
Artikel 6
Tredjelandsnet
Der træffes i det enkelte tilfælde og efter de relevante procedurer i traktaterne afgørelse om, hvorvidt Unionen skal fremme projekter af fælles interesse samt nettenes sammenkobling og interoperabilitet med henblik på at sikre sammenhæng mellem tredjelandsnet og det transeuropæiske transportnet.
Artikel 7
Projekter af fælles interesse
1. Projekterne af fælles interesse udgør et fælles mål, hvis virkeliggørelse afhænger af deres modenhed og de finansielle midler, der er til rådighed, uden at foregribe en medlemsstats eller Unionens tilsagn om finansiering.
2. Under overholdelse af traktaternes regler, især konkurrencereglerne, betragtes som projekt af fælles interesse ethvert projekt, som:
a)
har til formål at virkeliggøre de i artikel 2, stk. 2, beskrevne mål
b)
vedrører det i artikel 3, stk. 1, omhandlede net
c)
henhører under de i artikel 5 omhandlede prioriterede mål, og
d)
er potentielt økonomisk levedygtigt under hensyn til de socioøkonomiske omkostninger og fordele.
3. Ethvert projekt skal vedrøre et af nettets elementer som beskrevet i artikel 9 til 18 og især:
a)
vedrøre de forbindelser, der er angivet på kortene i bilag I og/eller
b)
svare til specifikationerne eller kriterierne i bilag II.
4. Medlemsstaterne træffer de foranstaltninger, som de skønner nødvendige, inden for rammerne af de i artikel 1, stk. 2, fastlagte principper.
Artikel 8
Miljøbeskyttelse
1. I projekternes planlægnings- og gennemførelsesfase tager medlemsstaterne miljøhensyn, idet de i henhold til direktiv 85/337/EØF foretager miljøkonsekvensvurderinger af de projekter af fælles interesse, der skal iværksættes, og idet de anvender direktiv 92/43/EØF og 2009/147/EF.
Fra den 21. juli 2004 gennemfører medlemsstaterne i henhold til direktiv 2001/42/EF en miljøkonsekvensvurdering af de planer og programmer, der fører til sådanne projekter, navnlig når det drejer sig om nye korridorer eller andre vigtige knudepunktsinfrastrukturprojekter.
Medlemsstaterne tager hensyn til resultaterne af denne miljøvurdering ved udarbejdelsen af de pågældende planer og programmer, jf. artikel 8 i direktiv 2001/42/EF.
2. Inden den 21. juli 2004 udvikler Kommissionen i forståelse med medlemsstaterne egnede metoder til iværksættelse af den strategiske miljøvurdering med henblik på bl.a. at sikre en hensigtsmæssig koordinering, undgå overlapning og forenkle og fremskynde planlægningsprocesser for grænsekrydsende projekter og korridorer.
Kommissionen skal, hvor det er relevant, i sin beretning om retningslinjerne og de eventuelle supplerende forslag til lovgivning vedrørende ændring af retningslinjerne, jf. artikel 22 i denne afgørelse, tage hensyn til resultaterne af dette arbejde og af den miljøvurdering af projekterne vedrørende det transeuropæiske net, som medlemsstaterne har gennemført i overensstemmelse med direktiv 2001/42/EF.
AFSNIT 2
VEJE
Artikel 9
Beskrivelse
1. Det transeuropæiske vejnet består af motorveje og landeveje af høj standard, som allerede eksisterer, er nye eller skal udbygges, og som
a)
spiller en vigtig rolle i fjerntrafikken, eller
b)
fungerer som omfartsveje omkring større bycentre på bestemte strækninger i nettet, eller
c)
sørger for sammenkoblingen med de øvrige transportformer, eller
d)
forbinder indlandsområder og randområder med Unionens centrale områder.
2. Nettet sikrer trafikanterne et højt, ensartet og kontinuerligt service-, komfort- og sikkerhedsniveau.
3. Nettet omfatter også infrastruktur til trafikstyring og brugerinformation, håndtering af uheld og nødsituationer samt elektronisk gebyropkrævning, idet sådan infrastruktur er baseret på aktivt samarbejde mellem trafikstyringssystemer på europæisk, nationalt og regionalt plan og rejse- og trafikinformationsleverandører samt tillægstjenesteleverandører, således at der sikres den nødvendige komplementaritet med applikationer, hvis indførelse fremmes under det transeuropæiske telenetprogram.
AFSNIT 3
JERNBANER
Artikel 10
Beskrivelse
1. Jernbanenettet består af højhastighedsstrækninger og konventionelle strækninger.
2. Højhastighedsnettet, som anvender eksisterende eller ny teknologi, omfatter:
a)
specialkonstruerede højhastighedsstrækninger, der er udstyret til hastigheder på normalt 250 km/h eller derover
b)
specielt opgraderede højhastighedsstrækninger, der er udstyret til hastigheder på ca. 200 km/h
c)
specielt opgraderede højhastighedsstrækninger eller strækninger, der er specielt konstrueret til høj hastighed, og som er forbundet med højhastighedsnettet, men som på grund af topografiske eller miljømæssige begrænsninger, terrænrelief eller beliggenhed i bymæssig bebyggelse har særlige træk, som hastigheden skal afpasses efter i de enkelte tilfælde.
Højhastighedsnettet består af de strækninger, der er angivet i bilag I, afsnit 3. De væsentlige krav til og de tekniske specifikationer for interoperabilitet, der gælder for højhastighedsstrækninger med nuværende teknologi, fastlægges i henhold til direktiv 96/48/EF af 23. juli 1996 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for højhastighedstog (11). Medlemsstaterne underretter på forhånd Kommissionen om åbningen af enhver højhastighedsstrækning og om dennes tekniske egenskaber.
3. Det konventionelle jernbanenet består af strækninger til konventionel personbefordring og godstransport, herunder de i artikel 15 omhandlede delstrækninger af det transeuropæiske net for kombineret transport, tilslutninger til sø-, flod- og kanalhavne af fælles interesse og de godsterminaler, som er åbne for alle operatører. De væsentlige krav til og de tekniske specifikationer for interoperabilitet, der gælder for konventionelle jernbanestrækninger, fastlægges i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2001/16/EF af 19. marts 2001 om interoperabilitet i det transeuropæiske jernbanesystem for konventionelle tog (12).
4. Jernbanenettet omfatter de infrastrukturer og faciliteter, der muliggør integration af jernbane- og vejtransport og, når det er relevant, sø- og lufttransport. Der skal i den forbindelse lægges særlig vægt på regionale lufthavnes sammenkobling med nettet.
5. Jernbanenettet skal opfylde mindst en af følgende funktioner:
a)
spille en vigtig rolle i personbefordring over lange afstande
b)
muliggøre forbindelse til lufthavne, når det er relevant
c)
muliggøre adgang til regionale og lokale jernbanenet
d)
lette godstransporten ved at fastlægge og anlægge hovedstrækninger, der er beregnet til godstransport, eller strækninger, hvor godstog har forrang
e)
spille en vigtig rolle i kombineret transport
f)
gennem havne af fælles interesse muliggøre forbindelse til nærsøfart og indre vandveje.
6. Jernbanenettet skal tilbyde brugerne et højt kvalitets- og sikkerhedsniveau i kraft af sin kontinuitet og gradvis indførelse af interoperabilitet, som navnlig opnås gennem teknisk harmonisering og det harmoniserede togstyrings- og sikringssystem ERTMS, som anbefales til det europæiske jernbanenet. Med henblik herpå opstiller Kommissionen i samråd med medlemsstaterne en plan herfor, der er koordineret med de nationale planer.
AFSNIT 4
INDRE VANDVEJE OG FLOD- OG KANALHAVNE
Artikel 11
Beskrivelse
1. Det transeuropæiske net af indre vandveje omfatter floder og kanaler samt forskellige bifloder, kanalarme og forgreninger, som forbinder disse. Det gør det især muligt at sammenkoble industriområderne og de store byområder og at forbinde dem med havnene.
2. Nettets vandveje skal mindst opfylde de tekniske specifikationer, der gælder for vandveje af klasse IV, som giver passagemulighed for et skib eller et lægtertog på 80-85 meters længde og 9,50 meters bredde. Hvor vandveje, der indgår i nettet, skal anlægges eller moderniseres, skal de tekniske specifikationer mindst svare til klasse IV og desuden give mulighed for senere udbygning til klasse V a/V b samt give tilfredsstillende passagemulighed for skibe, der anvendes til kombineret transport. Vandveje af klasse V a giver passagemulighed for et skib eller et lægtertog på 110 meters længde og 11,40 meters bredde, og klasse V b giver passagemulighed for et lægtertog på 172-185 meters længde og 11,40 meters bredde.
3. Flod- og kanalhavnene indgår i nettet navnlig som sammenkoblingspunkter mellem de i stk. 2 og i artikel 15 nævnte indre vandveje og de øvrige transportformer.
4. I nettet indgår de flod- og kanalhavne, som er:
a)
åbne for kommerciel trafik
b)
placeret på nettet af indre vandveje som vist på oversigtsplanen i bilag I, afsnit 4
c)
forbundet med andre transeuropæiske transportruter som vist i bilag I, og
d)
udstyret med omladningsanlæg til intermodal transport, eller hvis årlige trafikmængde er på mindst 500 000 tons fragt.
De flod- og kanalhavne, som er nævnt i litra d), er anført i bilag I.
5. Nettet indbefatter også trafikstyringsinfrastruktur. Dette indebærer navnlig etablering af et interoperabelt, intelligent trafik- og transportsystem kendt under navnet »River Information Services«, der tager sigte på optimering af det indre vandvejsnets eksisterende kapacitet og sikkerhed samt forbedring af interoperabiliteten med andre transportformer.
AFSNIT 5
SØHAVNE
Artikel 12
Beskrivelse
1. Søhavnene gør det muligt at udvikle søtransporten og udgør øernes maritime trafikbetjeningspunkter og sammenkoblingspunkterne mellem søtransporten og de øvrige transportformer. Her stilles udstyr og tjenesteydelser til rådighed for operatører inden for transport. Deres infrastruktur tilvejebringer en række tjenesteydelser for passagerbefordring og godstransport inden for Unionen og til og fra tredjelande, herunder færgeoverfarter og søtransport over kortere og længere afstande, inklusive kystsejlads.
2. De søhavne, der indgår i det transeuropæiske transportnet, svarer til en af kategorierne A, B og C, som defineres således:
A
:
Søhavne af international betydning: havne med en samlet årlig trafikmængde på mindst 1,5 mio. tons fragt eller 200 000 passagerer, som, medmindre det er umuligt, er forbundet med dele af det transeuropæiske transportnet på landjorden, og som derfor spiller en vigtig rolle for den internationale søtransport.
B
:
Søhavne af betydning for Unionen, som ikke falder ind under kategori A: disse havne har en samlet årlig trafikmængde på mindst 0,5 mio. tons fragt eller mellem 100 000 og 199 999 passagerer, som, medmindre det er umuligt, er forbundet med dele af det transeuropæiske transportnet på landjorden, og som er udstyret med de nødvendige omladningsanlæg for søtransport over korte afstande.
C
:
Regionale havne: disse havne opfylder ikke betingelserne for kategori A og B, men er beliggende i øområder eller i områder i den ydre eller yderste periferi og varetager søforbindelsen mellem disse regioner indbyrdes og/eller med Unionens centrale regioner.
Søhavne i kategori A er angivet på de vejledende kort i skitseplanerne i bilag I, afsnit 5, der bygger på de seneste havneoplysninger.
3. Ud over de i artikel 7 fastsatte kriterier skal havneprojekter af fælles interesse og relateret til havne, der indgår i det transeuropæiske net af søhavne, opfylde kriterierne og specifikationerne i bilag II.
Artikel 13
Motorveje til søs
1. Det transeuropæiske net af motorveje til søs har til formål at samle godstransportstrømme på logistiske søtransportruter på en sådan måde, at det vil forbedre eksisterende søtransportforbindelser eller etablere nye rentable, regelmæssige og hyppige søtransportforbindelser til godstransport mellem medlemsstaterne med henblik på at mindske den trafikale overbelastning af vejnettet og/eller forbedre forbindelserne til periferiområder og -stater samt øområder og østater. Motorveje til søs bør ikke udelukke kombineret transport af personer og varer, når der overvejende er tale om godstransport.
2. Det transeuropæiske net af motorveje til søs består af faciliteter og infrastrukturer, der berører mindst to havne beliggende i to forskellige medlemsstater. Disse faciliteter og infrastrukturer omfatter i mindst én medlemsstat elementer som f.eks. havnefaciliteter, elektroniske logistikstyringssystemer, sikkerhed og sikring, administrative procedurer og toldprocedurer samt infrastruktur til direkte adgang fra land- og søsiden, herunder midler til sikring af sejlbarhed året rundt, navnlig adgang til opmudringsfaciliteter samt isbryderassistance i vinterperioden.
3. Vandveje eller kanaler, som defineret i bilag I, afsnit 4, som forbinder to europæiske motorveje til søs eller to strækninger heraf, og som bidrager væsentligt til at forkorte søruter, øge effektiviteten og spare sejltid, indgår i det transeuropæiske net af motorveje til søs.
4. Projekter af fælles interesse i forbindelse med det transeuropæiske net af motorveje til søs skal foreslås af mindst to medlemsstater og skal opfylde konkrete behov. De foreslåede projekter skal generelt involvere både den offentlige og den private sektor efter procedurer, som, inden støtte fra de nationale budgetter om nødvendigt kan suppleres med EU-støtte, foreskriver en udbudsrunde efter en af følgende fremgangsmåder:
a)
ved offentligt udbud afholdt af de berørte medlemsstater i fællesskab med henblik på at oprette nye forbindelser med udgangspunkt i en havn af kategori A som omhandlet i artikel 12, stk. 2, som medlemsstaterne på forhånd har udvalgt i hvert havområde som omhandlet i projekt nr. 21 i bilag III
b)
i det omfang havnenes geografiske beliggenhed er sammenlignelig, ved offentligt udbud afholdt af de berørte medlemsstater i fællesskab og henvendt til konsortier, der som minimum sammenbringer søtransportvirksomheder og havne i et af havområderne som omhandlet i projekt nr. 21 i bilag III.
5. Projekterne af fælles interesse i forbindelse med det transeuropæiske net af motorveje til søs
a)
skal fokusere på de faciliteter og infrastrukturer, som nettet af motorveje til søs består af
b)
kan med forbehold af artikel 107 og 108 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde omfatte igangsætningsstøtte, hvis det som følge af den i stk. 4 omhandlede udbudsrunde skønnes nødvendigt at yde offentlig støtte for at gøre projektet finansielt levedygtigt. Igangsætningsstøtten begrænses til to år og ydes kun til behørigt begrundede anlægsomkostninger. Støtten må ikke overstige det minimumsbeløb, som skønnes nødvendigt til igangsætning af de pågældende ruter. Støtte må ikke lede til konkurrenceforvridning på de relevante markeder, som er i modstrid med, hvad der er i fælles interesse
c)
kan også omfatte aktiviteter af bredere interesse, der ikke er knyttet til bestemte havne som f.eks. at skabe adgang til isbrydnings- og opmudringsfaciliteter samt informationssystemer, herunder trafikstyrings- og elektroniske indberetningssystemer.
6. Projekterne af fælles interesse i forbindelse med det transeuropæiske net af motorveje til søs forelægges Kommissionen til godkendelse.
7. Kommissionen forelægger inden tre år det i artikel 21, stk. 1, nævnte udvalg en første liste over specifikke projekter af fælles interesse. Den giver dermed konceptet motorveje til søs konkret form.
Listen forelægges desuden for Europa-Parlamentet.
AFSNIT 6
LUFTHAVNE
Artikel 14
Beskrivelse
1. Det transeuropæiske lufthavnsnet består af de lufthavne, som er beliggende på Unionens område, betjener den erhvervsmæssige lufttrafik og svarer til specifikationerne i bilag II, afsnit 6. Disse lufthavne klassificeres forskelligt alt efter størrelsen og typen af den trafik, de varetager, og alt efter hvilken rolle de spiller i nettet. De gør det muligt at udvikle luftfartsforbindelserne samt at sammenkoble luftfarten med de øvrige transportformer.
2. De internationale lufthavne og EU-lufthavnene udgør de centrale dele i det transeuropæiske lufthavnsnet. De fleste forbindelser mellem Unionen og resten af verden varetages af de internationale lufthavne. EU-lufthavnene varetager hovedsagelig ruter inden for Unionen, idet forbindelser uden for Unionen endnu udgør en mindre del af deres virksomhed. Regionallufthavnene og tilbringerlufthavnene letter adgangen til nettets centrale dele eller bidrager til at gøre randområder og isolerede egne mere tilgængelige.
3. Internationale lufthavne og EU-lufthavne forbindes efterhånden med jernbanenettets højhastighedsstrækninger, hvor dette er hensigtsmæssigt. Nettet omfatter de infrastrukturer og faciliteter, der tillader integration af luft- og jernbanetransport og, hvor det er relevant, søtransport.
AFSNIT 7
KOMBINERET TRANSPORT
Artikel 15
Beskrivelse
Det transeuropæiske net for kombineret transport omfatter:
a)
jernbaner og indre vandveje, som er egnet til kombineret transport, og søveje som i forbindelse med vejstrækninger til eventuel for- og eftertransport, der er så korte som muligt, tillader fjerntransport af gods
b)
intermodale terminaler, der har anlæg til omladning mellem jernbaner, vandveje, søveje og veje
c)
midlertidigt rullende materiel, når endnu ikke tilpassede infrastrukturer kræver det.
AFSNIT 8
STYRINGS- OG INFORMATIONSSYSTEM FOR SØTRANSPORT
Artikel 16
Beskrivelse
Det transeuropæiske styrings- og informationsnet for søtransport omfatter:
a)
kyst- og havnetrafikstyringssystemer
b)
systemer til positionsbestemmelse for skibe
c)
indberetningssystemer for skibe, der transporterer farligt eller forurenende gods
d)
kommunikationssystemer for skibe i havsnød og for sikkerhed til søs.
AFSNIT 9
FLYTRAFIKSTYRING
Artikel 17
Beskrivelse
Det transeuropæiske net for flytrafikstyring omfatter luftrummet til almindelig flytrafik, luftruterne, hjælpemidler til flynavigation, planlægnings- og styringssystemer for trafikstrømmene og flyvekontrolsystemet (kontrolcentre, overvågnings- og kommunikationsudstyr), der behøves til sikker og effektiv afvikling af lufttrafikken i det europæiske luftrum.
AFSNIT 10
POSITIONSBESTEMMELSES- OG NAVIGATIONSSYSTEM
Artikel 18
Beskrivelse
Det transeuropæiske net af positionsbestemmelses- og navigationssystemer omfatter systemer for satellitbaseret positionsbestemmelse og navigation og de systemer, som er defineret i den fremtidige europæiske radionavigationsplan. Disse systemer udgør en positionsbestemmelses- og navigationstjeneste, som kan bruges sikkert og effektivt af alle transportformer.
AFSNIT 11
KOORDINERING MELLEM MEDLEMSSTATERNE
Artikel 19
Den europæiske koordinator
1. For at lette en koordineret gennemførelse af visse projekter, navnlig grænsekrydsende projekter eller strækninger inden for grænsekrydsende projekter, blandt de projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse i henhold til artikel 25, kan Kommissionen med de berørte medlemsstaters samtykke og efter høring af Europa-Parlamentet udpege en person med betegnelsen »europæisk koordinator«.
2. Den europæiske koordinator udvælges bl.a. ud fra sin erfaring med de europæiske institutioner og viden om finansiering og socioøkonomisk og miljømæssig vurdering af større projekter.
3. I Kommissionens afgørelse om udpegning af den europæiske koordinator fastsættes det, hvordan vedkommende skal løse de i stk. 5 nævnte opgaver.
4. Den europæiske koordinator handler i Kommissionens navn og for dennes regning. Den europæiske koordinators mandat vedrører normalt ét projekt, navnlig i tilfælde af grænsekrydsende projekter, men kan om nødvendigt udstrækkes til at omfatte en større trafikkorridor som helhed. Den europæiske koordinator udarbejder sammen med de berørte medlemsstater en arbejdsplan for sin virksomhed.
5. Den europæiske koordinator:
a)
tilskynder i samarbejde med de berørte medlemsstater til anvendelse af fælles projektvurderingsmetoder og rådgiver, når det er relevant, projektinitiativtagerne om projektfinansieringen
b)
udarbejder en årlig rapport til Europa-Parlamentet og Kommissionen samt de berørte medlemsstater om, hvordan de projekter, som vedkommende er ansvarlig for, skrider frem, om ny lovgivning eller andet, som kunne påvirke projekternes udformning, samt om eventuelle vanskeligheder og hindringer, der kan medføre forsinkelser af betydning i forhold til de i bilag III omhandlede frister
c)
holder sammen med de berørte medlemsstater kontakt med regionale og lokale myndigheder, operatører, transportbrugere og repræsentanter for civilsamfundet med henblik på at få et bedre kendskab til transportefterspørgslen, mulighederne for investeringsfinansiering og arten af de tjenesteydelser, der skal leveres, for at lette adgangen til sådan finansiering.
6. De berørte medlemsstater samarbejder med den europæiske koordinator og giver vedkommende de oplysninger, der er nødvendige til varetagelse af de i stk. 5 nævnte opgaver.
7. Uden at det berører de procedurer, der anvendes i henhold til EU-retten og national ret, kan Kommissionen anmode den europæiske koordinator om en udtalelse, når den behandler ansøgninger om EU-finansiering af projekter eller grupper af projekter, som den europæiske koordinator har ansvaret for.
AFSNIT 12
FÆLLES BESTEMMELSER
Artikel 20
Nationale planer og programmer
Medlemsstaterne tilsender Kommissionen udkast til de nationale planer og programmer, som er under udarbejdelse med henblik på udvikling af det transeuropæiske transportnet, navnlig for så vidt angår projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse i henhold til artikel 24-27. Efter vedtagelsen sender medlemsstaterne Kommissionen de nationale planer og programmer til orientering.
Artikel 21
Udvalg for overvågning af retningslinjer og informationsudveksling
1. Kommissionen bistås af udvalget for overvågning af retningslinjer og informationsudveksling, herefter benævnt »udvalget«, der består af repræsentanter for medlemsstaterne og har en repræsentant for Kommissionen som formand.
2. Udvalget varetager udvekslingen af oplysninger om de planer og programmer, der er meddelt af medlemsstaterne, og det kan behandle alle spørgsmål vedrørende udviklingen af det transeuropæiske transportnet.
Artikel 22
Beretning
Kommissionen forelægger hvert andet år Europa-Parlamentet, Rådet, Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget en beretning om gennemførelsen af de retningslinjer, der er beskrevet i denne afgørelse.
Udvalget bistår Kommissionen med udarbejdelsen af beretningen.
Beretningen suppleres om nødvendigt med forslag til lovgivning vedrørende ændring af retningslinjerne; disse forslag kan om nødvendigt omfatte ændringer til eller tilføjelser af projekter, der er i overensstemmelse med artikel 23, stk. 1, på listen over prioriterede projekter i bilag III. Der skal ved ændringen tages særligt hensyn til projekter, der bidrager til Unionens territoriale samhørighed i overensstemmelse med artikel 23, stk. 1, litra e).
Artikel 23
Prioriterede projekter
1. De prioriterede projekter er projekter af fælles interesse, jf. artikel 7, hvor en nærmere undersøgelse bekræfter, at de:
a)
har til formål at fjerne flaskehalse eller etablere en manglende forbindelse i en større trafikkorridor i det transeuropæiske net, navnlig projekter, der er grænsekrydsende, krydser naturlige forhindringer eller har en grænsekrydsende strækning
b)
er af et omfang, hvor langsigtet planlægning på europæisk plan skaber en betydelig ekstra nytteværdi
c)
som helhed har potentiel socioøkonomisk nettonytteværdi og rummer andre socioøkonomiske fordele
d)
i væsentlig grad forbedrer varers og personers mobilitet mellem medlemsstaterne og herigennem også bidrager til de nationale nets interoperabilitet
e)
bidrager til Unionens territoriale samhørighed ved at integrere de nye medlemsstaters net og forbedre forbindelserne med periferiområder og øområder
f)
bidrager til bæredygtig udvikling af transportsektoren ved at forbedre sikkerheden og mindske transportens miljøbelastning, bl.a. ved at fremme et modalt skift til jernbanetransport, intermodal transport, transport ad indre vandveje og søtransport
g)
viser, at de berørte medlemsstater er indstillet på at gennemføre undersøgelser og vurderinger i rette tid til, at anlægsarbejdet kan færdiggøres inden for en forud fastsat frist baseret på nationale planer eller enhver anden relevant dokumentation i forbindelse med det pågældende projekt.
2. De prioriterede projekter, hvor arbejdet efter planen skulle påbegyndes inden 2010, disses delstrækninger samt de i stk. 1, litra g), omtalte frister for arbejdets færdiggørelse er anført i bilag III.
3. Senest i 2010 udarbejder Kommissionen en statusrapport og foreslår om nødvendigt ændringer til listen over prioriterede projekter i bilag III i overensstemmelse med stk. 1.
Artikel 24
Anerkendelse af europæisk interesse
De i bilag III opstillede prioriterede projekter anerkendes som værende af europæisk interesse. Anerkendelsen kan kun gives efter den procedure, der er fastsat i traktaterne og i de retsakter, der er baseret herpå.
Artikel 25
Projekter der er anerkendt som værende af europæisk interesse
1. Uden at dette berører retsgrundlaget for de pågældende finansielle EU-instrumenter, gælder følgende:
a)
når medlemsstaterne forelægger deres projekter i forbindelse med Samhørighedsfonden i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1084/2006 af 11. juli 2006 om oprettelse af Samhørighedsfonden (13), giver de passende prioritet til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse
b)
når medlemsstaterne forelægger deres projekter i forbindelse med budgettet til de transeuropæiske net i overensstemmelse med artikel 5 og 9 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 680/2007 af 20. juni 2007 om generelle regler for Fællesskabets finansielle støtte inden for de transeuropæiske transport- og energinet (14), giver de passende prioritet til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse.
2. Uden at dette berører retsgrundlaget for de pågældende finansielle EU-instrumenter, gælder følgende:
a)
Kommissionen tilskynder medlemsstaterne til at tage hensyn til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, når de forbereder programmeringen af strukturfondene, navnlig i de regioner, der hører under »konvergens«-målet, under hensyn til nationale transportplaner, der falder ind under eksisterende EF-støtterammer
b)
Kommissionen drager omsorg for, at de lande, der kan komme i betragtning til instrumentet for førtiltrædelsesstøtte (IPA), ved forelæggelsen af deres projekter i forbindelse med dette instrument i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 1085/2006 af 17. juli 2006 om oprettelse af et instrument til førtiltrædelsesbistand (Ipa) (15), giver passende prioritet til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse.
3. Ved fastlæggelsen af sine finansielle behov giver Kommissionen passende prioritet til projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse.
Artikel 26
Forsinkelse i afslutningen af projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse
1. Hvis påbegyndelsen af anlægsarbejdet for et af de prioriterede projekter, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, forsinkes væsentligt i forhold til 2010-fristen, opfordrer Kommissionen de berørte medlemsstater til at angive grundene til denne forsinkelse inden tre måneder. Kommissionen konsulterer ud fra det svar, der gives, alle de berørte medlemsstater for at løse det problem, der har ført til forsinkelsen.
Kommissionen kan i samråd med udvalget og som led i sin overvågning af gennemførelsen af det projekt, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, og under overholdelse af proportionalitetsprincippet beslutte at vedtage passende foranstaltninger. De berørte medlemsstater skal have lejlighed til at fremsætte bemærkninger til sådanne foranstaltninger, inden de vedtages.
Europa-Parlamentet underrettes straks om enhver foranstaltning, der træffes.
Kommissionen skal i forbindelse med vedtagelsen af disse foranstaltninger tage behørigt hensyn til den enkelte berørte medlemsstats andel i ansvaret for forsinkelsen og undlade at træffe foranstaltninger, der vil kunne få konsekvenser for gennemførelsen af projektet i medlemsstater, der ikke er ansvarlige for den pågældende forsinkelse.
2. Når et projekt, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, ikke i alt væsentligt er afsluttet inden for en rimelig tid efter den forventede dato for dets afslutning som anført i bilag III, og alle de berørte medlemsstater er ansvarlige for forsinkelsen, tager Kommissionen projektet op til fornyet overvejelse efter proceduren i stk. 1 med henblik på at tilbagekalde dets klassificering som et projekt, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, efter den ændringsprocedure, der er omhandlet i artikel 22, stk. 3.
Kommissionen tager under alle omstændigheder projektet op til fornyet overvejelse 15 år efter, at projektet er blevet anerkendt som værende af europæisk interesse i henhold til denne afgørelse.
Artikel 27
Socioøkonomiske og miljømæssige evalueringer
1. Fem år efter afslutningen af et projekt, der er anerkendt som værende af europæisk interesse, eller en delstrækning heraf, evaluerer de berørte medlemsstater projektets socioøkonomiske virkninger og miljøpåvirkninger, herunder virkningerne for samhandlen og den frie bevægelighed for personer og varer mellem medlemsstaterne samt virkningerne på territorial samhørighed og bæredygtig udvikling. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om resultatet af denne evaluering.
2. Hvis et projekt af europæisk interesse omfatter en grænsekrydsende strækning, der ikke kan opdeles teknisk og økonomisk, skal de berørte medlemsstater koordinere deres procedurer for vurdering af projektets socioøkonomiske virkninger og bestræbe sig på at gennemføre en tværnational undersøgelse, inden der gives byggetilladelse, og inden for de eksisterende rammer.
3. Andre strækninger af projekter af europæisk interesse koordineres af medlemsstaterne bilateralt eller multilateralt fra sag til sag.
4. De koordinerede foranstaltninger eller tværnationale undersøgelser, der er omhandlet i stk. 2, finder anvendelse med forbehold af de forpligtelser, som følger af EU-lovgivningen om miljøbeskyttelse, herunder navnlig forpligtelser med hensyn til miljøkonsekvensvurdering. De berørte medlemsstater underretter Kommissionen om indledning og resultater af disse koordinerede foranstaltninger eller tværnationale undersøgelser. Kommissionen medtager sådanne oplysninger i den beretning, der er omhandlet i artikel 22.
Artikel 28
Grænsekrydsende strækninger
I forbindelse med visse prioriterede projekter skal grænsekrydsende strækninger mellem to medlemsstater, herunder motorveje til søs, fastlægges af medlemsstaterne på grundlag af kriterier, der fastlægges af udvalget og meddeles Kommissionen.
Det vil navnlig være strækninger, der ikke kan opdeles teknisk og økonomisk, eller som de berørte medlemsstater indgår et forpligtende samarbejde om, og med henblik på hvilke de opretter en fælles struktur.
Artikel 29
Ophævelse
Beslutning nr. 1692/96/EF ophæves.
Henvisninger til den ophævede beslutning gælder som henvisninger til nærværende afgørelse og læses efter sammenligningstabellen i bilag V.
Artikel 30
Ikrafttræden
Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 31
Adressater
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 7. juli 2010.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 661/2010/EU,
annettu 7 päivänä heinäkuuta 2010,
unionin suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi
(uudelleenlaadittu)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 172 artiklan ensimmäisen kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Yhteisön suuntaviivoista Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi 23 päivänä heinäkuuta 1996 tehtyä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöstä N:o 1692/96/EY (3) on muutettu useita kertoja ja huomattavilta osin (4). Uusien muutosten johdosta mainittu päätös olisi selkeyden takia laadittava uudelleen.
(2)
Euroopan laajuisten verkkojen luominen ja kehittäminen edistävät osaltaan tärkeiden unionin tavoitteiden toteuttamista, joihin kuuluvat muun muassa sisämarkkinoiden moitteeton toiminta ja taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittaminen.
(3)
Euroopan laajuisten liikenneverkkojen luomisella ja kehittämisellä koko unionin alueella pyritään erityisesti myös varmistamaan henkilöiden ja tavaroiden kestävä liikkuvuus yhteiskunnan, ympäristön sekä turvallisuuden kannalta parhaissa mahdollisissa olosuhteissa sekä yhdentämään liikennemuodot ottaen huomioon niiden tarjoamat suhteelliset edut. Euroopan laajuinen verkko voi synnyttää uusia työpaikkoja.
(4)
Liikenteen lisääntyminen, mikä aiheutuu erityisesti tavaraliikenteen raskaiden ajoneuvojen osuuden kasvusta, on johtanut ruuhkien ja pullonkaulojen lisääntymiseen kansainvälisillä liikennekäytävillä. Tavaroiden ja henkilöiden kansainvälisen liikkuvuuden varmistamiseksi on näin ollen välttämätöntä optimoida Euroopan laajuisen liikenneverkon kapasiteetti.
(5)
Lyhyen matkan laivaliikennepalvelut voivat muun muassa osaltaan vähentää maaliikennereittien kuormitusta.
(6)
Verkkojen yhdentyminen Euroopan tasolla voi kehittyä ainoastaan asteittain eri liikennemuotojen yhteenliittämisen pohjalta kuhunkin liikennemuotoon sisältyvien etujen hyödyntämiseksi parhaalla mahdollisella tavalla.
(7)
Eri kuljetusmuotojen yhdistäminen multimodaalisessa verkossa edellyttää liityntäkohtia, joihin kuuluu merisatamia, sisävesisatamia ja intermodaaliterminaaleja.
(8)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän toiminnan tavoitteita, joita ovat erityisesti päälinjojen ja painopisteiden vahvistaminen Euroopan laajuisten liikenneverkkojen alalla, vaan ne voidaan kyseisten tavoitteiden koordinointitarpeen vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on näiden tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeen.
(9)
On tarpeen yksilöidä kaikki näiden tavoitteiden mukaiset yhteistä etua koskevat hankkeet, jotka ovat näin vahvistettuja toiminnan painopisteitä. Olisi otettava huomioon ainoastaan taloudellisesti elinkelpoiset hankkeet.
(10)
On tarpeen nimetä ensisijaiset hankkeet Euroopan etua koskeviksi, keskittää unionin rahoitus näihin hankkeisiin ja ottaa käyttöön mekanismeja jäsenvaltioiden välisen yhteensovittamisen edistämiseksi, jotta helpotetaan mainittujen hankkeiden toteuttamista halutun aikataulun mukaisesti.
(11)
Euroopan laajuisia verkkoja koskevan politiikan olisi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 170 artiklan mukaisesti myötävaikutettava taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden vahvistamiseen unionin alueella. Tämän tavoitteen saavuttamiseksi olisi parannettava mahdollisimman paljon Euroopan laajuisia liikenneverkkoja koskevien unionin suuntaviivojen ja unionin tasolla käytettävissä olevien asianmukaisten rahoitusvälineiden ohjelmoinnin välistä johdonmukaisuutta.
(12)
Ensisijaisten hankkeiden jälkiarvioinnin olisi helpotettava suuntaviivoihin ja ensisijaisten hankkeiden luetteloon tulevaisuudessa tehtäviä tarkistuksia sekä autettava parantamaan jäsenvaltioiden käyttämiä ennakkoarviointimenetelmiä.
(13)
Lupa sellaisia julkisia tai yksityisiä hankkeita varten, joilla voi olla merkittäviä ympäristövaikutuksia, olisi myönnettävä vasta, kun hankkeiden mahdolliset merkittävät ympäristövaikutukset on ennalta arvioitu noudattaen unionin voimassa olevaa säännöstöä.
(14)
Ympäristönsuojelua koskevat vaatimukset olisi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 11 artiklan mukaisesti sisällytettävä osaksi Euroopan laajuisia verkkoja koskevan unionin politiikan määrittelyä ja toteuttamista. Tämä edellyttää ensisijaisesti ympäristölle vähemmän haitallisten liikennemuotojen, erityisesti rautatieliikenteen, lyhyen matkan merenkulun ja sisävesiliikenteen infrastruktuurin edistämistä.
(15)
Tiettyjen suunnitelmien ja ohjelmien ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/42/EY (5) mukainen ympäristöarviointi on tehtävä tulevaisuudessa kaikkien niiden suunnitelmien ja ohjelmien osalta, jotka johtavat yleistä etua koskeviin hankkeisiin. Liikenteen infrastruktuurin rahoituksessa olisi edellytettävä myös unionin ympäristölainsäädännön säännösten, erityisesti tiettyjen julkisten ja yksityisten hankkeiden ympäristövaikutusten arvioinnista 27 päivänä kesäkuuta 1985 annetun neuvoston direktiivin 85/337/ETY (6), luontotyyppien sekä luonnonvaraisen eläimistön ja kasviston suojelusta 21 päivänä toukokuuta 1992 annetun neuvoston direktiivin 92/43/ETY (7) sekä luonnonvaraisten lintujen suojelusta (kodifioitu toisinto) 30 päivänä marraskuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/147/EY (8) noudattamista.
(16)
Henkilöiden ja tavaroiden kestävän liikkuvuuden takaamista koskevan yleisen tavoitteen puitteissa olisi otettava käyttöön mekanismit, joilla tuetaan jäsenvaltioiden välisten merten moottoriteiden kehittämistä, minkä tarkoituksena on vähentää maanteiden ruuhkautumista ja/tai parantaa syrjäisten ja saarialueiden ja -valtioiden välisiä yhteyksiä. Tällaisten mekanismien käyttöönoton ja esimerkiksi niihin liittyvien tarjousmenettelyjen olisi oltava avoimia ja tarvesuuntautuneita, eivätkä ne saisi millään tavalla rajoittaa unionin kilpailusääntöjen eivätkä julkisia hankintoja koskevien sääntöjen soveltamista.
(17)
Samalle väylälle sijoittuvissa hankkeissa mukana olevien jäsenvaltioiden välisen yhteensovittamisen tehostaminen voi olla välttämätöntä investointien kannattavuuden parantamiseksi, niiden ajoituksen yhteensovittamisen helpottamiseksi sekä kokonaisrahoituksen hankkimiseksi.
(18)
Komission olisi esitettävä joka toinen vuosi kertomus tämän päätöksen täytäntöönpanosta sekä laadittava ennen vuotta 2010 kertomus ensisijaisten hankkeiden etenemisestä ja tarvittaessa ehdotettava ensisijaisten hankkeiden luettelon muuttamista.
(19)
Komitealle olisi erityisesti annettava toimivalta avustaa komissiota sen tarkastellessa tässä päätöksessä vahvistettujen suuntaviivojen toteuttamista ja kehitystä.
(20)
Selkeyden vuoksi päätöksen N:o 1692/96/EY liite I olisi korvattava uudella liitteellä, joka sisältää kaikkia jäsenvaltioita koskevat kartat; näin varmistetaan, että karttoja, jotka jo sisältyvät mainittuun päätökseen, sellaisena kuin se on muutettuna asetuksella (EY) N:o 1791/2006 (9), täydennetään vuoden 2003 liittymisasiakirjan kartoilla. Lisäksi Euroopan laajuisen liikenneverkon suunnitelmaan sisältyvä aikaraja on vuosi 2020 kaikille jäsenvaltioille,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 JAKSO
YLEISET PERIAATTEET
1 artikla
Kohde
1. Tällä päätöksellä on tarkoitus vahvistaa Euroopan laajuisen liikenneverkon toteuttamiseksi suunniteltujen toimien tavoitteita, painopisteitä sekä päälinjoja koskevat suuntaviivat. Näissä suuntaviivoissa yksilöidään yhteistä etua koskevat hankkeet, joiden toteutuksen on osaltaan edistettävä unionin laajuisen verkon kehittämistä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut suuntaviivat muodostavat yleisen viitekehyksen, jolla on tarkoitus edistää Euroopan laajuisen liikenneverkon yhteenkuuluvuuden, yhteenliittämisen ja yhteentoimivuuden varmistamiseen tähtääviä, yhteistä etua koskevia jäsenvaltioiden ja tarvittaessa yhteisön toimia samoin kuin tähän verkkoon pääsyä koskevia hankkeita. Näiden suuntaviivojen tarkoituksena on myös helpottaa yksityisen alan osallistumista.
3. Euroopan laajuisen liikenneverkon yhteentoimivuutta sekä liikenteen telematiikkaa ja sen liitännäispalveluja koskevat olennaiset vaatimukset määritellään perussopimusten mukaisesti rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta yhteisössä (uudelleenlaadittu toisinto) annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2008/57/EY (10) ja tästä päätöksestä erillään.
2 artikla
Tavoitteet
1. Euroopan laajuista liikenneverkkoa kehitetään yhdentämällä yhteisön tasolla maa-, meri- ja lentoliikenteen infrastruktuuriverkot vuoteen 2020 mennessä asteittain liitteessä I olevien karttojen ja/tai liitteessä II määrättyjen erittelyjen mukaisesti.
2. Verkon on:
a)
taattava alueella, jolla ei ole sisäisiä rajoja, henkilöiden ja tavaroiden kestävä liikkuvuus parhaissa mahdollisissa yhteiskunnallisissa ja turvallisuusolosuhteissa, ja sillä on osallistuttava unionin etenkin ympäristöä ja kilpailua koskevien tavoitteiden toteuttamiseen sekä myötävaikutettava taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden lujittamiseen;
b)
tarjottava käyttäjille korkeatasoinen infrastruktuuri hyväksyttävin taloudellisin ehdoin;
c)
otettava mukaan kaikki kuljetusmuodot, niiden tarjoamat suhteelliset edut huomioon ottaen;
d)
mahdollistettava olemassa olevan kapasiteetin mahdollisimman tehokas käyttö;
e)
oltava mahdollisimman yhteentoimiva kuljetusmuotojen sisällä sekä edistettävä eri kuljetusmuotojen välistä intermodaalisuutta;
f)
oltava taloudellisesti mahdollisimman elinkelpoinen;
g)
katettava jäsenvaltioiden koko alue siten, että pääsyä yleisesti helpotetaan, saari-, syrjäseutu- ja liikenteellisesti eristyksissä olevat alueet kytketään keskusalueisiin ja suuret kaupunkiasutusalueet ja unionin alueet yhdistetään toisiinsa ilman liikenteen pullonkauloja;
h)
oltava yhdistettävissä Euroopan vapaakauppaliiton (EFTA) valtioiden, Keski- ja Itä-Euroopan maiden ja Välimeren maiden verkkoihin edistämällä samalla näiden eri verkkojen yhteentoimivuutta ja niihin pääsyä sikäli kuin se on unionin edun mukaista.
3 artikla
Verkon laajuus
1. Euroopan laajuinen verkko muodostuu liikenteen infrastruktuurista, liikenteenohjausjärjestelmistä ja paikantamis- ja navigointijärjestelmistä.
2. Liikenteen infrastruktuuri muodostuu maantieverkoista, rautatieverkoista, sisävesiväyläverkoista, merten moottoriteistä, meri- ja sisävesisatamista, lentoasemista ja muista liikennemuotokohtaisten verkkojen liittymäkohdista.
3. Liikenteenohjausjärjestelmät ja paikantamis- ja navigointijärjestelmät käsittävät verkon yhteensopivan toiminnan varmistamiseksi ja liikenteen tehokkaaksi ohjaamiseksi tarpeelliset tekniset, tietotekniset ja televiestintälaitteistot.
4 artikla
Toiminnan päälinjat
Unionin toiminnan päälinjat ovat:
a)
verkkosuunnitelmien laatiminen ja niiden tarkistaminen;
b)
yhteistä etua koskevien hankkeiden yksilöinti;
c)
olemassa olevan verkon muokkaaminen;
d)
verkon yhteentoimivuuden parantaminen;
e)
kuljetusmuotojen paras mahdollinen yhdistäminen myös sellaisia liityntäkeskuksia perustamalla, joiden olisi sijaittava rahtia varten mahdollisuuksien mukaan kaupunkien keskustojen ulkopuolella eri kuljetusmuotojen välisen yhteentoimivuuden tehokkuuden mahdollistamiseksi;
f)
rahoitusta koskevien toimien johdonmukaisuuden ja niiden toisiaan täydentävyyden jatkaminen noudattaen kuhunkin rahoitusvälineeseen sovellettavia sääntöjä;
g)
tutkimus- ja kehittämistoiminta;
h)
yhteistyö ja aiheellisten sopimusten tekeminen niiden kolmansien maiden kanssa, joita verkon kehittäminen koskee;
i)
jäsenvaltioiden ja kansainvälisten järjestöjen kannustaminen edistämään unionin tavoitteita;
j)
asianomaisten osapuolten jatkuvan yhteistyön edistäminen;
k)
kaikkien muiden 2 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen tavoitteiden saavuttamiseksi tarpeellisiksi osoittautuvat toimet.
5 artikla
Painopisteet
Edellä 2 artiklan 2 kohdassa vahvistetut tavoitteet ja 4 artiklassa esitetyt toiminnan päälinjat huomioon ottaen toiminnan painopisteet ovat:
a)
sellaisten pää- ja liityntäyhteyksien luominen ja kehittäminen, joiden avulla voidaan poistaa liikenteen pullonkauloja, saada valmiiksi puuttuvia osuuksia ja täydentää pääliikenneväyliä, erityisesti niiden rajan ylittäviä osia, ylittää luonnonesteitä ja parantaa pääliikenneväylien yhteentoimivuutta;
b)
sellaisen infrastruktuurin luominen ja kehittäminen, jolla edistetään kansallisten verkkojen yhteenliitettävyyttä, jotta voidaan helpottaa saarien tai niitä vastaavien alueiden sekä sisämaan liikenteellisesti eristyksissä olevien alueiden ja syrjäseutualueiden ja kaikkein syrjäisimpien alueiden liittämistä unionin keskusalueisiin, erityisesti jotta näiden alueiden korkeita kuljetuskustannuksia voidaan alentaa;
c)
tarvittavat toimenpiteet yhteentoimivan rautatieverkon vähittäiseksi saavuttamiseksi, mihin sisältyvät myös tavaraliikenteeseen soveltuvat reitit silloin, kun ne ovat toteutettavissa;
d)
tarvittavat toimenpiteet pitkän ja lyhyen matkan merenkulun sekä sisävesiliikenteen edistämiseksi;
e)
tarvittavat toimenpiteet rautatie- ja lentoliikenteen yhdentämiseksi, erityisesti järjestämällä tarvittaessa rautatieyhteydet lentoasemille, sekä tarvittavat infrastruktuurit ja laitteistot;
f)
nykyisen ja uuden infrastruktuurin kapasiteetin ja tehokkuuden optimointi, liikennemuotojen yhteiskäytön edistäminen sekä verkon turvallisuuden ja luotettavuuden parantaminen siten, että rakennetaan ja kehitetään intermodaaliterminaaleja ja pääsy-yhteyksiä niihin ja/tai hyödynnetään älykkäitä järjestelmiä;
g)
turvallisuus- ja ympäristönäkökohtien sisällyttäminen Euroopan laajuisen liikenneverkon suunnitteluun ja toteuttamiseen;
h)
henkilöiden ja tavaroiden kestävän liikkuvuuden kehittäminen kestävää kehitystä koskevien unionin tavoitteiden mukaisesti.
6 artikla
Kolmansien maiden verkot
Tapauskohtaisesti ja perussopimusten asiaa koskevien menettelyjen mukaisesti päätetään, edistääkö unioni yhteistä etua koskevia hankkeita sekä verkkojen liitäntää ja yhteentoimivuutta kolmansien maiden verkkojen ja Euroopan laajuisen verkon välisen yhteensopivuuden varmistamiseksi.
7 artikla
Yhteistä etua koskevat hankkeet
1. Yhteistä etua koskevat hankkeet ovat yhteinen tavoite, jonka toteutus riippuu siitä, miten pitkälle niitä on kehitetty ja onko taloudellisia voimavaroja saatavissa, sanotun kuitenkaan ennakolta ratkaisematta jäsenvaltion tai unionin taloudellista sitoutumista.
2. Yhteistä etua koskevilla hankkeilla tarkoitetaan perussopimusten sääntöjen mukaisesti erityisesti kilpailukysymysten osalta hankkeita, jotka:
a)
toteuttavat 2 artiklan 2 kohdassa lueteltuja tavoitteita;
b)
koskevat 3 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua verkkoa;
c)
kuuluvat yhteen tai useampaan 5 artiklassa luetelluista painopisteistä; ja
d)
ovat erittelyjen perusteella taloudellisesti elinkelpoisia ottaen huomioon sosiaalis-taloudelliset kustannukset ja edut.
3. Hankkeessa on oltava kyse 9-18 artiklassa esitetystä verkon osasta, ja hankkeen on erityisesti:
a)
kohdistuttava yhteyksiin, jotka yksilöidään liitteen I kartoissa; ja/tai
b)
oltava liitteen II erittelyjen ja perusteiden mukaisia.
4. Jäsenvaltiot toteuttavat kaikki tarpeellisiksi katsomansa toimenpiteet 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettujen periaatteiden mukaisesti.
8 artikla
Ympäristönsuojelu
1. Hankkeita suunniteltaessa ja toteutettaessa jäsenvaltioiden on otettava huomioon ympäristönsuojelu siten, että ne suorittavat yhteistä etua koskeville toteutettaviksi aiotuille hankkeille direktiivin 85/337/ETY mukaisesti toteutettavia ympäristövaikutusten arviointeja sekä soveltamalla direktiiviä 92/43/ETY ja direktiiviä 2009/147/EY.
Jäsenvaltioiden on 21 päivästä heinäkuuta 2004 alkaen tehtävä tällaisiin hankkeisiin johtavista suunnitelmista ja ohjelmista, erityisesti jos ne koskevat uusia väyliä tai solmukohtien infrastruktuurin muuta merkittävää kehittämistä, ympäristövaikutusten arvioinnit direktiivin 2001/42/EY mukaisesti.
Jäsenvaltioiden on direktiivin 2001/42/EY 8 artiklan mukaisesti otettava ympäristöarvioinnin tulokset huomioon kyseisiä suunnitelmia ja ohjelmia valmisteltaessa.
2. Komissio kehittää ennen 21 päivää heinäkuuta 2004 yhteisymmärryksessä jäsenvaltioiden kanssa sopivia menetelmiä strategisen ympäristöarvioinnin toteuttamiseksi tavoitteenaan varmistaa muun muassa asianmukainen yhteensovittaminen, päällekkäisyyksien välttäminen sekä rajan ylittäviä hankkeita ja liikennekäytäviä koskevien suunnitteluprosessien yksinkertaistaminen ja nopeuttaminen.
Komission on tarvittaessa otettava tämän työskentelyn ja jäsenvaltioiden direktiivin 2001/42/EY mukaisesti suorittaman, erityisiä Euroopan laajuisia verkkohankkeita koskevan ympäristöarvioinnin tulokset huomioon tämän päätöksen 22 artiklan mukaisesti suuntaviivojen toteuttamisesta antamassaan kertomuksessa ja siihen mahdollisesti liittämissään lainsäädäntöehdotuksissa suuntaviivojen muuttamiseksi.
2 JAKSO
TIEVERKKO
9 artikla
Ominaispiirteet
1. Euroopan laajuinen tieverkko koostuu olemassa olevista, uusista tai kehitettävistä moottoriteistä ja korkeatasoisista teistä:
a)
joilla on tärkeä merkitys pitkän matkan liikenteessä; tai
b)
jotka mahdollistavat verkossa yksilöidyillä liikennereiteillä suurimpien kaupunkikeskusten ohikulkuliikenteen; tai
c)
joilla varmistetaan liityntä muihin liikennemuotoihin; tai
d)
joiden avulla sisämaan liikenteellisesti eristyksissä olevat alueet ja syrjäseutualueet voidaan liittää unionin keskusalueisiin.
2. Verkko takaa käyttäjille korkean, yhtenäisen ja jatkuvan luonteen omaavan palvelun, mukavuuden ja turvallisuuden tason.
3. Verkko sisältää myös liikenteenhallintaan, liikennetiedotukseen, onnettomuuksien ja hätätapausten käsittelyyn ja sähköiseen maksujen perimiseen tarkoitetun infrastruktuurin, joka perustuu Euroopan, kansallisen ja alueellisen tason liikenteenhallintajärjestelmien sekä matka- ja liikennetietoa ja lisäarvopalveluita tuottavien palveluntarjoajien aktiiviseen yhteistyöhön; tällaisella yhteistyöllä varmistetaan niiden sovellusten keskinäinen täydentävyys, joiden kehittämistä edistetään Euroopan laajuisia televiestintäverkkoja koskevan ohjelman mukaisesti.
3 JAKSO
RAUTATIEVERKKO
10 artikla
Ominaispiirteet
1. Rautatieverkko muodostuu suurnopeusradoista ja tavanomaisista radoista.
2. Nykyistä tai uutta tekniikkaa käyttävä suurnopeusverkko muodostuu:
a)
erityisesti suuria nopeuksia varten rakennetuista, yleensä 250 kilometrin tai sitä suurempia tuntinopeuksia varten varustetuista radoista;
b)
erityisesti suuria nopeuksia varten parannetuista, noin 200 kilometrin tuntinopeuksia varten varustetuista radoista;
c)
erityisesti suuria nopeuksia varten parannetuista radoista tai radoista, jotka on erityisesti rakennettu suuria nopeuksia varten, jotka on liitetty suurnopeusverkkoon ja joilla korkeuserojen, ympäristötekijöiden, pinnanmuodostuksen tai kaupunkisuunnittelua koskevien rajoitteiden vuoksi on erityispiirteitä ja joilla nopeus on siksi sovitettava tilanteen mukaan.
Suurnopeusverkko käsittää liitteessä I olevassa 3 jaksossa esitetyt radat. Nykyistä tekniikkaa käyttäviin suurnopeusratoihin sovellettavat olennaiset vaatimukset ja yhteentoimivuuden tekniset eritelmät määritellään Euroopan laajuisen suurten nopeuksien rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta 23 päivänä heinäkuuta 1996 annetun neuvoston direktiivin 96/48/EY (11) mukaisesti. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kustakin suurnopeusradasta ja sen teknisistä ominaisuuksista ennen kuin se otetaan käyttöön.
3. Tavanomainen rautatieverkko muodostuu tavanomaiseen rautateiden matkustaja- ja tavaraliikenteeseen tarkoitetuista radoista, joihin kuuluvat myös 15 artiklassa tarkoitetun eurooppalaisen yhdistettyjen kuljetusten verkon rataosuudet, yhteistä etua koskevien meri- ja sisävesisatamien yhteysradat ja kaikkien operaattorien käytettävissä olevat rahtiterminaalit. Tavanomaiseen rautatieverkkoon sovellettavat olennaiset vaatimukset ja yhteentoimivuuden tekniset eritelmät määritellään Euroopan laajuisen tavanomaisen rautatiejärjestelmän yhteentoimivuudesta 19 päivänä maaliskuuta 2001 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2001/16/EY (12) mukaisesti.
4. Rautatieverkko sisältää infrastruktuurit ja laitteistot, joiden avulla voidaan yhdistää rautatie-, maantie- sekä tarvittaessa meriliikennepalvelut ja lentoliikennepalvelut. Erityistä huomiota on tältä osin kiinnitettävä alueellisten lentoasemien liittämiseen verkkoon.
5. Rautatieverkon on täytettävä ainakin yksi seuraavista tehtävistä:
a)
verkolla on tärkeä merkitys pitkän matkan henkilöliikenteessä;
b)
verkosta on tarvittaessa yhteydet lentoasemille;
c)
verkko mahdollistaa yhteydet alueellisiin ja paikallisiin rautatieverkkoihin;
d)
verkko helpottaa tavaraliikennettä siten, että siinä yksilöidään ja kehitetään tavaraliikenteelle tarkoitettuja valtareittejä tai reittejä, joilla tavarajunilla on etusija;
e)
verkolla on tärkeä merkitys yhdistetyissä kuljetuksissa;
f)
verkosta on yhteistä etua koskevien satamien kautta yhteydet lyhyen matkan meriliikenneväyliin ja sisävesiliikenneväyliin.
6. Jatkuvuutensa ja yhteentoimivuutensa asteittaisen toteuttamisen ansiosta rautatieverkko tarjoaa käyttäjille korkean laatu- ja turvallisuustason, joka toteutetaan etenkin teknisen yhdenmukaistamisen sekä Euroopan rautatieverkolle suositellun yhdenmukaistetun ERTMS-ohjaus- ja valvontajärjestelmän avulla. Komissio laatii tätä tarkoitusta varten käyttöönottosuunnitelman jäsenvaltioiden kanssa neuvotellen ja sovittaa sen yhteen kansallisten suunnitelmien kanssa.
4 JAKSO
SISÄVESILIIKENTEEN VERKKO JA SISÄVESISATAMAT
11 artikla
Ominaispiirteet
1. Euroopan laajuinen sisävesiliikenneverkko muodostuu joista ja kanavista sekä erilaisista liittymäkohdista ja haarautumista, jotka yhdistävät joet ja kanavat. Verkko mahdollistaa erityisesti yhteydet teollisuusalueiden ja merkittävien taajamien välillä sekä niiden yhteydet satamiin.
2. Verkon väylien on teknisiltä ominaisuuksiltaan vastattava vähintään kokoluokkaa IV, joka mahdollistaa 80-85 metriä pitkän ja 9,5 metriä leveän aluksen tai työntökytkyeen läpikulun. Jos verkkoa nykyaikaistetaan tai jos luodaan verkkoon yhdistetty uusi väylä, teknisten vaatimusten olisi vastattava vähintään luokkaa IV ja myöhemmin olisi oltava mahdollista saavuttaa luokka Va/Vb sekä mahdollistaa yhdistelmäkuljetuksissa käytettävien alusten läpikulku tyydyttävällä tavalla. Luokka Va mahdollistaa 110 metriä pitkän ja 11,4 metriä leveän laivan tai työntökytkyeen läpikulun, ja luokka Vb mahdollistaa 172-185 metriä pitkän ja 11,4 metriä leveän työntökytkyeen läpikulun.
3. Sisävesisatamat ovat verkon osa, erityisesti 2 kohdassa ja 15 artiklassa tarkoitettujen vesiväylien ja muiden liikennemuotojen välisinä liityntäkohtina.
4. Sisävesisatamien verkkoon kuuluvat satamat, jotka
a)
ovat avoimia kaupalliselle liikenteelle;
b)
sĳaitsevat sisävesiväylien verkossa liitteessä I olevan 4 jakson mukaisesti;
c)
on yhdistetty muihin liitteessä I esitettyihin Euroopan laajuisiin liikenneväyliin; ja
d)
tarjoavat tarvittavan laitteiston intermodaalisten kuljetusten uudelleenlastaukseen, tai joiden liikenteen kokonaismäärä on vähintään 500 000 tonnia.
Liitteessä I esitetään d alakohdassa tarkoitetut sisävesisatamat.
5. Verkkoon kuuluu myös liikenteenohjauksen infrastruktuuri. Tämä edellyttää erityisesti yhteentoimivan ja älykkään liikenteen ja kuljetusten tietojärjestelmän (River Information Services, RIS) perustamista sisävesiliikenneverkon nykyisen kapasiteetin ja turvallisuuden optimoimiseksi sekä yhteentoimivuuden parantamiseksi muiden liikennemuotojen kanssa.
5 JAKSO
MERISATAMAT
12 artikla
Ominaispiirteet
1. Merisatamat mahdollistavat meriliikenteen kehittymisen ja ovat saarille suuntautuvan meriliikenteen sekä meriliikenteen ja muiden liikennemuotojen liityntäkohtia. Ne tarjoavat laitteita ja palveluja liikenteenharjoittajille. Niiden infrastruktuurit tarjoavat palveluja unionin sisäiselle sekä sen ja kolmansien maiden väliselle matkustaja- ja tavaraliikenteelle, mukaan lukien lauttapalvelut sekä lyhyen ja pitkän matkan laivaliikennepalvelut, rannikkoliikenne mukaan luettuna.
2. Euroopan laajuiseen liikenneverkkoon kuuluvat merisatamat kuuluvat A-, B- tai C-luokkaan, jotka määritellään seuraavasti:
A
:
kansainvälisesti merkittävät merisatamat: satamat, joiden vuosittaisen liikenteen kokonaismäärä on vähintään 1,5 miljoonaa tonnia tai 200 000 matkustajaa ja joista on yhteys Euroopan laajuisen liikenneverkon maaliikenneosiin, paitsi jos tämä on mahdotonta, ja joilla näin ollen on keskeinen merkitys kansainvälisten merikuljetusten ohjaamisessa;
B
:
unionin tasolla merkittävät merisatamat, jotka eivät kuulu A-luokkaan; näiden satamien vuosittaisen liikenteen kokonaismäärä on vähintään 0,5 miljoonaa tonnia tai 100 000-199 999 matkustajaa, ja niistä on yhteys Euroopan laajuisen liikenneverkon maaliikenneosiin, paitsi jos tämä on mahdotonta, ja niissä on lyhyen matkan merikuljetuksissa tarvittava uudelleenlastauslaitteisto;
C
:
alueelliset satamat; nämä satamat eivät täytä A- ja B-luokan ehtoja, mutta ne sĳaitsevat saaristoalueilla taikka syrjäisillä tai erittäin syrjäisillä alueilla ja luovat meriliikenneyhteyden näiden alueiden välille tai näiden alueiden ja unionin keskusalueiden välille.
A-luokkaan kuuluvat merisatamat esitetään liitteessä I olevan 5 jakson ohjeellisissa kartoissa, jotka perustuvat uusimpiin satamatietoihin.
3. Yhteistä etua koskevien ja Euroopan laajuiseen merisatamaverkkoon kuuluviin satamiin liittyvien merisatamahankkeiden on täytettävä 7 artiklassa lueteltujen arviointiperusteiden lisäksi liitteessä II olevat perusteet ja erittelyt.
13 artikla
Merten moottoritiet
1. Euroopan laajuisella merten moottoritieverkolla pyritään keskittämään tavaravirtoja merikuljetuslogistiikkaan perustuville reiteille siten, että parannetaan nykyisiä tai luodaan uusia elinkelpoisia, säännöllisesti ja tiheästi liikennöityjä meriyhteyksiä jäsenvaltioiden väliseen tavaraliikenteeseen maanteiden ruuhkautumisen vähentämiseksi ja/tai syrjäisten ja saarialueiden sekä -valtioiden yhteyksien parantamiseksi. Tavara- ja henkilöliikenteen yhdistettyjä kuljetuksia ei olisi jätettävä merten moottoriteiden ulkopuolelle silloin, kun tavaraliikenne on niissä hallitseva osa.
2. Euroopan laajuinen merten moottoritieverkko koostuu vähintään kahteen eri satamaan kahdessa eri jäsenvaltiossa liittyvästä laitteistosta ja infrastruktuurista. Laitteistoon ja infrastruktuuriin kuuluu - ainakin yhdessä jäsenvaltiossa - muun muassa sellaisia tekijöitä kuin satamalaitteet, sähköiset logistiikan hallintajärjestelmät, turvallisuus ja turvatoimet, hallinnolliset ja tullimenettelyt sekä infrastruktuuri, jolla taataan suora yhteys maalle ja merelle sekä mahdollisuus ympärivuotiseen merenkulkuun, erityisesti ruoppauslaitteiston käyttö ja jäänmurtajien avulla saavutettava talvimerenkulun mahdollisuus.
3. Liitteessä I olevassa 4 jaksossa yksilöidyt vesiväylät ja kanavat, jotka yhdistävät kaksi eurooppalaista merten moottoritietä tai niiden kaksi osuutta ja jotka edistävät merkittävästi merireittien lyhentämistä, tehokkuuden lisäämistä ja laivausajoissa säästämistä, muodostavat osan Euroopan laajuisesta merten moottoritieverkosta.
4. Euroopan laajuisen merten moottoritieverkon yhteistä etua koskevien hankkeiden on oltava vähintään kahden jäsenvaltion esittämiä, ja niiden on oltava todellisiin tarpeisiin suunnattuja. Julkinen ja yksityinen sektori osallistuvat yleensä yhdessä ehdotettuihin hankkeisiin siten, että ennen kuin kansallisista talousarvioista myönnettäviä tukia voidaan täydentää tarvittaessa unionin tuilla, on toteutettava kilpailumenettely jollain seuraavista tavoista:
a)
asianomaisten jäsenvaltioiden yhdessä järjestämällä julkisella tarjouskilpailulla, jonka tarkoituksena on uusien yhteyksien perustaminen 12 artiklan 2 kohdassa määritellystä A-luokan satamasta, jonka jäsenvaltiot valitsevat etukäteen kultakin liitteen III mukaisessa hankkeessa nro 21 tarkoitetulta merialueelta;
b)
jos satamien sijainti on samanarvoinen, asianomaisten jäsenvaltioiden yhdessä järjestämällä tarjouskilpailulla, joka suunnataan yhteenliittymille, joihin kuuluu samanaikaisesti ainakin merenkulkualan yrityksiä ja jollain liitteen III mukaisessa hankkeessa nro 21 tarkoitetuilla merialueilla sijaitsevia satamia.
5. Euroopan laajuiseen merten moottoritieverkkoon kuuluvat yhteistä etua koskevat hankkeet:
a)
keskittyvät merten moottoritieverkon muodostavaan laitteistoon ja infrastruktuuriin;
b)
voivat sisältää käynnistämistukea, jos 4 kohdassa tarkoitetun kilpailumenettelyn tuloksena katsotaan julkisen tuen olevan tarpeen hankkeen taloudellisen toteutettavuuden mahdollistamiseksi, sanotun kuitenkaan rajoittamatta Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 107 ja 108 artiklan soveltamista; käynnistämistukea myönnetään enintään kahdeksi vuodeksi ja ainoastaan asianmukaisesti perusteltuihin pääomakustannuksiin; tuki ei voi olla suurempi kuin vähimmäismäärä, joka katsotaan tarpeelliseksi kyseisten yhteyksien käynnistämiselle; tuki ei asianomaisilla markkinoilla saa johtaa yhteistä etua vahingoittavaan kilpailun vääristymiseen;
c)
voivat käsittää myös toimintoja, jotka tuottavat laajempia etuja ja jotka eivät liity tiettyyn satamaan, kuten jäänmurtamis- ja ruoppaustoimintoihin liittyvien laitteistojen saatavuus sekä tietojärjestelmät, joihin kuuluvat myös liikenteenhallinta- ja sähköiset ilmoitusjärjestelmät.
6. Euroopan laajuiseen merten moottoritieverkkoon kuuluvat yhteistä etua koskevat hankkeet on esitettävä komission hyväksyttäviksi.
7. Komissio toimittaa kolmen vuoden kuluessa 21 artiklan 1 kohdassa tarkoitetulle komitealle alustavan luettelon yhteistä etua koskevista erityishankkeista toteuttaen täten merten moottoriteiden käsitteen konkreettisesti.
Luettelo annetaan tiedoksi myös Euroopan parlamentille.
6 JAKSO
LENTOASEMAT
14 artikla
Ominaispiirteet
1. Euroopan laajuinen lentoasemaverkko koostuu unionin alueella sijaitsevista ja kaupallisen lentoliikenteen käytettävissä olevista liitteessä II olevassa 6 jaksossa mainittujen erittelyjen mukaisista lentoasemista. Nämä lentoasemat määritellään eri tavoin niiden hoitaman liikenteen määrän ja tyypin mukaan ja niiden tehtävien mukaan, jotka niillä on verkossa. Lentoasemat mahdollistavat lentoliikenneyhteyksien kehittämisen ja lentoliikenteen liittämisen muihin liikennemuotoihin.
2. Kansainväliset ja unionin yhteyslentoasemat muodostavat Euroopan laajuisen lentoasemaverkon ytimen. Yhteydet unionin ja muun maailman välillä hoidetaan suurimmaksi osaksi kansainvälisten yhteyslentoasemien avulla. Unionin yhteyslentoasemat huolehtivat etupäässä yhteyksistä unionissa, unionin ulkopuolisten yhteyksien muodostaessa toistaiseksi vähäisen osan niiden toiminnasta. Alueelliset ja yhdysliikenteen lentoasemat helpottavat pääsyä verkon keskeisiin osiin tai edistävät syrjäseutujen liikenneyhteyksiä.
3. Kansainväliset ja unionin yhteyslentoasemat liitetään tarvittaessa asteittain rataverkon suurnopeuksisiin ratoihin. Verkko sisältää infrastruktuurit ja laitteistot, jotka tarvitaan lento- ja rautatieliikennepalvelujen sekä tarvittaessa merikuljetuspalvelujen yhdistämisessä.
7 JAKSO
YHDISTETTYJEN KULJETUSTEN VERKKO
15 artikla
Ominaispiirteet
Euroopan laajuinen yhdistettyjen kuljetusten verkko käsittää:
a)
yhdistettyihin kuljetuksiin sopivat rautatie- ja sisävesiliikenneyhteydet sekä meriliikenneyhteydet, jotka yhdessä mahdollisten yhteyksien alussa ja/tai lopussa sĳaitsevien mahdollisimman lyhyiden tieosuuksien kanssa mahdollistavat pitkänmatkan tavaraliikenteen;
b)
intermodaaliterminaalit, joissa on rautatie-, sisävesi-, meri- ja tieliikenteen uudelleenlastaukseen käytettävät laitteet;
c)
väliaikaisesti niihin voidaan sisällyttää myös asianmukainen pyörillä liikkuva kalusto silloin kun vielä mukauttamattoman infrastruktuurin ominaisuudet sitä edellyttävät.
8 JAKSO
MERILIIKENTEEN OHJAUS- JA TIEDOTUSVERKKO
16 artikla
Ominaispiirteet
Euroopan laajuinen meriliikenteen ohjaus- ja tiedotusverkko käsittää:
a)
rannikko- tai satamaliikenteen ohjausjärjestelmät;
b)
alusten paikantamisjärjestelmät;
c)
vaarallisia tai ympäristöä pilaavia tavaroita kuljettavien alusten raportointijärjestelmät;
d)
viestintäjärjestelmät merihädässä olevia ja merenkulun turvallisuutta varten.
9 JAKSO
LENTOLIIKENTEEN OHJAUSVERKKO
17 artikla
Ominaispiirteet
Euroopan laajuinen lentoliikenteen ohjausverkko koostuu yleisilmailulle varatusta ilmatilasta, lentoväylistä ja navigoinnin apulaitteista, liikennevirtojen suunnittelu- ja ohjausjärjestelmistä ja lennonjohtojärjestelmästä (lennonjohtokeskukset, valvonta- ja ilmailuviestipalvelumenetelmät), jotka ovat välttämättömiä lentoliikenteen turvallista ja tehokasta sujumista varten Euroopan ilmatilassa.
10 JAKSO
PAIKANTAMIS- JA NAVIGOINTIVERKKO
18 artikla
Ominaispiirteet
Euroopan laajuiseen paikantamis- ja navigointiverkkoon kuuluvat satelliittipaikantamis- ja navigointijärjestelmät sekä uudessa Euroopan laajuisessa radionavigointisuunnitelmassa määriteltävät järjestelmät. Nämä järjestelmät tarjoavat kaikkien liikennemuotojen käytettävissä olevan luotettavan ja tehokkaan paikantamis- ja navigointipalvelun.
11 JAKSO
JÄSENVALTIOIDEN VÄLINEN YHTEENSOVITTAMINEN
19 artikla
Eurooppalainen koordinaattori
1. Jotta helpotettaisiin tiettyjen 25 artiklassa tarkoitettujen Euroopan etua koskeviksi nimettyjen hankkeiden, erityisesti rajan ylittävien hankkeiden tai rajan ylittävien hankeosuuksien toteuttamista yhteensovitetusti, komissio voi yhteisymmärryksessä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa ja Euroopan parlamenttia kuultuaan nimetä eurooppalaisen koordinaattorin.
2. Eurooppalaisen koordinaattorin valinnan on perustuttava erityisesti hänen kokemukseensa yhteisön toimielimistä ja hänen tietämykseensä suurten hankkeiden rahoitukseen sekä sosioekonomiseen ja ympäristövaikutusten arviointiin liittyvistä kysymyksistä.
3. Komission päätöksessä eurooppalaisen koordinaattorin nimeämisestä määrätään, miten hänen on hoidettava 5 kohdassa tarkoitetut tehtävänsä.
4. Eurooppalainen koordinaattori toimii komission nimissä ja lukuun. Eurooppalaisen koordinaattorin tehtävä koskee tavallisesti yhtä hanketta, erityisesti rajan ylittävää hanketta, mutta voi tarvittaessa ulottua koskemaan koko pääreittiä. Eurooppalaisen koordinaattorin on laadittava yhdessä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa toimintaansa koskeva työsuunnitelma.
5. Eurooppalainen koordinaattori:
a)
edistää yhteistyössä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa yhteisten hankearviointimenetelmien käyttöä ja neuvoo tarvittaessa hankkeita johtavia tahoja kokonaisrahoituksen hankkimisessa;
b)
laatii vuosittain Euroopan parlamentille, komissiolle ja asianomaisille jäsenvaltioille kertomuksen tehtäviinsä kuuluvien hankkeiden edistymisestä, lainsäädännöllisistä muutoksista tai muista seikoista, jotka voivat vaikuttaa hankkeisiin, sekä mahdollisista vaikeuksista ja esteistä, jotka voivat merkittävästi viivästyttää hankkeita liitteessä III esitetyistä päivämääristä;
c)
kuulee yhdessä asianomaisten jäsenvaltioiden kanssa alueellisia ja paikallisia viranomaisia, operaattoreita, liikenneverkon käyttäjiä, alue- ja paikallisviranomaisia sekä kansalaisyhteiskunnan edustajia, jotta saataisiin kattavampaa tietoa liikennepalvelujen tarpeesta, investointirahoituksen mahdollisuuksista sekä siitä, minkä tyyppisiä liikennepalveluja on tarjottava, jotta helpotettaisiin tällaisen rahoituksen saamista.
6. Asianomaisten jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä eurooppalaisen koordinaattorin kanssa ja toimitettava hänelle 5 kohdassa tarkoitettujen tehtävien hoitamiseen tarvittavat tiedot.
7. Komissio voi pyytää eurooppalaiselta koordinaattorilta lausunnon tutkittaessa koordinaattorin tehtäviin kuuluvia hankkeita tai hankeryhmiä koskevia unionille esitettyjä rahoituspyyntöjä, sanotun kuitenkaan rajoittamatta unionin ja kansallisessa lainsäädännössä säädettyjen menettelyjen soveltamista.
12 JAKSO
YHTEISET MÄÄRÄYKSET
20 artikla
Kansalliset suunnitelmat ja ohjelmat
Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle yhteenvedot kansallisista suunnitelmista ja ohjelmista, joita ne laativat Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseksi, erityisesti 24-27 artiklassa tarkoitettujen Euroopan etua koskeviksi nimettyjen hankkeiden osalta. Kun kansalliset suunnitelmat ja ohjelmat on hyväksytty, jäsenvaltioiden on lähetettävä ne komissiolle tiedoksi.
21 artikla
Suuntaviivojen seuranta- ja tietojenvaihtokomitea
1. Komissiota avustaa suuntaviivojen seuranta- ja tietojenvaihtokomitea, jäljempänä ’komitea’, joka koostuu jäsenvaltioiden edustajista ja jonka puheenjohtajana on komission edustaja.
2. Komitea vaihtaa tietoja jäsenvaltioiden toimittamista suunnitelmista ja ohjelmista ja voi käsitellä kaikkia Euroopan laajuisen liikenneverkon kehittämiseen liittyviä kysymyksiä.
22 artikla
Kertomus
Komissio antaa joka toinen vuosi Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle sekä alueiden komitealle kertomuksen tämän päätöksen mukaisten suuntaviivojen toteuttamisesta.
Komitea avustaa komissiota kertomuksen laatimisessa.
Kertomukseen liitetään tarpeen mukaan lainsäädäntöehdotuksia suuntaviivojen muuttamiseksi; näihin lainsäädäntöehdotuksiin voidaan, jos se on tarpeen, sisällyttää ehdotuksia liitteessä III olevan ensisijaisten hankkeiden luetteloon tehtäviksi muutoksiksi tai sellaisten hankkeiden lisäämiseksi luetteloon, jotka ovat 23 artiklan 1 kohdan mukaisia. Tarkistuksessa otetaan erityisesti huomioon hankkeet, jotka edistävät unionin alueellista koheesiota 23 artiklan 1 kohdan e alakohdan mukaisesti.
23 artikla
Ensisijaiset hankkeet
1. Ensisijaiset hankkeet ovat 7 artiklassa tarkoitettuja yhteistä etua koskevia hankkeita, joista voidaan todeta, että
a)
niillä pyritään poistamaan liikenteen pullonkaula tai täydentämään puuttuva yhteys jollain Euroopan laajuisen verkon pääväylällä; tällaisia ovat varsinkin hankkeet, jotka ovat rajan ylittäviä, joilla ylitetään luonnonesteitä tai joilla on rajan ylittävä osuus;
b)
ne ovat laajuudeltaan sellaiset, että pitkän aikavälin Euroopan tason suunnittelu tuottaa merkittävää lisäarvoa;
c)
niiden osoitetaan tarjoavan koko hankkeen tasolla mahdollisia sosioekonomisia nettohyötyjä ja muita sosioekonomisia etuja;
d)
ne parantavat merkittävästi tavaroiden ja henkilöiden liikkuvuutta jäsenvaltioiden välillä ja edistävät siten kansallisten verkkojen yhteentoimivuutta;
e)
ne parantavat unionin alueellista koheesiota liittämällä verkkoihin uusien jäsenvaltioiden verkot ja parantamalla syrjäisten ja saarialueiden yhteyksiä;
f)
ne tukevat liikenteen kestävää kehitystä parantamalla turvallisuutta ja vähentämällä liikenteen ympäristöhaittoja erityisesti edistämällä liikenteen siirtymistä rautateille, intermodaaliliikenteeseen sekä sisävesi- ja meriliikenteeseen;
g)
jäsenvaltiot, joita hanke koskee, osoittavat sitoutuvansa toteuttamaan selvitykset ja arviointimenettelyt ajoissa, jotta työt valmistuvat ennalta sovittuun ajankohtaan mennessä, kansallisten suunnitelmien tai kyseiseen hankkeeseen liittyvän muun vastaavan asiakirjan pohjalta.
2. Ensisijaiset hankkeet, joihin liittyvien töiden oli määrä alkaa ennen vuotta 2010, niihin kuuluvat osuudet sekä 1 kohdan g alakohdassa tarkoitetut töiden ennalta sovitut valmistumisajankohdat on vahvistettu liitteessä III.
3. Komissio laatii vuoteen 2010 mennessä kertomuksen hankkeiden edistymisestä ja ehdottaa tarvittaessa liitteessä III esitettyjen ensisijaisten hankkeiden luettelon muuttamista 1 kohdan mukaisesti.
24 artikla
Nimeäminen Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi
Liitteessä III luetellut ensisijaiset hankkeet nimetään Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi. Nimeäminen suoritetaan yksinomaan perussopimuksissa määrättyä ja niihin perustuvissa säädöksissä säädettyä menettelyä noudattaen.
25 artikla
Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi nimetyt hankkeet
1. Rajoittamatta asiaankuuluvien yhteisön rahoitusvälineiden oikeusperustaa, kun jäsenvaltiot:
a)
esittävät hankkeitaan rahoitettaviksi koheesiorahastosta koheesiorahaston perustamisesta 11 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1084/2006 (13) mukaisesti, niiden on annettava asianmukainen etusija Euroopan etua koskeviksi nimetyille hankkeille;
b)
esittävät hankkeitaan rahoitettaviksi Euroopan laajuisten verkkojen budjettikohdasta yleisistä säännöistä yhteisön rahoitustuelle Euroopan laajuisten liikenne- ja energiaverkkojen alalla 20 päivänä kesäkuuta 2007 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 680/2007 (14) 5 ja 9 artiklan mukaisesti, niiden on annettava asianmukainen etusija Euroopan etua koskeviksi nimetyille hankkeille.
2. Rajoittamatta asiaankuuluvien unionin rahoitusvälineiden oikeusperustaa, komissio
a)
rohkaisee jäsenvaltioita rakennerahaston ohjelmatyötä suunnitellessaan kiinnittämään huomiota Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi nimettyihin hankkeisiin, erityisesti lähentymistavoitealueilla ottaen huomioon unionin nykyisten tukikehysten soveltamisalaan kuuluvat kansalliset liikennesuunnitelmat;
b)
huolehtii siitä, että maiden, jotka voivat saada rahoitusta liittymistä valmistelevasta tukivälineestä, on esittäessään hankkeitaan rahoitettaviksi liittymistä valmistelevasta tukivälineestä 17 päivänä heinäkuuta 2006 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1085/2006 (15) mukaisesti annettava asianmukainen etusija Euroopan etua koskeviksi nimetyille hankkeille.
3. Komissio antaa rahoitustarpeitaan ennakoidessaan asianmukaisen etusijan Euroopan etua koskeviksi nimetyille hankkeille.
26 artikla
Euroopan etua koskeviksi hankkeiksi nimettyjenhankkeiden päätökseensaattamisen viivästyminen
1. Mikäli johonkin Euroopan etua koskevaksi nimettyyn hankkeeseen liittyvien töiden aloittaminen viivästyy merkittävästi vuoden 2010 määräajasta, komissio pyytää kyseisiä jäsenvaltioita ilmoittamaan viivästymisen syyt kolmen kuukauden kuluessa. Annetun vastauksen perusteella komissio kuulee kaikkia asianomaisia jäsenvaltioita ratkaistakseen viivästykseen johtaneen ongelman.
Komissio voi komiteaa kuultuaan ja Euroopan etua koskevaksi nimetyn hankkeen täytäntöönpanon aktiivisen seurannan puitteissa sekä suhteellisuusperiaatetta noudattaen päättää asianmukaisten toimenpiteiden toteuttamisesta. Asianomaisille jäsenvaltioille on annettava mahdollisuus esittää huomioita mainituista toimenpiteistä ennen niiden toteuttamista.
Euroopan parlamentille ilmoitetaan toteutetuista toimenpiteistä välittömästi.
Komissio ottaa näitä toimenpiteitä toteuttaessaan asianmukaisesti huomioon kunkin asianomaisen jäsenvaltion vastuun viivästyksestä ja pidättyy toimenpiteistä, jotka haittaisivat hankkeen toteuttamista jäsenvaltiossa, joka ei ole vastuussa viivästymisestä.
2. Jos jotakin Euroopan etua koskevaksi nimettyä hanketta ei ole merkittäviltä osin saatettu päätökseen kohtuullisen ajan kuluttua liitteessä III esitetystä oletetusta päätökseen saattamisen ajankohdasta ja jos kaikki asianomaiset jäsenvaltiot ovat vastuussa viivästyksestä, komissio tarkastelee hanketta 1 kohdassa tarkoitettua menettelyä noudattaen tarkoituksenaan poistaa 22 artiklan kolmannessa kohdassa tarkoitetulla tarkistusmenettelyllä hankkeelta sen luokituksen Euroopan etua koskevaksi nimetyksi hankkeeksi.
Komissio tarkastelee joka tapauksessa hanketta viidentoista vuoden kuluttua siitä, kun hanke on nimetty tässä päätöksessä tarkoitetuksi Euroopan etua koskevaksi hankkeeksi.
27 artikla
Sosioekonomisten ja ympäristövaikutusten arviointi
1. Viisi vuotta Euroopan etua koskevaksi nimetyn hankkeen tai jonkin sen osuuden päätökseen saattamisen jälkeen asianomaisten jäsenvaltioiden on arvioitava sen sosioekonomisia ja ympäristövaikutuksia, myös sen vaikutuksia jäsenvaltioiden kauppaan sekä henkilöiden ja tavaroiden vapaaseen liikkuvuuteen, alueiden väliseen koheesioon ja kestävään kehitykseen. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava arvioinnin tulokset komissiolle.
2. Jos Euroopan etua koskeva hanke sisältää rajan ylittävän osuuden, jota ei teknisesti ja rahoituksellisesti ole mahdollista jakaa, asianomaisten jäsenvaltioiden on sovitettava menettelynsä yhteen hankkeen sosioekonomisten vaikutusten arvioimiseksi ja pyrittävä kaikin käytettävissään olevin keinoin toteuttamaan ylikansallinen selvitys ennen rakennusluvan myöntämistä ja olemassa olevissa puitteissa pysyen.
3. Jäsenvaltiot sovittavat Euroopan etua koskevien hankkeiden muut osuudet yhteen tapauskohtaisesti joko kahden- tai monenvälisesti.
4. Yhteensovitetut toimet tai 2 kohdassa tarkoitetut ylikansalliset selvitykset eivät rajoita unionin ympäristönsuojelulainsäädännössä säädettyjen, erityisesti ympäristövaikutusten arviointia koskevien, velvollisuuksien soveltamista. Kyseisten jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle tällaisten yhteensovitettujen toimien tai ylikansallisten selvitysten aloittamisesta ja niiden tuloksista. Komissio sisällyttää nämä tiedot 22 artiklassa tarkoitettuun kertomukseen.
28 artikla
Rajan ylittävät osuudet
Tiettyjen ensisijaisten hankkeiden puitteissa määritetään kahden jäsenvaltion väliset rajan ylittävät osuudet, merten moottoritiet mukaan luettuina, kyseisten jäsenvaltioiden toimesta komitean määrittelemien ja komissiolle tiedoksi ilmoitettujen perusteiden perusteella.
Nämä ovat erityisesti osuuksia, joita ei teknisesti ja rahoituksellisesti ole mahdollista jakaa tai joihin asianomaiset jäsenvaltiot sitoutuvat yhteisesti ja perustavat tätä varten yhteisen rakenteen.
29 artikla
Kumoaminen
Kumotaan päätös 1692/96/EY.
Viittauksia kumottuun päätökseen pidetään viittauksina tähän päätökseen liitteessä V olevan vastaavuustaulukon mukaisesti.
30 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
31 artikla
Osoitus
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 7 päivänä heinäkuuta 2010.