KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1035/2011
af 17. oktober 2011
om fastsættelse af fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester og om ændring af forordning (EF) nr. 482/2008 og (EU) nr. 691/2010
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 550/2004 af 10. marts 2004 om udøvelse af luftfartstjenester i det fælles europæiske luftrum (luftfartstjenesteforordningen) (1), særlig artikel 4, 6 og 7,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 af 20. februar 2008 om fælles regler for civil luftfart og om oprettelse af et europæisk luftfartssikkerhedsagentur, og om ophævelse af Rådets direktiv 91/670/EØF, forordning (EF) nr. 1592/2002 og direktiv 2004/36/EF (2), særlig artikel 8b, stk. 6, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til forordning (EF) nr. 216/2008 skal Kommissionen med bistand fra Det Europæiske Luftfartssikkerhedsagentur (i det følgende benævnt »agenturet«) vedtage gennemførelsesbestemmelser for udøvelse af lufttrafikstyring og luftfartstjenester (ATM/ANS) overalt i Unionen. Ifølge forordningens artikel 8b, stk. 6, vedtages sådanne gennemførelsesbestemmelser efter forskriftsproceduren i artikel 5, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 549/2004 af 10. marts 2004 om rammerne for oprettelse af et fælles europæisk luftrum (»rammeforordningen«) (3).
(2)
Udøvelsen af luftfartstjenester i unionen bør undergives krav om certificering fra medlemsstaterne eller agenturet. I henhold til artikel 7 i forordning (EF) nr. 550/2004 og artikel 8b, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008 bør der udstedes et certifikat til luftfartstjenesteudøvere, som opfylder de fælles krav.
(3)
Anvendelsen af de fælles krav, der er fastlagt i henhold til artikel 6 i forordning (EF) nr. 550/2004 og artikel 8b i forordning (EF) nr. 216/2008, bør ikke berøre medlemsstaternes suverænitet over deres luftrum og medlemsstaternes krav, for så vidt angår den offentlige orden, den offentlige sikkerhed og forsvarsspørgsmål som omhandlet i artikel 13 i forordning (EF) nr. 549/2004. De fælles krav bør ikke omfatte militære operationer og militær træningsflyvning som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 549/2004 og artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 216/2008.
(4)
Ved fastlæggelsen af fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester bør der tages behørigt hensyn til luftfartstjenesteudøvernes retlige status i medlemsstaterne. Når en organisation udøver anden virksomhed end luftfartstjenester, bør de fælles krav desuden ikke finde anvendelse på sådan anden virksomhed eller på ressourcer, der anvendes til andre aktiviteter end udøvelse af luftfartstjenester, medmindre andet er fastsat.
(5)
Anvendelsen af de fælles krav på luftfartstjenesteudøvere bør stå i et rimeligt forhold til de risici, der er forbundet med den enkelte tjenestes særtræk såsom antallet af og/eller arten af og kendetegnene ved de behandlede flybevægelser. Hvis nogle luftfartstjenesteudøvere vælger ikke at benytte sig af muligheden for at udøve tjenester på tværs af grænserne inden for det fælles europæiske luftrum, bør en kompetent myndighed kunne give disse tjenesteudøvere mulighed for i rimeligt omfang at opfylde visse almindelige krav til udøvelse af luftfartstjenester og visse særlige krav til udøvelse af lufttrafiktjenester. De betingelser, der knyttes til certifikatet, bør derfor afspejle undtagelsens art og anvendelsesområde.
(6)
For at sikre, at certificeringsordningen fungerer hensigtsmæssigt, bør medlemsstaterne i forbindelse med deres årsrapporter forelægge Kommissionen og agenturet alle relevante oplysninger om de undtagelser, som deres kompetente myndighed indrømmer.
(7)
Luftfartstjenesters forskellige aktivitetstyper underlægges ikke nødvendigvis samme krav. Det er derfor nødvendigt at tilpasse de fælles krav til særtrækkene ved hver aktivitetstype.
(8)
Bevisbyrden for, at de gældende fælles krav er opfyldt i hele certifikatets gyldighedsperiode og for alle omfattede tjenester, bør påhvile luftfartstjenesteudøverne.
(9)
For at sikre en effektiv anvendelse af de fælles krav bør der oprettes et system for regelmæssigt tilsyn med og regelmæssig inspektion af opfyldelsen af de fælles krav og af de i certifikatet fastsatte betingelser. Den kompetente myndighed bør undersøge en tjenesteudøvers egnethed, før den udsteder et certifikat, og den bør årligt vurdere, om kravene fortsat opfyldes af de luftfartstjenesteudøvere, som den har certificeret. Den bør derfor fastlægge og årligt ajourføre et vejledende inspektionsprogram, som omfatter alle de tjenesteudøvere, som den har certificeret, på grundlag af en risikovurdering. Programmet bør gøre det muligt at inspicere alle luftfartstjenesteudøvernes relevante afdelinger inden for en passende tidsramme. Ved vurderingen af udpegede lufttrafik- og vejrtjenesteudøveres opfyldelse af kravene bør den kompetente myndighed bemyndiges til at efterprøve relevante krav i henhold til de internationale forpligtelser, som påhviler medlemsstaten.
(10)
Overalt i Unionen kunne en fælles fremgangsmåde for tilsyn med luftfartstjenesteudøvere fremmes under anvendelse af kollegiale evalueringer (peer reviews) udført af de nationale tilsynsmyndigheder. Kommissionen kan i samarbejde med medlemsstaterne og agenturet tilrettelægge disse kollegiale evalueringer, som bør koordineres med de aktiviteter, der gennemføres inden for rammerne af artikel 24 og 54 i forordning (EF) nr. 216/2008, og eventuelle andre internationale overvågnings- og tilsynsprogrammer. Derved kunne dobbeltarbejde undgås. For at gøre det muligt at udveksle erfaringer og bedste praksis under en kollegial evaluering skal eksperterne helst komme fra en kompetent myndighed.
(11)
Eurocontrol har udviklet sikkerhedskrav (ESARR), der har været af den allerstørste betydning for sikker udøvelse af lufttrafiktjenester. Kommissionen bør i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 550/2004 fastlægge og vedtage de relevante bestemmelser i ESARR ved EU-forordninger. De ESARR, der er gennemført ved Kommissionens forordning (EF) nr. 2096/2005 af 20. december 2005 om fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester (4), danner grundlag for disse gennemførelsesbestemmelser.
(12)
Kommissionen konkluderede i forbindelse med vedtagelsen af forordning (EF) nr. 2096/2005, at det ikke var hensigtsmæssigt at gentage bestemmelserne i ESARR 2 om indberetning og vurdering af flyvesikkerhedshændelser i ATM, som er omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 996/2010 af 20. oktober 2010 om undersøgelse og forebyggelse af havarier og hændelser inden for civil luftfart og om ophævelse af direktiv 94/56/EF (5) og Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/42/EF af 13. juni 2003 om indberetning af hændelser inden for civil luftfart (6). Der bør dog fastsættes nye bestemmelser om flyvesikkerhedshændelser med henblik på at kræve, at en kompetent myndighed som fastsat ved denne forordning efterprøver, om lufttrafiktjenesteudøvere og udøvere af kommunikations-, navigations- eller overvågningstjenester opfylder kravene til indberetning og vurdering af sådanne hændelser.
(13)
Det bør navnlig anerkendes, for det første at flyvesikkerhedsstyring er den funktion inden for udøvelse af luftfartstjenester, som sikrer, at alle flyvesikkerhedsrisici er identificeret, vurderet og reduceret på tilfredsstillende vis, og for det andet at en formel og systematisk fremgangsmåde for flyvesikkerhedsstyring og styringssystemer, der bygger på en helhedsstrategi, vil øge flyvesikkerheden på en synlig og sporbar måde. Agenturet bør gennemgå flyvesikkerhedskravene i denne forordning nærmere og indarbejde dem i en fælles lovramme for civil luftfartssikkerhed.
(14)
Luftfartstjenesteudøverne bør arbejde i overensstemmelse med de relevante standarder for International Civil Aviation Organisation (ICAO), indtil agenturet har udarbejdet de gennemførelsesbestemmelser, hvorved de relevante ICAO-standarder omsættes til EU-gennemførelsesbestemmelser, acceptable måder for overensstemmelse, certificeringsspecifikationer og vejledende materiale. For at lette udøvelsen af luftfartstjenester på tværs af grænserne, og indtil agenturet færdiggør sit udkast til de relevante bestemmelser, hvorved ICAO-standarderne omsættes, bør medlemsstaterne, Kommissionen og agenturet - i tæt samarbejde med Eurocontrol, hvor det er relevant - arbejde for at minimere de forskelle, som medlemsstaterne har indberettet vedrørende anvendelsen af ICAO-standarderne på området luftfartstjenester med henblik på at nå frem til et fælles sæt standarder for medlemsstaterne i det fælles europæiske luftrum.
(15)
Forskelle mellem nationale ordninger om erstatningsansvar bør ikke forhindre luftfartstjenesteudøvere i at indgå aftaler om udøvelse af tjenester på tværs af grænserne, når de har indgået ordninger til dækning af tab som følge af skader, hvortil der er knyttet et erstatningsansvar i henhold til gældende ret. Den benyttede metode bør være i overensstemmelse med kravene i henhold til national ret. Medlemsstater, der tillader udøvelse af luftfartstjenester i hele eller en del af det luftrum, som hører ind under deres ansvarsområde, uden certificering i henhold til forordning (EF) nr. 550/2004, bør hæfte for de pågældende luftfartstjenesteudøveres erstatningsansvar.
(16)
Agenturet bør gennemgå bestemmelserne i denne forordning nærmere, herunder bestemmelserne om sikkerhedsvurdering af ændringer i den certificerede organisations og det tekniske personales udøvelse af luftfartstjenester, og afgive en udtalelse med henblik på at indpasse dem i en helhedsstrategi under hensyntagen til, at disse bestemmelser indgår i en fremtidig fælles lovramme for civil luftfartssikkerhed, og aktørernes og de kompetente myndigheders erfaringer med det flyvesikkerhedsmæssige tilsyn.
(17)
Ifølge Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 551/2004 af 10. marts 2004 om organisation og udnyttelse af det fælles europæiske luftrum (»luftrumsforordningen«) (7) skal der oprettes særlige funktioner kaldet netfunktioner, så en optimal udnyttelse af luftrummet og begrænsede ressourcer muliggøres, samtidig med at brugerne gives størst mulig adgang til luftrummet og sættes i stand til at operere på deres foretrukne flyveveje. I overensstemmelse med forordning (EF) nr. 551/2004 fastsætter Kommissionens forordning (EU) nr. 677/2011 af 7. juli 2011 om detaljerede bestemmelser for gennemførelsen af netfunktioner for lufttrafikstyring (ATM) og om ændring af forordning (EU) nr. 691/2010 (8) de rettigheder, forpligtelser og ansvarsområder, der gælder for den enhed, som står for disse funktioner.
(18)
Af hensyn til en sikker udførelse af visse netfunktioner bør den pågældende enhed underlægges visse krav. Hensigten med disse krav er at sikre, at enheden eller organisationen opererer på en sikker måde, og kravene er fastlagt i bilag VI til forordning (EU) nr. 677/2011. Kravene vedrører organisationens sikkerhed og svarer i høj grad til de generelle krav til udøvelse af luftfartstjenester, der er fastsat i bilag I til nærværende forordning, men de er tilpasset netfunktionernes sikkerhedsmæssige ansvar.
(19)
Forordning (EF) nr. 2096/2005 bør derfor ophæves.
(20)
Kommissionens forordning (EF) nr. 482/2008 af 30. maj 2008 om etablering af et softwaresikringssystem, der skal indføres af luftfartstjenesteudøvere, og om ændring af bilag II til forordning (EF) nr. 2096/2005 (9) og Kommissionens forordning (EU) nr. 691/2010 af 29. juli 2010 om oprettelse af en præstationsordning for luftfartstjenester og netfunktioner og om ændring af forordning (EF) nr. 2096/2005 om fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester (10) bør ændres for at tilpasse disse til nærværende forordning.
(21)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for det Fælles Luftrum, der er nedsat ved artikel 5 i forordning (EF) nr. 549/2004 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Ved denne forordning fastlægges fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester.
Medmindre andet følger af bilag I eller II, omfatter disse fælles krav dog ikke:
a)
andre aktiviteter end en tjenesteudøvers udøvelse af luftfartstjenester
b)
ressourcer, der tildeles andre aktiviteter end udøvelse af luftfartstjenester.
Artikel 2
Definitioner
Ved anvendelsen af nærværende forordning finder definitionerne i artikel 2 i forordning (EF) nr. 549/2004 og artikel 3 i forordning (EF) nr. 216/2008 anvendelse. Dog finder definitionen af »certifikat« i artikel 2, nr. 15), i forordning (EF) nr. 549/2004 ikke anvendelse.
Endvidere forstås ved:
1. »arbejdsflyvning«: en flyvning, hvor et luftfartøj anvendes til særlige tjenester i tilknytning til f.eks. landbrug, bygge- og anlægsvirksomhed, fotografering, landmåling, overvågning og patruljering, eftersøgnings- og redningsarbejde eller reklameflyvning
2. »erhvervsmæssig lufttransport«: en flyvning, hvor der befordres passagerer, gods eller post mod betaling af vederlag eller leje
3. »funktionssystem«: en kombination af systemer, procedurer og menneskelige ressourcer, der er tilrettelagt med henblik på at varetage en funktion i ATM
4. »almenflyvning«: al civil luftfart, bortset fra arbejdsflyvning eller erhvervsmæssig lufttransport
5. »national tilsynsmyndighed«: det eller de organer, der er udpeget eller oprettet af medlemsstaterne som deres nationale tilsynsmyndighed i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EF) nr. 549/2004
6. »fare«: ethvert forhold og enhver begivenhed eller omstændighed, som kan føre til et havari
7. »organisation«: en enhed, der udøver luftfartstjenester
8. »driftsorganisation«: en organisation, der er ansvarlig for de tekniske tjenester, som støtter lufttrafik-, kommunikations-, navigations- eller overvågningstjenester
9. »risiko«: kombinationen af den overordnede sandsynlighed for eller hyppighed af en skadelig virkning, der er forårsaget af en fare, og alvoren af en sådan virkning
10. »sikring af flyvesikkerhed«: alle planlagte og systematisk udførte handlinger, som er nødvendige for at skabe tilstrækkelig tillid til, at et produkt, en tjeneste, en virksomhed eller et funktionssystem opnår acceptabel eller tolerabel flyvesikkerhed
11. »flyvesikkerhedsmål«: en kvalitativ eller kvantitativ opgørelse, som fastlægger den maksimale hyppighed eller sandsynlighed for, at en fare kan forventes at indtræde
12. »flyvesikkerhedskrav«: et middel til risikoreduktion, der er fastlagt på grundlag af strategien for risikoreduktion, og hvorved der opfyldes et særligt flyvesikkerhedsmål, herunder krav, der vedrører organisation, drift, procedurer, funktion, resultater, interoperabilitet eller miljøegenskaber
13. »tjenester«: enten en luftfartstjeneste eller et bundt af sådanne tjenester
14. »fælleseuropæisk luftfartstjeneste«: en luftfartstjeneste, som er udviklet og indført for brugere i de fleste eller alle medlemsstater, og som også kan række ud over luftrummet over det område, hvor traktaten finder anvendelse
15. »luftfartstjenesteudøver«: enhver offentlig eller privat enhed, som udøver luftfartstjenester for den almene lufttrafik, herunder en organisation, som har ansøgt om et certifikat til udøvelse af sådanne tjenester.
Artikel 3
Kompetent certificeringsmyndighed
1. I denne forordning forstås ved kompetent certificeringsmyndighed for luftfartstjenesteudøvere
a)
for organisationer, som har deres hovedaktivitetssted og eventuelle vedtægtsmæssige hjemsted i en medlemsstat: den nationale tilsynsmyndighed, der er udpeget eller oprettet af denne medlemsstat
b)
for organisationer, der udøver luftfartstjenester i luftrummet inden for det område, hvor traktaten finder anvendelse, og som har deres hovedaktivitetssted og eventuelle vedtægtsmæssige hjemsted uden for det område, der er omfattet af traktatens bestemmelser: agenturet
c)
for organisationer, der udøver fælleseuropæisk luftfartstjeneste i luftrummet inden for det område, hvor traktaten finder anvendelse: agenturet.
2. Den kompetente myndighed med ansvar for det flyvesikkerhedsmæssige tilsyn skal være den myndighed, der er fastlagt i overensstemmelse med artikel 3 i Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1034/2011 (11).
Artikel 4
Udstedelse af certifikater
1. For at opnå det certifikat, der er nødvendigt for at udøve luftfartstjenester, skal organisationer uanset artikel 7, stk. 5, i forordning (EF) nr. 550/2004 opfylde
a)
de fælles krav til udøvelse af luftfartstjenester, der er fastlagt i bilag I
b)
de yderligere særlige krav, der er fastlagt i bilag II-V alt efter, hvilken type tjenester de udøver.
2. En kompetent myndighed skal kontrollere, at en organisation overholder de fælles krav, inden den udsteder et certifikat til den pågældende.
3. En organisation skal overholde de fælles krav senest på det tidspunkt, hvor certifikatet udstedes i henhold til
a)
artikel 7 i forordning (EF) nr. 550/2004
b)
artikel 8b, stk. 2, og artikel 22a, litra b) og c), i forordning (EF) nr. 216/2008.
Artikel 5
Undtagelser
1. Uanset artikel 4, stk. 1, kan visse luftfartstjenesteudøvere vælge ikke at benytte sig af muligheden for at udøve tjenester på tværs af landegrænser, og de kan give afkald på retten til gensidig anerkendelse i det fælles europæiske luftrum.
I så fald kan de i stedet ansøge om et certifikat, der er begrænset til det luftrum, som hører ind under den i artikel 7, stk. 2, i forordning (EF) nr. 550/2004 omhandlede medlemsstats ansvarsområde.
2. For at indgive en ansøgning som omhandlet i stk. 1, må en lufttrafiktjenesteudøver udelukkende udøve tjenester eller påtænke udelukkende at udøve tjenester i en eller flere af følgende kategorier:
a)
arbejdsflyvning
b)
almenflyvning
c)
erhvervsmæssig lufttransport begrænset til luftfartøjer med en maksimal startmasse på mindre end 10 tons eller færre end 20 passagersæder
d)
erhvervsmæssig lufttransport med færre end 10 000 flybevægelser om året uanset den maksimale startmasse og antallet af passagersæder, idet »flybevægelser« opgøres som summen af starter og landinger og beregnes som de foregående tre års gennemsnit.
For at indgive en sådan ansøgning skal en luftfartstjenesteudøver, der ikke er lufttrafiktjenesteudøver, have en årlig bruttoomsætning på 1 000 000 EUR eller derunder i forbindelse med de tjenester, den pågældende udøver eller påtænker at udøve.
Når en luftfartstjenesteudøver af praktiske, objektive grunde er ude af stand til at godtgøre, at den pågældende opfylder disse kvalificerende kriterier, kan den kompetente myndighed acceptere tilsvarende tal eller prognoser vedrørende de lofter, der er fastsat i første og andet afsnit.
Ved indgivelsen af en sådan ansøgning skal en luftfartstjenesteudøver samtidig over for den kompetente myndighed forelægge relevant dokumentation for, at de kvalificerende kriterier er opfyldt.
3. Den kompetente myndighed kan indrømme ansøgere, der opfylder de kvalificerende kriterier i stk. 1, særlige undtagelser, der står i et rimeligt forhold til ansøgernes bidrag til ATM i det luftrum, som hører ind under medlemsstatens ansvarsområde.
Disse undtagelser må alene vedrøre kravene i bilag I.
Der indrømmes dog ingen undtagelser i forbindelse med følgende krav:
a)
teknisk og operativ kompetence og kapacitet (punkt 1)
b)
flyvesikkerhedsstyring (punkt 3.1)
c)
menneskelige ressourcer (punkt 5)
d)
åben og gennemskuelig udøvelse af lufttrafiktjenester (punkt 8.1).
4. Ud over de i stk. 3 omhandlede undtagelser kan den kompetente myndighed indrømme undtagelser til ansøgere, der udøver flyveinformationstjeneste på flyvepladser, når de højst driver én arbejdsstation på en given flyveplads. Myndigheden skal gøre det på en måde, der står i et rimeligt forhold til ansøgernes bidrag til ATM i det luftrum, som hører ind under medlemsstatens ansvarsområde.
De pågældende undtagelser må kun vedrøre følgende krav i punkt 3 i bilag II:
a)
ansvar for flyvesikkerhedsstyring og eksterne tjenester og leverancer (punkt 3.1.2, litra b) og e))
b)
flyvesikkerhedsundersøgelser (punkt 3.1.3, litra a))
c)
flyvesikkerhedskrav med henblik på risikovurdering og -reduktion i henseende til ændringer (punkt 3.2).
5. Der indrømmes ingen undtagelser fra kravene i bilag III, IV og V.
6. I overensstemmelse med bilag II til forordning (EF) nr. 550/2004 skal en kompetent myndighed:
a)
i de betingelser, der knyttes til certifikatet, specificere arten af og anvendelsesområdet for undtagelsen under angivelse af dens retsgrundlag
b)
begrænse certifikatets gyldighedsperiode, når dette anses for nødvendigt for tilsynet
c)
overvåge, om luftfartstjenesteudøverne fortsat er berettigede til at være omfattet af undtagelsen.
Artikel 6
Bevis for opfyldelse af krav
1. Efter anmodning fra den kompetente myndighed forelægger organisationen alt relevant bevis for, at de relevante fælles krav er opfyldt. Organisationer kan fuldt ud gøre brug af eksisterende data.
2. En certificeret organisation giver den kompetente myndighed meddelelse om planlagte ændringer af sin udøvelse af luftfartstjenester, som kan medføre, at de relevante fælles krav eller de betingelser, der knytter sig til certifikatet, i givet fald ikke længere opfyldes.
3. Når en certificeret organisation ikke længere opfylder de relevante fælles krav eller i givet fald de betingelser, der knytter sig til certifikatet, pålægger den kompetente myndighed organisationen at træffe korrigerende foranstaltninger inden en måned efter den dag, hvor den manglende overensstemmelse blev opdaget.
Afgørelsen meddeles straks den relevante organisation.
Den kompetente myndighed efterprøver, at de korrigerende foranstaltninger er truffet, før den giver den pågældende organisation meddelelse om sin godkendelse.
Hvis den kompetente myndighed finder, at de korrigerende foranstaltninger ikke er gennemført på korrekt vis inden for den frist, som er aftalt med organisationen, træffer den passende håndhævelsesforanstaltninger som fastsat i artikel 7, stk. 7, i forordning (EF) nr. 550/2004 samt artikel 10, artikel 22a, litra d), artikel 25 og artikel 68 i forordning (EF) nr. 216/2008, idet den tager hensyn til behovet for videreførelse af luftfartstjenesten.
Artikel 7
Uhindret overvågning af kravopfyldelsen
Organisationer letter inspektioner og undersøgelser foretaget af den kompetente myndighed eller en kvalificeret enhed, der optræder på dennes vegne, herunder besøg på stedet og uanmeldte besøg.
De dertil beføjede personer bemyndiges til at udføre følgende handlinger:
a)
undersøge relevante opgørelser, data og procedurer samt ethvert andet materiale af relevans for udøvelsen af luftfartstjenester
b)
at tage kopier eller uddrag af sådanne opgørelser, data og procedurer samt af andet materiale
c)
at anmode om en mundtlig forklaring på stedet
d)
at få adgang til relevante lokaler, arealer og transportmidler.
Hvis sådanne inspektioner og undersøgelser udføres af en kompetent myndighed eller en kvalificeret enhed, der optræder på dennes vegne, skal det ske i overensstemmelse med lovgivningen i den medlemsstat, hvor de skal foretages.
Artikel 8
Løbende kravopfyldelse
Den kompetente myndighed overvåger hvert år på grundlag af alt foreliggende materiale, om de organisationer, som den har certificeret, fortsat opfylder kravene.
I dette øjemed udarbejder den kompetente myndighed et vejledende inspektionsprogram, der ajourføres hvert år og omfatter alle de tjenesteudøvere, som den har certificeret, og inspektionsprogrammet baseres på en vurdering af de risici, der knytter sig til de forskellige former for drift, som de udøvede luftfartstjenester består af. Den rådfører sig med de berørte organisationer og i givet fald med andre berørte kompetente myndigheder, før den udarbejder et sådant program.
I programmet angives den påtænkte inspektionshyppighed de forskellige steder.
Artikel 9
Flyvesikkerhedsrelaterede forskrifter for teknisk personale
I forbindelse med udøvelse af lufttrafik-, kommunikations-, navigations- eller overvågningstjenester skal den kompetente myndighed eller enhver anden myndighed, som af en medlemsstat udpeges til at udføre denne opgave:
a)
fastsætte passende flyvesikkerhedsrelaterede regler for det tekniske personale, som udfører operative flyvesikkerhedsrelaterede opgaver
b)
sikre hensigtsmæssigt og passende flyvesikkerhedsmæssigt tilsyn med det tekniske personale, som af en driftsorganisation udpeges til at udføre operative flyvesikkerhedsrelaterede opgaver
c)
med rimelig begrundelse og efter behørig undersøgelse træffe passende foranstaltninger over for en driftsorganisation og/eller dennes tekniske personale, som ikke overholder kravene i punkt 3.3 i bilag II
d)
forvisse sig om, at der er fastsat passende metoder til sikring af, at tredjeparter, der udpeges til at udføre operative flyvesikkerhedsrelaterede opgaver, overholder kravene i punkt 3.3, i bilag II.
Artikel 10
Kollegiale evalueringer
1. Kommissionen kan i samarbejde med medlemsstaterne og agenturet tilrettelægge kollegiale evalueringer (peer reviews) af de nationale tilsynsmyndigheder i henhold til stk. 2-6.
2. En kollegial evaluering foretages af et hold nationale eksperter og i givet fald observatører fra agenturet.
Et hold består af eksperter fra mindst tre forskellige medlemsstater og agenturet.
Eksperterne må ikke deltage i kollegiale evalueringer i den medlemsstat, hvor de er ansat.
Kommissionen opbygger og opretholder en pulje af nationale eksperter, der udpeges af medlemsstaterne, og som dækker alle aspekter ved de fælles krav, der er omhandlet i artikel 6 i forordning (EF) nr. 550/2004.
3. Mindst tre måneder før en kollegial evaluering giver Kommissionen medlemsstaten og den berørte nationale tilsynsmyndighed meddelelse om evalueringen, den dato, på hvilken den efter planen vil finde sted, og navnene på de eksperter, der deltager deri.
Den medlemsstat, hvis nationale tilsynsmyndighed er omfattet af evalueringen, godkender ekspertholdet, før det kan foretage evalueringen.
4. Inden for tre måneder fra tidspunktet for evalueringen udarbejder evalueringsholdet i enighed en rapport, som kan indeholde henstillinger.
Kommissionen afholder et møde med agenturet, eksperterne og den nationale tilsynsmyndighed for at drøfte rapporten.
5. Kommissionen sender rapporten til den berørte medlemsstat.
Medlemsstaten kan inden for tre måneder fra tidspunktet for modtagelsen af rapporten fremsætte sine bemærkninger.
Disse bemærkninger omfatter i påkommende tilfælde de foranstaltninger, som medlemsstaten har truffet eller har til hensigt at træffe inden for et givet tidsrum som reaktion på evalueringen.
Medmindre andet er aftalt med den berørte medlemsstat, offentliggøres rapporten og opfølgningen ikke.
6. Kommissionen giver årligt via Udvalget for Det Fælles Luftrum medlemsstaterne meddelelse om de vigtigste resultater af disse evalueringer.
Artikel 11
Overgangsbestemmelser
1. Luftfartstjenesteudøvere, som på datoen for nærværende forordnings ikrafttræden er i besiddelse af et certifikat udstedt i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 2096/2005, anses for at være i besiddelse af et certifikat udstedt i overensstemmelse med denne forordning.
2. Ansøgere, som har indgivet deres ansøgning om et certifikat for udøvelse af luftfartstjenester inden datoen for nærværende forordnings ikrafttræden, og som ikke allerede på denne dato har fået udstedt et certifikat, skal godtgøre, at de opfylder forordningens bestemmelser, inden et certifikat udstedes.
3. Hvis organisationer, for hvilke agenturet i henhold til artikel 3 er den kompetente myndighed, har ansøgt en national tilsynsmyndighed i en medlemsstat om udstedelse af et certifikat inden datoen for denne forordnings ikrafttræden, skal den nationale tilsynsmyndighed fuldføre certificeringsprocessen i samråd med agenturet og oversende sagen til agenturet, når certifikatet er udstedt.
Artikel 12
Ophævelse
Forordning (EF) nr. 2096/2005 ophæves.
Artikel 13
Ændring af forordning (EF) nr. 482/2008
I forordning (EF) nr. 482/2008 foretages følgende ændringer:
1)
I artikel 4, stk. 5, erstattes henvisningen til »forordning (EF) nr. 2096/2005« af en henvisning til »Kommissionens gennemførelsesforordning (EU) nr. 1035/2011 (12).
2)
Artikel 6 udgår.
3)
I bilag I, punkt 1 og 2, erstattes henvisningen til »forordning (EF) nr. 2096/2005« af en henvisning til »gennemførelsesforordning (EU) nr. 1035/2011«.
Artikel 14
Ændring af forordning (EU) nr. 691/2010
I forordning (EU) nr. 691/2010 udgår artikel 25.
Artikel 15
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 17. oktober 2011.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1035/2011,
annettu 17 päivänä lokakuuta 2011,
lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista sekä asetusten (EY) N:o 482/2008 ja (EU) N:o 691/2010 muuttamisesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisesta yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa (palveluntarjonta-asetus) 10 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 550/2004 (1) ja erityisesti sen 4, 6 ja 7 artiklan,
ottaa huomioon yhteisistä siviili-ilmailua koskevista säännöistä ja Euroopan lentoturvallisuusviraston perustamisesta sekä neuvoston direktiivin 91/670/ETY, asetuksen (EY) N:o 1592/2002 ja direktiivin 2004/36/EY kumoamisesta 20 päivänä helmikuuta 2008 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 (2) ja erityisesti sen 8 b artiklan 6 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 216/2008 mukaisesti komission on Euroopan lentoturvallisuusviraston, jäljempänä ’virasto’, avustuksella hyväksyttävä täytäntöönpanosäännöt ilmaliikenteen hallinta- ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiselle kaikkialla unionissa. Mainitun asetuksen 8 b artiklan 6 kohdan mukaan kyseisten täytäntöönpanosääntöjen on perustuttava yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamisen puitteista (puiteasetus) 10 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 549/2004 (3) 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti hyväksyttyihin asetuksiin.
(2)
Unionissa tapahtuvan lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen olisi perustuttava jäsenvaltioiden tai viraston myöntämään toimilupaan. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajille, jotka täyttävät yhteiset vaatimukset, olisi myönnettävä toimilupa asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 216/2008 8 b artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(3)
Asetuksen (EY) N:o 550/2004 6 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 216/2008 8 b artiklan mukaisesti vahvistettavien yhteisten vaatimusten soveltaminen ei saisi vaikuttaa jäsenvaltioiden omaa ilmatilaansa koskevaan suvereniteettiin eikä jäsenvaltioiden sellaisiin tarpeisiin, jotka liittyvät yleiseen järjestykseen, yleiseen turvallisuuteen ja puolustuskysymyksiin, siten kuin asetuksen (EY) N:o 549/2004 13 artiklassa vahvistetaan. Asetuksen (EY) N:o 549/2004 1 artiklan 2 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 216/2008 1 artiklan 2 kohdan mukaisesti yhteisten vaatimusten ei pitäisi koskea sotilasoperaatioita tai -koulutusta.
(4)
Lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen yhteisten vaatimusten määrittämisessä olisi otettava asianmukaisesti huomioon lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien oikeudellinen asema jäsenvaltioissa. Jos organisaatio lisäksi harjoittaa muuta toimintaa kuin lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista, yhteisiä vaatimuksia ei pitäisi soveltaa tähän muuhun toimintaan tai resursseihin, jotka suunnataan muuhun toimintaan kuin lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen, jollei asiasta toisin säädetä.
(5)
Kun yhteisiä vaatimuksia sovelletaan lennonvarmistuspalvelujen tarjoajiin, tämä olisi toteutettava oikeassa suhteessa niihin riskeihin, jotka liittyvät kunkin toiminnon erityispiirteisiin, kuten käsiteltävien liikennetapahtumien lukumäärään ja/tai luonteeseen sekä muihin piirteisiin. Jos tietyt lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat päättävät olla hyödyntämättä mahdollisuutta tarjota rajat ylittäviä palveluja yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa, toimivaltaisella viranomaisella olisi oltava oikeus sallia kyseisille palveluntarjoajille tiettyjen lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevien yleisten vaatimusten ja tiettyjen ilmaliikennepalvelujen tarjoamista koskevien erityisten vaatimusten noudattaminen vastaavassa suhteessa. Tällöin toimilupaan liitetyissä ehdoissa pitäisi ottaa huomioon poikkeuksen luonne ja soveltamisala.
(6)
Lupajärjestelmän asianmukaisen toiminnan varmistamiseksi jäsenvaltioiden olisi vuosikertomustensa yhteydessä toimitettava komissiolle ja virastolle kaikki tarvittavat tiedot toimivaltaisten viranomaisten myöntämistä poikkeuksista.
(7)
Erityyppisiin lennonvarmistuspalvelujen toimintoihin ei aina sovelleta samoja vaatimuksia. Tämän vuoksi on tarpeellista mukauttaa yhteiset vaatimukset kunkin toimintotyypin erityispiirteitä vastaaviksi.
(8)
Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien asiana pitäisi olla näyttää toteen se, että ne täyttävät sovellettavat yhteiset vaatimukset toimiluvan voimassaoloajan ja kaikkien sen piiriin kuuluvien palvelujen osalta.
(9)
Yhteisten vaatimusten tehokkaan soveltamisen varmistamiseksi olisi luotava järjestelmä, jonka puitteissa yhteisten vaatimusten noudattamista sekä toimiluvassa eriteltyjen ehtojen täyttymistä valvotaan ja se tarkastetaan säännöllisesti. Toimivaltaisen viranomaisen olisi tarkastettava palveluntarjoajan soveltuvuus ennen toimiluvan antamista, ja sen olisi vuosittain arvioitava niiden lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien toiminnan vaatimustenmukaisuus, joille se on myöntänyt toimiluvan. Tämän vuoksi sen olisi laadittava ja saatettava vuosittain ajan tasalle ohjeellinen, riskinarviointiin perustuva tarkastusohjelma, joka kattaa kaikki siltä toimiluvan saaneet palveluntarjoajat. Ohjelmalla olisi voitava tarkastaa kaikki asiankuuluvat lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien toiminnot kohtuullisessa määräajassa. Kun toimivaltainen viranomainen arvioi nimettyjen ilmaliikennepalvelujen ja sääpalvelujen tarjoajien vaatimustenmukaisuuden, sillä pitäisi olla myös oikeus tarkistaa asiaan liittyvät vaatimukset, jotka johtuvat kyseisen jäsenvaltion kansainvälisistä velvoitteista.
(10)
Kansallisten valvontaviranomaisten vertaisarvioinneilla voitaisiin edistää yhteistä lähestymistapaa lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien valvontaan kaikkialla unionissa. Komissio voi järjestää nämä vertaisarvioinnit yhteistyössä jäsenvaltioiden ja viraston kanssa. Ne olisi sovitettava yhteen asetuksen (EY) N:o 216/2008 24 ja 54 artiklassa vahvistettujen toimenpiteiden sekä kaikkien muiden kansainvälisten seuranta- ja valvontaohjelmien kanssa. Näin vältettäisiin työn päällekkäisyys. Jotta vertaisarviointi tarjoaisi mahdollisuuden kokemusten ja parhaiden käytäntöjen vaihtamiseen, olisi suositeltavaa, että asiantuntijat kuuluisivat valvontaviranomaisen henkilöstöön.
(11)
Eurocontrol on kehittänyt turvallisuusvaatimukset (ESARR), joilla on suuri merkitys tarjottujen ilmaliikennepalvelujen turvallisuuden kannalta. Asetuksen (EY) N:o 550/2004 mukaisesti komission olisi yksilöitävä ja annettava asiaankuuluvat turvallisuusvaatimuksia koskevat määräykset unionin asetuksissa. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista 20 päivänä joulukuuta 2005 annettuun komission asetukseen (EY) N:o 2096/2005 (4) sisälletyt turvallisuusvaatimukset ovat näiden täytäntöönpanosääntöjen perustana.
(12)
Antaessaan asetuksen (EY) N:o 2096/2005 komissio päätti, ettei ollut tarkoituksenmukaista toistaa ilmaliikenteen hallinnan turvallisuuteen liittyvistä poikkeamista ilmoittamista ja niiden arviointia koskevia ESARR 2 -määräyksiä, jotka kuuluvat siviili-ilmailun onnettomuuksien ja vaaratilanteiden tutkinnasta ja ehkäisemisestä ja direktiivin 94/56/EY kumoamisesta 20 päivänä lokakuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 996/2010 (5) ja poikkeamien ilmoittamisesta siviili-ilmailun alalla 13 päivänä kesäkuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/42/EY (6) soveltamisalaan. Turvallisuuteen liittyvistä poikkeamista olisi kuitenkin annettava uusia säännöksiä, joissa edellytetään, että tässä asetuksessa määritelty toimivaltainen viranomainen tarkastaa, onko ilmaliikennepalvelujen tarjoajilla sekä viestintä-, suunnistus- tai valvontapalvelujen tarjoajilla riittävät järjestelyt tällaisten poikkeamien raportointia ja niiden arviointia varten.
(13)
Erityisesti olisi tiedostettava, että ensiksi turvallisuudenhallinta on juuri se ilmaliikennepalvelujen osa-alue, jolla varmistetaan kaikkien turvallisuusriskien yksilöiminen, arvioiminen ja vähentäminen tyydyttävällä tavalla, ja toiseksi, että järjestelmälähtöiseen kokonaisvaltaiseen lähestymistapaan tähtäävällä muodollisella ja systemaattisella turvallisuudenhallintaa ja hallintajärjestelmiä koskevalla lähestymistavalla saavutetaan paras mahdollinen turvallisuuden taso siten, että tulokset ovat helposti nähtävissä ja jäljitettävissä. Viraston olisi jatkettava tämän asetuksen turvallisuusvaatimusten arviointia ja yhdistettävä ne siviili-ilmailun turvallisuutta koskevaan yhteiseen sääntelyrakenteeseen.
(14)
Kunnes virasto on luonnostellut täytäntöönpanosäännöt, joilla asianmukaiset Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) standardit saatetaan osaksi unionin täytäntöönpanotoimenpiteitä, hyväksyttäviä menetelmiä vaatimusten täyttämiseksi, hyväksyntäspesifikaatioita ja ohjeaineistoa, lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien olisi toiminnassaan noudatettava asianmukaisia ICAOn standardeja. Lennonvarmistuspalvelujen rajat ylittävän tarjonnan edistämiseksi ja siihen saakka, kunnes virasto saa valmiiksi asianmukaiset toimenpideluonnokset, joilla ICAOn standardit saatetaan osaksi lainsäädäntöä, jäsenvaltioiden, komission ja viraston - tarpeen tullen tiiviissä yhteistyössä Eurocontrolin kanssa - olisi pyrittävä pitämään jäsenvaltioiden ilmoittamat erot ICAOn standardien soveltamisessa mahdollisimman pieninä lennonvarmistuspalvelujen osalta, jotta jäsenvaltioissa noudatettaisiin yhteisiä standardeja yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan alueella.
(15)
Erilaisten kansallisten vastuuvelvollisuutta koskevien järjestelyjen ei pitäisi estää lennonvarmistuspalvelujen tarjoajia tekemästä sopimuksia rajat ylittävästä palveluntarjonnasta, heti kun lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat ovat tehneet järjestelyjä kattaakseen sovellettavaan lakiin perustuvista korvausvelvoitteista aiheutuvat tappiot. Käytetyn menettelyn olisi oltava kansallisen lainsäädännön mukainen. Jäsenvaltioiden, jotka sallivat lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen ilmatilassaan tai osassa sitä ilman asetuksen (EY) N:o 550/2004 mukaista toimilupaa, olisi vastattava kyseisten palveluntarjoajien vastuiden kattamisesta.
(16)
Viraston olisi edelleen arvioitava tämän asetuksen säännöksiä, etenkin niitä, jotka koskevat toimiluvan saaneen organisaation lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen tekemien muutosten turvallisuusarviointia sekä teknistä henkilöstöä, ja annettava lausunto niiden mukauttamiseksi järjestelmälähtöiseen kokonaisvaltaiseen lähestymistapaan ottaen huomioon näiden säännösten yhdistäminen tulevaan yhteiseen siviili-ilmailun turvallisuutta koskevaan sääntelyrakenteeseen sekä sidosryhmien ja toimivaltaisten viranomaisten turvallisuusvalvonnasta keräämät kokemukset.
(17)
Yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan organisoinnista ja käytöstä (ilmatila-asetus) 10 päivänä maaliskuuta 2004 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 551/2004 (7) edellytetään sellaisten erityisten verkkotoimintojen perustamista, joilla mahdollistetaan ilmatilan ja niukkojen resurssien optimaalinen käyttö ja varmistetaan samalla, että ilmatila on mahdollisimman tehokkaasti käytettävissä ja ilmatilan käyttäjät voivat valita haluamansa reitin. Asetuksen (EY) N:o 551/2004 mukaisesti ilmaliikenteen hallintaverkon toimintojen toteuttamista koskevista yksityiskohtaisista säännöistä ja asetuksen (EU) N:o 691/2010 muuttamisesta 7 päivänä heinäkuuta 2011 annetussa komission asetuksessa (EU) N:o 677/2011 (8) vahvistetaan kyseisten toimintojen toteuttamiseen osallistuvan yksikön oikeudet, velvollisuudet ja vastuut.
(18)
Tiettyjen verkkotoimintojen turvallinen toteuttaminen edellyttää, että niiden toteuttamiseen osallistuvaan yksikköön sovelletaan tiettyjä vaatimuksia. Näillä vaatimuksilla pyritään varmistamaan, että yksikkö tai organisaatio toimii turvallisella tavalla, ja ne vahvistetaan asetuksen (EU) N:o 677/2011 liitteessä VI. Nämä organisaation turvallisuusvaatimukset muistuttavat läheisesti tämän asetuksen liitteessä I vahvistettuja lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevia yleisiä vaatimuksia, mutta verkkotoimintojen turvallisuusvastuisiin mukautettuina.
(19)
Sen vuoksi asetus (EY) N:o 2096/2005 olisi kumottava.
(20)
Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajilta vaadittavasta ohjelmistojen turvallisuuden varmistusjärjestelmästä ja asetuksen (EY) N:o 2096/2005 liitteen II muuttamisesta 30 päivänä toukokuuta 2008 annettua komission asetusta (EY) N:o 482/2008 (9) ja lennonvarmistuspalvelujen ja verkkotoimintojen suorituskyvyn kehittämisjärjestelmästä ja lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista annetun asetuksen (EY) N:o 2096/2005 muuttamisesta 29 päivänä heinäkuuta 2010 annettua komission asetusta (EU) N:o 691/2010 (10) olisi muutettava niiden mukauttamiseksi tähän asetukseen.
(21)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat asetuksen (EY) N:o 549/2004 5 artiklalla perustetun yhtenäisen ilmatilan komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tässä asetuksessa säädetään lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevista yhteisistä vaatimuksista.
Jollei liitteessä I tai II toisin säädetä, kyseisiä yhteisiä vaatimuksia ei kuitenkaan sovelleta:
a)
muuhun palveluntarjoajan toimintaan kuin lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen;
b)
resursseihin, jotka osoitetaan muuhun toimintaan kuin lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 549/2004 2 artiklan ja asetuksen (EY) N:o 216/2008 3 artiklan määritelmiä. Asetuksen (EY) N:o 549/2004 2 artiklan 15 alakohdan ”luvan” määritelmää ei kuitenkaan sovelleta.
Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan
1.
”lentotyöllä” ilma-aluksen toimintaa, jossa ilma-alusta käytetään erikoistehtäviin, kuten maatalouslentoihin, rakennustoimintaan, ilmakuvauslentoihin, kartoitukseen, tähystykseen, partiointiin, etsintä- ja pelastustoimintaan tai mainoshinaukseen;
2.
”kaupallisella ilmakuljetuksella” ilma-aluksen käyttämistä matkustajien, rahdin tai postin kuljetukseen maksua tai muuta korvausta vastaan;
3.
”funktionaalisella järjestelmällä” järjestelmien, menettelyjen ja henkilöstöresurssien yhdistelmää, joka on muodostettu ilmaliikenteen hallinnan alan toiminnon suorittamista varten;
4.
”yleisilmailulla” kaikkea muuta siviili-ilma-aluksen toimintaa kuin lentotyötä tai kaupallista ilmakuljetusta;
5.
”kansallisella valvontaviranomaisella” jäsenvaltion asetuksen (EY) N:o 549/2004 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kansalliseksi valvontaviranomaiseksi nimeämää/nimeämiä tai perustamaa/perustamia elintä tai elimiä;
6.
”vaaratekijällä” kaikkia edellytyksiä, tilanteita tai olosuhteita, jotka saattavat aiheuttaa onnettomuuden;
7.
”organisaatiolla” lennonvarmistuspalveluja tarjoavaa yksikköä;
8.
”toiminnallisella organisaatiolla” organisaatiota, joka on vastuussa ilmaliikennepalveluja tai viestintä-, suunnistus- tai valvontapalveluja tukevien teknisten palvelujen tarjoamisesta;
9.
”riskillä” vaaratekijän vahingollisen seurauksen yleisen todennäköisyyden tai esiintymistiheyden sekä kyseisen seurauksen vakavuuden yhdistelmää;
10.
”turvallisuuden varmistamisella” kaikkia suunniteltuja ja järjestelmällisiä toimia, jotka tarvitaan riittävän varmuuden saamiseen siitä, että tuote, palvelu, organisaatio tai funktionaalinen järjestelmä saavuttaa hyväksyttävän tai tyydyttävän turvallisuuden;
11.
”turvallisuustavoitteella” laadullista tai määrällistä lausumaa, jossa määritellään vaaratekijän suurin hyväksyttävä esiintymistiheys tai todennäköisyys, jolla vaaratekijän voidaan olettaa ilmenevän;
12.
”turvallisuusvaatimuksella” tiettyyn turvallisuustavoitteeseen tähtäävään riskinhallintastrategiaan perustuvaa riskinvähentämiskeinoa, mukaan lukien organisaatiota, operatiivisia tekijöitä, menettelyjä, toimintoja, suorituskykyä ja yhteentoimivuutta koskevat vaatimukset tai ympäristönäkökohtiin liittyvät keinot;
13.
”palveluilla” joko yksittäistä lennonvarmistuspalvelua tai kyseisten palvelujen muodostamaa kokonaisuutta;
14.
”yleiseurooppalaisella lennonvarmistuspalvelulla” palvelua, joka on suunniteltu ja perustettu useimpien tai kaikkien jäsenvaltioiden käyttäjille ja joka voi ulottua myös sen alueen ulkopuoliseen ilmatilaan, jossa perussopimusta sovelletaan;
15.
”lennonvarmistuspalvelujen tarjoajalla” julkista tai yksityistä yksikköä, joka tarjoaa lennonvarmistuspalveluja yleiselle ilmaliikenteelle, mukaan lukien organisaatio, joka on hakenut toimilupaa kyseisten palvelujen tarjoamiseen.
3 artikla
Toimilupia myöntävä toimivaltainen viranomainen
1. Tämän asetuksen soveltamiseksi lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien toimilupia myöntävä toimivaltainen viranomainen on:
a)
jäsenvaltion nimittämä tai perustama kansallinen valvontaviranomainen niitä organisaatioita varten, joiden pääasiallinen toimipaikka ja mahdollinen rekisteröity toimisto sijaitsevat kyseisessä jäsenvaltiossa;
b)
virasto niitä organisaatioita varten, jotka tarjoavat lennonvarmistuspalveluja sen alueen ilmatilassa, jossa perussopimusta sovelletaan, ja joiden pääasiallinen toimipaikka ja mahdollinen rekisteröity toimisto sijaitsevat perussopimuksen määräysten soveltamisalaan kuuluvan alueen ulkopuolella;
c)
virasto niitä organisaatioita varten, jotka tarjoavat yleiseurooppalaisia lennonvarmistuspalveluja sen alueen ilmatilassa, jossa perussopimusta sovelletaan.
2. Turvallisuusvalvonnasta vastaava toimivaltainen viranomainen määritetään komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1034/2011 (11) 3 artiklan mukaisesti.
4 artikla
Toimilupien myöntäminen
1. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoamiseen tarvittavan toimiluvan saadakseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan 5 kohdan soveltamista, organisaatioiden on täytettävä:
a)
liitteessä I vahvistetut lennonvarmistuspalvelujen tarjoamista koskevat yleiset vaatimukset;
b)
liitteissä II-V vahvistetut erityiset vaatimukset niiden tarjoaman palvelun lajin edellyttämällä tavalla.
2. Toimivaltainen viranomainen antaa organisaatiolle toimiluvan tarkastettuaan, että se täyttää yhteiset vaatimukset.
3. Organisaation on täytettävä yhteiset vaatimukset viimeistään ajankohtana, jolloin toimilupa annetaan:
a)
asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan;
b)
asetuksen (EY) N:o 216/2008 8 b artiklan 2 kohdan ja 22 a artiklan b ja c alakohdan mukaisesti.
5 artikla
Poikkeukset
1. Poiketen siitä, mitä 4 artiklan 1 kohdassa säädetään, tietyt lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat saattavat päättää olla hyödyntämättä mahdollisuutta tarjota rajat ylittäviä palveluita ja saattavat luopua oikeudestaan vastavuoroiseen tunnustamiseen yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa.
Ne voivat tällöin hakea toimilupaa, joka rajoittuu asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan 2 kohdassa tarkoitetulle jäsenvaltiolle kuuluvaan ilmatilaan.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetun hakemuksen esittämisen edellytyksenä on, että ilmaliikennepalvelujen tarjoajan tarjoamat palvelut tai palvelut, joita se aikoo tarjota, rajoittuvat yhteen tai useampaan seuraavista luokista:
a)
lentotyö;
b)
yleisilmailu;
c)
kaupallinen ilmakuljetus, jossa käytetään ainoastaan ilma-aluksia, joiden suurin sallittu lentoonlähtömassa on alle 10 tonnia tai joissa matkustajapaikkoja on alle 20;
d)
kaupallinen ilmakuljetus, jossa liikennetapahtumia on alle 10 000 vuodessa riippumatta suurimmasta sallitusta lentoonlähtömassasta ja matkustajapaikkojen määrästä; liikennetapahtumat lasketaan nousujen ja laskujen yhteismääränä ja kolmen edeltävän vuoden keskiarvona.
Tällaisen hakemuksen esittämisen edellytyksenä on, että muita kuin ilmaliikennepalveluja tarjoavan lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan vuosittainen bruttoliikevaihto on enintään 1 000 000 euroa niiden palvelujen osalta, joita se tarjoaa tai aikoo tarjota.
Jos lennonvarmistuspalvelujen tarjoaja ei objektiivisista käytännön syistä voi esittää näyttöä siitä, että se täyttää kyseiset kelpoisuusperusteet, toimivaltainen viranomainen voi hyväksyä muut vastaavat luvut tai ennusteet, jotka koskevat ensimmäisessä ja toisessa alakohdassa määriteltyjä enimmäismääriä.
Kyseistä hakemusta esittäessään lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan on samanaikaisesti toimitettava toimivaltaiselle viranomaiselle kelpoisuusperusteita koskeva asiaankuuluva näyttö.
3. Toimivaltainen viranomainen voi myöntää erityisiä poikkeuksia 1 kohdan kelpoisuusperusteet täyttäville hakijoille ottaen huomioon niiden osuuden ilmaliikenteen hallinnasta kyseisen jäsenvaltion ilmatilassa.
Nämä poikkeukset voivat koskea ainoastaan liitteessä I vahvistettuja vaatimuksia.
Poikkeusta ei kuitenkaan voida myöntää seuraavista vaatimuksista:
a)
tekninen ja toiminnallinen pätevyys ja valmius (1 kohta);
b)
turvallisuudenhallinta (3.1 kohta);
c)
henkilöstö (5 kohta);
d)
avoin ja läpinäkyvä palvelujen tarjonta (8.1 kohta).
4. Edellä 3 kohdassa säädettyjen poikkeusten lisäksi toimivaltainen viranomainen voi myöntää poikkeuksia hakijoille, jotka tarjoavat lentopaikan lentotiedotuspalvelua (AFIS) ja käyttävät säännöllisesti kullakin lentopaikalla vain yhtä työpistettä. Tällöin toimivaltainen viranomainen ottaa huomioon hakijoiden osuuden ilmaliikenteen hallinnasta kyseisen jäsenvaltion ilmatilassa.
Nämä poikkeukset voivat koskea ainoastaan seuraavia liitteessä II olevan 3 kohdan vaatimuksia:
a)
turvallisuudenhallintaan liittyvä vastuu sekä ulkopuoliset palvelut ja toimitukset (3.1.2 kohdan b ja e alakohta);
b)
turvallisuuskatselmukset (3.1.3 kohdan a alakohta);
c)
riskien arviointia ja vähentämistä koskevat turvallisuusvaatimukset muutosten yhteydessä (3.2 kohta).
5. Poikkeuksia ei voida myöntää liitteiden III, IV ja V vaatimuksiin.
6. Asetuksen (EY) N:o 550/2004 liitteen II mukaisesti toimivaltaisen viranomaisen on:
a)
eriteltävä toimilupaan liitetyissä ehdoissa poikkeuksen luonne ja soveltamisala ja ilmoitettava sen oikeusperusta;
b)
rajoitettava toimiluvan voimassaoloaika, jos sitä pidetään tarpeellisena valvontaan liittyvistä syistä;
c)
seurattava jatkossa, täyttävätkö lennonvarmistuspalvelujen tarjoajat edelleen poikkeuksen myöntämisen edellytykset.
6 artikla
Vaatimustenmukaisuuden osoittaminen
1. Organisaatioiden on toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä toimitettava kaikki asiaankuuluva näyttö, jonka avulla ne voivat osoittaa täyttävänsä sovellettavat yhteiset vaatimukset. Organisaatiot voivat käyttää täysimääräisesti kaikkia olemassa olevia tietoja.
2. Toimiluvan saaneen organisaation on ilmoitettava toimivaltaiselle viranomaiselle lennonvarmistuspalvelujen tarjontaansa suunnitelluista muutoksista, joilla voi olla vaikutusta siihen sovellettavien yhteisten vaatimusten tai tarvittaessa toimilupaan liitettyjen ehtojen noudattamiseen.
3. Jos toimiluvan saanut organisaatio ei enää täytä sovellettavia yhteisiä vaatimuksia tai tarvittaessa toimilupaan liitettyjä ehtoja, toimivaltaisen viranomaisen on yhden kuukauden kuluessa vaatimustenvastaisuuden havaitsemispäivästä vaadittava organisaatiota toteuttamaan korjaavia toimia.
Kyseisestä päätöksestä on ilmoitettava välittömästi asianomaiselle organisaatiolle.
Toimivaltaisen viranomaisen on tarkastettava, että korjaava toimi on toteutettu, ennen kuin se ilmoittaa hyväksynnästään asianomaiselle organisaatiolle.
Jos toimivaltainen viranomainen katsoo, ettei korjaavaa toimea ole toteutettu asianmukaisesti organisaation kanssa sovitussa määräajassa, toimivaltaisen viranomaisen on ryhdyttävä aiheellisiin täytäntöönpanotoimenpiteisiin asetuksen (EY) N:o 550/2004 7 artiklan 7 kohdan ja asetuksen (EY) N:o 216/2008 10 artiklan, 22 a artiklan d alakohdan, 25 artiklan ja 68 artiklan mukaisesti ottaen huomioon tarve varmistaa lennonvarmistuspalvelujen jatkuvuus.
7 artikla
Vaatimustenmukaisuuden valvonnan tukeminen
Organisaatioiden on tuettava toimivaltaisen viranomaisen tai sen puolesta toimivan pätevän yksikön tekemiä tarkastuksia ja selvityksiä, mukaan lukien paikan päällä suoritettavat tarkastukset ja ilman ennakkoilmoitusta tehtävät tarkastuskäynnit.
Niillä henkilöillä, jotka suorittavat tarkastuksia, on oltava oikeus:
a)
tutkia tarpeelliset asiakirjat, tiedot, menettelyt ja muu aineisto, jolla on merkitystä lennonvarmistuspalvelujen tarjoamisen kannalta;
b)
ottaa jäljennöksiä tai otteita kyseisistä asiakirjoista, tiedoista, menettelyistä ja muusta aineistosta;
c)
vaatia suullista selvitystä paikalla;
d)
päästä niihin tiloihin, niille alueille ja niihin liikennevälineisiin, joilla on merkitystä tarkastuksen kannalta.
Kun toimivaltainen viranomainen tai sen puolesta toimiva pätevä yksikkö tekee näitä tarkastuksia ja selvityksiä, ne on suoritettava sen jäsenvaltion lainsäädäntöä noudattaen, jossa ne toteutetaan.
8 artikla
Jatkuva vaatimustenmukaisuus
Toimivaltaisen viranomaisen on valvottava käytettävissään olevan näytön perusteella vuosittain niiden organisaatioiden toiminnan vaatimustenmukaisuutta, joille se on myöntänyt toimiluvan.
Tätä varten toimivaltaisen viranomaisen on laadittava ja saatettava vuosittain ajan tasalle kaikki siltä toimiluvan saaneet palveluntarjoajat kattava ohjeellinen tarkastusohjelma, joka perustuu tarjottujen lennonvarmistuspalvelujen eri toimintoihin liittyvien riskien arviointiin. Ennen ohjelman laatimista toimivaltaisen viranomaisen on kuultava kyseistä organisaatiota sekä tarvittaessa muita toimivaltaisia viranomaisia, joita asia koskee.
Ohjelmassa on mainittava eri kohteissa suoritettavien tarkastusten suunnitellut aikavälit.
9 artikla
Teknistä henkilöstöä koskevat turvallisuusmääräykset
Ilmaliikennepalvelujen sekä viestintä-, suunnistus- tai valvontapalvelujen tarjoamisen osalta toimivaltaisen viranomaisen tai muun jäsenvaltion tähän tehtävään nimeämän viranomaisen on:
a)
annettava asianmukaiset turvallisuusmääräykset turvallisuuteen liittyvissä operatiivisissa tehtävissä toimivaa teknistä henkilöstöä varten;
b)
varmistettava kaikkien toiminnallisten organisaatioiden turvallisuuteen liittyviin operatiivisiin tehtäviin määräämän teknisen henkilöstön riittävä ja asianmukainen turvallisuusvalvonta;
c)
aiheellisin perustein ja asianmukaisen tutkimuksen jälkeen ryhdyttävä tarvittaviin toimiin sellaisen toiminnallisen organisaation ja/tai sen teknisen henkilöstön suhteen, joka ei täytä liitteessä II olevan 3.3 kohdan vaatimuksia;
d)
tarkistettava, että on olemassa asianmukaiset menetelmät sen varmistamiseksi, että kolmannet osapuolet, joille on annettu turvallisuuteen liittyviä operatiivisia tehtäviä, täyttävät liitteessä II olevan 3.3 kohdan vaatimukset.
10 artikla
Vertaisarviointimenettely
1. Komissio voi yhdessä jäsenvaltioiden ja viraston kanssa järjestää kansallisten valvontaviranomaisten vertaisarviointeja 2-6 kohdan mukaisesti.
2. Vertaisarvioinnin suorittaa kansallisten asiantuntijoiden ryhmä, johon tarvittaessa kuuluu myös viraston edustajia tarkkailijoina.
Ryhmässä on oltava asiantuntijoita vähintään kolmesta eri jäsenvaltiosta ja virastosta.
Asiantuntijat eivät saa osallistua vertaisarviointeihin siinä jäsenvaltiossa, jossa he työskentelevät.
Komissio laatii jäsenvaltioiden nimeämistä kansallisista asiantuntijoista luettelon, joka kattaa yhteisten vaatimusten kaikki osa-alueet sellaisina kuin ne luetellaan asetuksen (EY) N:o 550/2004 6 artiklassa, ja pitää luettelon ajan tasalla.
3. Komissio ilmoittaa vähintään kolme kuukautta ennen vertaisarvioinnin suorittamista kyseiselle jäsenvaltiolle ja kyseiselle kansalliselle valvontaviranomaiselle vertaisarvioinnin suorittamisesta, sen suunnitellusta suorittamispäivästä sekä arviointiin osallistuvien asiantuntijoiden henkilöllisyydestä.
Jäsenvaltion, jonka kansalliselle valvontaviranomaiselle vertaisarviointi suoritetaan, on ennen arvioinnin suorittamista hyväksyttävä asiantuntijoiden ryhmä.
4. Arviointiryhmän on kolmen kuukauden kuluessa arvioinnin suorittamispäivästä laadittava yksimielisesti kertomus, jossa voidaan esittää suosituksia.
Komissio kutsuu koolle kokouksen, jossa virasto, asiantuntijat ja kansallinen valvontaviranomainen keskustelevat kyseisestä kertomuksesta.
5. Komissio välittää kertomuksen kyseiselle jäsenvaltiolle.
Jäsenvaltio voi kolmen kuukauden kuluessa kertomuksen vastaanottamispäivästä esittää sitä koskevat huomionsa.
Kyseisiin huomioihin on tarvittaessa sisällyttävä toimenpiteet, jotka jäsenvaltio on toteuttanut arvioinnin johdosta tai jotka se aikoo toteuttaa asetetussa määräajassa.
Jollei kyseisen jäsenvaltion kanssa muuta sovita, arviointikertomusta ja seurantaa ei julkaista.
6. Komissio ilmoittaa jäsenvaltioille vuosittain arviointien pääasiallisista tuloksista yhtenäisen ilmatilan komitean kautta.
11 artikla
Siirtymäsäännökset
1. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajien, joilla on asetuksen (EY) N:o 2096/2005 mukaisesti annettu toimilupa tämän asetuksen voimaantulopäivänä, katsotaan olevan tämän asetuksen mukaisesti annetun toimiluvan haltijoita.
2. Lennonvarmistuspalvelujen tarjoajan toimiluvan hakijoiden, jotka ovat jättäneet hakemuksensa ennen tämän asetuksen voimaantulopäivää ja joille ei vielä ole annettu toimilupaa mainittuna päivänä, on osoitettava, että ne täyttävät tämän asetuksen säännökset ennen toimiluvan antamista.
3. Jos organisaatiot, joiden osalta toimivaltainen viranomainen on 3 artiklan mukaisesti virasto, ovat hakeneet jäsenvaltion kansalliselta valvontaviranomaiselta toimilupaa ennen tämän asetuksen voimaantulopäivää, kansallisen valvontaviranomaisen on saatettava lupamenettely päätökseen yhteistyössä viraston kanssa ja toimitettava sitä koskeva aineisto virastolle toimiluvan antamisen yhteydessä.
12 artikla
Kumoaminen
Kumotaan asetus (EY) N:o 2096/2005.
13 artikla
Asetuksen (EY) N:o 482/2008 muuttaminen
Muutetaan asetus (EY) N:o 482/2008 seuraavasti:
1.
Korvataan 4 artiklan 5 kohdassa ilmaisu ”asetuksen (EY) N:o 2096/2005” ilmaisulla ”komission täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1035/2011 (12).
2.
Poistetaan 6 artikla.
3.
Korvataan liitteessä I olevassa 1 ja 2 kohdassa ilmaisu ”asetuksen (EY) N:o 2096/2005” ilmaisulla ”täytäntöönpanoasetuksen (EU) N:o 1035/2011”.
14 artikla
Asetuksen (EU) N:o 691/2010 muuttaminen
Poistetaan asetuksen (EU) N:o 691/2010 25 artikla.
15 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 17 päivänä lokakuuta 2011.