RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 580/2010
af 29. juni 2010
om ændring af forordning (EF) nr. 452/2007 om indførelse af en endelig antidumpingtold på importen af strygebrætter med oprindelse i bl.a. Ukraine
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 11, stk. 3,
under henvisning til forslag forelagt af Europa-Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Gældende foranstaltninger
(1)
Rådet indførte ved forordning (EF) nr. 452/2007 (2) (herefter benævnt »den oprindelige forordning«) en endelig antidumpingtold på importen af strygebrætter med oprindelse i bl.a. Ukraine. Foranstaltningerne består i en værditold på 9,9 %.
1.2. Anmodning om en fornyet undersøgelse
(2)
I august 2008 modtog Kommissionen en anmodning om en delvis interimsundersøgelse, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 3 (herefter benævnt »interimsundersøgelsen«). Anmodningen blev færdiggjort i december 2008. Den undersøgelse, der anmodedes om, var begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet og blev indgivet af Eurogold Industries Ltd., en eksporterende producent fra Ukraine (herefter benævnt »ansøgeren« eller »EGI«). Ansøgeren havde samarbejdet i forbindelse med den undersøgelse, som førte til resultaterne og konklusionerne i den oprindelige forordning (herefter benævnt »den oprindelige undersøgelse«). Antidumpingtolden for ansøgeren, der er den eneste kendte eksporterende producent af den pågældende vare i Ukraine, udgør 9,9 %.
(3)
Ansøgeren hævdede i sin anmodning, at de omstændigheder, som lå til grund for foranstaltningerne, har ændret sig, og at disse ændringer er af varig karakter. Ansøgeren fremlagde umiddelbare beviser for, at det ikke længere var nødvendigt at fastholde foranstaltningen på dens nuværende niveau for at modvirke dumpingen.
1.3. Indledning af undersøgelsen
(4)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en interimsundersøgelse, og besluttede derfor at indlede en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, alene af dumpingaspektet, for så vidt angår EGI. Kommissionen offentliggjorde den 9. april 2009 en indledningsmeddelelse (herefter benævnt »indledningsmeddelelsen«) i Den Europæiske Unions Tidende (3) og påbegyndte undersøgelsen.
1.4. Den pågældende vare og samme vare
(5)
Den vare, som er berørt af den delvise interimsundersøgelse, er den samme som i den oprindelige undersøgelse, dvs. strygebrætter, også fritstående, også med suge- og/eller varme- og/eller blæsefunktion, herunder ærmebrætter, og væsentlige dele heraf, f.eks. ben, bræt og strygejernsholder, med oprindelse i Ukraine, som i øjeblikket henhører under KN-kode ex 3924 90 00, ex 4421 90 98, ex 7323 93 90, ex 7323 99 91, ex 7323 99 99, ex 8516 79 70 og ex 8516 90 00.
(6)
Den vare, der fremstilles og sælges i Ukraine, og den vare, der eksporteres til Unionen, har samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål, og de betragtes derfor som samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.
1.5. Interesserede parter
(7)
Kommissionen underrettede officielt EU-erhvervsgrenen, ansøgeren og myndighederne i eksportlandet om indledningen af interimsundersøgelsen. Interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt og til at blive hørt.
(8)
Kommissionen sendte ansøgeren et spørgeskema og modtog en besvarelse inden for den fastsatte frist. Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den anså for nødvendige med henblik på at fastslå, om der fandt dumping sted, og der blev aflagt kontrolbesøg hos ansøgeren:
-
Eurogold Industries Ltd., Zhitomir, Ukraine
-
og dennes forretningsmæssigt forbundne virksomhed Eurogold Service Zumbühl & Co., Zug i Schweiz (»EGS«).
1.6. Undersøgelsesperiode
(9)
Undersøgelsen omfattede perioden fra 1. januar 2008 til 31. december 2008 (herefter benævnt »undersøgelsesperioden« eller »UP«).
2. UNDERSØGELSESRESULTATER
2.1. Normal værdi
(10)
Med hensyn til fastsættelsen af den normale værdi blev det først fastslået, om EGI's samlede hjemmemarkedssalg af samme vare til uafhængige kunder var repræsentativt i forhold til virksomhedens samlede eksportsalg til Unionen. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, anses hjemmemarkedssalget for at være repræsentativt, når det samlede hjemmemarkedssalg udgør mindst 5 % af det samlede salg af den pågældende vare til Unionen. Det konstateredes, at EGI's samlede salg af samme vare på hjemmemarkedet var repræsentativt.
(11)
For hver varetype, som EGI solgte på sit hjemmemarked, og som fandtes at være direkte sammenlignelig med den varetype, der solgtes med henblik på eksport til Unionen, blev det undersøgt, om hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget af en bestemt varetype blev anset for tilstrækkelig repræsentativt, hvis den samlede salgsmængde på hjemmemarkedet af den pågældende varetype til uafhængige kunder i UP udgjorde mindst 5 % af den samlede salgsmængde af den sammenlignelige varetype, der solgtes med henblik på eksport til Unionen.
(12)
Det undersøgtes også, om hjemmemarkedssalget af hver varetype kunne anses for at have fundet sted i normal handel i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 4. Det blev gjort ved at fastlægge, hvor stor en andel af hjemmemarkedssalget af hver eksporteret type af den pågældende vare til uafhængige kunder på hjemmemarkedet i UP, der var fortjenstgivende.
(13)
For de varetyper, hvor over 80 % af salgsmængden på hjemmemarkedet af den varetype lå over produktionsomkostningerne, og den vejede gennemsnitlige salgspris på den type var lig med eller lå over enhedsproduktionsomkostningen, blev den normale værdi efter varetype beregnet som et vejet gennemsnit af de faktiske hjemmemarkedspriser for alt salg af den pågældende type, uanset om salget var fortjenstgivende eller ej.
(14)
I de tilfælde, hvor mængden af fortjenstgivende salg af en varetype udgjorde højst 80 % af den samlede salgsmængde for denne varetype, og hvor den vejede gennemsnitspris for den varetype lå under enhedsproduktionsomkostningerne, blev den normale værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris, der blev beregnet som et vejet gennemsnit af kun de fortjenstgivende hjemmemarkedssalg for denne varetype i UP.
(15)
Hvis hjemmemarkedspriserne for en bestemt varetype solgt af EGI ikke kunne anvendes til at fastsætte den normale værdi, måtte den normale værdi beregnes i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 3.
(16)
I forbindelse med beregningen af den normale værdi, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 3, bygger salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste på de faktiske beløb, som påløber i forbindelse med produktion og salg i normal handel af samme vare for EGI, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 6, indledningen.
(17)
Efter fremlæggelsen af konklusionerne hævdede EGI, at de salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger i procent, som blev anvendt til at beregne den normale værdi, ikke svarede til de omkostninger i procent, som blev anvendt i forbindelse med hjemmemarkedssalget i normal handel, og at visse beregnede normale værdier derfor i den forstand var for høje.
(18)
Påstanden blev undersøgt, men fandtes grundløs, da de salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger i procent, der blev anvendt, er de samme som omkostningerne i procent for hjemmemarkedssalg, uanset om salget sker i normal handel eller ej, eftersom de er udtrykt i procent af omsætningen. Påstanden afvises derfor.
2.2. Eksportpris
(19)
EGI foretog eksportsalg til Unionen enten direkte til uafhængige kunder eller gennem sin forretningsmæssigt forbundne virksomhed EGS i Schweiz.
(20)
I de tilfælde, hvor eksportsalget til Unionen gik direkte til uafhængige kunder i Unionen, blev eksportpriserne fastsat på grundlag af de priser, der faktisk var betalt eller skulle betales for den pågældende vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 8.
(21)
Når eksportsalg til Unionen skete gennem den forretningsmæssigt forbundne virksomhed EGS, der varetog alle importfunktioner i forbindelse med varernes overgang til fri omsætning i Unionen som forretningsmæssigt forbunden importør, blev eksportprisen fastsat på grundlag af de priser, til hvilke de importerede varer første gang blev videresolgt til en uafhængig køber, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 9. I disse tilfælde blev der foretaget justeringer for at tage højde for alle de omkostninger, som var påløbet mellem import og videresalg, og for forventet fortjeneste, så der kunne fastsættes en realistisk eksportpris. Da der ikke forelå nye oplysninger fra uafhængige importører om forventet fortjeneste, blev der i den forbindelse gjort brug af samme procentvise fortjeneste som den i den oprindelige undersøgelse.
(22)
EGI hævdede, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 10, at hvis eksportprisen fastsættes i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 9, skal den betalte antidumpingtold ikke fratrækkes som en omkostning, eftersom den ifølge EGI er afspejlet i videresalgspriserne.
(23)
I den forbindelse blev dokumentationen til støtte for påstanden bestående i en række salgsprisberegninger gennemgået. De foretagne beregninger vedrørte imidlertid kun visse af de modeller, der var blevet solgt i UP, og viste, at salgsprisen ikke fuldt ud afspejlede antidumpingtolden i alle tilfælde. Derfor blev den tilvejebragte dokumentation ikke anset for afgørende med hensyn til at fastslå, om antidumpingtolden var afspejlet i videresalgspriserne. Påstanden blev derfor afvist, og da eksportprisen for salg til Unionen gennem EGS blev fastsat, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 9, blev antidumpingtolden fratrukket som omkostning.
(24)
Efter fremlæggelsen af konklusionerne gentog EGI sin påstand. Der blev imidlertid ikke indgivet nye beviser eller argumenter til støtte for påstanden. Påstanden afvises derfor.
2.3. Sammenligning
(25)
Den normale værdi og eksportprisen blev sammenlignet på grundlag af priserne ab fabrik. For at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle i omkostninger til transport, pakning, kredit og provisioner i tilfælde, hvor det var nødvendigt og berettiget, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10.
(26)
Efter fremlæggelsen af konklusionerne dukkede en regnefejl op, som involverede en ukorrekt valutaomregning for visse justeringer for pakkeomkostninger. Dette blev rettet, og beregningen af dumpingmargenen blev gennemgået i overensstemmelse hermed.
(27)
EGI hævdede også efter fremlæggelsen af konklusionerne, at der bør ses bort fra de foretagne justeringer for det hjemmemarkedssalg, som ikke foregår i normal handel, og at der i mangel af andre former for salg af den pågældende varetype bør gøres brug af de gennemsnitlige justeringer for salg af andre varetyper i almindelig handel, fordi kun sidstnævnte ville afspejle de omkostninger, som indgik i de salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger, der blev brugt til at beregne den normale værdi.
(28)
Denne påstand blev undersøgt, men ikke accepteret, da justeringer kun bruges til sammenligningsformål og normalt afspejler de faktiske omkostninger i forbindelse med hver enkelt transaktion og derfor udgør et objektivt element og er uafhængige af, om det endelige salg foregår i almindelig handel.
(29)
Det blev endvidere i forbindelse med undersøgelsen af denne påstand konstateret, at der var blevet anvendt ukorrekte justeringer til beregningen af de normale værdier for de varetyper, som der ikke foregik noget hjemmemarkedssalg af. Dette blev rettet, man anvendte de samlede gennemsnitlige justeringer for alt hjemmemarkedssalg, og beregningen blev ændret i overensstemmelse hermed. EGI hævdede, at der burde indrømmes justeringer for kreditomkostninger for disse varetyper, eftersom kreditomkostninger indgik i de salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger, der blev brugt til at beregne den normale værdi. Denne påstand blev afvist, fordi de pågældende varetyper faktisk aldrig blev solgt på hjemmemarkedet, og der derfor ikke var noget bevis for, at betalingerne var udskudt. I den forbindelse bemærkes det, at en justering for kreditomkostninger ikke bygger på faktiske betalingsbetingelser og - omkostninger, men på en alternativomkostning med udgangspunkt i de betalingsbetingelser, der blev aftalt på tidspunktet for salget.
2.4. Dumpingmargen
(30)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11, sammenlignedes den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare. Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted.
(31)
EGI's dumpingmargen udtrykt i procent af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, er på 7,0 %.
(32)
Det blev også undersøgt, om konklusionerne med rimelighed kunne betragtes som værende af varig karakter, jf. grundforordningens artikel 11, stk. 3.
(33)
Ansøgerens og dennes forretningsmæssigt forbundne virksomheds omlægning af deres salgskanaler er nu veletableret for størstedelen af deres salg og kan betragtes som værende af varig karakter. Det er derfor usandsynligt, at de omstændigheder, som førte til indledningen af denne interimsundersøgelse, ændrer sig i nærmeste fremtid på en måde, som ville påvirke konklusionerne af interimsundersøgelsen. Endvidere dukkede der ingen elementer op i løbet af undersøgelsen, som tyder på, at de nye omstændigheder ikke er af varig karakter. Det konkluderes derfor, at de ændrede omstændigheder er af varig karakter.
3. ANTIDUMPINGFORANSTALTNINGER
(34)
I den oprindelige undersøgelse konkluderedes det, at EGI var den eneste ukrainske eksporterende producent af strygebrætter. Den metode, der blev anvendt til at fastsætte dumpingmargenen for EGI, blev derfor også anvendt til at fastsætte dumpingmargenen for alle andre ukrainske eksporterende producenter af den pågældende vare.
(35)
Det anses derfor i lyset af resultaterne af den fornyede undersøgelse for hensigtsmæssigt at ændre antidumpingtolden på importen af den pågældende vare med oprindelse i Ukraine til 7,0 %.
(36)
De interesserede parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, som ligger til grund for, at det anbefales at ændre Rådets forordning (EF) nr. 452/2007 om indførelse af en antidumpingtold på importen af den pågældende vare med oprindelse i bl.a. Ukraine, og fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger. Hvor det var relevant, blev der taget hensyn til deres bemærkninger, og de er afspejlet i denne forordning -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Oplysningerne om alle virksomheder i Ukraine i tabellen i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 452/2007 affattes således:
»Ukraine
Alle virksomheder
7,0
-«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 29. juni 2010.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 580/2010,
annettu 29 päivänä kesäkuuta 2010,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta muun muassa Ukrainasta peräisin olevien silityslautojen tuonnissa annetun asetuksen (EY) N:o 452/2007 muuttamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1), jäljempänä ”perusasetus”, ja erityisesti sen 11 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 452/2007 (2), jäljempänä ”alkuperäinen asetus”, käyttöön lopullisen polkumyyntitullin muun muassa Ukrainasta peräisin olevien silityslautojen tuonnissa. Toimenpiteet muodostuvat 9,9 prosentin suuruisesta arvotullista.
1.2 Tarkastelupyyntö
(2)
Elokuussa 2008 komissio sai perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaista osittaista välivaiheen tarkastelua, jäljempänä ”välivaiheen tarkastelu”, koskevan pyynnön. Pyyntöä täydennettiin joulukuussa 2008. Pyyntö oli rajattu polkumyynnin tarkasteluun, ja sen esitti Ukrainassa toimiva vientiä harjoittava tuottaja Eurogold Industries Ltd., jäljempänä ”pyynnön esittäjä”. Pyynnön esittäjä oli toiminut yhteistyössä tutkimuksessa, joka johti alkuperäisessä asetuksessa esitettyihin havaintoihin ja päätelmiin, jäljempänä ”alkuperäinen tutkimus”. Pyynnön esittäjään, joka on ainoa tiedossa oleva tarkasteltavana olevaa tuotetta vievä tuottaja Ukrainassa, sovellettava polkumyyntitulli on 9,9 prosenttia.
(3)
Pyynnön esittäjä väitti pyynnössään, että olosuhteet, joiden perusteella toimenpiteet oli otettu käyttöön, olivat muuttuneet ja että muutokset olivat luonteeltaan pysyviä. Pyynnön esittäjä toimitti alustavaa näyttöä siitä, että polkumyynnin vaikutusten korjaaminen ei enää edellytä nykytasoisen toimenpiteen soveltamista.
1.3 Tarkastelun vireillepano
(4)
Neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan komissio päätti, että osittaisen välivaiheen tarkastelun vireille panemiseksi oli olemassa riittävä näyttö, minkä vuoksi komissio aloitti perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti polkumyyntiä koskevan tarkastelun pyynnön esittäjän osalta. Komissio julkaisi Euroopan unionin virallisessa lehdessä9 päivänä huhtikuuta 2009 menettelyn aloittamista koskevan ilmoituksen (3), jäljempänä ”menettelyn aloittamista koskeva ilmoitus”, ja aloitti tutkimuksen.
1.4 Tarkasteltavana oleva tuote ja samankaltainen tuote
(5)
Välivaiheen tarkastelussa tarkasteltavana oleva tuote on sama kuin alkuperäisessä tutkimuksessa, eli Ukrainasta peräisin olevat silityslaudat, jotka kuuluvat nykyisin CN-koodeihin ex 3924 90 00, ex 4421 90 98, ex 7323 93 90, ex 7323 99 91, ex 7323 99 99, ex 8516 79 70 ja ex 8516 90 00, riippumatta siitä, ovatko ne vapaasti seisovia vai ei ja ovatko ne höyrynimutoiminnolla ja/tai lämpötoiminnolla ja/tai puhallustoiminnolla varustettuja vai ei, hihalaudat ja silityslaudan oleelliset osat eli jalat, päällinen ja silitysrautateline mukaan lukien.
(6)
Ukrainassa valmistettu ja myytävä tuote sekä unioniin vietävä tuote ovat fyysisiltä ja teknisiltä perusominaisuuksiltaan sekä käyttötarkoituksiltaan samanlaisia, minkä vuoksi niitä on pidettävä perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
1.5 Asianomaiset osapuolet
(7)
Komissio ilmoitti välivaiheen tarkastelun vireillepanosta virallisesti unionin tuotannonalalle, pyynnön esittäjälle ja viejämaan viranomaisille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää kantansa kirjallisesti ja tulla kuulluiksi.
(8)
Komissio lähetti pyynnön esittäjälle kyselylomakkeen, jonka tämä palautti täytettynä asetetussa määräajassa. Komissio pyrki tarkistamaan kaikki polkumyynnin määrittelemisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot, ja pyynnön esittäjän toimitiloihin tehtiin tarkastuskäynti:
-
Eurogold Industries Ltd., Zhitomir, Ukraina
-
ja siihen etuyhteydessä oleva yritys Eurogold Service Zumbühl & Co., Zug, Sveitsi, jäljempänä ”EGS”.
1.6 Tutkimusajanjakso
(9)
Tutkimus kattoi 1 päivän tammikuuta 2008 ja 31 päivän joulukuuta 2008 välisen ajanjakson, jäljempänä ”tutkimusajanjakso”.
2. TUTKIMUKSEN TULOKSET
2.1 Normaaliarvo
(10)
Normaaliarvon määrittämiseksi tutkittiin aluksi, oliko pyynnön esittäjän samankaltaisen tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla riippumattomille asiakkaille edustavaa verrattuna unioniin suuntautuvan vientimyynnin kokonaismäärään. Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti kotimarkkinamyynnin katsotaan olevan edustavaa, jos sen kokonaismäärä on vähintään 5 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyyntimäärästä unioniin. Todettiin, että pyynnön esittäjän samankaltaisen tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla oli edustava.
(11)
Kaikkien pyynnön esittäjän kotimarkkinoillaan myymien ja unioniin vietäväksi myydyn tuotelajin kanssa suoraan vertailukelpoiseksi todettujen tuotelajien osalta tutkittiin, oliko kotimarkkinamyynti ollut riittävän edustavaa perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti. Tietyn tuotelajin kotimarkkinamyyntiä pidettiin riittävän edustavana, jos sen myynti kotimarkkinoiden riippumattomille asiakkaille tutkimusajanjakson aikana oli vähintään 5 prosenttia unioniin viedyn vastaavan tuotelajin kokonaismyyntimäärästä.
(12)
Tutkimuksessa selvitettiin myös, voitiinko kunkin tuotelajin kotimarkkinamyynnin katsoa tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Tätä varten määritettiin tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin viedyn tuotelajin osalta, kuinka suuri osuus riippumattomille asiakkaille kotimarkkinoilla suuntautuneesta myynnistä oli ollut kannattavaa tutkimusajanjakson aikana.
(13)
Niille tuotelajeille, joilla yli 80 prosenttia kotimarkkinoiden myynnistä ylitti kustannukset ja joiden painotettu keskimääräinen myyntihinta oli sama tai suurempi kuin yksikkökohtainen tuotantokustannus, määritettiin normaaliarvo tuotelajeittain kyseisen lajin koko myynnin tosiasiallisten kotimarkkinahintojen painotettuna keskiarvona riippumatta siitä, oliko myynti kannattavaa vai ei.
(14)
Jos tuotelajin kokonaismyyntimäärästä enintään 80 prosenttia oli kannattavaa tai jos kyseisen tuotelajin painotettu keskimääräinen myyntihinta oli yksikkökohtaisia tuotantokustannuksia alempi, normaaliarvon perustana käytettiin tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä yksinomaan kyseisen tuotelajin kannattavan kotimarkkinamyynnin painotettu keskimääräinen myyntihinta tutkimusajanjaksolla.
(15)
Jos normaaliarvon määrittämiseen ei voitu käyttää pyynnön esittäjän myymän tietyn tuotelajin kotimarkkinahintoja, se muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(16)
Perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaista normaaliarvoa määritettäessä myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia sekä voittoa varten lisätyt määrät perustuivat perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan johdantolauseen mukaisesti tosiasialliseen tietoon, joka pohjautuu pyynnön esittäjän samankaltaisen tuotteen tuotantoon ja myyntiin tavanomaisessa kaupankäynnissä.
(17)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen pyynnön esittäjä esitti, että normaaliarvon muodostamisessa käytetty myyntikustannuksien, hallinnollisten kulujen ja muiden kustannuksien prosenttiosuus ei vastannut tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuneen kotimarkkinamyynnin prosenttiosuutta, minkä seurauksena tietyt laskennalliset normaaliarvot oli tässä suhteessa arvioitu todellista suuremmiksi.
(18)
Väitettä tarkasteltiin, mutta se todettiin perusteettomaksi, koska käytetty myyntikustannuksien, hallinnollisten kulujen ja muiden kustannuksien prosenttiosuus on sama kuin ilmoitetun kotimarkkinamyynnin ja pysyy samana tapahtuipa myynti tavanomaisessa kaupankäynnissä tai ei, koska se ilmaistaan prosentteina liikevaihdosta. Siksi tämä väite hylätään.
2.2 Vientihinta
(19)
Pyynnön esittäjän vienti unionin riippumattomille asiakkaille tapahtui joko suoraan tai Sveitsissä sijaitsevan siihen etuyhteydessä olevan yrityksen EGS:n kautta.
(20)
Kun tuotetta vietiin unionissa toimiville riippumattomille asiakkaille suoraan, vientihinnat määritettiin tarkasteltavana olevasta tuotteesta tosiasiallisesti maksettujen tai maksettavien hintojen perusteella perusasetuksen 2 artiklan 8 kohdan mukaisesti.
(21)
Kun vienti tapahtui pyynnön esittäjään etuyhteydessä olevan yrityksen eli EGS:n kautta, joka hoiti kaikki etuyhteydessä olevan tuojan toimet eli tuotteiden luovuttamista vapaaseen liikkeeseen unionissa koskevat tuontitoimet, vientihinta määritettiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti sen hinnan perusteella, jolla maahantuodut tuotteet jälleenmyytiin riippumattomalle ostajalle ensimmäisen kerran. Tätä varten tehtiin kaikkien tuonnin ja jälleenmyynnin välillä aiheutuneiden kustannusten sekä ja kertyneen voiton huomioon ottamiseksi oikaisuja, jotta luotettava vientihinta voitiin määrittää. Tätä varten ja riippumattomilta maahantuojilta saatavan kertynyttä voittoa koskevan uuden tiedon puuttuessa käytettiin samaa voittoprosenttia kuin alkuperäisessä tutkimuksessa.
(22)
Perusasetuksen 11 artiklan 10 kohdan nojalla pyynnön esittäjä väitti, että jos vientihinta määritetään perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti, maksettua polkumyyntitullia ei pitäisi vähentää kustannuksena, koska se hänen mukaansa siirretään asianmukaisesti jälleenmyyntihintoihin.
(23)
Tämän vuoksi tutkittiin väitettä tukeva näyttö, joka muodostuu eri myyntihintalaskelmista. Kyseiset laskelmat koskivat kuitenkin ainoastaan joitakin tutkimusajanjakson aikana myytyjä malleja ja osoittivat, että myyntihinnassa ei aina otettu polkumyyntitullia täysin huomioon. Näin ollen laskelmat eivät ratkaisevasti todistaneet, että polkumyyntitulli olisi siirtynyt jälleenmyyntihintoihin. Tällä perusteella väite hylättiin, ja kun määriteltiin perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti EGS:n kautta tapahtuneen, unioniin suuntautuneen myynnin vientihintaa, polkumyyntitulli vähennettiin kustannuksena.
(24)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen pyynnön esittäjä esitti väitteensä uudelleen. Väitteen tueksi ei kuitenkaan esitetty uutta näyttöä tai perusteluja. Siksi tämä väite hylätään.
2.3 Vertailu
(25)
Normaaliarvoa ja vientihintaa verrattiin vapaasti tehtaalla -tasolla. Normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti oikaisujen muodossa huomioon kuljetus-, pakkaus- ja luottokustannukset sekä palkkiot perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti, jos se oli tarpeellista ja perusteltua.
(26)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen tuli esiin tiettyjen pakkauskustannuksia koskevien oikaisujen virheellisestä valuutan muuntamisesta johtuva laskuvirhe. Virhe korjattiin ja polkumyyntimarginaalia koskevia laskelmia tarkastettiin.
(27)
Lisäksi päätelmien ilmoittamisen jälkeen pyynnön esittäjä väitti, että normaaliarvoa muodostettaessa ilmoitettuja oikaisuja, jotka koskevat muussa kuin tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtunutta kotimarkkinamyyntiä, ei pitäisi ottaa huomioon, vaan kyseisen tuotelajin muun myynnin puuttuessa olisi hyödynnettävä muiden tuotelajien tavanomaisessa kaupankäynnissä tapahtuvaa myyntiä koskevaa oikaisujen keskiarvoa, koska vain jälkimmäinen vastaa myynti-, hallinto- ja muihin kustannuksiin sisältyneitä kustannuksia, joita käytettiin normaaliarvon muodostamiseen.
(28)
Väite tutkittiin, mutta sitä ei hyväksytty, koska oikaisuja käytetään ainoastaan vertailutarkoituksiin ja ne vastaavat tavallisesti jokaisen liiketoimen tosiasiallisia kustannuksia, joten ne ovat objektiivinen tekijä eivätkä näin ollen ole riippuvaisia siitä, tapahtuuko lopullinen myynti tavanomaisessa kaupankäynnissä vai ei.
(29)
Lisäksi väitettä tutkittaessa todettiin, että normaaliarvojen muodostamisessa oli käytetty virheellisiä oikaisuja niiden tuotelajien osalta, joita ei myyty kotimarkkinoilla. Tämä korjattiin käyttämällä kaiken kotimarkkinamyynnin oikaisujen keskiarvoa, ja laskelmaa muutettiin vastaavasti. Pyynnön esittäjä väitti, että luottokustannusten oikaisut olisi myönnettävä kyseisille tuotelajeille, koska luottokustannukset oli sisällytetty normaaliarvon muodostamiseen käytettyihin myynti-, hallinto- ja muihin kustannuksiin. Väite hylättiin, koska kyseisiä tuotelajeja ei tosiasiassa myyty kotimarkkinoilla, minkä vuoksi niiden maksun siirtämisestä ei ollut näyttöä. Tältä osin todetaan, että luottokustannusoikaisu ei perustu tosiasiallisiin maksuehtoihin ja kustannuksiin vaan myyntihetkellä sovittuihin maksuehtoihin perustuvaan vaihtoehtokustannukseen.
2.4 Polkumyyntimarginaali
(30)
Tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin tuotelajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vastaavan tuotelajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan. Vertailu osoitti, että polkumyyntiä esiintyi.
(31)
Pyynnön esittäjän polkumyyntimarginaali ilmaistuna prosentteina vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -hinnasta on 7 prosenttia.
(32)
Perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti tutkittiin myös, voidaanko muutoksia perustellusti pitää pysyvinä.
(33)
Pyynnön esittäjän ja siihen etuyhteydessä olevan yrityksen myyntikanavien rakenneuudistus koskee nyt suurinta osaa sen myyntiä, ja sitä voidaan pitää pitkäkestoisena. Näin ollen tämän välivaiheen tarkastelun vireillepanoon johtaneet olosuhteet eivät todennäköisesti muutu lähitulevaisuudessa tavalla, joka vaikuttaisi välivaiheen tarkastelun päätelmiin. Lisäksi tutkimuksessa ei tullut esille mitään, mikä olisi osoittanut, että uudet olosuhteet eivät ole pysyviä. Tämän vuoksi katsotaan, että olosuhteiden muutokset ovat pysyviä.
3. POLKUMYYNNIN VASTAISET TOIMENPITEET
(34)
Alkuperäisessä tutkimuksessa todettiin, että pyynnön esittäjä oli ainoa Ukrainassa toimiva silityslautojen vientiä harjoittava tuottaja. Menetelmää, jolla määritettiin pyynnön esittäjään sovellettava polkumyyntimarginaali, käytettiin tämän vuoksi määrittämään keneen tahansa Ukrainassa toimivaan tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittavaan tuottajaan sovellettava polkumyyntimarginaali.
(35)
Näin ollen tarkastelua koskevan tutkimuksen tulosten perusteella katsotaan aiheelliseksi muuttaa Ukrainasta peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa sovellettavan polkumyyntitullin määräksi 7,0 prosenttia.
(36)
Asianomaisille osapuolille ilmoitettiin niistä keskeisistä tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella ehdotettaisiin polkumyyntitullin käyttöön ottamisesta muun muassa Ukrainasta peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 452/2007 muuttamista, ja niille annettiin mahdollisuus esittää huomautuksensa. Niiden huomautukset on otettu tässä asetuksessa soveltuvin osin asianmukaisesti huomioon,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Korvataan asetuksen (EY) N:o 452/2007 1 artiklan 2 kohdassa olevan taulukon kaikkia ukrainalaisia yrityksiä koskeva kohta seuraavasti:
”Ukraina
Kaikki yritykset
7,0
-”
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 29 päivänä kesäkuuta 2010.