EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1173/2011
af 16. november 2011
om en effektiv håndhævelse af budgetovervågningen i euroområdet
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 136, sammenholdt med artikel 121, stk. 6,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Den Europæiske Centralbank (1),
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (2),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (3), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
De medlemsstater, der har euroen som valuta, har en særlig interesse i og et ansvar for at føre økonomiske politikker, som bidrager til, at Den Økonomiske og Monetære Union fungerer korrekt, og at undgå politikker, som bringer dens funktion i fare.
(2)
Traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF) tillader, at der vedtages specifikke foranstaltninger i euroområdet, som går ud over de bestemmelser, der gælder for alle medlemsstater, med henblik på at sikre, at Den Økonomiske og Monetære Union fungerer korrekt.
(3)
Erfaringerne og fejltagelserne fra de første ti år med Den Økonomiske og Monetære Union viser, at der er behov for at forbedre den økonomiske styring i Unionen, hvilket først og fremmest bør ske ved, at medlemsstaterne i højere grad gør de i fællesskab vedtagne regler og politikker til deres egne, og ved hjælp af nogle mere solide rammer på EU-plan for overvågningen af de nationale økonomiske politikker.
(4)
De forbedrede rammer for økonomisk styring bør bygge på flere indbyrdes forbundne og sammenhængende politikker for holdbar vækst og beskæftigelse, navnlig en EU-strategi for vækst og beskæftigelse med særligt fokus på udvikling og styrkelse af det indre marked, fremme af international handel og konkurrenceevne, et europæisk semester for en styrket samordning af de økonomiske og budgetmæssige politikker, et effektivt regelsæt til forebyggelse og korrektion af uforholdsmæssigt store offentlige underskud (stabilitets- og vækstpagten), et solidt regelsæt til forebyggelse og korrektion af makroøkonomiske ubalancer, minimumskrav til nationale budgetmæssige rammer og forstærket regulering af og tilsyn med de finansielle markeder, herunder makroprudentielt tilsyn ved Det Europæiske Udvalg for Systemiske Risici.
(5)
Stabilitets- og vækstpagten og den samlede ramme for den økonomiske styring bør supplere og være forenelige med EU-strategien for vækst og beskæftigelse. De indbyrdes forbindelser mellem de forskellige elementer bør ikke resultere i undtagelser fra stabilitets- og vækstpagtens bestemmelser.
(6)
Opnåelse og bevarelse af et dynamisk indre marked bør betragtes som et led i Den Økonomiske og Monetære Unions korrekte og gnidningsløse funktion.
(7)
Kommissionen bør spille en mere fremtrædende rolle i den styrkede overvågningsprocedure for så vidt angår vurderinger, der er specifikke for hver enkelt medlemsstat, kontroller, missioner på stedet, henstillinger og varslinger. Ved afgørelser om sanktioner bør Rådets rolle begrænses, og ved afstemninger bør reglen om omvendt kvalificeret flertal finde anvendelse.
(8)
For at sikre en permanent dialog med medlemsstaterne med henblik på at nå målene med denne forordning, bør Kommissionen aflægge overvågningsbesøg.
(9)
Kommissionen bør regelmæssigt foretage en bred evaluering af det økonomiske styringssystem, især af effektiviteten og tilstrækkeligheden af dets sanktioner. Sådanne evalueringer bør om nødvendigt suppleres med relevante forslag.
(10)
Ved gennemførelsen af denne forordning bør Kommissionen tage hensyn til den aktuelle økonomiske situation i de berørte medlemsstater.
(11)
Styrkelsen af den økonomiske styring bør omfatte en tættere og mere rettidig inddragelse af Europa-Parlamentet og de nationale parlamenter.
(12)
Der kan etableres en økonomisk dialog med Europa-Parlamentet, som vil gøre det muligt for Kommissionen at gøre sine analyser offentligt kendte og for Rådets formand, Kommissionen og, i givet fald, formanden for Det Europæiske Råd eller formanden for Eurogruppen at føre drøftelser. En sådan offentlig debat kunne gøre det muligt at drøfte følgevirkningerne af nationale afgørelser og at udøve indbyrdes pres (peer pressure) over for de relevante aktører i fuld offentlighed. Selv om det anerkendes, at Europa-Parlamentets modparter i denne dialog er de relevante EU-institutioner og deres repræsentanter, kan Europa-Parlamentets kompetente udvalg tilbyde en medlemsstat, der er genstand for en afgørelse truffet af Rådet i henhold til artikel 4, 5 og 6 i denne forordning, at deltage i en udveksling af synspunkter. Medlemsstaternes deltagelse i en sådan udveksling af synspunkter er frivillig.
(13)
Det er nødvendigt, at der indføres yderligere sanktioner for at gøre håndhævelsen af budgetovervågningen i euroområdet mere effektiv. Disse sanktioner bør styrke den finanspolitiske overvågnings troværdighed inden for Unionens rammer.
(14)
Reglerne i denne forordning bør sikre rimelige, rettidige, graduerede og effektive mekanismer for overholdelse af den forebyggende og den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten, navnlig Rådets forordning (EF) nr. 1466/97 af 7. juli 1997 om styrkelse af overvågningen af budgetstillinger samt overvågning og samordning af økonomiske politikker (4) og Rådets forordning (EF) nr. 1467/97 af 7. juli 1997 om fremskyndelse og afklaring af gennemførelsen af proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud (5), idet overholdelsen af budgetdisciplinen undersøges på basis af kriterierne om offentligt underskud og offentlig gæld.
(15)
Sanktionerne i henhold til denne forordning, der er baseret på den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten, og som er rettet mod medlemsstater, der har euroen som valuta, bør virke som incitamenter til tilpasning til og fastholdelse af det mellemfristede budgetmål.
(16)
For at forhindre en forsætligt eller som følge af grov uagtsomhed misvisende fremstilling af data vedrørende offentligt underskud og offentlig gæld, som er særdeles vigtige input for koordineringen af den økonomiske politik i Unionen, bør de ansvarlige medlemsstater pålægges en bod.
(17)
For at supplere reglerne for beregning af boden for manipulation af statistikker samt reglerne for den procedure, Kommissionen skal følge ved undersøgelsen af sådanne handlinger, bør beføjelse til at vedtage retsakter delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i TEUF for så vidt angår detaljerede kriterier for fastsættelsen af bodens størrelse og for de undersøgelser, der skal foretages af Kommissionen. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(18)
For så vidt angår den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten bør tilpasning til og efterlevelse af det mellemfristede budgetmål sikres ved hjælp af en forpligtelse, der pålægges en medlemsstat, der har euroen som valuta, og som gør utilstrækkelige fremskridt med sin budgetmæssige konsolidering, til midlertidigt at deponere et rentebærende beløb. Det bør være tilfældet, når en medlemsstat, herunder en medlemsstat med et underskud, der ligger under referenceværdien på 3 % af bruttonationalproduktet (BNP), afviger væsentligt fra det mellemfristede budgetmål eller den nødvendige tilpasningssti i retning af dette mål og undlader at korrigere afvigelsen.
(19)
Den rentebærende deponering, der pålægges, bør frigives til den pågældende medlemsstat sammen med de påløbne renter, når Rådet har konstateret, at den situation, der gav anledning til forpligtelsen til at deponere beløbet, er bragt til ophør.
(20)
For så vidt angår den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten bør sanktionerne over for de medlemsstater, der har euroen som valuta, antage form af en forpligtelse til at deponere et ikke-rentebærende beløb i tilknytning til en rådsafgørelse, som fastslår, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud, i tilfælde hvor den pågældende medlemsstat allerede er blevet pålagt at deponere et rentebærende beløb i den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten, eller i særligt alvorlige tilfælde af manglende overholdelse af de budgetpolitiske forpligtelser i stabilitets- og vækstpagten, samt af en forpligtelse til at betale en bod, i tilfælde af manglende efterlevelse af en henstilling fra Rådet om at korrigere et uforholdsmæssigt stort offentligt underskud.
(21)
Med henblik på at undgå, at de i denne forordning fastlagte sanktioner i henhold til den forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten anvendes med tilbagevirkende kraft, bør de kun anvendes i forbindelse med de relevante afgørelser, som Rådet vedtager i henhold til forordning (EF) nr. 1466/97 efter nærværende forordnings ikrafttræden. Med henblik på at undgå, at de i nærværende forordning fastlagte sanktioner i henhold til den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten anvendes med tilbagevirkende kraft, bør de kun anvendes i forbindelse med de relevante henstillinger og afgørelser om at korrigere et uforholdsmæssigt stort offentligt underskud, som Rådet vedtager efter nærværende forordnings ikrafttræden.
(22)
Størrelsen af den rentebærende deponering, den ikke-rentebærende deponering og den bod, der fastlægges i denne forordning, bør fastsættes således, at der sikres en retfærdig graduering af sanktioner i den forebyggende og den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten, og der tilvejebringes tilstrækkelige incitamenter til, at de medlemsstater, der har euroen som valuta, overholder Unionens finanspolitiske rammer. Boden i henhold til artikel 126, stk. 11, i TEUF, der er nærmere fastlagt i artikel 12 i forordning (EF) nr. 1467/97, består af en fast komponent svarende til 0,2 % af BNP og en variabel komponent. Der sikres således graduering og ligebehandling mellem medlemsstaterne, hvis den rentebærende deponering, den ikke-rentebærende deponering og den bod, der fastlægges i denne forordning, svarer til 0,2 % af BNP, som er størrelsen af den faste komponent i den boden i henhold til artikel 126, stk. 11, i TEUF.
(23)
Rådet bør have mulighed for at mindske eller ophæve de sanktioner, der er pålagt en medlemsstat, som har euroen som valuta, på grundlag af en henstilling fra Kommissionen, efter at den pågældende medlemsstat har fremsat en begrundet anmodning derom. I den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten bør Kommissionen også kunne henstille at mindske størrelsen af en sanktion eller ophæve den på grund af exceptionelle økonomiske omstændigheder.
(24)
Den ikke-rentebærende deponering bør frigives, når det uforholdsmæssigt store underskud er korrigeret, idet renterne på sådanne deponeringer og den bod, der er opkrævet, bør afsættes til stabilitetsmekanismer for at yde finansiel bistand, der er oprettet af de medlemsstater, der har euroen som valuta, for at sikre stabiliteten i hele euroområdet.
(25)
Beføjelsen til at vedtage individuelle afgørelser om anvendelse af de sanktioner, der er fastlagt i denne forordning, bør tillægges Rådet. Som led i den samordning af medlemsstaternes økonomiske politikker, der foretages i Rådet, jf. artikel 121, stk. 1, i TEUF, udgør disse individuelle afgørelser en integreret opfølgning af de foranstaltninger, Rådet vedtager i overensstemmelse med artikel 121 og 126 i TEUF og forordning (EF) nr. 1466/97 og (EF) nr. 1467/97.
(26)
Eftersom denne forordning indeholder generelle regler for en effektiv håndhævelse af forordning (EF) nr. 1466/97 og (EF) nr. 1467/97, bør den vedtages efter den almindelige lovgivningsprocedure, jf. artikel 121, stk. 6, i TEUF.
(27)
Målet for denne forordning, nemlig at skabe et system med sanktioner, der skal styrke håndhævelsen af den forebyggende og den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten i euroområdet, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne, og Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union (TEU). I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
GENSTAND, ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. I denne forordning fastlægges et system med sanktioner, der skal styrke håndhævelsen af den forebyggende og den korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten i euroområdet.
2. Denne forordning gælder for medlemsstater, der har euroen som valuta.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »forebyggende del af stabilitets- og vækstpagten«: det multilaterale overvågningssystem, der er fastlagt i forordning (EF) nr. 1466/97
2) »korrigerende del af stabilitets- og vækstpagten«: den procedure med henblik på at undgå medlemsstaternes uforholdsmæssigt store underskud, der er fastlagt i artikel 126 i TEUF og forordning (EF) nr. 1467/97
3) »exceptionelle økonomiske omstændigheder«: omstændigheder, hvor et offentligt underskud, der overskrider referenceværdien, anses for at være exceptionelt i henhold til artikel 126, stk. 2, litra a), andet led, i TEUF og som nærmere fastlagt i forordning (EF) nr. 1467/97.
KAPITEL II
ØKONOMISK DIALOG
Artikel 3
Økonomisk dialog
For at styrke dialogen mellem EU-institutionerne, især Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen, og for at sikre større gennemsigtighed og ansvarlighed kan Europa-Parlamentets kompetente udvalg indbyde Rådets formand, Kommissionen og i relevant omfang Det Europæiske Råds formand eller Eurogruppens formand til at give møde for udvalget for at drøfte afgørelser truffet i medfør af artikel 4, 5, og 6 i denne forordning.
Europa-Parlamentets kompetente udvalg kan tilbyde den medlemsstat, der er berørt af sådanne afgørelser, at deltage i en udveksling af synspunkter.
KAPITEL III
SANKTIONER I DEN FOREBYGGENDE DEL AF STABILITETS- OG VÆKSTPAGTEN
Artikel 4
Rentebærende deponeringer
1. Hvis Rådet vedtager en afgørelse, hvorved det fastslås, at en medlemsstat har undladt at træffe foranstaltninger til opfølgning af Rådets henstilling, jf. artikel 6, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1466/97, henstiller Kommissionen inden for en frist på 20 dage, efter at Rådet har vedtaget sin afgørelse, til Rådet, at det ved en yderligere afgørelse pålægger den pågældende medlemsstat hos Kommissionen at deponere et rentebærende beløb svarende til 0,2 % af medlemsstatens bruttonationalprodukt (BNP) i det foregående år.
2. Afgørelsen om deponering anses for at være vedtaget af Rådet, medmindre det med kvalificeret flertal beslutter at forkaste Kommissionens henstilling inden for en frist på ti dage, efter at Kommissionen har vedtaget den.
3. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, kan ændre Kommissionens henstilling og vedtage den således ændrede tekst ved en rådsafgørelse.
4. Kommissionen kan, efter at den pågældende medlemsstat har fremsat en begrundet anmodning til Kommissionen inden for en frist på ti dage, efter at Rådet har vedtaget den i stk. 1 omhandlede afgørelse, hvorved det fastslås, at en medlemsstat har undladt at træffe foranstaltninger, henstille, at Rådet beslutter, at der skal ske deponering af et lavere rentebærende beløb eller slet ingen deponering.
5. Det rentebærende beløb skal forrentes til en sats, som afspejler Kommissionens kreditrisiko og den relevante investeringsperiode.
6. Hvis den situation, der har givet anledning til den henstilling fra Rådet, der er omhandlet i artikel 6, stk. 2, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1466/97, hvorved det fastslås at en medlemsstat har undladt at træffe foranstaltninger, ikke længere består, træffer Rådet på grundlag af en yderligere henstilling fra Kommissionen afgørelse om, at det deponerede beløb og de påløbne renter tilbagebetales til den pågældende medlemsstat. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, kan ændre Kommissionens yderligere henstilling.
KAPITEL IV
SANKTIONER I DEN KORRIGERENDE DEL AF STABILITETS- OG VÆKSTPAGTEN
Artikel 5
Ikke-rentebærende deponering
1. Hvis Rådet i henhold til artikel 126, stk. 6, i TEUF fastslår, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud i en medlemsstat, der har deponeret et rentebærende beløb hos Kommissionen i overensstemmelse med denne forordnings artikel 4, stk. 1, eller hvor Kommissionen har konstateret særligt alvorlige overtrædelser af de budgetpolitiske forpligtelser i stabilitets- og vækstpagten, henstiller Kommissionen inden for en frist på 20 dage, efter at Rådet har vedtaget sin afgørelse, til Rådet, at det ved en yderligere afgørelse pålægger den pågældende medlemsstat hos Kommissionen at deponere et ikke-rentebærende beløb svarende til 0,2 % af medlemsstatens BNP i det foregående år.
2. Afgørelsen om deponering anses for at være vedtaget af Rådet, medmindre det med kvalificeret flertal beslutter at forkaste Kommissionens henstilling inden for en frist på ti dage, efter at Kommissionen har vedtaget den.
3. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, kan ændre Kommissionens henstilling og vedtage den således ændrede tekst ved en rådsafgørelse.
4. Kommissionen kan, hvis der foreligger exceptionelle økonomiske omstændigheder, eller hvis den pågældende medlemsstat har fremsat en begrundet anmodning til Kommissionen inden for en frist på ti dage, efter at Rådet har vedtaget sin i stk. 1 omhandlede afgørelse i henhold til stk. 126, stk. 6, i TEUF, henstille, at Rådet beslutter, at der skal ske deponering af et lavere ikke-rentebærende beløb eller slet ingen deponering.
5. Deponeringen foretages hos Kommissionen. Har medlemsstaten deponeret et rentebærende beløb hos Kommissionen i henhold til artikel 4, konverteres det pågældende rentebærende beløb til et ikke-rentebærende beløb.
Overstiger størrelsen af et rentebærende beløb, der er deponeret i henhold til artikel 4, og af de renter, der er påløbet, størrelsen af det ikke-rentebærende beløb, der skal deponeres i henhold til nærværende artikels stk. 1, tilbagebetales differencen til medlemsstaten.
Overstiger størrelsen af det ikke-rentebærende beløb størrelsen af et rentebærende beløb, der er deponeret i henhold til artikel 4, og af de renter, der er påløbet, betaler medlemsstaten differencen, når den deponerer det ikke-rentebærende beløb.
Artikel 6
Bod
1. Hvis Rådet i henhold til artikel 126, stk. 8, i TEUF, træffer afgørelse om, at en medlemsstat ikke har truffet virkningsfulde foranstaltninger for at korrigere sit uforholdsmæssigt store underskud, henstiller Kommissionen, inden for en frist på 20 dage efter den nævnte afgørelse, til Rådet, at det ved en yderligere afgørelse pålægger en bod svarende til 0,2 % af medlemsstatens BNP i det foregående år.
2. Afgørelsen om pålæggelse af en bod anses for at være vedtaget af Rådet, medmindre det med kvalificeret flertal beslutter at forkaste Kommissionens henstilling inden for en frist på ti dage, efter at Kommissionen har vedtaget den.
3. Rådet, der træffer afgørelse med kvalificeret flertal, kan ændre Kommissionens henstilling og vedtage den således ændrede tekst ved en rådsafgørelse.
4. Kommissionen kan, hvis der foreligger exceptionelle økonomiske omstændigheder, eller hvis den pågældende medlemsstat har fremsat en begrundet anmodning til Kommissionen inden for en frist på ti dage, efter at Rådet har vedtaget sin i stk. 1 omhandlede afgørelse i henhold til stk. 126, stk. 8, i TEUF, henstille, at Rådet nedsætter bodens størrelse eller ophæver den.
5. Har medlemsstaten deponeret et ikke-rentebærende beløb hos Kommissionen i henhold til artikel 5, konverteres det ikke-rentebærende beløb til boden.
Overstiger størrelsen af et ikke-rentebærende beløb, der er deponeret i henhold til artikel 5, størrelsen af boden, tilbagebetales differencen til medlemsstaten.
Overstiger størrelsen af boden størrelsen af et ikke-rentebærende beløb, der er deponeret i henhold til artikel 5, betaler medlemsstaten differencen, når den betaler boden.
Artikel 7
Tilbagebetaling af ikke-rentebærende beløb
Hvis Rådet i henhold til artikel 126, stk. 12, i TEUF beslutter at ophæve nogle af eller alle sine afgørelser, tilbagebetales eventuelle ikke-rentebærende beløb deponeret hos Kommissionen til den pågældende medlemsstat.
KAPITEL V
SANKTIONER FOR MANIPULATION AF STATISTIKKER
Artikel 8
Sanktioner for manipulation af statistikker
1. Rådet kan efter henstilling fra Kommissionen vedtage at pålægge en medlemsstat en bod, hvis medlemsstaten forsætligt eller som følge af grov uagtsomhed giver en misvisende fremstilling af data vedrørende underskud og gæld, som er relevante for anvendelsen af artikel 121 eller 126 i TEUF, eller for anvendelsen af protokollen om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til TEU og til TEUF.
2. Den i stk. 1 omhandlede bod skal være effektiv, have afskrækkende virkning og stå i et rimeligt forhold til den misvisende fremstillings art, alvor og varighed. Boden må ikke overstige et beløb svarende til 0,2 % af den pågældende medlemsstats BNP.
3. Kommissionen kan foretage alle fornødne undersøgelser med henblik på at fastslå, hvorvidt der foreligger misvisende fremstillinger som omhandlet i stk. 1. Den kan beslutte at iværksætte en undersøgelse, hvis den finder, at der foreligger alvorlige indikationer på, at der er tale om forhold, der kan udgøre en sådan misvisende fremstilling. Kommissionen undersøger de formodede misvisende fremstillinger under hensyntagen til eventuelle kommentarer forelagt af den berørte medlemsstat. Med henblik på udførelsen af sine opgaver kan Kommissionen anmode medlemsstaten om at forelægge oplysninger, og kan foretage inspektioner på stedet og konsultere regnskaberne for alle statslige instanser på centralt, delstatsligt, lokalt og socialsikkerhedsmæssigt niveau. Såfremt det ved inspektioner på stedet er et krav i lovgivningen i den berørte medlemsstat, at der skal indhentes en forudgående tilladelse fra en retlig myndighed, anmoder Kommissionen om de nødvendige tilladelser.
Efter at have afsluttet sin undersøgelse, og inden den forlægger Rådet noget forslag, giver Kommissionen den berørte medlemsstat mulighed for at blive hørt om de undersøgte forhold. Kommissionen baserer udelukkende sit forslag til Rådet på faktuelle forhold, som den berørte medlemsstat har haft lejlighed til at udtale sig om.
Kommissionen respekterer fuldt ud den berørte medlemsstats ret til forsvar i forbindelse med undersøgelserne.
4. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 11 vedrørende
a)
detaljerede kriterier for fastsættelse af størrelsen af den i stk. 1 omhandlede bod
b)
detaljerede regler vedrørende procedurerne for de i stk. 3 omhandlede undersøgelser, hermed forbundne foranstaltninger og rapportering om undersøgelserne
c)
detaljerede procedureregler med henblik på at sikre retten til forsvar, aktindsigt, juridisk repræsentation, fortrolighed, og bestemmelser om fastsættelse af frister og opkrævning af boder, jf. stk. 1.
5. Den Europæiske Unions Domstol har fuld prøvelsesret med hensyn til klager over afgørelser, hvorved Rådet har pålagt en bod i henhold til stk. 1. Den kan annullere, nedsætte eller forhøje den pålagte bod.
KAPITEL VI
SANKTIONERNES ADMINISTRATIVE ART OG FORDELING AF RENTER OG BOD
Artikel 9
Sanktionernes administrative art
Sanktioner pålagt medlemsstaterne i medfør af artikel 4-8 er af administrativ art.
Artikel 10
Fordeling af renter og bod
De renter, som Kommissionen har tjent på de beløb, der er deponeret i henhold til artikel 5, og den bod, der er opkrævet i henhold til artikel 6 og 8, udgør andre indtægter, jf. artikel 311 i TEUF, og afsættes til den europæiske finansielle stabilitetsfacilitet. Når de medlemsstater, der har euroen som valuta, opretter en anden stabilitetsmekanisme med henblik på at yde finansiel bistand og sikre stabiliteten i hele euroområdet, afsættes renter og bod til nævnte mekanisme.
KAPITEL VII
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 11
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 8, stk. 4, tillægges Kommissionen for en periode på tre år fra 13. december 2011. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af treårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 8, stk. 4, omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen af afgørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 8, stk. 4, træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 12
Afstemning i Rådet
1. Hvad angår de foranstaltninger, der er omhandlet i artikel 4, 5, 6 og 8, stemmer kun medlemmer af Rådet, som repræsenterer medlemsstater, der har euroen som valuta, og Rådet træffer afgørelse uden at tage hensyn til stemmen fra det medlem af Rådet, som repræsenterer den berørte medlemsstat.
2. Det i stk. 1 omhandlede kvalificerede flertal af Rådets medlemmer defineres i overensstemmelse med artikel 238, stk. 3, litra b), i TEUF.
Artikel 13
Evaluering
1. Kommissionen offentliggør senest den 14. december 2014. og derefter hvert femte år en rapport om anvendelsen af denne forordning.
I rapporten foretages der bl.a. en evaluering af:
a)
hvor effektiv denne forordning er, herunder af, hvorvidt den har gjort det muligt for Rådet og Kommissionen at gribe ind for at imødegå situationer, der risikerer at bringe Den Monetære Unions rette funktion i fare
b)
fremskridtene med at sikre øget samordning af de økonomiske politikker og en varig konvergens mellem medlemsstaternes økonomiske resultater i overensstemmelse med TEUF.
2. Hvis det er hensigtsmæssigt, ledsages rapporten af forslag om ændring af denne forordning.
3. Rapporten fremsendes til Europa-Parlamentet og til Rådet.
4. Kommissionen forelægger inden udgangen af 2011 Europa-Parlamentet og Rådet en rapport om muligheden for at indføre euro-værdipapirer.
Artikel 14
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 16. november 2011.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1173/2011,
annettu 16 päivänä marraskuuta 2011,
julkisen talouden valvonnan tehokkaasta täytäntöönpanosta euroalueella
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 136 artiklan yhdessä sen 121 artiklan 6 kohdan kanssa,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan keskuspankin lausunnon (1),
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (2),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (3),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro, on erityisen tärkeää ja niillä on vastuu harjoittaa talouspolitiikkaa, joka edistää talous- ja rahaliiton moitteetonta toimintaa, sekä välttää sen vaarantavan politiikan harjoittaminen.
(2)
Talous- ja rahaliiton moitteettoman toiminnan varmistamiseksi Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa sallitaan sellaisten erityistoimenpiteiden hyväksyminen euroalueella, jotka menevät pidemmälle kuin kaikkiin jäsenvaltioihin sovellettavat säännökset.
(3)
Talous- ja rahaliiton ensimmäisen kymmenvuotiskauden aikana saadut kokemukset ja tehdyt virheet osoittavat, että unionissa tarvitaan parempaa talouden ohjausjärjestelmää, jonka olisi perustuttava jäsenvaltioiden entistä voimakkaampaan sitoutumiseen yhdessä sovittuihin sääntöihin ja toimintalinjoihin sekä jäsenvaltioiden talouspolitiikan entistä vankempaan unionin tason valvontakehykseen.
(4)
Talouden ohjausjärjestelmää koskevan parannetun kehyksen olisi nojauduttava useisiin toisiinsa liittyviin ja keskenään johdonmukaisiin kestävää kasvua ja työllisyyttä edistäviin toimintalinjoihin, joihin kuuluvat erityisesti unionin kasvu- ja työllisyysstrategia, jossa olisi keskityttävä erityisesti sisämarkkinoiden kehittämiseen ja vahvistamiseen ja kansainvälisen kaupan ja kilpailukyvyn edistämiseen, eurooppalainen ohjausjakso talous- ja budjettipolitiikan yhteensovittamisen tehostamiseksi, tehokas kehys julkisen talouden liiallisen alijäämän estämiseksi ja korjaamiseksi (vakaus- ja kasvusopimus), vankka kehys makrotalouden epätasapainon estämiseksi ja korjaamiseksi, kansallisten julkisen talouden kehysten vähimmäisvaatimukset sekä tehostettu rahoitusmarkkinoiden sääntely ja valvonta, myös Euroopan järjestelmäriskikomitean suorittama makrotason vakauden valvonta.
(5)
Vakaus- ja kasvusopimuksen sekä talouden ohjausjärjestelmän valmiin kehyksen olisi täydennettävä ja vastattava unionin kasvu- ja työllisyysstrategiaa. Eri osatekijöiden väliset kytkökset eivät kuitenkaan saisi merkitä sitä, että vakaus- ja kasvusopimuksen määräyksistä poiketaan.
(6)
Dynaamisten sisämarkkinoiden saavuttamista ja ylläpitämistä olisi pidettävä yhtenä talous- ja rahaliiton asianmukaisen ja häiriöttömän toiminnan edellytyksistä.
(7)
Komissiolla olisi oltava vahvempi rooli tehostetussa valvontamenettelyssä jäsenvaltiokohtaisten arviointien, seurannan, valvontakäyntien, suositusten ja varoitusten suhteen. Lisäksi neuvoston roolia olisi rajoitettava seuraamuksista päätettäessä ja neuvoston äänestyksissä olisi käytettävä käänteistä määräenemmistöäänestystä.
(8)
Jotta varmistetaan pysyvä vuoropuhelu jäsenvaltioiden kanssa tämän asetuksen tavoitteiden saavuttamiseksi, komission olisi tehtävä valvontakäyntejä.
(9)
Komission olisi laadittava säännöllisin väliajoin laajamittainen arvio talouden ohjausjärjestelmästä ja erityisesti seuraamusten tehokkuudesta ja sopivuudesta. Tällaisia arvioita olisi tarvittaessa täydennettävä asiaankuuluvilla ehdotuksilla.
(10)
Pannessaan täytäntöön tätä asetusta komission olisi otettava huomioon asianomaisten jäsenvaltioiden nykyinen taloudellinen tilanne,
(11)
Euroopan parlamentin ja kansallisten parlamenttien olisi osallistuttava entistä tiiviimmin ja oikea-aikaisemmin talouden ohjausjärjestelmän lujittamiseen.
(12)
Euroopan parlamentin kanssa voidaan käynnistää taloudellinen vuoropuhelu, jonka puitteissa komissio voi julkistaa analyysinsä ja joka tarjoaa neuvoston puheenjohtajalle, komissiolle ja tarvittaessa Eurooppa-neuvoston puheenjohtajalle tai euroryhmän puheenjohtajalle mahdollisuuden keskusteluun. Tällainen julkinen keskustelu voi antaa mahdollisuuden vaihtaa näkemyksiä kansallisten päätösten heijastusvaikutuksista ja mahdollistaa asianomaisiin toimijoihin kohdistuvan julkisen vertaispaineen. Vaikka Euroopan parlamentin keskustelukumppaneita tässä vuoropuhelussa ovat unionin toimielimet ja niiden edustajat, Euroopan parlamentin asiasta vastaava valiokunta voi tarjota jäsenvaltiolle, jota koskee tämän asetuksen 4, 5 ja 6 artiklan mukainen neuvoston päätös, tilaisuuden osallistua näkemystenvaihtoon. Jäsenvaltion osallistuminen sellaiseen näkemystenvaihtoon olisi vapaaehtoista.
(13)
Lisäseuraamukset ovat tarpeen julkisen talouden valvonnan tehostamiseksi euroalueella. Kyseisillä seuraamuksilla olisi lisättävä unionin finanssipolitiikan valvontakehyksen uskottavuutta.
(14)
Tässä asetuksessa vahvistettavilla säännöillä olisi varmistettava oikeudenmukaiset, oikea-aikaiset, asteittaiset ja tehokkaat mekanismit vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevän osion ja korjaavan osion noudattamisen osalta, erityisesti julkisyhteisöjen rahoitusaseman valvonnan sekä talouspolitiikan valvonnan ja yhteensovittamisen tehostamisesta 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1466/97 (4) ja liiallisia alijäämiä koskevan menettelyn täytäntöönpanon nopeuttamisesta ja selkeyttämisestä 7 päivänä heinäkuuta 1997 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1467/97 (5) noudattamisen osalta, jolloin talousarviota koskevan kurinalaisuuden noudattamista tarkastellaan julkisen talouden alijäämää ja julkista velkaa koskevilla perusteilla.
(15)
Tässä asetuksessa säädetyillä ja vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevään osioon perustuvilla seuraamuksilla olisi tarjottava jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro, kannustimia julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen sopeutumiseen ja sen ylläpitämiseen.
(16)
Julkisen talouden alijäämää ja velkaa koskevat tiedot ovat olennaisia talouspolitiikan koordinoinnin kannalta, minkä vuoksi niiden tahallisesta tai törkeän tuottamuksellisesta vääristelytä olisi määrättävä sakko vastuussa olevalle jäsenvaltiolle.
(17)
Jotta tilastojen vääristämisestä määrättävien sakkojen laskemistapaa koskevia sääntöjä sekä menettelysääntöjä, joita komissio soveltaa tällaisten toimien tutkimiseen, voitaisiin täydentää, komissiolle olisi Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti siirrettävä valta antaa säädöksiä sakon määrän vahvistamiseen sekä komission tutkimusten toteuttamiseen tarkoitettujen yksityiskohtaisten arviointiperusteiden hyväksymisestä. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(18)
Vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevässä osiossa julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteeseen sopeutuminen ja siinä pysytteleminen olisi varmistettava velvoittamalla jäsenvaltiot, joiden rahayksikkö on euro ja jotka ovat jääneet jälkeen julkisen talouden vakauttamisessa, tekemään väliaikainen korollinen talletus. Tämän olisi koskettava tapauksia, joissa jäsenvaltio - myös jäsenvaltio, jonka julkisen talouden alijäämä alittaisi 3 prosentin viitearvon suhteessa bruttokansantuotteeseen (BKT) - poikkeaa merkittävästi julkisen talouden keskipitkän aikavälin tavoitteesta tai kyseisen tavoitteen saavuttamiseen tähtäävästä asianmukaisesta sopeuttamissuunnitelmasta eikä korjaa poikkeamaa.
(19)
Asianomaiselle jäsenvaltiolle määrätty korollinen talletus olisi vapautettava yhdessä siitä kertyneen koron kanssa, kun neuvosto on varmistunut siitä, että sen määräämiseen johtanut tilanne on päättynyt.
(20)
Vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavassa osiossa seuraamuksena jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro, olisi oltava velvollisuus tehdä koroton talletus, joka liittyy neuvoston päätökseen liiallisen alijäämän olemassaolon toteamisesta, kun asianomaiselle jäsenvaltiolle on jo määrätty korollinen talletus vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevässä osiossa, tai tapauksissa, joissa vakaus- ja kasvusopimuksessa vahvistettuja lakisääteisiä finanssipolitiikan velvoitteita on laiminlyöty erityisen vakavasti, ja velvollisuus maksaa sakkoa, jos julkisen talouden liiallisen alijäämän korjaamista koskevaa neuvoston suositusta ei noudateta.
(21)
Jotta vältetään tässä asetuksessa säädettyjen vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevän osion seuraamusten takautuva soveltaminen, niitä olisi sovellettava vain sellaisten asiaa koskevien suositusten osalta, jotka neuvosto antaa asetuksen (EY) N:o 1466/97 nojalla tämän asetuksen voimaantulon jälkeen. Vastaavasti jotta vältetään tässä asetuksessa säädettyjen vakaus- ja kasvusopimuksen korjaavan osion seuraamusten takautuva soveltaminen, kyseisiä toimenpiteitä olisi sovellettava ainoastaan niiden julkisen talouden liiallisen alijäämän korjaamiseksi tarkoitettujen asiaa koskevien suositusten ja päätösten osalta, jotka neuvosto hyväksyy tämän asetuksen voimaantulon jälkeen.
(22)
Tässä asetuksessa säädetyt korolliset talletukset, korottomat talletukset ja sakot olisi vahvistettava sellaisiksi, että varmistetaan seuraamusten soveltamisen oikeudenmukainen asteittaisuus kasvu- ja vakaussopimuksen ennalta ehkäisevässä osiossa ja korjaavassa osiossa ja että tarjotaan jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro, riittävä kannustin noudattaa unionin finanssipoliittista kehystä. Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 11 kohdan mukainen, asetuksen (EY) N:o 1467/97 12 artiklassa määritelty sakko koostuu kiinteästä osasta, joka on 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, sekä muuttuvasta osasta. Näin ollen varmistetaan asteittainen soveltaminen ja jäsenvaltioiden tasapuolinen kohtelu, jos tässä asetuksessa vahvistettu korollinen talletus, koroton talletus ja sakko ovat 0,2 prosenttia suhteessa BKT:hen, eli sama kuin Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 11 kohdan mukainen sakon kiinteä osa.
(23)
Olisi säädettävä neuvoston mahdollisuudesta vähentää jäsenvaltioille, joiden rahayksikkö on euro, määrättyjä seuraamuksia tai peruuttaa ne asianomaisen jäsenvaltion perustellusta pyynnöstä annetun komission suosituksen perusteella. Komission olisi kasvu- ja vakaussopimuksen korjaavassa osiossa myös voitava suositella seuraamuksen suuruuden vähentämistä tai seuraamuksen peruuttamista poikkeuksellisten taloudellisten olosuhteiden vuoksi.
(24)
Koroton talletus olisi vapautettava, kun liiallinen alijäämä on korjattu, ja kyseisistä talletuksista kertynyt korko ja kerätyt sakot olisi siirrettävä jäsenvaltioiden, joiden rahayksikkö on euro, koko euroalueen vakauden turvaamiseksi perustamille rahoitustuen myöntämiseen tarkoitetuille vakausmekanismeille.
(25)
Toimivalta hyväksyä tässä asetuksessa säädettyjen seuraamusten täytäntöönpanoa koskevia yksittäisiä päätöksiä olisi annettava neuvostolle. Osana Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 121 artiklan 1 kohdassa säädettyä neuvostossa harjoitettua jäsenvaltioiden talouspolitiikan yhteensovittamista kyseiset yksittäiset päätökset ovat olennainen osa niiden toimenpiteiden seurantaa, jotka neuvosto on hyväksynyt Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 121 ja 126 artiklan sekä asetusten (EY) N:o 1466/97 ja (EY) N:o 1467/97 mukaisesti.
(26)
Koska tämä asetus sisältää yleisiä sääntöjä asetusten (EY) N:o 1466/97 ja (EY) N:o 1467/97 tehokkaaksi täytäntöönpanemiseksi, se olisi hyväksyttävä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 121 artiklan 6 kohdassa tarkoitettua tavallista lainsäätämisjärjestystä noudattaen.
(27)
Koska tämän asetuksen tavoitetta eli seuraamusjärjestelmän luomista vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevän osion ja korjaavan osion täytäntöönpanon tehostamiseksi euroalueella ei voida saavuttaa riittävässä määrin jäsenvaltioiden tasolla, unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistettujen toissijaisuusperiaatteiden mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tarpeen kyseisen tavoitteen saavuttamiseksi,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
KOHDE, SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tässä asetuksessa vahvistetaan seuraamusjärjestelmä vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevän osion ja korjaavan osion täytäntöönpanon tehostamiseksi euroalueella.
2. Tätä asetusta sovelletaan jäsenvaltioihin, joiden rahayksikkö on euro.
2 artikla
Määritelmät
Tätä asetusta sovellettaessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
1)
’vakaus- ja kasvusopimuksen ennalta ehkäisevä osio’ tarkoittaa asetuksen (EY) N:o 1466/97 mukaista monenvälistä valvontajärjestelmää;
2)
’vakaus- ja kasvusopimuksen korjaava osio’ tarkoittaa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklassa ja asetuksessa (EY) N:o 1467/97 säänneltyä menettelyä jäsenvaltioiden liiallisten alijäämien välttämiseksi;
3)
’poikkeuksellinen taloudellinen tilanne’ tarkoittaa tilannetta, jossa viitearvon ylittävää julkisen talouden alijäämää pidetään Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 2 kohdan a alakohdan toisen luetelmakohdan ja asetuksen (EY) N:o 1467/97 mukaisesti poikkeuksellisena.
II LUKU
TALOUDELLINEN VUOROPUHELU
3 artikla
Taloudellinen vuoropuhelu
Unionin toimielinten ja erityisesti Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission vuoropuhelun tehostamiseksi ja avoimuuden ja vastuuvelvollisuuden lisäämiseksi Euroopan parlamentin asiasta vastaava valiokunta voi kutsua neuvoston puheenjohtajan, komission ja mahdollisesti Eurooppa-neuvoston puheenjohtajan tai euroryhmän puheenjohtajan valiokuntaan keskustelemaan tämän asetuksen 4, 5 ja 6 artiklan mukaisesti tehdyistä päätöksistä.
Euroopan parlamentin asiasta vastaava valiokunta voi tarjota jäsenvaltiolle, jota tällaiset päätökset koskevat, tilaisuuden osallistua näkemystenvaihtoon.
III LUKU
VAKAUS- JA KASVUSOPIMUKSEN ENNALTA EHKÄISEVÄN OSION SEURAAMUKSET
4 artikla
Korollinen talletus
1. Jos neuvosto tekee päätöksen, jossa todetaan, että jäsenvaltio ei ole toteuttanut asetuksen (EY) N:o 1466/97 6 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun neuvoston suosituksen edellyttämiä toimia, komissio suosittelee 20 päivän kuluessa neuvoston päätöksen antamisesta, että neuvosto antaa uuden päätöksen, jolla kyseinen jäsenvaltio määrätään tekemään korollinen talletus, joka 0,2 prosenttia suhteessa asianomaisen jäsenvaltion edellisvuoden BKT:hen.
2. Neuvoston katsotaan tehneen päätöksen, jollei neuvosto määräenemmistöllä päätä hylätä komission suosituksen kymmenen päivän kuluessa siitä, kun komissio on antanut sen.
3. Neuvosto voi muuttaa komission suositusta määräenemmistöllä ja hyväksyä siten muutetun tekstin neuvoston päätöksenä.
4. Komissio voi, jos asianomainen jäsenvaltio osoittaa komissiolle perustellun pyynnön kymmenen päivän kuluessa 1 kohdassa tarkoitetun toimien toteuttamatta jättämistä koskevan neuvoston päätöksen antamisesta, suosittaa että neuvosto pienentää korollista talletusta tai peruuttaa sen.
5. Korolliselle talletukselle kertyvässä korossa otetaan huomioon komission luottoriski ja vastaava investointikausi.
6. Jos asetuksen (EY) N:o 1466/97 6 artiklan 2 kohdan toisessa alakohdassa tarkoitetun neuvoston päätöksen antamiseen johtanut tilanne ei enää jatku, neuvosto päättää komission uudesta suosituksesta, että talletus ja sille kertynyt korko palautetaan asianomaiselle jäsenvaltiolle. Neuvosto voi muuttaa komission uutta suositusta määräenemmistöllä.
IV LUKU
VAKAUS- JA KASVUSOPIMUKSEN KORJAAVAN OSION SEURAAMUKSET
5 artikla
Koroton talletus
1. Jos neuvosto päättää Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 6 kohdan mukaisesti, että sellaisella jäsenvaltiolla, joka on tehnyt korollisen talletuksen komissiolle tämän asetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti, on liiallinen alijäämä, tai jos komissio on havainnut, että vakaus- ja kasvusopimuksessa vahvistettuja finanssipolitiikan velvoitteita on laiminlyöty erityisen vakavasti, komissio suosittaa 20 päivän kuluessa neuvoston päätöksen antamisesta neuvostoa määräämään uudella päätöksellä jäsenvaltion tekemään komissiolle korottoman talletuksen, joka 0,2 prosenttia suhteessa asianomaisen jäsenvaltion edellisvuoden BKT:hen.
2. Neuvoston katsotaan tehneen talletuksen tekemistä koskevan päätöksen, jollei neuvosto määräenemmistöllä päätä hylätä komission suosituksen kymmenen päivän kuluessa siitä, kun komissio on antanut sen.
3. Neuvosto voi muuttaa komission suositusta määräenemmistöllä ja hyväksyä siten muutetun tekstin neuvoston päätöksenä.
4. Komissio voi suosittaa, että neuvosto pienentää korotonta talletusta tai peruuttaa sen poikkeuksellisen taloudellisen tilanteen vuoksi tai jos asianomainen jäsenvaltio osoittaa komissiolle perustellun pyynnön kymmenen päivän kuluessa 1 kohdassa tarkoitetun Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 6 kohdan mukaisen neuvoston päätöksen hyväksymisestä.
5. Talletus tehdään komissiolle. Jos jäsenvaltion on tehtävä korollinen talletus komissiolle 4 artiklan mukaisesti, kyseinen korollinen talletus muutetaan korottomaksi talletukseksi.
Jos 4 artiklan mukaisesti tehdyn korollisen talletuksen ja sille kertyneen koron määrä ylittää tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti tehtävän korottoman talletuksen määrän, ylijäämä palautetaan jäsenvaltiolle.
Jos vaaditun korottoman talletuksen määrä ylittää 4 artiklan mukaisesti tehdyn korollisen talletuksen ja sille kertyneen koron määrän, jäsenvaltion on maksettava puuttuva osuus tehdessään korottoman talletuksen.
6 artikla
Sakot
1. Kun neuvosto Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 8 kohdan mukaisesti päättää, että jäsenvaltio ei ole toteuttanut tuloksellisia toimia liiallisen alijäämänsä korjaamiseksi, komissio suosittelee kahdenkymmenen päivän kuluessa kyseisestä päätöksestä, että neuvosto uudella päätöksellä määrää sakon, joka 0,2 prosenttia suhteessa asianomaisen jäsenvaltion edellisvuoden BKT:hen.
2. Neuvoston katsotaan tehneen sakon määräämistä koskevan päätöksen, jollei neuvosto määräenemmistöllä päätä hylätä komission suositusta kymmenen päivän kuluessa siitä, kun komissio on antanut sen.
3. Neuvosto voi muuttaa komission suositusta määräenemmistöllä ja hyväksyä siten muutetun tekstin neuvoston päätöksenä.
4. Komissio voi suosittaa, että neuvosto pienentää sakon tai peruuttaa sen poikkeuksellisen taloudellisen tilanteen vuoksi tai jos asianomainen jäsenvaltio osoittaa komissiolle perustellun pyynnön kymmenen päivän kuluessa 1 kohdassa tarkoitetun Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 8 kohdan mukaisen neuvoston päätöksen hyväksymisestä.
5. Jos jäsenvaltio on tehnyt komissiolle korottoman talletuksen 5 artiklan mukaisesti kyseinen koroton talletus muutetaan sakoksi.
Jos 5 artiklan mukaisesti tehdyn korottoman talletuksen määrä ylittää vaaditun sakon määrän, ylijäämä palautetaan jäsenvaltiolle.
Jos vaaditun sakon määrä ylittää 5 artiklan mukaisesti tehdyn korottoman talletuksen määrän, tai jos korotonta talletusta ei ole tehty, jäsenvaltion on maksettava puuttuva osuus. Jos aiemmin ei ole tehty korotonta talletusta, jäsenvaltion on maksettava erotus sakkoa maksaessaan.
7 artikla
Korottoman talletuksen palauttaminen
Jos neuvosto Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 126 artiklan 12 kohdan nojalla päättää kumota jotkin tai kaikki antamansa päätökset, kaikki komissiolle tehdyt korottomat talletukset palautetaan asianomaiselle jäsenvaltiolle.
V LUKU
TILASTOJEN VÄÄRENTÄMISESTÄ MÄÄRÄTTÄVÄT SEURAAMUKSET
8 artikla
Tilastojen väärentämisestä määrättävät seuraamukset
1. Neuvosto voi komission suosituksesta päättää sakon määräämisestä jäsenvaltiolle, joka vääristelee tahallisesti tai törkeän tuottamuksellisesti alijäämää ja velkaa koskevia tietoja, jotka ovat olennaisia Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 121 tai 126 artiklan soveltamisen sekä Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyn liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamisen kannalta.
2. Edellä 1 kohdassa mainittujen sakkojen on oltava tehokkaita, varoittavia ja oikeassa suhteessa vääristelyn luonteeseen ja vakavuuteen sekä kestoon. Sakko saa olla enintään 0,2 prosenttia suhteessa kyseisen jäsenvaltion BKT:hen.
3. Komissio voi toteuttaa kaikki tarvittavat tutkinnat 1 kohdassa tarkoitettujen vääristelyjen osoittamiseksi. Komissio voi päättää tutkinnan käynnistämisestä, kun se toteaa, että on vahvoja viitteitä tosiseikoista, jotka todennäköisesti vastaavat sellaisia vääristelyjä. Komissio tutkii epäillyt vääristelyt ottaen huomioon kaikki kyseisen jäsenvaltion esittämät huomautukset. Tehtäviensä suorittamiseksi komissio voi vaatia kyseistä jäsenvaltiota toimittamaan tietoja, ja komissio voi toteuttaa paikalla tehtäviä tarkastuksia sekä tutustua julkisyhteisöjen yksikköjen tileihin valtion, osavaltion, paikallishallinnon ja sosiaaliturvan tasoilla. Jos kyseisen jäsenvaltion kansallisessa lainsäädännössä edellytetään oikeusviranomaisen lupaa ennen paikalla toteutettavia tarkastuksia, komissio tekee tarvittavat hakemukset.
Tutkinnan päätyttyä ja ennen ehdotusten tekemistä neuvostolle komissio antaa kyseiselle jäsenvaltiolle tilaisuuden tulla kuulluksi tutkinnan kohteena olevista asioista. Komissio perustaa neuvostolle tekemänsä ehdotukset yksinomaan niiden tosiseikkojen varaan, joista asianomaisella jäsenvaltiolla on ollut tilaisuus esittää huomautuksia.
Komissio kunnioittaa tutkinnan aikana kaikilta osin kyseisen jäsenvaltion puolustautumisoikeuksia.
4. Siirretään komissiolle valta antaa 11 artiklan mukaisia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat
a)
edellä 1 kohdassa tarkoitettuja yksityiskohtaisia perusteita sakon suuruuden määrittämistä varten;
b)
edellä 3 kohdassa tarkoitetun tutkintamenettelyn yksityiskohtaisia sääntöjä, liitännäistoimia ja tutkintaa koskevaa raportointia koskevia sääntöjä sekä
c)
menettelyä koskevia yksityiskohtaisia sääntöjä, joilla pyritään takaamaan puolustautumisoikeudet, mahdollisuus tutustua asiakirjoihin, oikeusapu, luottamuksellisuus, sekä ajalliset säännökset ja 1 kohdassa tarkoitettujen sakkojen periminen.
5. Euroopan unionin tuomioistuimella on rajoittamaton toimivalta tarkistaa päätökset, joilla neuvosto on määrännyt 1 kohdan mukaisen sakon. Se voi poistaa sakon tai alentaa taikka korottaa sitä.
VI LUKU
TOIMENPITEIDEN HALLINNOLLISUUS JA KOROISTA JA SAKOISTA SAATUJEN TULOJEN JAKAMINEN
9 artikla
Toimenpiteiden hallinnollisuus
Edellä 4-8 artiklan mukaisesti määrätyt seuraamukset, sakot ja muut toimenpiteet ovat luonteeltaan hallinnollisia.
10 artikla
Koroista ja sakoista saatujen tulojen jakaminen
Komission 5 artiklan mukaisesti tehdyistä talletuksista saama korko ja 6 ja 8 artiklan mukaisesti kerätyt sakot ovat Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 311 artiklassa tarkoitettuja muita tuloja, ja ne osoitetaan Euroopan rahoitusvakausvälineelle. Kun jäsenvaltiot, joiden rahayksikkö on euro, perustavat koko euroalueen vakauden turvaamiseksi uuden rahoitustuen myöntämiseen tarkoitetun vakausmekanismin, korko ja sakot osoitetaan tälle mekanismille.
VII LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
11 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttö
1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
2. Siirretään 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä komissiolle kolmeksi vuodeksi 13 päivänä joulukuuta 2011. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen kolmen vuoden pituisen kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä 8 artiklan 4 kohdan nojalla hyväksytty delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
12 artikla
Äänestys neuvostossa
1. Edellä 4, 5, 6 ja 8 artiklassa tarkoitetuista toimenpiteistä äänestävät ainoastaan ne neuvoston jäsenet, joiden edustaman jäsenvaltion rahayksikkö on euro, ja neuvosto tekee ratkaisunsa ottamatta lukuun asianomaista jäsenvaltiota edustavan neuvoston jäsenen ääntä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen neuvoston jäsenten määräenemmistö määräytyy Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 238 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaisesti.
13 artikla
Uudelleentarkastelu
1. Komissio julkaisee viimeistään 14 päivänä joulukuuta 2014 ja sen jälkeen joka viides vuosi kertomuksen tämän asetuksen soveltamisesta.
Kertomuksessa arvioidaan muun muassa
a)
tämän asetuksen tehokkuutta, kuten neuvoston ja komission mahdollisuutta puuttua tilanteisiin, jotka uhkaavat vahingoittaa rahaliiton tarkoituksenmukaista toimintaa,
b)
edistymistä jäsenvaltioiden talouspolitiikan tiiviimmän yhteensovittamisen ja niiden taloudellisen suorituskyvyn jatkuvan lähentymisen turvaamisessa Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaisesti.
2. Kertomukseen liitetään tarvittaessa ehdotus tämän asetuksen muuttamiseksi.
3. Kertomus toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
4. Komissio toimittaa ennen vuoden 2011 loppua Euroopan parlamentille ja neuvostolle kertomuksen mahdollisuudesta ottaa käyttöön euroarvopapereita.
14 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa perussopimusten mukaisesti.
Tehty Strasbourgissa 16 päivänä marraskuuta 2011.