EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS DIREKTIV 2011/51/EU
af 11. maj 2011
om ændring af Rådets direktiv 2003/109/EF for at udvide dets anvendelsesområde til at omfatte personer med international beskyttelse
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 79, stk. 2, litra a) og b),
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets direktiv 2003/109/EF af 25. november 2003 om tredjelandsstatsborgeres status som fastboende udlænding (2) finder ikke anvendelse på personer med international beskyttelse som defineret i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (3).
(2)
Udsigten til at få status som fastboende udlænding i en medlemsstat efter en vis tid er et vigtigt element for fuld integration af personer med international beskyttelse i den medlemsstat, hvor de har ophold.
(3)
Det er også vigtigt at tildele personer med international beskyttelse status som fastboende udlænding for at fremme den økonomiske og sociale samhørighed, der som anført i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde er et af Unionens grundlæggende mål.
(4)
Personer med international beskyttelse bør derfor kunne få status som fastboende udlænding i den medlemsstat, der tildelte dem international beskyttelse, på samme vilkår som dem, der gælder for andre tredjelandsstatsborgere.
(5)
I lyset af at personer med international beskyttelse har ret til at opholde sig i andre medlemsstater end den, der tildelte dem international beskyttelse, er det nødvendigt at sikre, at disse andre medlemsstater er informeret om baggrunden for beskyttelsen af de pågældende personer, med henblik på at bringe dem i stand til at opfylde deres forpligtelser til at respektere »non-refoulement«-princippet.
(6)
Det bør sikres, at personer med international beskyttelse, der har status som fastboende udlænding, på visse betingelser behandles på lige fod med opholdsmedlemsstatens egne borgere på en lang række økonomiske og sociale områder, således at denne status som fastboende udlænding kommer til at udgøre et reelt integrationsredskab i det samfund, hvor de pågældende lever.
(7)
Det forhold, at personer med international beskyttelse behandles på lige fod med borgerne i den medlemsstat, der har tildelt dem international beskyttelse, bør ikke påvirke de rettigheder og fordele, som er garanteret ved direktiv 2004/83/EF og ved konventionen af 28. juli 1951 om flygtninges retsstilling, som ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967 (»Genèvekonventionen«).
(8)
Betingelserne i direktiv 2003/109/EF vedrørende fastboende udlændings ret til ophold i en anden medlemsstat og til at få status som fastboende udlænding dér bør finde anvendelse på samme måde for alle tredjelandsstatsborgere, der har opnået status som fastboende udlænding.
(9)
Anvendelsesområdet for dette direktiv omfatter ikke overførsel af ansvaret for beskyttelse af personer med international beskyttelse.
(10)
Når en medlemsstat af en af de årsager, der er omhandlet i direktiv 2003/109/EF, har til hensigt at udvise en person med international beskyttelse, der har opnået status som fastboende udlænding i denne medlemsstat, bør den berørte person nyde godt af den beskyttelse mod »refoulement«, som er garanteret ved direktiv 2004/83/EF og ved artikel 33 i Genèvekonventionen. Med henblik herpå er det, hvis personen nyder international beskyttelse i en anden medlemsstat end den medlemsstat, hvor vedkommende for tiden opholder sig som fastboende udlænding, nødvendigt at fastsætte en bestemmelse om, at den pågældende kun kan udvises til den medlemsstat, der tildelte vedkommende international beskyttelse, og at denne medlemsstat har tilbagetagelsespligt for så vidt angår personen, medmindre »refoulement« er tilladt i henhold til direktiv 2004/83/EF. De samme garantier bør gælde en person med international beskyttelse, som har taget ophold, men endnu ikke har opnået status som fastboende udlænding i en anden medlemsstat.
(11)
Såfremt udvisning af en person med international beskyttelse uden for Unionens område er tilladt i henhold til direktiv 2004/83/EF, bør medlemsstaterne være forpligtede til at sikre, at alle oplysninger tilvejebringes fra relevante kilder, herunder i givet fald fra den medlemsstat, som tildelte vedkommende den internationale beskyttelse, og at de vurderes grundigt med henblik på at sikre, at afgørelsen om at udvise den pågældende er i overensstemmelse med artikel 4 og artikel 19, stk. 2, i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder.
(12)
Dette direktiv respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som anerkendes i artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union og i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder, navnlig i artikel 7.
(13)
I overensstemmelse med punkt 34 i den interinstitutionelle aftale om bedre lovgivning (4) tilskyndes medlemsstaterne til, både i egen og i Unionens interesse, at udarbejde og offentliggøre deres egne oversigter, der så vidt muligt viser overensstemmelsen mellem dette direktiv og gennemførelsesforanstaltningerne.
(14)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 21) om Det Forenede Kongeriges og Irlands stilling for så vidt angår området med frihed, sikkerhed og retfærdighed, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, og med forbehold af artikel 4 i samme protokol, deltager disse medlemsstater ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige og Irland.
(15)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af dette direktiv, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark -
VEDTAGET DETTE DIREKTIV:
Artikel 1
I direktiv 2003/109/EF foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 2, litra f), affattes således:
»f) »international beskyttelse«: international beskyttelse som defineret i artikel 2, litra a), i Rådets direktiv 2004/83/EF af 29. april 2004 om fastsættelse af minimumsstandarder for anerkendelse af tredjelandsstatsborgere eller statsløse som flygtninge eller som personer, der af anden grund behøver international beskyttelse, og indholdet af en sådan beskyttelse (5)
2)
Artikel 3 ændres således:
a)
stk. 2, litra c) og d), affattes således:
»c)
har tilladelse til ophold i en medlemsstat i medfør af en anden form for beskyttelse end international beskyttelse eller har ansøgt om opholdstilladelse på det grundlag og afventer, at der træffes afgørelse om deres status
d)
har ansøgt om international beskyttelse, og hvis ansøgning der endnu ikke er truffet endelig afgørelse om«
b)
stk. 3, litra c), affattes således:
»c)
den europæiske bosættelseskonvention af 13. december 1955, den europæiske socialpagt af 18. oktober 1961, den reviderede europæiske socialpagt af 3. maj 1987, den europæiske konvention om vandrende arbejdstageres retsstilling af 24. november 1977, punkt 11 i tillægget til konventionen om flygtninge af 28. juli 1951, som ændret ved New York-protokollen af 31. januar 1967, og den europæiske overenskomst af 16. oktober 1980 om overførsel af ansvar for flygtninge.«
3)
Artikel 4 ændres således:
a)
følgende stykke indsættes:
»1a. Medlemsstaterne tildeler ikke status som fastboende udlænding på grundlag af international beskyttelse i tilfælde af tilbagekaldelse eller afslutning af international beskyttelse eller afslag på forlængelse heraf, jf. artikel 14, stk. 3, og artikel 19, stk. 3, i direktiv 2004/83/EF.«
b)
i stk. 2 tilføjes følgende afsnit:
»For så vidt angår personer, der har fået tildelt international beskyttelse, tages der ved beregningen af det i stk. 1 omhandlede tidsrum hensyn til mindst halvdelen af tidsrummet mellem datoen for indgivelsen af den ansøgning om international beskyttelse, der ligger til grund for tildelingen af international beskyttelse, og datoen for udstedelsen af den opholdstilladelse, der er omhandlet i artikel 24 i direktiv 2004/83/EF, eller til hele dette tidsrum, hvis det overstiger 18 måneder.«
4)
I artikel 8 tilføjes følgende stykker:
»4. Når en medlemsstat udsteder en EU-opholdstilladelse for fastboende udlændinge til en tredjelandsstatsborger, som den har tildelt international beskyttelse, indsætter den følgende bemærkning i den berørte fastboende udlændings EU-opholdstilladelse under »bemærkninger«: » International beskyttelse tildelt af [medlemsstatens navn] den [dato]«.
5. Når en EU-opholdstilladelse for fastboende udlændinge udstedes af en anden medlemsstat til en tredjelandsstatsborger, der allerede har en EU-opholdstilladelse for fastboende udlændinge udstedt af en anden medlemsstat, der indeholder den i stk. 4 omhandlede bemærkning, anfører den anden medlemsstat samme bemærkning i den fastboende udlændings EU-opholdstilladelse.
Inden den anden medlemsstat anfører den i stk. 4 omhandlede bemærkning, anmoder den den medlemsstat, der er nævnt i den pågældende bemærkning, om at oplyse, hvorvidt den fastboende udlænding stadig er omfattet af international beskyttelse. Den medlemsstat, der er nævnt i bemærkningen, svarer senest en måned efter at have modtaget anmodningen om oplysninger. Hvis international beskyttelse er blevet inddraget ved en endelig afgørelse, anfører den anden medlemsstat ikke bemærkningen.
6. Hvis ansvaret for international beskyttelse af den fastboende udlænding i overensstemmelse med relevante internationale instrumenter eller national lovgivning er blevet overført til den anden medlemsstat efter udstedelsen af den i stk. 5 omhandlede EU-opholdstilladelse for fastboende udlændinge, ændrer den anden medlemsstat den i stk. 4 omhandlede bemærkning i overensstemmelse hermed senest tre måneder efter overførslen.«
5)
I artikel 9 indsættes følgende stykke:
»3a. Medlemsstaterne kan inddrage en status som fastboende udlænding i tilfælde af tilbagekaldelse af, afslutning af eller afslag på forlængelse af international beskyttelse, jf. artikel 14, stk. 3, og artikel 19, stk. 3, i direktiv 2004/83/EF, hvis den pågældende status som fastboende udlænding blev opnået på grundlag af international beskyttelse.«
6)
I artikel 11 indsættes følgende stykke:
»4a. For så vidt angår den medlemsstat, der tildelte international beskyttelse, berører stk. 3 og 4 ikke direktiv 2004/83/EF.«
7)
Artikel 12 ændres således:
a)
der indsættes følgende stykker:
»3a. Når en medlemsstat beslutter at udvise en fastboende udlænding, hvis EU-opholdstilladelse for fastboende udlændinge indeholder den bemærkning, der er omhandlet i artikel 8, stk. 4, anmoder den den medlemsstat, der er nævnt i den pågældende bemærkning, om at oplyse, hvorvidt den berørte person stadig er omfattet af international beskyttelse i denne medlemsstat. Den medlemsstat, der er nævnt i bemærkningen, svarer senest en måned efter at have modtaget anmodningen om oplysninger.
3b. Hvis den fastboende udlænding stadig er omfattet af international beskyttelse i den medlemsstat, der er nævnt i bemærkningen, udvises vedkommende til denne medlemsstat, som med forbehold af den gældende EU-lovgivning eller nationale lovgivning og af princippet om familiens enhed straks og uden formaliteter tager den berørte person og dennes familiemedlemmer tilbage.
3c. Uanset stk. 3b bevarer den medlemsstat, der traf afgørelsen om udvisning, retten til i overensstemmelse med dens internationale forpligtelser at udsende den fastboende udlænding til et andet land end den medlemsstat, der tildelte international beskyttelse, hvis den berørte person opfylder betingelserne i artikel 21, stk. 2, i direktiv 2004/83/EF.«
b)
der tilføjes følgende stykke:
»6. Denne artikel berører ikke artikel 21, stk. 1, i direktiv 2004/83/EF.«
8)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 19a
Ændringer af EU-opholdstilladelser for fastboende udlændinge
1. Når en fastboende udlændings EU-opholdstilladelse indeholder den i artikel 8, stk. 4, omhandlede bemærkning, og når ansvaret for international beskyttelse af den fastboende udlænding i overensstemmelse med relevante internationale instrumenter eller national lovgivning overføres til en anden medlemsstat, inden denne medlemsstat udsteder den i artikel 8, stk. 5, omhandlede EU-opholdstilladelse for fastboende udlændinge, anmoder den anden medlemsstat den medlemsstat, der har udstedt den fastboende udlændings EU-opholdstilladelse, om at ændre den omhandlede bemærkning i overensstemmelse hermed.
2. Får en fastboende udlænding international beskyttelse i den anden medlemsstat, inden denne medlemsstat udstedte den i artikel 8, stk. 5, omhandlede EU-opholdstilladelse for fastboende udlændinge, anmoder denne medlemsstat den medlemsstat, der har udstedt den fastboende udlændings EU-opholdstilladelse, om at ændre den ved at indsætte den i artikel 8, stk. 4, omhandlede bemærkning.
3. Efter den i stk. 1 og 2 omhandlede anmodning udsteder den medlemsstat, der har udstedt den fastboende udlændings EU-opholdstilladelse, den ændrede EU-opholdstilladelse for fastboende udlændinge senest tre måneder efter modtagelsen af anmodningen fra den anden medlemsstat.«
9)
I artikel 22 indsættes følgende stykke:
»3a. Medmindre den internationale beskyttelse i mellemtiden er blevet inddraget, eller personen henhører under en af de kategorier, som er angivet i artikel 21, stk. 2, i direktiv 2004/83/EF, finder stk. 3 i denne artikel ikke anvendelse på tredjelandsstatsborgere, hvis EU-opholdstilladelse for fastboende udlændinge, der er udstedt af den første medlemsstat, indeholder den bemærkning, der er omhandlet i artikel 8, stk. 4, i dette direktiv.
Dette stykke berører ikke artikel 21, stk. 1, i direktiv 2004/83/EF.«
10)
Artikel 25, første afsnit, affattes således:
»Medlemsstaterne udpeger kontaktpunkter, der skal være ansvarlige for at modtage og videresende de oplysninger og den dokumentation, som er omhandlet i artikel 8, 12, 19, 19a, 22 og 23.«
Artikel 2
1. Medlemsstaterne sætter de nødvendige love og administrative bestemmelser i kraft for at efterkomme dette direktiv senest den 20. maj 2013. De underretter straks Kommissionen herom.
Disse love og bestemmelser skal ved vedtagelsen indeholde en henvisning til dette direktiv eller skal ved offentliggørelsen ledsages af en sådan henvisning. De nærmere regler for henvisningen fastsættes af medlemsstaterne.
2. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen teksten til de vigtigste nationale retsforskrifter, som de udsteder på det område, der er omfattet af dette direktiv.
Artikel 3
Dette direktiv træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 4
Dette direktiv er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 11. maj 2011.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON DIREKTIIVI 2011/51/EU,
annettu 11 päivänä toukokuuta 2011,
neuvoston direktiivin 2003/109/EY muuttamisesta sen soveltamisalan laajentamiseksi koskemaan kansainvälistä suojelua saavia henkilöitä
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 79 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Pitkään oleskelleiden kolmansien maiden kansalaisten asemasta 25 päivänä marraskuuta 2003 annettua neuvoston direktiiviä 2003/109/EY (2) ei sovelleta kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetussa neuvoston direktiivissä 2004/83/EY (3) määriteltyä kansainvälistä suojelua saaviin henkilöihin.
(2)
Mahdollisuus saada pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema jäsenvaltiossa tietyn ajanjakson jälkeen on tärkeä osa kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden kokonaisvaltaista kotoutumista jäsenvaltioon, jossa he oleskelevat.
(3)
Kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden on tärkeää saada pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema myös taloudellisen ja sosiaalisen yhteenkuuluvuuden edistämiseksi, joka on Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen mukaan unionin keskeisiä tavoitteita.
(4)
Kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden olisi sen vuoksi voitava saada pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema samoin edellytyksin kuin muut kolmansien maiden kansalaiset jäsenvaltiossa, joka on myöntänyt heille kansainvälistä suojelua.
(5)
Koska kansainvälistä suojelua saavilla henkilöillä on oikeus oleskella myös muissa jäsenvaltioissa kuin siinä, joka on myöntänyt heille kansainvälistä suojelua, on tarpeen varmistaa, että nämä muut jäsenvaltiot saavat tiedon kyseisten henkilöiden oleskelun taustalla olevasta suojelun tarpeesta, jotta ne voivat noudattaa palauttamiskiellon periaatteen noudattamiseen liittyviä velvoitteitaan.
(6)
Kansainvälistä suojelua saavia henkilöitä, joilla on pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema, olisi tietyin edellytyksin kohdeltava tasavertaisesti oleskelujäsenvaltion kansalaisten kanssa monilla talous- ja yhteiskuntaelämän aloilla, jotta pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema edistäisi tehokkaasti pitkään oleskelleen kansalaisen kotoutumista siihen yhteiskuntaan, jossa he elävät.
(7)
Kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden tasavertainen kohtelu jäsenvaltiossa, joka on myöntänyt heille kansainvälistä suojelua, ei saisi rajoittaa direktiivissä 2004/83/EY sekä 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyssä pakolaisten oikeusasemaa koskevassa yleissopimuksessa, sellaisena kuin se on muutettuna New Yorkissa 31 päivänä tammikuuta 1967 allekirjoitetulla pöytäkirjalla, jäljempänä ’Geneven yleissopimus’, taattuja oikeuksia ja etuja.
(8)
Direktiivissä 2003/109/EY säädettyjä edellytyksiä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen oikeudesta oleskella jossakin muussa jäsenvaltiossa ja saada siellä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asema olisi sovellettava samalla tavoin kaikkiin kolmannen maan kansalaisiin, jotka ovat saaneet pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen aseman.
(9)
Kansainvälistä suojelua saavien henkilöiden suojelua koskevan vastuun siirtäminen ei kuulu tämän direktiivin soveltamisalaan.
(10)
Jos jäsenvaltio aikoo jollakin direktiivissä 2003/109/EY säädetyllä perusteella karkottaa kansainvälistä suojelua saavan henkilön, joka on saanut pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen aseman kyseisessä jäsenvaltiossa, kyseisellä henkilöllä olisi oltava direktiivin 2004/83/EY ja Geneven yleissopimuksen 33 artiklan nojalla taattu suoja palauttamista vastaan. Tällöin on tarpeen säätää, että niissä tapauksissa, joissa henkilö saa kansainvälistä suojelua jossakin muussa jäsenvaltiossa kuin siinä jäsenvaltiossa, jossa kyseinen henkilö sillä hetkellä oleskelee pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen aseman perusteella, hänet voidaan karkottaa ainoastaan siihen jäsenvaltioon, joka on myöntänyt kansainvälistä suojelua, ja että tämä jäsenvaltio on velvollinen ottamaan kyseisen henkilön takaisin, paitsi jos palauttaminen on sallittu direktiivin 2004/83/EY mukaisesti. Samoja suojakeinoja olisi sovellettava kansainvälistä suojelua saavaan henkilöön, joka oleskelee toisessa jäsenvaltiossa mutta ei ole vielä saanut pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asemaa tässä jäsenvaltiossa.
(11)
Niissä tapauksissa, joissa kansainvälistä suojelua saavan henkilön karkotus unionin alueen ulkopuolelle sallitaan direktiivin 2004/83/EY mukaisesti, jäsenvaltioilla olisi oltava velvollisuus varmistaa, että asianmukaisista lähteistä ja tarvittaessa myös kansainvälistä suojelua myöntäneeltä jäsenvaltiolta on saatu kaikki tiedot ja että nämä tiedot arvioidaan perusteellisesti sen varmistamiseksi, että karkotuspäätös tehdään Euroopan unionin perusoikeuskirjan 4 artiklan ja 19 artiklan 2 kohdan mukaisesti.
(12)
Tässä direktiivissä kunnioitetaan perusoikeuksia ja noudatetaan periaatteita, jotka on tunnustettu Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa ja Euroopan unionin perusoikeuskirjassa, erityisesti sen 7 artiklassa.
(13)
Paremmasta lainsäädännöstä tehdyn toimielinten välisen sopimuksen (4) 34 kohdan mukaisesti jäsenvaltioita kannustetaan laatimaan itseään varten ja unionin edun vuoksi omia taulukoitaan, joista ilmenee mahdollisuuksien mukaan tämän direktiivin ja sen kansallisen lainsäädännön osaksi saattamisen edellyttämien toimenpiteiden välinen vastaavuus, ja julkaisemaan ne.
(14)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Yhdistyneen kuningaskunnan ja Irlannin asemasta vapauden, turvallisuuden ja oikeuden alueen osalta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 21 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti nämä jäsenvaltiot eivät osallistu tämän direktiivin hyväksymiseen, direktiivi ei sido näitä jäsenvaltioita eikä sitä sovelleta näihin jäsenvaltioihin, sanotun kuitenkaan rajoittamatta mainitun pöytäkirjan 4 artiklan soveltamista.
(15)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän direktiivin hyväksymiseen, direktiivi ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN DIREKTIIVIN:
1 artikla
Muutetaan direktiivi 2003/109/EY seuraavasti:
1)
Korvataan 2 artiklan f alakohta seuraavasti:
”f)
’kansainvälisellä suojelulla’ kolmansien maiden kansalaisten ja kansalaisuudettomien henkilöiden määrittelyä pakolaisiksi tai muuta kansainvälistä suojelua tarvitseviksi henkilöiksi koskevista vähimmäisvaatimuksista sekä myönnetyn suojelun sisällöstä 29 päivänä huhtikuuta 2004 annetun neuvoston direktiivin 2004/83/EY (5) 2 artiklan a alakohdassa määriteltyä kansainvälistä suojelua;
2)
Muutetaan 3 artikla seuraavasti:
a)
Korvataan 2 kohdan c ja d alakohta seuraavasti:
”c)
joille on myönnetty lupa oleskella jossakin jäsenvaltiossa muun suojelun kuin kansainvälisen suojelun perusteella tai jotka ovat hakeneet oleskelulupaa tällä perusteella ja odottavat asemaansa koskevaa päätöstä;
d)
jotka ovat hakeneet kansainvälistä suojelua ja joiden hakemuksesta ei ole vielä tehty lopullista päätöstä;”.
b)
Korvataan 3 kohdan c alakohta seuraavasti:
”c)
13 päivänä joulukuuta 1955 tehtyyn asettautumista koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen, 18 päivänä lokakuuta 1961 tehtyyn Euroopan sosiaaliseen peruskirjaan, 3 päivänä toukokuuta 1987 tehtyyn tarkistettuun Euroopan sosiaaliseen peruskirjaan ja 24 päivänä marraskuuta 1977 tehtyyn siirtotyöläisten asemaa koskevaan eurooppalaiseen yleissopimukseen, 28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn pakolaisten oikeusasemaa koskevan yleissopimuksen, sellaisena kuin se on muutettuna New Yorkissa 31 päivänä tammikuuta 1967 allekirjoitetulla pöytäkirjalla, lisäpöytäkirjan 11 kohtaan ja pakolaisia koskevan vastuun siirtämisestä 16 päivänä lokakuuta 1980 tehtyyn eurooppalaiseen sopimukseen.”
3)
Muutetaan 4 artikla seuraavasti:
a)
Lisätään kohta seuraavasti:
”1 a. Jäsenvaltioiden on oltava myöntämättä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen asemaa kansainvälisen suojelun perusteella, jos kansainvälistä suojelua saavan henkilön asema on peruutettu tai lakkautettu tai jätetty uusimatta direktiivin 2004/83/EY 14 artiklan 3 kohdan tai 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti.”
b)
Lisätään 2 kohtaan alakohta seuraavasti:
”Laskettaessa 1 kohdassa tarkoitettua ajanjaksoa niiden henkilöiden osalta, joille on myönnetty kansainvälistä suojelua, huomioon otetaan vähintään puolet hakemuksen, jonka perusteella kansainvälistä suojelua myönnettiin, jättöpäivän ja direktiivin 2004/83/EY 24 artiklassa tarkoitetun oleskeluluvan myöntämispäivän välisestä ajanjaksosta, tai jos tämä ajanjakso ylittää 18 kuukautta, ajanjakso kokonaisuudessaan.”
4)
Lisätään 8 artiklaan kohdat seuraavasti:
”4. Kun jäsenvaltio myöntää pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan sellaiselle kolmannen maan kansalaiselle, jolle se on myöntänyt kansainvälistä suojelua, sen on merkittävä kyseisen henkilön pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan kohtaan ’Huomautuksia’ seuraava huomautus: ’[Jäsenvaltion nimi] myöntänyt kansainvälistä suojelua [päivämäärä].’
5. Jos toinen jäsenvaltio myöntää pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan sellaiselle kolmannen maan kansalaiselle, jolla on jo 4 kohdassa tarkoitetun huomautuksen sisältävä muun jäsenvaltion myöntämä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskelulupa, ensiksi mainitun jäsenvaltion on merkittävä myöntämäänsä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskelulupaan sama huomautus.
Ennen kuin toinen jäsenvaltio merkitsee 4 kohdassa tarkoitetun huomautuksen, sen on pyydettävä huomautuksessa mainitulta jäsenvaltiolta tietoja siitä, saako pitkään oleskellut kolmannen maan kansalainen edelleen kansainvälistä suojelua. Huomautuksessa mainitun jäsenvaltion on vastattava viimeistään kuukauden kuluttua siitä, kun se on saanut tietopyynnön. Jos kansainvälistä suojelua saavan henkilön asema on peruutettu lainvoimaisella päätöksellä, ensin mainittu jäsenvaltio ei saa merkitä kyseistä huomautusta.
6. Jos vastuu kansainvälisen suojelun myöntämisestä pitkään oleskelleelle kolmannen maan kansalaiselle on siirretty asiaa koskevien kansainvälisten sopimusten tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti toiselle jäsenvaltiolle 5 kohdassa tarkoitetun pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan myöntämisen jälkeen, kyseisen toisen jäsenvaltion on tehtävä vastaava muutos 4 kohdassa tarkoitettuun huomautukseen viimeistään kolmen kuukauden kuluttua vastuun siirtämisestä.”
5)
Lisätään 9 artiklaan kohta seuraavasti:
”3 a. Jäsenvaltiot voivat poistaa kolmannen maan kansalaisen pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen aseman, jos se saatiin kansainvälisen suojelun perusteella ja kansainvälistä suojelua saavan henkilön asema on peruutettu tai lakkautettu tai jätetty uusimatta direktiivin 2004/83/EY 14 artiklan 3 kohdan tai 19 artiklan 3 kohdan mukaisesti.”
6)
Lisätään 11 artiklaan kohta seuraavasti:
”4 a. Kansainvälistä suojelua myöntäneen jäsenvaltion osalta 3 ja 4 kohdalla ei rajoiteta direktiivin 2004/83/EY soveltamista.”
7)
Muutetaan 12 artikla seuraavasti:
a)
Lisätään kohdat seuraavasti:
”3 a. Kun jäsenvaltio päättää karkottaa pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen, jonka pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvassa on 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu huomautus, sen on pyydettävä huomautuksessa mainittua jäsenvaltiota varmistamaan, saako asianomainen henkilö edelleen kansainvälistä suojelua kyseisessä jäsenvaltiossa. Huomautuksessa mainitun jäsenvaltion on vastattava pyyntöön viimeistään kuukauden kuluttua pyynnön vastaanottamisesta.
3 b. Jos pitkään oleskellut kolmannen maan kansalainen saa vielä kansainvälistä suojelua huomautuksessa mainitussa jäsenvaltiossa, tämä henkilö on karkotettava kyseiseen jäsenvaltioon, jonka on otettava välittömästi ja muodollisuuksitta takaisin hänet ja hänen perheenjäsenensä, tämän kuitenkaan rajoittamatta unionin tai kansallisen oikeuden soveltamista tai perheiden yhdistämistä koskevan periaatteen noudattamista.
3 c. Edellä olevasta 3 b kohdasta poiketen jäsenvaltiolla, joka teki karkotuspäätöksen, on oikeus kansainvälisten velvoitteidensa mukaisesti siirtää kyseinen pitkään oleskellut kolmannen maan kansalainen muuhun maahan kuin siihen jäsenvaltioon, joka myönsi kansainvälistä suojelua, jos tämä henkilö täyttää direktiivin 2004/83/EY 21 artiklan 2 kohdassa määritellyt ehdot.”
b)
Lisätään kohta seuraavasti:
”6. Tämä artikla ei rajoita direktiivin 2004/83/EY 21 artiklan 1 kohdan soveltamista.”
8)
Lisätään artikla seuraavasti:
”19 a artikla
Muutokset pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskelulupaan
1. Jos pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvassa on 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu huomautus ja jos vastuu kansainvälisen suojelun myöntämisestä pitkään oleskelleelle kolmannen maan kansalaiselle siirretään asiaa koskevien kansainvälisten sopimusten tai kansallisen lainsäädännön mukaisesti toiselle jäsenvaltiolle ennen kuin tämä toinen jäsenvaltio myöntää 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan, tämän toisen jäsenvaltion on pyydettävä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan myöntänyttä jäsenvaltiota tekemään vastaava muutos huomautukseen.
2. Jos pitkään oleskelleelle kolmannen maan kansalaiselle myönnetään toisessa jäsenvaltiossa kansainvälistä suojelua ennen kuin tämä toinen jäsenvaltio on myöntänyt 8 artiklan 5 kohdassa tarkoitetun pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan, tämän toisen jäsenvaltion on pyydettävä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan myöntänyttä jäsenvaltiota merkitsemään 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu huomautus.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitetun pyynnön jälkeen pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan myöntänyt jäsenvaltio antaa muutetun pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvan viimeistään kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun se on vastaanottanut toisen jäsenvaltion pyynnön.”
9)
Lisätään 22 artiklaan kohta seuraavasti:
”3 a. Jollei kansainvälistä suojelua saavan henkilön asemaa ole tällä välin peruutettu tai jos jokin direktiivin 2004/83/EY 21 artiklan 2 kohdassa kuvattu määritelmä ei koske häntä, tämän artiklan 3 kohtaa ei sovelleta sellaiseen kolmannen maan kansalaiseen, jonka ensimmäisen jäsenvaltion myöntämässä pitkään oleskelleen kolmannen maan kansalaisen EU-oleskeluluvassa on tämän direktiivin 8 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu huomautus.
Tämä kohta ei rajoita direktiivin 2004/83/EY 21 artiklan 1 kohdan soveltamista.”
10)
Korvataan 25 artiklan ensimmäinen kohta seuraavasti:
”Jäsenvaltioiden on nimettävä yhteyspisteitä, jotka vastaavat 8, 12, 19, 19 a, 22 ja 23 artiklassa tarkoitettujen tietojen ja asiakirjojen vastaanottamisesta ja toimittamisesta.”
2 artikla
1. Jäsenvaltioiden on saatettava tämän direktiivin noudattamisen edellyttämät lait, asetukset ja hallinnolliset määräykset voimaan viimeistään 20 päivänä toukokuuta 2013. Niiden on ilmoitettava tästä komissiolle viipymättä.
Näissä jäsenvaltioiden antamissa säädöksissä on viitattava tähän direktiiviin tai niihin on liitettävä tällainen viittaus, kun ne virallisesti julkaistaan. Jäsenvaltioiden on säädettävä siitä, miten viittaukset tehdään.
2. Jäsenvaltioiden on toimitettava tässä direktiivissä tarkoitetuista kysymyksistä antamansa keskeiset kansalliset säännökset kirjallisina komissiolle.
3 artikla
Tämä direktiivi tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
4 artikla
Tämä direktiivi on osoitettu jäsenvaltioille perussopimusten mukaisesti.
Tehty Strasbourgissa 11 päivänä toukokuuta 2011.