KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 5. april 2011
om nederlandenes foranstaltninger C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 og N 19/10) til fordel for ABN AMRO Group NV (oprettet efter fusionen mellem Fortis Bank Nederland og ABN AMRO N)
(meddelt under nummer K(2011) 2114)
(Kun den engelske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2011/823/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit,
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger (1) i overensstemmelse med traktatens artikel 108, stk. 2, og under henvisning til disse bemærkninger, og
ud fra følgende betragtninger:
1. SAGSFORLØB
(1)
Den 3. oktober 2008 overtog den nederlandske stat Fortis Bank Nederland (»FBN«) (det nederlandske bankdatterselskab af finansieringsholdingselskabet Fortis SA/NV (2)), herunder aktiver i ABN AMRO Holding ejet af FBN (»ABN AMRO N«) for et beløb af 12,8 mia. EUR. I samme transaktion indtrådte den nederlandske stat i stedet for Fortis Bank SA/NV, Fortis SA/NV's belgiske bankdatterselskab, som fordringshaver i lån til FBN med en nominel værdi på 16,1 mia. EUR (3). Den nederlandske stat bevilgede endvidere FBN en kortsigtet likviditetsfacilitet på 45 mia. EUR og accepterede at skadesløsholde Fortis SA/NV for omkostninger og forpligtelser, der stammede fra konsortiets aktionæroverenskomst (»aktionæroverenskomsten«). Aktionæroverenskomsten indeholdt de tre finansielle institutioners rettigheder og forpligtelser (Fortis SA/NV, Banco Santander og Royal Bank of Scotland (»RBS«) eller de tre »medlemmer af konsortiet«), som i fællesskab havde budt på ABN AMRO Holding via den nyoprettede juridiske enhed »RFS Holdings«. Den 7. oktober 2008 anmeldte den nederlandske stat sine foranstaltninger af 3. oktober 2008 (overtagelse af FBN for 12,8 mia. EUR, novation af langfristede lån med en nominel værdi på 16,1 mia. EUR og den kortfristede likviditetsfacilitet på 45 mia. EUR, i det følgende benævnt »de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008«) som foranstaltninger, der ikke udgør statsstøtte, for at få juridisk vished om disse foranstaltninger. Eftersom foranstaltningerne allerede var blevet gennemført, registrerede Kommissionen sagen som en NN-sag (nemlig NN53b/08).
(2)
Under forhandlingerne, der førte til overtagelsen af FBN den 3. oktober 2008, henviste den nederlandske stat til en ekstern vurderingsrapport af […] (4) hvoraf Kommissionen fik tilsendt en kopi den 15. oktober 2008.
(3)
I et brev af 30. oktober 2008 underrettede Kommissionen det nederlandske finansministerium om, at den foreløbigt var af den opfattelse, at foranstaltningerne af 3. oktober 2008 syntes at udgøre statsstøtte til FBN. Den 20. november blev der afholdt et møde mellem Kommissionens tjenestegrene og den nederlandske stat.
(4)
Den 21. november 2008 besluttede den nederlandske stat officielt, at den ikke ville holde FBN and ABN AMRO N adskilt, men i stedet ville søge at fusionere de to selskaber (»fusionen«) i overensstemmelse med Fortis SA/NV's tidligere planer.
(5)
Den 3. december 2008 traf Kommissionen en beslutning (5) (»beslutningen af 3. december 2008«), hvori den erklærede, at den nederlandske stats foranstaltninger af 3. oktober 2008 til fordel for Fortis Bank SA/NV udgjorde statsstøtte, der er forenelig med fællesmarkedet. I betragtning 4 i denne beslutning anføres det imidlertid udtrykkeligt, at Kommissionen i en særskilt procedure ville afgøre, om de foranstaltninger, der blev gennemført den 3. oktober 2008, også omfattede støtte til FBN.
(6)
Den 17. december 2008 underrettede den nederlandske stat Kommissionen om, at den havde til hensigt at overtage ABN AMRO N fra FBN for 6,5 mia. EUR. Overtagelsen fandt sted den 24. december 2008. Den 2. februar 2009 anmeldte de nederlandske myndigheder af hensyn til den retlige sikkerhed denne overtagelse som en foranstaltning, der ikke udgør statsstøtte.
(7)
Den 24. december 2008 underskrev RBS, Banco Santander og den nederlandske stat en ændring til aktionæroverenskomsten, hvorved den nederlandske stat indtrådte i aktionæroverenskomsten i stedet for Fortis SA/NV.
(8)
Den 6. marts 2009 sendte den nederlandske stat Kommissionen en due diligence-rapport (6) om de overtagne virksomheder, som var blevet udarbejdet af […] på anmodning fra den nederlandske stat.
(9)
Ved en beslutning af 8. april 2009 (»beslutningen af 8. april 2009«) indledte Kommissionen en procedure i henhold til traktatens artikel 108, stk. 2, under sagsnr. C11/09 (ex-NN53b/08) med hensyn til påstået statsstøtte til FBN og ABN AMRO N.
(10)
Den 6. maj 2009 modtog Kommissionen en klage fra Van Lanschot Bank (»klageren«), som er en nederlandsk konkurrent til FBN og ABN AMRO N. Kommissionen videresendte brevet til den nederlandske stat den 22. juli 2009 og anmodede om bemærkninger. Den nederlandske stat anmodede om at få forlænget tidsfristen den 20. august 2009 og sendte et detaljeret svar på klagen den 22. september 2009. Klageren sendte yderligere oplysninger ved brev af 21. august 2009 og 28. august 2009. Disse breve blev videresendt til den nederlandske stat den 23. september 2009, og den nederlandske stat svarede den 29. oktober 2009.
(11)
Den 15. maj 2009 sendte den nederlandske stat et brev til Kommissionen, hvori den svarede på en række spørgsmål, som blev rejst i beslutningen af 8. april 2009. Den 11. august 2009 blev der sendt et detaljeret svar om indholdet - som den nederlandske stat havde anmodet om mere tid til.
(12)
I et uofficielt dokument sendt den 15. juni 2009 og på et opfølgende møde med Kommissionen den 16. juni 2009 underrettede den nederlandske stat Kommissionen om, at den havde til hensigt at gennemføre en rekapitaliseringsplan på 2,5 mia. EUR, så ABN AMRO N kunne blive udskilt fra sit moderselskab, ABN AMRO Bank (7). På dette møde anførte den nederlandske stat, at der efter den første kapitaltilførsel på 2,5 mia. EUR ville blive behov for yderligere foranstaltninger, der dog endnu ikke kunne sættes tal på.
(13)
I beslutningen af 8. april 2008 havde Kommissionen opfordret det nederlandske finanstilsyn »DNB« til at kommentere FBN's og ABN AMRO N's finansielle situation. Kommissionen modtog de ønskede oplysninger om FBN ved brev af 18. juni 2009 og en ajourføring den 5. januar 2010. Den nederlandske stat videresendte endvidere et brev fra DNB om ABN AMRO N den 20. januar 2010.
(14)
Den 6. juli 2009 sendte ABN AMRO Bank - ABN AMRO N’s moderselskab - et brev til Kommissionen med bemærkninger til beslutningen af 8. april 2009. Dette brev blev sendt til den nederlandske stat den 22. juli 2009, og den nederlandske stat svarede den 22. september 2009.
(15)
Den 9. juli 2009 underrettede den nederlandske stat Kommissionen om, at FBN havde tilbagebetalt hele den kortfristede finansiering, den havde modtaget fra den nederlandske stat under likviditetsfaciliteten af 3. oktober 2008 på 45 mia. EUR.
(16)
Den 15. juli 2009 underrettede den nederlandske stat Kommissionen om FBN's planer om at overtage Fortis Clearing Americas (»FCA«) fra Fortis Bank SA/NV.
(17)
Den 17. juli 2009 anmeldte den nederlandske stat formelt en plan med rekapitaliseringsforanstaltninger til en værdi af 2,5 mia. EUR (8) bestående af en credit default swap (»CDS«), som reducerede bankens kapitalbehov med 1,7 mia. EUR (»kapitalfrigørelsesinstrumentet«) og et obligatorisk konvertibelt værdipapir (»obligatorisk konvertibelt værdipapir«) på 800 mio. EUR. Foranstaltningerne var oprindeligt registreret under sagsnr. N429/09, men eftersom foranstaltningerne blev truffet, inden Kommissionen havde truffet beslutning om dem, blev sagen flyttet fra registret over anmeldt støtte til registret over ikke-anmeldt støtte (under nr. NN 2/10).
(18)
Den 10. september 2009 sendte den nederlandske stat et uofficielt dokument til Kommissionen med en ajourføring af udskillelsesprocessen og en indikation af, at yderligere (beløbsmæssigt ikke nærmere fastlagte) statsstøtteforanstaltninger ville være uundgåelige.
(19)
På et møde med Kommissionen den 9. november 2009 anførte den nederlandske stat, at FBN og ABN AMRO N havde brug for nye foranstaltninger til en værdi af 4,39 mia. EUR, således at de samlede foranstaltninger (herunder den foranstaltning, der blev anmeldt den 17. juli 2009) kom op på 6,89 mia. EUR. Foranstaltningerne blev beskrevet yderligere i et tillæg af 10. november 2009 til det uofficielle dokument af 10. september 2009 og i en yderligere forklarende note af 13. november 2009.
(20)
Den 26. november 2009 forelagde den nederlandske stat Kommissionen en rapport af […] med bemærkninger til transaktionen af 24. december 2008. Rapporten var desuden vedlagt baggrundsmateriale med en forklaring af […].
(21)
Den 4. december 2009 forelagde den nederlandske stat Kommissionen en første version (9) af en omstruktureringsplan for ABN AMRO Group (»omstruktureringsplanen af december 2009«), den nye enhed, som var resultatet af fusionen mellem FBN og ABN AMRO N. I denne plan beskrives den nye enheds strategi, ligesom den indeholdt finansielle beregninger for et basisscenarie.
(22)
Den 14. januar 2010 anmeldte den nederlandske stat formelt de nye statsstøtteforanstaltninger på 4,39 mia. EUR ud over de allerede anmeldte foranstaltninger i juli 2009. Kommissionen registrerede de nye foranstaltninger under nr. N19/10.
(23)
Ved afgørelse af 5. februar 2010 (»afgørelsen af 5. februar 2010«) udvidede Kommissionen undersøgelsesprocedure C11/09 til også at omfatte de foranstaltninger, der er registreret under NN2/10 og N19/10. I denne afgørelse godkendte Kommissionen midlertidigt disse foranstaltninger som redningsstøtte frem til den 31. juli 2010. Den nederlandske stat sendte Kommissionen et brev, hvori den gav tilsagn om et forbud mod prisførerskab frem til udgangen af 2010.
(24)
Den 23. marts 2010 modtog Kommissionen et svar fra den nederlandske stat - som havde anmodet om at få forlænget tidsfristen - på afgørelsen af 5. februar 2010. Den nederlandske stat gav endvidere yderligere oplysninger om omstruktureringsplanen af december 2009 for den nye ABN AMRO Group med bl.a. finansielle beregninger for det værst tænkelige scenarie.
(25)
Kommissionen stillede yderligere spørgsmål den 8. april 2010, som blev besvaret den 7. maj 2010. Den nederlandske stat gav endvidere Kommissionen yderligere oplysninger om krydshæftelse som følge af gennemførelsen af fusionstilsagnet (10) den 26. maj 2010. Samme dag sendte Kommissionen en e-mail med opfølgende spørgsmål, som blev besvaret den 9. juni 2010.
(26)
Den 20. juli 2010 anmodede den nederlandske stat Kommissionen om at forlænge den midlertidige godkendelse af den redningsstøtte, der er registeret under NN2/10 og N19/10. Den nederlandske stat sendte endvidere et brev om en forlængelse af tilsagnet om forbuddet mod prisførerskab indtil den 30. juni 2011 eller indtil vedtagelsesdatoen for Kommissionens endelige afgørelse.
(27)
Den 30. juli 2010 besluttede Kommissionen at forlænge den midlertidige godkendelse af den redningsstøtte, der er registreret under sagsnr. NN2/10 og N19/10, indtil Kommissionen havde afsluttet sin undersøgelse (C11/09).
(28)
Den 20. august 2010 sendte den nederlandske stat Kommissionen et dokument med en detaljeret redegørelse for exitstrategien.
(29)
Den 5. oktober 2010 fremlagde den nederlandske stat en forretningsplan for private equity-divisionen i ABN AMRO Group. En tilsvarende plan for divisionen for energi, råvarer og transport (»Energy, Commodities and Transportation«) i ABN AMRO Group blev sendt til Kommissionen den 10. januar 2010.
(30)
Den 15. oktober 2010 meddelte ABN AMRO Group, at den ville udnytte sin købsoption til at bringe kapitalfrigørelsesinstrumentet af 31. oktober 2010 til ophør.
(31)
Den 8. november 2010 fremsendte den nederlandske stat en ajourføring (»omstruktureringsplanen af november 2010«) - dateret den 29. oktober 2010 - af ABN AMRO Groups omstruktureringsplan af 4. december 2009. Den 10. januar 2011 sendte den nederlandske stat et dokument med en redegørelse for, hvordan ABN AMRO Groups ajourførte beregninger af 8. november 2010 så ud i forhold til de oprindelige beregninger af 4. december 2009.
(32)
I løbet af proceduren fandt der talrige udvekslinger af oplysninger, telekonferencer og møder sted mellem repræsentanter for den nederlandske stat, ABN AMRO N og FBN og Kommissionen.
2. DETALJERET BESKRIVELSE AF STØTTEMODTAGERNE OG FORANSTALTNINGERNE
2.1. Oprettelse af ABN AMRO Group
(33)
I foråret 2007 oprettede konsortiets medlemmer en ny juridisk enhed, »RFS Holdings«, der skulle overtage ABN AMRO Holding.
(34)
Konsortiets medlemmer havde til hensigt at dele ABN AMRO Holding op i tre dele, og denne proces blev beskrevet i aktionæroverenskomsten.
(35)
For at lette opdelingen oprettede konsortiets medlemmer såkaldte »sporingsaktier«, der repræsenterede det økonomiske ejerskab af virksomhederne, som blev tillagt de enkelte medlemmer af konsortiet. Som følge deraf blev RBS, Banco Santander og Fortis SA/NV de økonomiske (11) ejere af henholdsvis den såkaldte R-andel, S-andel og N-andel (»ABN AMRO R«, »ABN AMRO S« og »ABN AMRO N«).
(36)
ABN AMRO R omfattede bl.a. forretningsenhederne Global Business & Markets, Asia, Global Transaction Services og det internationale netværk, mens ABN AMRO S bl.a. omfattede forretningsenhederne Latin America og Antonveneta (Italien).
(37)
ABN AMRO N omfattede forretningsenhederne Netherlands og Private Banking samt International Diamond and Jewelry Group.
(38)
De enheder, som de enkelte medlemmer af konsortiet ikke fik tildelt, blev samlet i den såkaldte ABN AMRO Z-andel (»ABN AMRO Z«), som f.eks. fortsat var ansvarlig for hovedkontorfunktionerne. Hvert medlem af konsortiet havde en forholdsmæssig andel (12) i ABN AMRO Z.
(39)
Den 3. oktober 2008 overtog den nederlandske stat FBN fra Fortis Bank SA/NV for 12,8 mia. EUR. Som følge af denne overtagelse blev den nederlandske stat også indirekte ejer af ABN AMRO N, eftersom FBN - inden for Fortis Bank SA/NV - var den juridiske ejer af ABN AMRO N. Den 3. oktober 2008 gav den nederlandske stat endvidere tilsagn om at skadesløsholde SA/NV for eventuelle udgifter, som Fortis SA/NV måtte pådrage sig som følge af sin fortsatte tilstedeværelse i aktionæroverenskomsten. Den 24. december 2008 underskrev RBS, Banco Santander og den nederlandske stat en ændring til aktionæroverenskomsten, hvorved den nederlandske stat trådte i stedet for Fortis SA/NV i aktionæroverenskomsten.
(40)
Den 24. december 2008 overtog den nederlandske stat ABN AMRO N fra FBN for 6,5 mia. EUR og blev dermed den direkte ejer af ABN AMRO N. Forud for overtagelsen kontrollerede den nederlandske stat indirekte ABN AMRO N via FBN.
(41)
Diagram 1:
Udskillelse af ABN AMRO N
(42)
Den 21. november 2008 besluttede den nederlandske stat, at den ville fusionere ABN AMRO N med FBN (hvilket Fortis SA/NV også have haft til hensigt, men ikke gennemført). Fusionen kunne først gennemføres, når ABN AMRO N var blevet udskilt fra sit moderselskab ABN AMRO Bank. Først blev ABN AMRO N's aktiviteter overført til en ny juridisk enhed i ABN AMRO Bank, som fik navnet ABN AMRO II.
(43)
Den 6. februar 2010 blev ABN AMRO II udskilt som beskrevet i betragtning 41 og ændrede navn til ABN AMRO Bank. Samtidig fik den juridiske enhed, som tidligere hed ABN AMRO Bank, ændret navn til »The Royal Bank of Scotland NV« (»RBS NV«) (se diagrammet ovenfor).
(44)
Inden den nye enhed, ABN AMRO Bank, kunne fusionere med FBN, skulle den først gennemføre et fusionstilsagn. Da Fortis SA/NV overtog ABN AMRO N i 2007, havde Kommissionen konkluderet (13) (»fusionsbeslutningen«), at en fusion mellem ABN AMRO N og FBN ville føre til fusionsproblemer på det nederlandske bankmarked, navnlig inden for forretningsbank- og factoringsegmentet.
(45)
For at afhjælpe disse fusionsproblemer gav Fortis SA/NV tilsagn om at afhænde en række aktiviteter (nemlig factoringdivisionen IFN og forretningsbankaktiviteterne i »New HBU«) til Deutsche Bank. Da den nederlandske stat overtog FBN og ABN AMRO N den 3. oktober 2008, havde Fortis SA/NV endnu ikke afsluttet det planlagte salg af New HBU og IFN til Deutsche Bank. Da den nederlandske stat havde besluttet at gå videre med fusionen mellem FBN og ABN AMRO N, genoptog den forhandlingerne med Deutsche Bank (14). Salget af New HBU og IFN til Deutsche Bank blev afsluttet den 1. april 2010.
(46)
New HBU havde samlede aktiver til en værdi af [10 - 20] mia. EUR og beskæftigede omkring [1 000-1 500] fuldtidsækvivalenter (»FTE’er«). New HBU omfattede Hollandsche Bank Unie (»HBU«) (en forretningsbank ejet af ABN AMRO N), nogle af ABN AMRO’s salgskontorer (13 ud af i alt 78) og nogle af ABN AMRO’s erhvervskundeenheder (to ud af i alt fem).
(47)
ABN AMRO Bank og FBN fusionerede officielt til ABN AMRO Group den 1. juli 2010 som beskrevet i diagram nr. 2 i betragtning 49.
(48)
Den nederlandske stat overførte forvaltningen af sin andel i ABN AMRO Z til den nye ABN AMRO Bank, eftersom den ikke ønskede at afsætte ressourcer til den daglige ledelse i denne del. Ikke desto mindre er den nederlandske stat fortsat den juridiske ejer af ABN AMRO Z og er som sådan berettiget til alle potentielle fordele og hæfter for alle potentielle tab i ABN AMRO Z (15).
(49)
Diagram 2:
Oprettelse af ABN AMRO Group
2.2. Støttemodtagere
2.2.1. Økonomiske aktiviteter i ABN AMRO N og ABN AMRO Z
(50)
ABN AMRO N - isoleret betragtet den tredjestørste bank i Nederlandene efter Rabobank og ING - bestod af forretningsenhederne Netherlands og Private Banking.
(51)
Den første forretningsenhed, Netherlands, tilbød detail- og forretningsbankydelser via et filialnetværk på 510 bankbutikker og 78 rådgivningsfilialer samt gennem alternative kanaler såsom internettet, kontanthæveautomater (16) og callcentre. Forretningsenheden Netherlands beskæftigede omkring 19 000 FTE’er.
(52)
Inden for detailbankvirksomhed havde forretningsenheden Netherlands et stærkt kundegrundlag inden for segmentet »privatkundeforretninger« (»mass retail«) (over [3,5 - 5] mio. kunder) og »fordelskunder« (»preferred banking«) (over [250 000 - 420 000] kunder) (17), som den tilbød en lang række produkter (såsom opsparing, investeringer, realkreditlån, forsikring, kreditkortlån og betalinger).
(53)
Inden for forretningsbankvirksomheden havde ABN AMRO N [300 000 - 400 000] SMV-kunder (18) og [9 000 - 21 000] større erhvervskunder (selv om ABN AMRO Banks større kunder i henhold til aktionæroverenskomsten blev tilført RBS) med en bred vifte af produkter (såsom kredit, betalings- og likviditetsstyring, opsparing, risiko- og forsikringsstyring, komplekse finansielle løsninger og produkter, leasing og factoring).
(54)
Den anden forretningsenhed, Private Banking, er rettet mod personer med investerbare nettoaktiver på over 1 mio. EUR med forskellige produkter inden for formueforvaltning og -planlægning. Forretningsenheden Private Banking havde opbygget et veludviklet netværk gennem organisk vækst i Nederlandene og Frankrig og gennem overtagelser i Tyskland (Delbrück Bethmann Maffei) og Belgien (Bank Corluy). Forretningsenheden Private Banking omfattede endvidere det franske joint venture inden for forsikring Neuflize Vie.
(55)
De virksomheder, som den nederlandske stat overtog den 3. oktober, omfattede endvidere International Diamond and Jewelry Group, som er en division med fokus på virksomheder, der er involveret i smykkeproduktion og handel med diamanter.
(56)
ABN AMRO Z indeholdt ikke driftsaktiver, men bl.a. skatteaktiver, en række andele (bl.a. i Saudi Hollandi Bank) og den resterende private equity-portefølje. Med hensyn til forpligtelser fandtes der en hensat forpligtelse til opfyldelse af forpligtelser vedrørende det amerikanske justitsministerium, andre hensatte forpligtelser (delvist personalerelaterede) og koncernintern finansiering af selskabetsaktiver. Som anført i fodnote 11 udgør den nederlandske stats andel i ABN AMRO Z 33,81 %.
(57)
En række finansielle nøgletal for ABN AMRO N er sammenfattet i tabel 1 nedenfor:
Tabel 1
Finansielle nøgletal for ABN AMRO N (i mio. EUR)
2008
2009
Driftsindtægter i alt (19)
5 189
4 899
Nettoresultat
471
(117)
Egenkapitalforrentning
6,7 %
-2,7 %
Omkostnings-/udbytteforhold
73 %
77,5 %
Aktiver i alt
183 539
202 084
Egenkapital i alt
7 044
4 278 (20)
Risikovægtede aktiver (21)
91 700
74 973 (22)
Tier 1-procent
9,4 %
10,2 % (23)
Samlet kapitalprocent eller BIS-procent
12,6 %
14,8 %
Stabil finansiering/illikvide aktiver
107 %
110 %
Kilde: ABN AMRO Bank NV, Årsberetning 2009, uden ABN AMRO Z og private equity-konsolidering, men med New HBU.
(58)
I regnskabsåret 2009 rapporterede ABN AMRO N om et underskud på 117 mio. EUR. Underskuddet skyldtes større nedskrivninger på lån, pres på rentemarginalerne, højere afgifter i forbindelse med den nederlandske indlånsgarantiordning og adskillelses- og integrationsomkostninger (24). Uden adskillelses- og integrationsomkostninger ville ABN AMRO N have genereret et lille nettooverskud for 2009 på 52 mio. EUR.
2.2.2. Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
Isoleret set var FBN den fjerdestørste bank på det nederlandske marked (efter Rabobank, ING og ABN AMRO N, men før SNS REAAL).
(60)
Den nederlandske stat (og tidligere Fortis SA/NV) ejede en direkte andel på 92,6 % i FBN, idet investeringsselskabet Fortis FBN(H) Preferred Investments BV ejede den resterende andel på 7,4 % i form af præferenceaktier. Den nederlandske stat ejede 70 % af aktierne i dette investeringsselskab, idet de resterende 30 % var ejet af en række private investorer (25). De privatejede præferenceaktier havde en nominel værdi på 210 mio. EUR og gav en (ikke-kumulativ) dividende på 5,85 % (26).
(61)
FBN's aktiviteter blev underopdelt i tre segmenter - detailbankvirksomhed (Retail Banking), privatbankvirksomhed (Private Banking) og merchant-bankvirksomhed (Merchant Banking).
(62)
Retail Banking omfattede de traditionelle detailbankaktiviteter (med et netværk på 157 filialer), [2 - 3] mio. individuelle kunder og [20 000 - 60 000] SMV-kunder), men også Directbank (som tilbød løsninger vedrørende realkreditlån via formidlere) samt forbrugerfinansiering og betalingskortprodukter fra henholdsvis Alfam og ICS.
(63)
Private Banking blev primært udviklet under mærket Fortis Mees Pierson og tilbød formueforvaltningstjenester (formueplanlægning, investering, lån og forsikring) på et segmenteret grundlag til [15 000 - 40 000] kunder i hele Nederlandene.
(64)
Inden for Merchant Banking skelnede FBN mellem syv forskellige underdivisioner. I divisionen »Commercial Banking« (1) havde FBN 23 erhvervscentre, der tilbød flere forskellige produkter til selskaber med en omsætning på op til 250 mio. EUR. Virksomheder med en omsætning på over 250 mio. EUR samt den offentlige sektor blev betjent af en anden underdivision, nemlig »Corporate & Public Banking« (2). Ligeledes fandtes der underdivisionerne »Investment banking« (3) (27), »Specialised Financial Services« (4) (28), »Energy, Commodities & Transportation« (5), »Global Markets & Institutional Banking« (6) (29) og »Clearing Funds & Custody« (7) (30).
(65)
En række af FBN's finansielle nøgletal er sammenfattet i tabel 2 nedenfor:
Tabel 2
Finansielle nøgletal for FBN
(i mio. EUR)
2006
2007
2008 (31)
2009
Driftsindtægter i alt
3 473
3 553
3 096
2 171
Nettoresultat
1 157
1 296
-18 486
406
Egenkapitalforrentning (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Omkostnings-/udbytteforhold
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Aktiver i alt
209 749
272 378
184 203
189 785
Egenkapital i alt
5 910
21 763
2 944
4 716
Risikovægtede aktiver
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Tier 1-procent
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Kapitalprocent i alt
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Udlåns-/indlånskvote
167 %
237 %
208 %
Kilde: FBN's årsrapporter for 2008/2009
(66)
I 2008 genererede FBN et underskud på 18,5 mia. EUR, men dette underskud skyldtes i vidt omfang ekstraordinære poster. Selskabet så sig nødsaget til at rapportere et nettounderskud på 16,8 mia. EUR på sin andel i RFS Holdings og salget deraf, ligesom det måtte foretage nedskrivninger på 922 mio. EUR (efter skat) i sin division Prime Fund Solutions som følge af Madoff-svindelaffæren (34). Det underliggende nettoresultat med fradrag af disse elementer udgjorde 604 mio. EUR, som næsten udelukkende blev realiseret i første halvår af 2008.
(67)
I 2009 realiserede FBN et nettoresultat på 406 mio. EUR, godt hjulpet af to ekstraordinære overskud (en kontantafregning på 362,5 mio. EUR med Fortis Capital Company) og en Madoff-relateret tilbageførsel af hensatte forpligtelser på 16 mio. EUR. Det underliggende nettooverskud faldt til 27 mio. EUR (35) (fra 604 mio. EUR i 2008).
2.2.3. ABN AMRO Group
(68)
ABN AMRO Group, som blev oprettet efter fusionen mellem FBN og ABN AMRO Bank (dvs. ABN AMRO N-aktiviteter) den 1. juli 2010 samler alle aktiviteterne i FBN og ABN AMRO N i to særskilte forretningsenheder, nemlig »Retail and Private Banking« og »Commercial and Merchant Banking«. Koncernens proformadriftsindtægter udgjorde i 2008 7,15 mia. EUR, og de samlede proformaaktiver udgjorde 360 mia. EUR. Ifølge de seneste tal (36) har ABN AMRO Group en egenkapital i henhold til IFRS (37) på 11,7 mia. EUR.
(69)
ABN AMRO Group er godt diversificeret med driftsindtægter på 4,2 mia. EUR inden for »Retail and Private Banking« og 2,8 mia. EUR inden for »Commercial and Merchant Banking«. Geografisk ligger hovedparten af ABN AMRO Groups omsætning (nemlig [65 - 95] % af den samlede omsætning) i Nederlandene.
(70)
Inden for »Retail and Private banking« har den integrerede ABN AMRO Group markedsandele på [15 - 20] % og [15 - 20] % (38) inden for henholdsvis »Mass Retail« (privatkundeforretninger) og »Preferred Banking« (39) (fordelskunder), hvilket gør den til den tredjestørste på det nederlandske bankmarked med hensyn til markedsandel. Inden for Private Banking (ABN AMRO Mees Pierson) er ABN AMRO Group langt den største på det nederlandske marked med en markedsandel på omkring [30 - 40] % (40). Inden for »Commercial and Merchant Banking« udgør ABN AMRO Groups markedsandel omkring [15 - 25] % (41).
(71)
ABN AMRO Group omfatter ikke længere New HBU og factoringaktiviteterne i IFN, som blev frasolgt inden for rammerne af fusionstilsagnet den 1. april 2010.
(72)
Som led i omstruktureringsprocessen blev to mindre divisioner i FBN (nemlig Intertrust og Prime Fund Solutions (»PFS«)) ligeledes frasolgt og indgår ikke længere i ABN AMRO Group.
(73)
I september 2009 solgte FBN (og dennes partner Banque Générale du Luxembourg (»BGL«) (42) Intertrust til private equity-specialisten Waterland. Intertrust er en af de største aktører inden for global trust og corporate management. Den beskæftiger 1 000 eksperter i 19 lande og har en driftsindtægt og risikovægtede aktiver på henholdsvis […] mio. EUR og […] mio. EUR.
(74)
I maj 2010 annoncerede FBN endvidere salget af PFS til Credit Suisse. PFS leverer fondsydelser til den alternative kapitalforvaltningsindustri, herunder f.eks. administration, bank- og depottjenester samt finansiering. Dens kunder rækker fra formueforvaltere for modeforretninger til store globale institutioner som pensionsfonde og statslige formuefonde. PFS var ansvarlig for de hensatte forpligtelser efter skat på 922 mio. EUR i forbindelse med Madoff-svindelaffæren, som FBN registrerede i 2008. PFS har en indtægt på […] mio. EUR og risikovægtede aktiver på […] mio. EUR.
(75)
Den 4. marts 2011 offentliggjorde ABN AMRO Group sit resultat for regnskabsåret 2010, som viste et nettounderskud på 414 mio. EUR. Efter fradrag af adskillelses- og integrationsomkostninger udgjorde ABN AMRO Groups underliggende overskud 1 077 mio. EUR. Pr. 31. december 2010 udgjorde ABN AMRO Groups tier 1-kernekapitalprocent og tier 1-procent samt den samlede kapitalprocent henholdsvis 10,4 %, 12,8 % og 16,6 %. I samråd med den nederlandske stat fastlagde ABN AMRO Group en dividendepolitik med et mål for dividendebetalingen på 40 % af årets rapporterede overskud.
2.3. Beskrivelse af omstruktureringsplanen af december 2009 og den opdaterede omstruktureringsplan af november 2010
(76)
Den nederlandske stat fremsendte den 4. december 2009 omstruktureringsplanen af december 2009 til Kommissionen. Yderligere oplysninger blev fremsendt i marts 2010 (43). En fusion mellem FBN og ABN AMRO N er central for det forretningskoncept, der blev udviklet i omstruktureringsplanen af december 2009. ABN AMRO Group, den nye bank, som opstod efter omstruktureringsplanen af december 2009, vil fokusere på mid-market-segmentet i Nederlandene (44) og vil være aktiv inden for »Retail and Private Banking« og »Commercial and Merchant Banking«.
(77)
Omstruktureringsplanen af december 2009 starter ud fra den diagnose, at kapitalbehovet ikke hang sammen med FBN's og ABN AMRO N's underliggende resultat, men i stedet med behovet for at finansiere deres adskillelse fra moderselskaberne og de direkte integrationsomkostninger i forbindelse med fusionen.
(78)
I et kontrafaktisk scenarie uden statsstøtte anerkendes det i omstruktureringsplanen af december 2009, at Fortis SA/NV uden en koordineret indsats fra regeringerne i Benelux-landene ville være kollapset og have trukket FBN og ABN AMRO N med sig.
(79)
Omstruktureringsplanen af december 2009 indeholder finansielle beregninger for perioden 2009-2012 med en fordeling af divisioner på Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International og Commercial & Merchant Banking. Specifikt for 2012 har ABN AMRO Group endvidere beregnet et »run-rate« overskud, som ikke omfatter overgangsomkostninger, idet det antages, at der allerede var medtaget omkostningssynergier for hele året. Disse beregninger blev foretaget for et basisscenarie og det værst tænkelige scenarie.
(80)
Den 8. november 2010 opdaterede den nederlandske stat de finansielle beregninger i omstruktureringsplanen af december 2009 for perioden frem til 2012, herunder yderligere beregninger for 2013 i omstruktureringsplanen af november 2010.
(81)
I basisscenariet går den nederlandske stat ud fra den antagelse, at forretningsvolumen vil stige i takt med inflationen. Personaleomkostningerne antages at stige med [1 - 6] % om året og andre omkostninger mere moderat med [1 - 5] % om året Den nederlandske stat forventer endvidere, at ABN AMRO Groups hensatte forpligtelser til tab på lån vil begynde at falde fra det høje niveau, som blev rapporteret i 2009.
(82)
I basisscenariet i omstruktureringsplanen af november 2010 realiserer ABN AMRO Group et negativt nettoresultat på […] mio. EUR i 2010, inden det igen genererer et overskud fra 2011 på (dvs. et overskud på […] mio. EUR i 2011).
(83)
I 2012 og 2013 forventes det, at ABN AMRO Groups nettoresultat stiger til henholdsvis […] mio. EUR og […] mio. EUR svarende til en egenkapitalforrentning (45) (»RoE«) på ca. […] %. Forbedringen af ABN AMRO Groups rentabilitet skyldes bedre driftsindtægter (som bør rette sig efter det svage tal for 2009), omkostningsbesparelsesprogrammet, som ved fuld fart bør sænke omkostningerne med 1,1 mia. EUR om året før skat og en normalisering af de hensatte forpligtelser til tab på lån efter toppunktet i 2009. I 2013 vil ABN AMRO Groups omkostnings-/udbytteforhold ifølge prognosen være […] %.
(84)
Basisscenarie
Tabel 3
2009 (faktisk)
2010 (E (46))
2011 (E)
2012 (E)
2012 løbende (E)
2013 (E)
Driftsindtægter
7 039
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Renteindtægter, netto
4 528
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Indtægt fra gebyrer og provisioner, netto
1 933
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Andre indtægter
849
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Driftsudgifter
-5 568
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Driftsudgifter - normal drift
-5 258
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Driftsudgifter - overgang
- 310
(…)
(…)
(…)
Driftsresultat
1 471
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nedskrivninger på lån
-1 585
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Resultat før skat
- 114
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Skatter og minoritetsinteresser
45
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nettoresultat
-68
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Underliggende nettoresultat
(med fradrag af overgangsomkostninger)
163
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
(85)
I det værst tænkelige scenarie i omstruktureringsplanen af november 2010 gik den nederlandske stat ud fra mere konservative antagelser end i basisscenariet. Den anvendte rentemarginaler, som var 7,5 % lavere end i basisscenariet, mere forsigtige beregninger for provisioner og gebyrer (vækst på 4 % om året i modsætning til 7 % i basisscenariet), lavere synergier (virkning på - […] mio. EUR på resultatet for 2013) og 15 % lavere tilbageførsel af hensatte forpligtelser til tab på lån (virkning på - […] mio. EUR for resultatet for 2013).
(86)
Selv om disse mere konservative tal ville medføre lavere resultater, ville ABN AMRO Group fortsat kunne generere et overskud. I det værst tænkelige scenarie forudses et underliggende nettoresultat på […] mio. EUR og […] mio. EUR i henholdsvis 2012 og 2013 (sammenlignet med henholdsvis […] mio. EUR og […] mio. EUR i basisscenariet).
(87)
I omstruktureringsplanen af december 2009 kom den nederlandske stat også ind på sin exitstrategi, idet den understregede, at den ikke har til hensigt at forblive en langsigtet investor i ABN AMRO Group.
(88)
I et brev af 20. august 2010 gav den nederlandske stat Kommissionen yderligere oplysninger om sin exitstrategi. Den nederlandske stat forklarede, at den planlægger en placering i form af en børsintroduktion (47), men holder andre muligheder åbne, som f.eks. et privat salg til en investor eller markedsdeltager. I sit brev af 20. august 2010 anfører den nederlandske stat, at en indledende andel på [0 - 50] - [10 - 60] % kan stilles til rådighed for en børsintroduktion tidligst i […], efterfulgt af et andet udbud på endnu [0 - 50] - [10 - 60] % i 2015. Den nederlandske stat ønsker at tjene sin oprindelige investering tilbage med tillæg af finansieringsomkostningerne på [2 - 5] %. Den nederlandske stat har til hensigt at reducere sin andel i ABN AMRO Group til højst [25 - 65] %, helst inden udgangen af [2014 - 2018]. I sidste ende forpligter den nederlandske stat sig fuldt ud til en fuldstændig exit. Den endelige beslutning om børsintroduktionen ligger hos den nederlandske finansminister og afhænger af omstændighederne på markedet, om ABN AMRO Group er klar til en børsintroduktion og det forventede overskud. Den 24. januar 2011 gjorde den nederlandske stat endvidere sin exitstrategi tilgængelig for offentligheden (48).
(89)
Omstruktureringsplanen af december 2009 (og den opdaterede omstruktureringsplan af november 2010) viser, at ABN AMRO Group - efter gennemførelsen af alle statsstøtteforanstaltningerne - er tilstrækkeligt kapitaliseret. I omstruktureringsperioden bør den planlagte tier 1-procent ligge et godt stykke over […] % mellem 2009 og 2012 og bør derefter stige yderligere til […] % i 2013.
(90)
I omstruktureringsplanen af december 2009 forklarer den nederlandske stat, at ABN AMRO Group allerede har frasolgt en række virksomheder. Ud over salget af New HBU og IFN i fusionstilsagnsprocessen solgte ABN AMRO N og FBN også Intertrust og PFS.
(91)
Sammenlignet med ABN AMRO Group repræsenterer Intertrust og PFS tilsammen [0 - 5] %, [0 - 5] % og [0 - 5] % med hensyn til de forventede samlede driftsindtægter, omkostninger og risikovægtede aktiver.
(92)
Under omstruktureringsprocessen foretog FBN ligeledes et opkøb for at rette op på en skævhed som følge af opdelingen af Fortis SA/NV. FBN var den juridiske ejer af forretningsenheden Brokerage, Clearing and Custody og alle kontorerne i forbindelse med denne forretning med undtagelse af kontoret i Chicago, som forblev en del af Fortis Bank SA/NV. For at rette op på denne skævhed i forbindelse med opdelingen overtog FBN Chicago-filialen af Fortis Clearing Americas fra Fortis Bank SA/NV den 31. juli 2009 til en pris af ca. […] mio. USD.
2.4. Beskrivelse af foranstaltningerne
(93)
Til at identificere de enkelte statsstøtteforanstaltninger anvender Kommissionen i denne afgørelse samme bogstavkoder som i afgørelsen af 5. februar 2010.
2.4.1. Foranstaltninger omfattet af beslutningen af 8. april 2009
(94)
Den 3. oktober 2008 overtog den nederlandske stat FBN (herunder ABN AMRO N) fra Fortis Bank SA/NV for 12,8 mia. EUR (»foranstaltning X«). Kommissionen indledte ikke proceduren med hensyn til denne foranstaltning, der som sådan ikke gav statsstøtte til FBN, selv om den var en del af den transaktion, der gav statsstøtte til FBN (se betragtning 32 i beslutningen af 8. april 2009).
(95)
På det tidspunkt, hvor den nederlandske stat overtog FBN, var FBN meget afhængig af Fortis Bank SA/NV med hensyn til finansiering. For at sikre at FBN blev fuldstændig adskilt fra Fortis Bank SA/NV, blev den nederlandske stat nødt til at afslutte finansieringsforholdet mellem FBN og Fortis Bank SA/NV. For at afbryde de eksisterende forbindelser gav den nederlandske stat den 3. oktober 2008 FBN en kortfristet likviditetsfacilitet på 45 mia. EUR (»foranstaltning Y1«). Denne likviditetsfacilitet gav FBN mulighed for at tilbagebetale kortfristede lån på 34 mia. EUR til Fortis Bank SA/NV. Den nederlandske stat trådte endvidere i stedet for Fortis Bank SA/NV som långiver af langfristede lån til FBN for et nominelt beløb på 16,1 mia. EUR i en såkaldt »novation« (»foranstaltning Y2«) (49).
(96)
Den kortfristede likviditetsfacilitet under foranstaltning Y1 var gældende indtil slutningen af juni 2009. Mens den var gældende, blev forrentningen ændret en række gange. I perioden fra den 6. oktober 2008 og den 23. oktober 2008 ydede den nederlandske stat FBN kortfristet finansiering til EONIA (50) (for dag-til-dag-lån på højst 5 mia. EUR) eller EURIBOR (51) (for langfristet likviditet på højst 40 mia. EUR) uden ekstra marginal. Efter den 23. oktober 2008 var der en kort periode (indtil den 5. november 2008), hvor den nederlandske stat anvendte EONIA + 50 basispoint og EURIBOR + 50 basispoint. I denne anden periode gjaldt der fortsat et beløb på højst 5 mia. EUR for dag-til-dag-likviditet og 40 mia. EUR for langfristet likviditet. I perioden fra den 5. november 2008 til den 1. marts 2009 ændrede den nederlandske stat forrentningen til EONIA + 25 basispoint for dag-til-dag-lån, EURIBOR + 25 basispoint for lån med en løbetid (52) på under tre måneder og EURIBOR + 50 basispoint for mål med en løbetid på over tre måneder (53). Efter den 1. marts 2009 udviklede den nederlandske stat et totrinssystem, hvorved FBN blev opfordret til at reducere sin afhængighed af staten. En indledende finansieringstranche (uanset løbetid) blev stillet til rådighed til EURIBOR + 25 basispoint, men da denne tærskel blev overskredet, kunne FBN kun få ekstra likviditet til EURIBOR + 50 basispoint (54). Størrelsen af den samlede likviditetsfacilitet og størrelsen af den første tærskel blev gradvist sænket. Den 9. juli 2009 underrettede den nederlandske stat Kommissionen om, at FBN havde tilbagebetalt alle sine kortfristede lån til staten.
(97)
De langfristede lån omfattet af novationen til den nederlandske stat (foranstaltning Y2) udgjorde 16,1 mia. EUR, herunder 8,15 mia. EUR i tier 2-kapital (heraf 3 mia. EUR i det øvre tier 2) og 7,95 mia. EUR i højt prioriterede lån (senior loans).
(98)
Den 24. december 2008 overtog den nederlandske stat ABN AMRO N fra FBN for 6,5 mia. EUR (»foranstaltning Z«). Den nederlandske stat betalte ikke kontant, men betalte for købet ved at annullere langfristet gæld på 6,5 mia. EUR, som den havde fået i de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 som led i foranstaltning Y2. Den nederlandske stat gav med andre ord afkald på krav på 6,5 mia. EUR over for FBN for at betale for ABN AMRO N (55).
2.4.2. Foranstaltninger omfattet af afgørelsen af 5. februar 2010
(99)
Nogle af foranstaltningerne i medfør af afgørelsen af 5. februar 2010 (56) blev anmeldt til Kommissionen i juli 2009 og de resterende i januar 2010. I juli 2009 anmeldte den nederlandske stat et kapitalfrigørelsesinstrument (»foranstaltning A« med en kapitalfrigørelsesvirkning på 1,7 mia. EUR), et obligatorisk konvertibelt værdipapir på 500 mio. EUR (»foranstaltning B1«) og en anden tranche af obligatoriske konvertible værdipapirer på 300 mio. EUR (»foranstaltning B2«).
(100)
I januar 2010 anmeldte den nederlandske stat supplerende kapitalforanstaltninger til en værdi af 4,39 mia. EUR. Den nederlandske stat tegnede yderligere obligatoriske konvertible værdipapirinstrumenter til en værdi af 2,28 mia. EUR til dækning af yderligere udskillelsesomkostninger (780 mio. EUR, »foranstaltning B3«), kapitalunderskuddet som følge af salget af New HBU (300 mio. EUR, »foranstaltning B4«) og integrationsomkostninger (1,2 mia. EUR, »foranstaltning B5«). For at bringe FBN's tier 1-kapital i overensstemmelse med kapitalkravene, konverterede den nederlandske stat endvidere 1,35 mia. EUR af FBN's tier 2-kapital, som den allerede ejede, til tier 1-kapital (»foranstaltning C«). Den nederlandske stat betalte endvidere de andre medlemmer af konsortiet 740 mio. EUR kontant (»foranstaltning D«) som forudset i aktionæroverenskomsten til løsning af spørgsmål, der først opstod i løbet af udskillelsesprocessen. Endelig gav den nederlandske stat en garanti for krydshæftelser som følge af salget af New HBU (»foranstaltning E«).
(101)
Den nederlandske stat solgte kreditbeskyttelse via en CDS på ABN AMRO N's nederlandske realkreditportefølje, svarende til omkring [30 - 80] % af ABN AMRO N's samlede boliglånsportefølje. Denne foranstaltning medførte en reduktion i ABN AMRO N's risikovægtede aktiver.
(102)
Som betaling for kreditbeskyttelsen modtog den nederlandske stat et årligt gebyr på 51,5 basispoint (beregnet som en procentdel af porteføljens værdi i begyndelsen af hver enkelt referenceperiode).
(103)
Dette beløb blev beregnet ved hjælp af den kapitalækvivalente omkostningsmetode. Den nederlandske stat besluttede, hvor meget kapital ABN AMRO N kunne frigøre som følge af kapitalfrigørelsesinstrumentet (nemlig 1,7 mia. EUR, baseret på Basel I-krav, som fortsat blev anvendt på det tidspunkt, hvor aftalen om kapitalfrigørelsesinstrumentet blev gennemført), og derefter beregnede den et afkast på 10 % af denne kapitalfrigørelse (nemlig 10 % af 1,7 mia. EUR), som svarede til 51,5 basispoint af den oprindelige porteføljeværdi på 34,5 mia. EUR.
(104)
Hvert år beholdt ABN AMRO N en »første tab«-tranche på 20 basispoint (beregnet i procent af den oprindelige porteføljeværdi).
(105)
ABN AMRO N beholdt en vertikal del på 5 % af den resterende risiko.
(106)
Prissætningen på kreditbeskyttelsesinstrumentet ville ikke blive justeret, når ABN AMRO N først havde vedtaget Basel II-kapitalkravene fuldt ud, selv om kapitalfrigørelsesvirkningen af kapitalfrigørelsesinstrumentet ville være betydeligt mindre.
(107)
I princippet havde CDS-kontrakten en løbetid på syv år, men ABN AMRO N havde købsoptioner, der gjorde det muligt at ophæve kontrakten på en række forudbestemte datoer (f.eks. oktober 2010, januar 2011 og januar 2012) (57).
(108)
I henhold til aktionæroverenskomsten skulle de tre partnere i konsortiet sikre, at ABN AMRO Z fortsat var tilstrækkeligt kapitaliseret. I den forbindelse skulle den nederlandske stat bidrage med 2,2 mia. EUR til ABN AMRO Z's kapitalunderskud. Målet med kapitalfrigørelsesinstrumentet var at gøre det muligt for ABN AMRO N at yde en del af dette bidrag på 2,2 mia. EUR til ABN AMRO Z.
(109)
Den nederlandske stat foretrak den utraditionelle løsning med kapitalfrigørelsesinstrumentet i stedet for en traditionel kapitaltilførsel, idet den inden udskillelsen ikke kunne afgrænse kapitalbidrag i ABN AMRO Bank. Eftersom ABN AMRO N med andre ord ikke var en særskilt juridisk enhed, kunne en kapitaltilførsel i ABN AMRO Bank også have været til fordel for de to andre medlemmer af konsortiet. Dette handlingsforløb kunne have haft alvorlige konsekvenser, navnlig i krisescenarier.
(110)
Da udskillelsen fandt sted blev ABN AMRO N en særskilt juridisk enhed (den nye ABN AMRO Bank). Den nederlandske stat fortsatte med at bære ansvaret i henhold til aktionæroverenskomsten for at afhjælpe kapitalunderskuddet på 2,2 mia. EUR i ABN AMRO Z. Den nederlandske stat besluttede, at ABN AMRO N skulle bruge kontanter fra obligatoriske konvertible værdipapirinstrumenter (navnlig foranstaltning B3, i det omfang den vedrørte forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR og 1,2 mia. EUR i foranstaltning B5) til at tilføre 1,7 mia. EUR til ABN AMRO Z, samtidig med at den beholdt kapitalfrigørelsesinstrumentet i den nye ABN AMRO Bank til at dække forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR og integrationsomkostninger på 1,2 mia. EUR.
(111)
Den 15. oktober 2010 bekendtgjorde ABN AMRO Bank og den nederlandske stat, at kapitalfrigørelsesinstrumentet ville blive ophævet pr. 30. oktober 2010. Og da ABN AMRO Bank i mellemtiden havde gennemført Basel II-kravene, var kapitalfrigørelsesinstrumentet blevet mindre interessant og mindre nødvendigt (58).
(112)
Eftersom kapitalfrigørelsesinstrumentet ikke rakte til at dække hele kapitalunderskuddet på 2,2 mia. EUR i ABN AMRO Z, ydede den nederlandske stat ekstra kapital til ABN AMRO Bank via et obligatorisk konvertibelt værdipapir.
(113)
Dette obligatoriske konvertible værdipapir blev kategoriseret som hybrid tier 1-kapital, havde en kuponrente på 10 % og blev automatisk konverteret til aktier i ABN AMRO II på det tidspunkt, hvor ABN AMRO N blev udskilt fra ABN AMRO Bank. Fra det tidspunkt udgjorde det tier 1-kernekapital. Konverteringen fandt sted til nominel værdi (59). Foranstaltningen gjorde det muligt for ABN AMRO II (ændret til ABN AMRO Bank) at bidrage med 500 mio. EUR til ABN AMRO Z.
(114)
For at dække omkostningerne i forbindelse med udskillelsen af ABN AMRO N fra ABN AMRO Bank tegnede den nederlandske stat yderligere obligatoriske konvertible værdipapirer. I juli 2009 blev der anmeldt en indledende tranche på omkring 300 mio. EUR (foranstaltning B2), og den resterende del (nemlig 780 mio. EUR) blev anmeldt i januar 2010 (foranstaltning B3).
(115)
Der var behov for det fulde beløb på 1,08 mia. EUR (nemlig foranstaltning B2 og B3 samlet) for at dække følgende omkostninger:
-
480 mio. EUR i veldefinerede udskillelsesomkostninger
-
90 mio. EUR til oprettelse af en Money Market Desk og
-
500 mio. EUR til en forsigtighedsmargen.
(116)
Den nederlandske stat sørgede for en yderligere opdeling af udskillelsesomkostningerne på 480 mio. EUR. De vedrørte eksponering for krydshæftelser ([0 - 200] mio. EUR), afvikling af risikofordelingsbreve ([0 - 200] mio. EUR), tilbagekøb af securitisation værdipapirer ([0 - 200] mio. EUR), overførsel fra ABN AMRO R af ABN AMRO N's kunders handelsrelaterede markedsrisiko ([0 - 200] mio. EUR), ophør af kapitalfrigørelsesinstrumenter ([0-200] mio. EUR) og diverse udskillelses- og afviklingsomkostninger ([0 - 300] mio. EUR).
(117)
Efter udskillelsen fra moderselskabet ABN AMRO Bank havde ABN AMRO II brug for at oprette sin egen Money Market Desk, hvilket kostede 90 mio. EUR.
(118)
Endelig tilførte den nederlandske stat yderligere kapital på 500 mio. EUR for at sikre, at ABN AMRO N havde en vis margen over minimumslovkravene.
(119)
FBN og ABN AMRO N kunne først fusioneres, når de fusionsproblemer, der blev identificeret i fusionsbeslutningen, var blevet løst. Den nederlandske stat besluttede derfor at sælge New HBU og IFN til Deutsche Bank. Denne transaktion medførte imidlertid et yderligere kapitalbehov på 470 mio. EUR, som ABN AMRO N ikke kunne klare selv. Den nederlandske stat besluttede at hjælpe og tilførte 300 mio. EUR i form af obligatoriske konvertible værdipapirer (60).
(120)
For at gennemføre fusionen skulle ABN AMRO N og FBN (og efter fusionen også ABN AMRO Group) betale for direkte integrationsomkostninger på 1,2 mia. EUR (efter skat) i forbindelse med afskedigelsesomkostninger, integration af ikt-platforme og omstrukturering af filialnettet. Eftersom ABN AMRO N og FBN ikke selv kunne finansiere disse omkostninger, besluttede den nederlandske stat at tilføre kapital i form af obligatoriske konvertible værdipapirer (61).
(121)
FBN var forpligtet til at forhøje sin tier 1-kapital, efter at DNB (62) havde anført, at der manglede tier 1-kapital på ca. 1,26 mia. EUR. Efter udskillelsen fra moderselskabet Fortis SA/NV måtte FBN endvidere bruge 90 mio. EUR til at dække omkostninger i forbindelse med oprettelsen af en Treasury Desk, Basel-relaterede modeller, licenser og konsulentydelser.
(122)
Den nederlandske stat ydede denne ekstra kapital ved at konvertere tier 2-gæld med en nominel værdi på 1,35 mia. EUR til tier 1-kapital. Transaktionen omfattede således ikke nye kontantbeløb (63).
(123)
Da medlemmerne af konsortiet i 2007 forhandlede om at overtage ABN AMRO Holding, fandt de ud af, at det ikke var alle kendsgerninger, der var kendt på dette tidspunkt. Aktionæroverenskomsten indeholdt derfor en række generelle principper til opfyldelse af visse betalingsforpligtelser, som først ville blive synlige under udskillelsesprocessen. De præcise beløb skyldes en forhandlingsproces, hvori deltog den nederlandske stat (og inden da Fortis SA/NV).
(124)
Det samlede beløb på 740 mio. EUR vedrører:
(…)
Der kompenseres delvist for disse udgående pengestrømme ved, at den nederlandske stat modtog […] fra de andre medlemmer i konsortiet i forbindelse med strandede omkostninger.
(125)
Den resterende del af betalingsforpligtelserne for andre medlemmer af konsortiet (nemlig 740 mio. EUR) blev betalt kontant, dels direkte til de andre medlemmer af konsortiet, dels til ABN AMRO Bank (nu RBS NV).
(126)
Selv efter frasalget af New HBU vil ABN AMRO Bank (nu RBS NV) og ABN AMRO II (eller dennes retssuccessor) fortsat hæfte over for kreditorerne i New HBU, hvis New HBU ikke kan opfylde sine forpligtelser over for sine egne kreditorer. Tilsvarende vil New HBU stå over for krydshæftelser i forhold til kreditorer i ABN AMRO Bank og ABN AMRO II. Eftersom krydshæftelsen havde rod i salget af New HBU, som resulterede i en beslutning fra ABN AMRO II og dennes aktionærer, var det også deres ansvar at finde en løsning. Den foreslåede løsning tydede på, at den nederlandske stat og Deutsche Bank (nemlig køberen af New HBU) aftalte, at New HBU og ABN AMRO II skulle skadesløsholde hinanden for denne krydshæftelse ved at stille sikkerhed for hinanden og dermed reducere de afledte lovgivningsmæssige kapitalkrav til de ønskede 20 %. Som følge af denne aftale måtte ABN AMRO II stille sikkerhed over for New HBU for et beløb på op til 950 mio. EUR (faldende over tid i takt med, at de underliggende forpligtelser forfalder) for New HBU's forpligtelser over for ABN AMRO II og over for ABN AMRO Bank (nu RBS NV). Eftersom ABN AMRO II ikke havde midler til at stille den fornødne sikkerhed med hensyn til forpligtelserne over for ABN AMRO Bank (nu RBS NV), stillede staten en modgaranti i form af en garanti for gælden i ABN AMRO Bank (nu RBS NV).
(127)
Den nederlandske stat prissatte denne risiko, som om den var en statsgaranti for ABN AMRO Banks (nu RBS NV) efterstillede gæld. Prissætningen blev - på grundlag af Den Europæiske Centralbanks (»ECB's«) rekapitaliseringshenstilling (64) - fastsat til 200 basispoint plus den gennemsnitlige CDS-margen (65).
(128)
I tabel 4 sammenfattes de foranstaltninger, der vurderes i denne afgørelse. Kolonnen »Begrundelse« er den samme som i tabel 1 ved punkt 57 i afgørelsen af 5. februar 2010. Som anført i betragtning 110 blev foranstaltningerne og foranstaltningernes mål omdannet efter udskillelse af ABN AMRO N fra ABN AMRO Bank den 6. februar 2010. Mere specifikt blev foranstaltning A anvendt fra og med denne dato for målene i foranstaltning B3 (hvad angår forsigtighedsmargenen) og foranstaltning B5 og omvendt.
Tabel 4
Statsstøtte-foranstaltninger
Beskrivelse
Størrelse
(i mia. EUR)
Begrundelse
Juridisk enhed, som foranstaltningen tildeles
Foranstaltninger omfattet af beslutningen af 8. april 2009
Y1
Kortfristet finansiering
45
FBN
Y2
Langfristet finansiering
16,1
FBN (for at muliggøre tilbagebetaling til Fortis Bank SA/NV)
Z
Overtagelse af ABN AMRO N
6,5
FBN (købspris betalt via afkald på gæld)
Kapitalforanstaltninger anmeldt i juli 2009 og gennemført i juli/august 2009
Foranstaltning A
Kapital-frigørelses-instrument
CDS-beskyttelse på en portefølje på 34,5 mia. EUR (med en kapital-frigørelses-virkning på 1,7 mia. EUR)
Afhjælpning af kapitalunderskud i ABN AMRO Z
ABN AMRO Bank (nu RBS NV) og flyttet til ABN AMRO II (nu ABN AMRO Bank) på udskillelses-datoen
Foranstaltning B1
Obligatorisk konvertibelt værdipapir
0,5
Foranstaltning B2
Obligatorisk konvertibelt værdipapir
0,3
Første tranche af udskillelses-omkostninger
ABN AMRO Bank NV (nu RBS NV) og flyttet til ABN AMRO II (nu ABN AMRO Bank) efter udskillelsen
Yderligere kapitalforanstaltninger anmeldt i januar 2010
Foranstaltning B3
Obligatorisk konvertibelt værdipapir
0,78
Anden tranche af udskillelses-omkostninger og forsigtigheds-margen på 0,5 mia. EUR
967 mio. EUR betalt til ABN AMRO Bank (nu RBS NV) og derefter flyttet til ABN AMRO II (nu ABN AMRO Bank) efter udskillelsen, idet det resterende betales direkte til ABN AMRO II
Foranstaltning B4
Obligatorisk konvertibelt værdipapir
0,3
Kapitalvirkning af salget af New HBU
Foranstaltning B5
Obligatorisk konvertibelt værdipapir
1,2
Integrations-omkostninger
Foranstaltning C
Udskiftning af tier 2 til almindelig egenkapital
1,35
Tier 1-underskud på FBN-niveau
FBN
Foranstaltning D
Kontantbetaling til partnerne i konsortiet
0,74
Betalings-forpligtelser som følge af aktionær-overenskomsten
Andre partnere i konsortiet/ABN AMRO Bank (nu RBS NV)
Foranstaltning E
Garanti for forpligtelser på 950 mio. EUR
0,95
Krydshæftelser som følge af salget af New HBU
ABN AMRO II (nu ABN AMRO Bank)
3. INDLEDELSESÅRSAGER
3.1. Begrundelser for at indlede proceduren i beslutningen af 8. april 2009
(129)
I beslutningen af 8. april 2009 indledte Kommissionen en sag, fordi den havde anledning til at tro, at foranstaltning Y1, Y2 og Z (66) repræsenterede statsstøtte til fordel for FBN og ABN AMRO N. Kommissionen mente, at disse foranstaltninger gjorde det muligt for FBN og ABN AMRO N at blive på markedet og videreføre deres aktiviteter. Den havde grund til at tro, at disse foranstaltninger var selektivt fordelagtige for FBN og ABN AMRO N.
(130)
I betragtning 29 og 30 i beslutningen af 8. april 2009 bemærkede Kommissionen, at foranstaltning X, Y1 og Y2 var en del af den samme købsaftale, som havde til formål at udskille FBN fra resten af Fortis SA/NV. Allerede i beslutningen af 3. december 2008 blev det konkluderet, at den nederlandske stat ved at indgå i aftalen af 3. oktober 2008 ikke havde optrådt som en normal investor i en markedsøkonomi.
(131)
I betragtning 33 i beslutningen af 8. april 2009 anførte Kommissionen, at foranstaltning Y1 tilsyneladende var fordelagtig for FBN, eftersom den havde modtaget et finansieringsbeløb, som den ikke kunne have fundet på markederne, da markederne på dette tidspunkt var i fuldstændig opløsning. I betragtning af disse ekstreme markedsforhold tvivlede Kommissionen endvidere på, at den rente, som den nederlandske stat krævede, havde været acceptabel for en privat investor. Kommissionen bemærkede endvidere, at den nye finansieringsgivers soliditet syntes at være en fordel for FBN. FBN var ikke længere afhængig af et selskab i likviditetsmæssig krise som Fortis SA/NV, men modtog finansiering fra den nederlandske stat.
(132)
Kommissionen tvivlede på, at foranstaltning Y1 var forenelig med Kommissionens meddelelse - Støttereglernes anvendelse på foranstaltninger truffet over for pengeinstitutter i forbindelse med den aktuelle globale finanskrise (»bankmeddelelsen«) (67) eftersom den hverken var proportional eller begrænset til det nødvendige minimum. Der blev rejst mere specifikke bekymringer i betragtning 52 i beslutningen af 8. april 2009 om foreneligheden af følgende elementer: (1) den forrentning, som FBN betalte, (2) den maksimumperiode, som FBN kunne udnytte finansieringen i, (3) den maksimale løbetid for de relevante instrumenter og (4) likviditetsfacilitetens omfang.
(133)
Kommissionen anførte endvidere, at foranstaltning Y2 kunne indeholde elementer af statsstøtte, hvis Fortis Bank SA/NV på tidspunktet for overtagelsen var i stand til at anmode om en omgående indfrielse af de langfristede lån, hvis FBN's ejerskab skulle ændre sig. Hvis der rent faktisk fandtes en ejerskabsrelateret indfrielsesklausul, gav foranstaltning Y2 FBN mulighed for at udnytte langfristede lån til rentesatser fra før krisen. Foranstaltning Y2 betød, at FBN ikke var forpligtet til at finde alternativ finansiering under de dagældende markedsforhold. Endvidere kunne der sættes spørgsmålstegn ved den nederlandske stats beslutning om at yde langfristede lån i stedet for kortfristede lån, eftersom Fortis Bank SA/NV havde ret til at anmode om indfrielse. I beslutningen af 8. april 2009 gav Kommissionen således udtryk for bekymring over, at foranstaltning Y2 indeholdt statsstøtte over en længere periode end strengt nødvendig. For at kunne vurdere de statsstøttemæssige konsekvenser af foranstaltning Y2 anmodede Kommissionen den nederlandske stat om at give yderligere oplysninger om de kontraktmæssige bestemmelser om tidlig indfrielse for de langsigtede kontrakter.
(134)
I betragtning 54 i beslutningen af 8. april 2009 udtrykte Kommissionen endvidere tvivl om, hvorvidt den nederlandske stat havde truffet tilstrækkelige foranstaltninger til at begrænse uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger i overensstemmelse med punkt 27 i bankmeddelelsen.
(135)
Kommissionen var endvidere bekymret over, at ABN AMRO N - potentielt indirekte - havde draget fordel af likviditetsforanstaltningerne til FBN. Den anmodede derfor den nederlandske stat om at give yderligere oplysninger om ABN AMRO N's finansieringsposition og -strategi.
(136)
Med hensyn til foranstaltning Z tvivlede Kommissionen på, at den nederlandske stat betalte FBN markedsprisen for overtagelsen af ABN AMRO N. Kommissionen bemærkede, at den nederlandske stat betalte mere end de aktuelle markedsforhold i vurderingen af 3. oktober 2008 fra den nederlandske stats egen vurderingsekspert […] i rapporten, som blev nævnt i betragtning 2. Endvidere bemærkede Kommissionen, at den nederlandske stat ikke havde anvendt en korrektionsfaktor til at vise den nedgang på aktiemarkedet, som fandt sted i oktober og december 2008, og som var særlig udtalt for bankaktier. Hvis den nederlandske stat betalte for meget, da den købte ABN AMRO N, var foranstaltning Z ensbetydende med statsstøtte, der hjalp med at rekapitalisere FBN.
(137)
Generelt bemærkede Kommissionen endvidere i beslutningen af 8. april 2009, at den nederlandske stat endnu ikke havde fremsendt DNB’s vurdering af FBN og ABN AMRO N. Den nederlandske stat havde heller ikke fremsendt en rentabilitetsplan eller en omstruktureringsplan med detaljerede finansielle beregninger. Da der hverken fandtes en rentabilitetsplan eller en omstruktureringsplan, kunne Kommissionen ikke beslutte, om ABN AMRO N og FBN som følge af foranstaltning X, Y1, Y2 og Z havde tilstrækkelig kapital og kunne realisere et acceptabelt rentabilitetsniveau.
3.2. Årsager til at forlænge proceduren i afgørelsen af 5. februar 2010
(138)
Da den nederlandske stat den 17. juli 2009 og den 15. januar 2010 anmeldte supplerende foranstaltninger til fordel for FBN og ABN AMRO N som foranstaltninger, der ikke udgør statsstøtte, var Kommissionen bekymret for, om nogle af disse supplerende foranstaltninger udgjorde ekstra statsstøtte til FBN og ABN AMRO N.
(139)
I afgørelsen af 5. februar 2010 bemærkede Kommissionen, at den nederlandske stat i henhold til aktionæroverenskomsten havde en række forpligtelser, som ikke var forpligtelser for ABN AMRO N. Foranstaltninger truffet af den nederlandske stat med henblik på at overholde forpligtelserne i henhold til aktionæroverenskomsten (og navnlig forpligtelsen til at bære omkostningerne for ABN AMRO Z og forpligtelsen til at udskille ABN AMRO N fra ABN AMRO Bank) udgjorde ved første øjekast ikke statsstøtte til ABN AMRO N.
(140)
Kommissionen anførte, at foranstaltning A og B1 primært syntes at være udformet til at dække kapitalunderskuddet i ABN AMRO Z, men samtidig var det uklart for Kommissionen, om der ikke også var en indirekte fordel for de økonomiske aktiviteter i ABN AMRO N. I denne forbindelse ønskede Kommissionen at vide, om ABN AMRO N og ABN AMRO Z - uden særskilt juridisk status - var tilstrækkeligt bundet i forhold til hinanden. Kommissionen ønskede også at modtage yderligere oplysninger om årsager til kapitalunderskuddet i ABN AMRO Z og f.eks. om overførslen af Unicredito-aktier fra ABN AMRO Z til ABN AMRO N. Kommissionen havde også spørgsmål vedrørende betalingen fra ABN AMRO N til ABN AMRO Z for udførelsen af hovedkontorfunktioner. Kommissionen mistænkte, at - i hvert fald en del af - underkapitaliseringen af ABN AMRO Z hang sammen med, at ABN AMRO N ikke betalte markedspris for ABN AMRO Z's hovedkontortjenester.
(141)
Selv om udskillelsen af ABN AMRO N fra ABN AMRO Bank i henhold til aktionæroverenskomsten er den nederlandske stats forpligtelse, kunne Kommissionen ikke udelukke, at den statslige rekapitalisering, der finansierede udskillelsesomkostningerne, kunne udgøre statsstøtte. Kommissionen bemærkede, at ikke alle omkostninger, der kategoriseres som udskillelsesomkostninger i ordets snævreste forstand var knyttet til udskillelsesforpligtelsen som beskrevet i aktionæroverenskomsten. Kommissionen bemærkede, at kategorien »udskillelsesomkostninger« omfattede et beløb på 500 mio. EUR, som skulle bruges til at sikre ABN AMRO Group en forsigtighedsmargen over minimumskravene.
(142)
Kommissionen bemærkede, at den nederlandske stat hjalp FBN og ABN AMRO N med at betale omkostningerne i forbindelse med fusionen. For at løse de fusionsproblemer, som blev skabt af fusionen, besluttede ABN AMRO N at sælge IFN og New HBU, hvilket førte til et nyt kapitalunderskud. Kommissionen bemærkede, at FBN og ABN AMRO N kunne profitere af fordelene ved fusionen (f.eks. fusionssynergier, fordelene ved at være et stærkere selskab med en større markedsandel på det nederlandske marked), samtidig med, at den nederlandske stat finansierede de direkte omkostninger. I den forbindelse bemærkede Kommissionen, at den nederlandske stat ikke var juridisk forpligtet til at betale disse omkostninger, eftersom de opstod i den nederlandske stats beslutning af 21. november 2008 om at fusionere FBN og ABN AMRO N og ikke i aktionæroverenskomsten.
(143)
Kommissionen bemærkede, at fusionen og de specifikke omstændigheder i forbindelse med udskillelsen medførte krydshæftelser (foranstaltning E). Ifølge nederlandsk selskabslovgivning forblev ABN AMRO Bank (nu RBS NV) og ABN AMRO II ansvarlig for gældshaverne i New HBU, hvis New HBU (eller dens nye ejer Deutsche Bank) ikke opfylder sine betalingsforpligtelser. New HBU havde lignende forpligtelser over for gældshaverne i ABN AMRO Bank (nu RBS NV) og ABN AMRO II). Kommissionen kunne ikke udelukke, at skadesløsholdelsesløsningen, som betød, at den nederlandske stat udstedte en garanti til gældshaverne i ABN Amro Bank (nu RBS NV) til en overkurs på 200 basispoint plus den gennemsnitlige CDS-margen, udgjorde statsstøtte.
(144)
Kommissionen var ligeledes bekymret over udformningen af kapitalfrigørelsesinstrumentet (foranstaltning A). Kommissionen anerkendte, at foranstaltning A grundlæggende var forskellig fra andre foranstaltninger for værdiforringede aktiver, da den ikke havde til formål at beskytte ABN AMRO N mod yderligere fald i nødlidende aktiver (toxic assets) med en meget usikker vurdering. Ikke desto mindre mente Kommissionen, at foranstaltning A for at være forenelig med det indre marked skulle overholde de generelle principper i meddelelsen fra Kommissionen om behandlingen af værdiforringede aktiver i Fællesskabets banksektor (68) (»meddelelsen om værdiforringede aktiver«). Mere specifikt bør der være tilstrækkelig dokumentation for en præcis prissætning, hvilket betyder, at banken ikke bør overføre forventede tab til staten. I denne henseende ønskede Kommissionen også at forstå, hvilke konsekvenser en række specifikke kontraktmæssige bestanddele (f.eks. tilbagebetalingsmekanismen og vertikale dele) ville få for den faktiske pengestrøm og prissætning. Endelig tvivlede Kommissionen på, om der var tilstrækkelige incitamenter til at sikre, at ABN AMRO N ville ophæve instrumentet, så snart det ikke længere var nødvendigt.
(145)
Kommissionen tvivlede på, om omstruktureringsplanen af december 2009 opfyldte kriterierne i meddelelsen fra Kommissionen om genoprettelse af rentabiliteten i finanssektoren under den nuværende krise og vurdering af omstruktureringsforanstaltninger på grundlag af statsstøttereglerne (69) (»omstruktureringsmeddelelsen«) med hensyn til rentabilitet, byrdefordeling og uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger.
(146)
Kommissionen anerkendte, at ABN AMRO Group ved første øjekast ville realisere en tilstrækkelig omsætning til at dække alle driftsomkostningerne (herunder værdiforringelser) og oparbejde en acceptabel egenkapitalforrentning. Kommissionen bemærkede imidlertid også, at egenkapitalforrentningen i ABN AMRO Group i vid udstrækning afhang af en række nøgleforudsætninger. Først og fremmest er det vigtigt, at ABN AMRO Group, hvis den ønsker at blive omkostningseffektiv med et acceptabelt omkostnings-/udbytteforhold, gennemfører de planlagte synergier (nemlig 1,1 mia. EUR før skat sammenlignet med et nettoresultat i 2013 på […] mia. EUR). For det andet var det som anført i betragtning 118 i afgørelsen af 5. februar 2010 endvidere af afgørende betydning for ABN AMRO Groups rentabilitet, at den kunne forbedre sin nettorentemarginal fra det lave niveau i FBN og ABN AMRO N i andet halvår af 2008 og første halvår af 2009. I afgørelsen af 5. februar 2010 anførte Kommissionen, at den havde brug for flere oplysninger om disse spørgsmål, så den kunne vurdere, om rentabiliteten reelt set var blevet genoprettet på lang sigt.
(147)
Kommissionen bemærkede endvidere, at omstruktureringsplanen af december 2009 endnu ikke indeholdt finansielle beregninger for det værst tænkelige scenarie som krævet i punkt 13 i omstruktureringsmeddelelsen. Kommissionen anmodede derfor om sådanne finansielle beregninger for det værst tænkelige scenarie, så den kunne kontrollere, hvordan ABN AMRO Group ville klare sig under mere belastende markedsforhold.
(148)
Kommissionen bemærkede endvidere, at omstruktureringsplanen af december 2009 indeholdt meget få oplysninger om de mindre underdivisioner, således at Kommissionen kunne ikke afgøre, om alle rentabilitetsspørgsmål på dette niveau var håndteret tilstrækkeligt. Mere specifikt tvivlede Kommissionen på, om rentabiliteten i PFS, en division i FBN, som rapporterede om store Madoff-relaterede tab i 2008, var tilstrækkeligt garanteret.
(149)
Kommissionen tvivlede på, om statsstøtten var begrænset til det nødvendige minimum for at genoprette rentabiliteten i ABN AMRO Group. I den forbindelse bemærkede den, at ABN AMRO Group havde anført, at den ønskede at foretage mindre tillægsovertagelser, som den fandt nødvendig for at kunne genopbygge de produktkompetencer, der gik tabt i udskillelsesprocessen fra Fortis SA/NV og ABN AMRO Holding. I afgørelsen af 5. februar 2010 anførte Kommissionen, at statsstøtte ikke skal anvendes til at finansiere overtagelser eller nye investeringer, medmindre dette er nødvendigt for at genoprette en virksomheds rentabilitet. Kommissionen anmodede den nederlandske stat om at kaste mere lys over ABN AMRO Groups overtagelsespolitik og bl.a. fremsende en detaljeret liste over aktiviteter, som ABN AMRO Group skulle opbygge af hensyn til rentabiliteten.
(150)
Kommissionen tvivlede desuden på, om alle udbydere af hybrid kapital til FBN og ABN AMRO N havde betalt deres andel af omstruktureringen. Kommissionen var f.eks. bekymret over, om FBN's præferenceaktionærer (70) i tilstrækkelig grad havde bidraget til at sikre, at den nederlandske stats indgreb ikke blev begrænset til det nødvendige minimum.
(151)
Også med hensyn til varighed bør statsstøtten begrænses til det nødvendige minimum. I denne forbindelse bemærkede Kommissionen, at der var behov for en række foranstaltninger til håndtering af midlertidige problemer, men Kommissionen tvivlede på, om den nederlandske stat havde taget tilstrækkelige skridt til at sikre, at foranstaltningerne ville blive afviklet, når der ikke længere var brug for dem.
(152)
Med hensyn til foranstaltning A bemærkede Kommissionen, at kapitalfrigørelsesinstrumentet ikke ville være attraktivt, når først ABN AMRO N fik lov til at gennemføre Basel II-krav. Selv om kapitalfrigørelsesinstrumentet indeholdt købsfunktioner, der gjorde det muligt at ophæve kontrakten før tid, bemærkede Kommissionen, at der ikke var nogen klar tidsplan for den nederlandske stats exit.
(153)
Endvidere bemærkede Kommissionen med hensyn til forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR, at hensigten var, at ABN AMRO Group skulle erstatte dette beløb med selvfinansieret kapital. Igen bemærkede Kommissionen, at der ikke var nogen som helst angivelse af tidsforløbet.
(154)
Med hensyn til integrationsomkostningerne på 1,2 mia. EUR (nemlig foranstaltning B5) bemærkede Kommissionen, at den nederlandske stat hævdede, at disse ville føre til vigtige synergier på 1,1 mia. EUR (før skat) om året, hvilket i princippet kunne anvendes til at betale statsstøtten tilbage. Alligevel bemærkede Kommissionen, at den nederlandske stat ikke havde sørget for en mekanisme, der sikrede en sådan tilbagebetaling. Med hensyn til kapitalbehovet i forbindelse med salget af New HBU konkluderede Kommissionen, at kapitalkravet vedrørende kreditordningen ville falde brat i takt med, at lånene gradvist forfaldt til betaling. Igen understregede Kommissionen, at statsstøtte skal tilbagebetales, når der ikke længere er behov for den.
(155)
Med hensyn til konkurrencefordrejning bemærkede Kommissionen, at FBN's og ABN AMRO N's kapitalbehov til en vis grad stammede fra deres udskillelse fra deres tidligere moderselskaber og fra direkte integrationsomkostninger og ikke fra overdreven risikotagning eller dårlig forvaltning i FBN og ABN AMRO N. På denne baggrund konkluderede Kommissionen, at der sandsynligvis ikke ville blive behov for yderligere frasalg.
(156)
Samtidig udtrykte Kommissionen imidlertid tvivl om, hvorvidt omstruktureringsplanen af december 2009 indeholdt tilstrækkelige adfærdsmæssige foranstaltninger til at sikre, at FBN og ABN AMRO N ikke ville bruge statsstøtten til at vokse på bekostning af deres konkurrenter, f.eks. ved at gennemføre en ikke-bæredygtig prissætningspolitik eller overtage andre finansielle institutioner, som kan svække ikke-støttemodtageres incitament i forhold til konkurrence, investeringer og innovation og dermed afholde nye deltagere fra at komme ind på det nederlandske bankmarked.
(157)
Hvad angår exit, anførte Kommissionen, at det ville være nyttigt, hvis den nederlandske stat udviklede og tydeligt kommunikerede en exitstrategi. Gentagne og massive indgreb fra den nederlandske stat kunne rent faktisk blive opfattet som permanent støtte fra indskyderne.
4. BEMÆRKNINGER FRA INTERESSEREDE PARTER
4.1. Første sæt bemærkninger fra Van Lanschot (brev af 6. maj 2009)
(158)
Klageren hævdede, at FBN og ABN AMRO N (herunder deres datterselskaber som MoneYou og Mees Pierson) takket være statsstøtte og statsligt ejerskab tilbød uholdbart høje renter på individuelle opsparings- og indlånskonti og dermed destabiliserede det nederlandske bankmarked.
(159)
Klageren mente derudover, at den rente, som FBN og ABN AMRO N tilbød, var tabsgivende. I denne henseende henviste den til, at EURIBOR-renten faldt fra 5 % i september 2008 til under 2 % i januar/februar 2009, mens den rente, som FBN og ABN AMRO N tilbød på opsparing, rent faktisk steg.
(160)
Klageren påpeger endvidere de særlige kendetegn på det nederlandske marked for private banking i forhold til detailbankmarkedet, som har en tendens til at øge den fordrejende virkning af de trufne foranstaltninger. Opsparingsbeløb inden for private banling er i gennemsnit større end inden for detailbankvirksomhed. Hvad angår mindre opsparingsbeløb bekymrer kunderne sig mindre om bankens risikoprofil, eftersom de er beskyttet af den nederlandske indlånsgarantiordning (op til 100 000 EUR). Opmærksomheden på risici øges imidlertid, når denne tærskel passeres, hvilket er ret normalt inden for private banking.
(161)
Klageren hævdede også, at FBN og ABN AMRO N drager fordel af en iboende statsgaranti. Den hævdede, at FBN's og ABN AMRO N's kunder er overbeviste om, at den nederlandske stat ikke lader statsejede banker gå konkurs.
(162)
Klageren - som red krisen af uden statsstøtte - understregede, at den var stærkt påvirket af FBN's og ABN AMRO N's fordrejende adfærd, da den traditionelt i stort omfang gjorde brug af det nederlandske opsparingsmarked til finansiering af aktiver (71). I absolutte tal havde klageren opsparing og indlån til 15 mia. EUR, hvilket betød, at en rentestigning på 1 % kunne koste selskabet ca. 150 mio. EUR om året (72). Ud over denne omkostningsstigning var der ydermere en volumenpåvirkning, eftersom Van Lanschot mistede kunder.
4.2. Opfølgende bemærkninger fra Van Lanschot (brev af 21. og 28. august 2009)
(163)
Ifølge klageren varede FBN's og ABN AMRO N's usædvanlige adfærd ved hen over sommermånederne i 2009.
(164)
Som et yderligere argument henviste klageren til unormalt store ændringer i volumen og markedsandele på det traditionelt stabile nederlandske opsparingsmarked. I denne henseende påpegede klageren FBN's og ABN AMRO N's pressemeddelelser, som meldte om indskud på henholdsvis 9 mia. EUR og 21 mia. EUR i første halvår af 2009 (73). Klageren mente, at disse tal var anselige i lyset af, at værdien af det samlede nederlandske opsparingsmarked er ca. 287 mia. EUR.
(165)
Som et andet eksempel på usædvanlig prissætning henviste klageren til, at renten på opsparing i nabolande som Belgien, Frankrig og Tyskland havde fulgt faldet i EURIBOR-renten, mens nederlandske opsparingsrenter fortsat var stædigt høje.
4.3. Bemærkninger fra ABN AMRO Bank (brev af 6. juli 2009)
(166)
I en bemærkning om beslutningen af 8. april 2009, der indledte den formelle undersøgelsesprocedure, gav ABN AMRO Bank (dvs. ABN AMRO N's moderselskab) yderligere oplysninger om sin finansieringsposition og finansieringsstrategi. ABN AMRO Bank afviste, at den - direkte eller indirekte - havde udnyttet nogen form for finansieringsstøtte til FBN (foranstaltning Y1 og Y2). ABN AMRO Bank påpegede, at den ikke havde behøvet hjælp til finansiering under hele krisen takket være sin diversificerede finansieringsstrategi. Den understregede desuden, at dens likviditetsstatistik holdt sig inden for både de lovgivningsmæssige grænser og dens egne interne grænser.
5. BEMÆRKNINGER FRA DEN NEDERLANDSKE STAT
5.1. Bemærkninger fra den nederlandske stat til beslutningen af 8. april 2009
(167)
Den nederlandske stat anerkendte, at FBN havde været i stand til at forfølge sine aktiviteter på grund af statens overtagelse (74), men hævdede, at overtagelsen stemte overens med det såkaldte »markedsøkonomiske investorprincip«. Derfor var der ifølge den nederlandske stat ikke nogen selektiv fordel og dermed ikke nogen statsstøtte. Den nederlandske stat hævdede, at den - selv om de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 primært skulle forhindre en destabilisering af FBN og ABN AMRO N og det nederlandske banksystem generelt - ved at købe andele i FBN og ABN AMRO N agtede at generere et positivt afkast på langt sigt. Den nederlandske stat understregede, at prisen for FBN (inklusive ABN AMRO N) lå inden for den eksterne vurderingseksperts vurderingsniveau.
(168)
Den nederlandske stat hævdede, at den havde betalt en rimelig markedspris for FBN, men understregede, at selv om den havde betalt for meget, ville betalingen have udgjort statsstøtte til Fortis SA/NV (som var det sælgende selskab) og ikke statsstøtte til FBN.
(169)
Hvad angår foranstaltning Y1, hævdede den nederlandske stat, at den havde ydet kortfristet finansiering til FBN på markedsvilkår. Den hævdede, at FBN inden krisen modtog finansiering fra sit moderselskab til EONIA- eller EURIBOR-rente uden ekstra marginal. Den nederlandske stat fremførte, at den prissætning, de anvendte (som beskrevet i betragtning 96), stemte overens med praksis på markedet. Mere specifikt anførte den, at det prissætningssystem, der blev anvendt i perioden efter den 5. november 2008 (med en marginal på 50 basispoints for lån med en løbetid på over tre måneder) var i tråd med den nederlandske garantiordning (75).
(170)
Med hensyn til den periode, hvor FBN's likviditetsfacilitet blev stillet til rådighed, forklarede den nederlandske stat, at den indledte forhandlinger om at afvikle likviditetsfaciliteten i januar 2009 med det formål at afvikle den hurtigst muligt. Med dette mål in mente indførte den nederlandske stat i marts 2009 et nyt prissætningssystem i to trin, som gjorde finansiering dyrere, hvis den overskred en foruddefineret tærskelværdi. Den nederlandske stat antog, at FBN kunne tilbagebetale likviditetsfaciliteten med 4 til 5 mia. EUR om måneden, og agtede at afvikle likviditetsfaciliteten ved udgangen af 2009. I realiteten betalte FBN likviditetsfaciliteten tilbage hurtigere end ventet. Likviditetsfaciliteten var allerede afviklet den 1. juli 2009.
(171)
Den nederlandske stat hævdede, at den maksimale løbetid for likviditeten i likviditetsfaciliteten var proportionel. I denne henseende forklarede den nederlandske stat, at den i den første periode (dvs. fra den 6. til den 23. oktober 2008) havde ydet likviditet med en løbetid på højst et par uger. Da likviditetsfaciliteten efterfølgende blev justeret, blev den maksimale løbetid forlænget til ni måneder for at undgå indløsningstoppunkter.
(172)
Den nederlandske stat forklarede, at den samlede volumen under likviditetsfaciliteten (dvs. 5 mia. EUR for dag-til-dag-finansiering og 40 mia. EUR for langfristet finansiering) var baseret på FBN's reelle finansieringsbehov og derfor var det nødvendige minimum. Den kortfristede likviditetsfacilitet på 45 mia. EUR tog højde for den normale volatilitet i FBN's likviditet og gav FBN mulighed for omgående at tilbagebetale ca. 34 mia. EUR til Fortis SA/NV.
(173)
Hvad angår de langfristede lån (dvs. foranstaltning Y2), anerkendte den nederlandske stat, at Fortis Bank SA/NV kunne have anmodet om en tilbagebetaling af de fastforrentede lån (men ikke de variabelt forrentede lån) (76). Den nederlandske stat hævdede imidlertid, at den blot var trådt i stedet for Fortis Bank SA/NV, og at alle betingelserne i de eksisterende kontrakter var uændrede. Ifølge den nederlandske stat var kontrakten mellem Fortis Bank SA/NV og FBN en normal markedskontrakt mellem aktører på det private marked. Den nederlandske stat anførte, at dens adfærd - fordi den var trådt i stedet for en markedsøkonomisk investor - automatisk var i overensstemmelse med det markedsøkonomiske investorprincip. Den nederlandske stat mente som sådan ikke, at den skulle begrunde, hvorfor renten kunne have været højere, eller hvorfor den burde have udskiftet de langfristede lån med kortfristede lån (77).
(174)
Den nederlandske stat anførte derudover, at det var ret almindeligt for selskaber, når de foretog overtagelser, at de samtidig ydede likviditet til nyovertagne datterselskaber.
(175)
Med hensyn til, om ABN AMRO N havde modtaget direkte eller indirekte statsstøtte, afviste den nederlandske stat, at ABN AMRO N modtog finansiering fra den nederlandske stat eller FBN. Den nederlandske stat forklarede, at ABN AMRO N med sin store franchise inden for private banking og detailbankvirksomhed havde tilstrækkelig finansiering selv.
(176)
Med hensyn til foranstaltning Z hævdede den nederlandske stat, at transaktionsprisen på 6,5 mia. EUR var en rimelig markedspris. Den understregede, at prisen lå mellem »aktuelle markedsforhold«-vurderingen på [4 - 6,5] mia. EUR og »through-the-cycle«-vurderingen på [6,5 - 9] mia. EUR som beregnet af den eksterne vurderingsekspert i begyndelsen af oktober 2008 (forud for transaktionen den 3. oktober 2008). I forhold til at overtagelsen (foranstaltning Z) fandt sted to en halv måned, efter at vurderingen blev foretaget, mente den nederlandske stat ikke, at det var nødvendigt at foretage rettelser, eftersom vurderingen i starten af oktober 2008 allerede viste visse usikkerheder (78). Den nederlandske stat hævdede endvidere, at investeringsbankvirksomhed og nødlidende aktiver normalt lå til grund for tillidsproblemer i andre banker og medførte betydelige kursfald for aktier i disse banker. ABN AMRO N skilte sig derimod med sin stabile profil som detailbank og kommerciel bank grundlæggende ud fra de andre banker. På denne baggrund hævdede den nederlandske stat, at det ikke gav mening at justere kursen analogt med andre banker.
(177)
Den nederlandske stat understregede desuden, at de øvrige medlemmer af konsortiet og navnlig RBS skulle godkende transaktionen, og at […]. Den nederlandske stat henviste også til punkt 166 og 177 i den foregående ekspertrapport til generalforsamlingen i Fortis SA/NV den 11. februar 2009 i Bruxelles (79), idet den hævdede, at disse punkter støtter den nederlandske stats argument om, at den betalte en rimelig pris for FBN, ABN AMRO N, Fortis Insurance og Fortis Corporate Insurance den 3. oktober 2008, hvilket dermed udgør en gyldig referencepris for salget fra december 2008.
(178)
Den nederlandske stat gennemførte foranstaltning Z ved at give afkald på de krav, den havde over for FBN. Endvidere hævdede den nederlandske stat, at Kommissionen - hvis den skulle drage den konklusion, at foranstaltning Z udgjorde statsstøtte - skulle anvende en korrektion. Eftersom tilsvarende instrumenter i andre banker blev handlet til en betydelig rabat i forhold til pari (80), var det logisk, at markedsværdien af de gældsinstrumenter, som den nederlandske stat havde givet afkald på, også var under pari. De aktuelle markedsforhold tydede med andre ord på, at den nederlandske stat ikke var berettiget til pari, men til en lavere markedsværdi. Den nederlandske stat anførte, at den under hensyntagen til de aktuelle markedsforhold kun var berettiget til en markedsværdi på [4,55 - 5,85] mia. EUR (så pariværdien af lånene på 6,5 mia. EUR korrigeret for en markedsrabat på [0,65 - 1,95] mia. EUR).
(179)
Den 18. juni 2009 sendte det nederlandske finansministerium en vurdering af FBN fra DNB til Kommissionen som anmodet i beslutningen af 8. april 2009. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB underrettede ligeledes Kommissionen om […] ABN AMRO N i et brev af 20. januar 2010. […]
5.2. Bemærkninger fra den nederlandske stat om afgørelsen af 5. februar 2010
(181)
Generelt anførte den nederlandske stat, at de trufne foranstaltninger ikke udgør statsstøtte, fordi foranstaltningerne:
i)
ikke var til fordel for ABN AMRO N eller FBN,
ii)
var nødvendige for at udskille ABN AMRO N og FBN fra deres respektive tidligere moderselskaber og var en følge af den nederlandske stats kontraktmæssige forpligtelser som retssuccessor til Fortis SA/NV i aktionæroverenskomsten eller
iii)
var økonomisk rationelle ud fra en privat investors synspunkt.
(182)
Den nederlandske stat hævdede, at Kommissionen skulle anvende det markedsøkonomiske investorprincip på alle de foranstaltninger, som den nederlandske stat havde truffet. Navnlig med hensyn til de fusionsrelaterede foranstaltninger (dvs. foranstaltning B4 og B5) understregede den nederlandske stat, at fusionen var en investering med en positiv nettonutidsværdi og derfor forenelig med det markedsøkonomiske investorprincip.
(183)
Den nederlandske stat accepterede med andre ord ikke Kommissionens foreløbige udtalelse i betragtning 96 i afgørelsen af 5. februar 2010 om, at det markedsøkonomiske investorprincip ikke fandt anvendelse på foranstaltningerne efter de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008, eftersom disse foranstaltninger udgjorde en del af en større rednings- og omstruktureringsoperation.
(184)
Den nederlandske stat anerkendte, at statsstøttereglerne betyder, at det markedsøkonomiske investorprincip ikke finder anvendelse, når der foretages flere sammenhængende kapitaltilførsler inden for en kort periode. Ikke desto mindre anførte den, at denne analyse ikke holdt stik i forhold til FBN og ABN AMRO N, da de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 - efter statens mening - ikke indeholdt statsstøtteforanstaltninger, og eftersom de opfølgende foranstaltninger endvidere ikke var knyttet til den indledende transaktion.
(185)
Den nederlandske stat anførte, at Kommissionen burde tage højde for de meget specifikke omstændigheder, hvorunder den nederlandske stat skulle købe FBN. Den nederlandske stat påpegede derudover, at salget af New HBU havde været en stor byrde for den nederlandske stat og for ABN AMRO N med en negativ kapitalvirkning på 470 mio. EUR.
(186)
Den nederlandske stat hævdede at have baseret alle sine foranstaltninger på principperne i bankmeddelelsen (84) og meddelelsen fra Kommissionen - Rekapitalisering af pengeinstitutter under den aktuelle finanskrise: Støttens begrænsning til det nødvendige minimum og sikkerhedsforanstaltninger mod uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger (85) (»rekapitaliseringsmeddelelsen«). Generelt hævdede den nederlandske stat, at dens foranstaltninger var velfokuserede, stod i forhold til de aktuelle udfordringer og udformet, så de minimerede de negative bivirkninger i forhold til konkurrenterne.
(187)
Den nederlandske stat hævdede, at foranstaltning A og B1 ikke udgjorde statsstøtte, eftersom staten var kontraktmæssigt forpligtet til at løse de kapitalproblemer, som ABN AMRO Z stod over for. Den nederlandske stat var under en kontraktmæssig forpligtelse i aktionæroverenskomsten til at gennemføre udskillelsen fra ABN AMRO Holding. DNB tillod kun, at udskillelsen af ABN AMRO II blev påbegyndt, hvis alle medlemmerne af konsortiet havde betalt deres andel af ABN AMRO Z's kapitalunderskud. Den nederlandske stat indrømmede, at den ydede kapital til ABN AMRO Z via ABN AMRO N, men understregede, at ABN AMRO N kun fungerede som mellemled. I sidste ende havde ABN AMRO N kun sendt kapital videre til ABN AMRO Z, og foranstaltning A gav ikke nogen selektiv fordel for ABN AMRO N.
(188)
Med hensyn til om kapitalunderskuddet i ABN AMRO Z skyldtes selektive fordele for ABN AMRO N, anførte den nederlandske stat, at medlemmerne af konsortiet allerede på tidspunktet for konsortiets overtagelse af ABN AMRO Holdings (se betragtning 33) havde sikret, at aktiviteterne i de forskellige sporingsaktier (som defineret i betragtning 35) var tilstrækkelig afgrænset i forhold til hinanden. Denne ordning betød, at der også var en klar skelnen mellem aktiviteterne i ABN AMRO N og ABN AMRO Z. Det betød f.eks., at ABN AMRO N havde sin egen virksomhedsledelsesstruktur og sin egen rapportering. Den nederlandske stat henledte også Kommissionens opmærksomhed på, at ABN AMRO N havde særskilt juridisk status pr. 6. februar 2010 (86).
(189)
Den nederlandske stat dokumenterede endvidere, at ABN AMRO Z's kapitalunderskud allerede eksisterede på overtagelsestidspunktet den 3. oktober 2008. ABN AMRO Z's åbningsbalance var allerede negativ med 7,4 mia. EUR den 3. oktober 2008, og Fortis SA/NV's andel deri var omkring 2,5 mia. EUR. Med hensyn til kilderne til kapitalunderskuddet erkendte den nederlandske stat, at der var sket en overførsel af Unicredito-aktier til en værdi af 1 mia. EUR fra ABN AMRO Z til de operationelle sporingsaktier (inklusive ca. 300 mio. EUR til ABN AMRO N), men den gav oplysninger, der viste, at overførslen af Unicredito-aktier fandt sted i februar 2008, længe før den nederlandske stat greb ind. Derfor kunne overførslen af Unicredito-aktier ikke anses for at være statsstøtte.
(190)
Med hensyn til ABN AMRO Z's omkostninger i forbindelse med hovedkvarterfunktioner understregede den nederlandske stat, at disse omkostninger faldt drastisk, efter at medlemmerne af konsortiet overtog ABN AMRO Holding som beskrevet i betragtning 33. Eftersom medlemmerne af konsortiet ikke havde nogen interesse i at bevare et stort integreret hovedkontor, var det logisk at holde disse omkostninger så lave som muligt. Tallene fra den nederlandske stat viste, at ABN AMRO Z's koncernfunktionsomkostninger udgjorde [0 - 0,5] mia. EUR i 2008 og [0 - 0,2] mia. EUR i 2009, hvilket den nederlandske stat anså for at være ubetydeligt. Den nederlandske stat understregede endvidere, at den påtog sig forpligtelsen til at absorbere disse omkostninger, da den erstattede Fortis SA/NV som part i aktionæroverenskomsten efter overtagelsen af FBN (inklusive ABN AMRO N) den 3. oktober 2008.
(191)
Hvis Kommissionen mente, at foranstaltning A er statsstøtte, hævdede den nederlandske stat, at meddelelsen om værdiforringede aktiver (87) ikke bør finde anvendelse. Ifølge den nederlandske stat var der ingen usikkerhed i vurderingen af de beskyttede aktiver, som derfor ikke kunne anses for at være »værdiforringede« i den i meddelelsen anvendte forstand. Hvis Kommissionen ikke var enig i dette, medgav den nederlandske regering, at ABN AMRO N's CDS fortsat opfyldte de generelle principper i denne meddelelse. Endvidere hævdede den, at kreditbeskyttelsesinstrumentet var nødvendigt og proportionalt, samtidig med at konkurrencefordrejningerne blev holdt på et minimum.
(192)
Den nederlandske stat slog fast, at forrentningen af kapitalfrigørelsesinstrumentet - et afkast på 10 % af den frigjorte kapital - var tilstrækkelig høj. Den dokumenterede derudover, at »første tab«-tranchen på 20 basispoint var betydeligt højere end det forventede tab. Den nederlandske stat anførte, at historiske tab (dvs. [0 - 15] basispoint) og de forventede tab i 2010 (dvs. [0 - 30] basispoint) på ABN AMRO N's realkreditportefølje var en god indikator for en række fremtidige forventede tab. Ligeledes bekræftede markedsoplysninger fra vurderingsrapporter (88), at »første tab«-tranchen oversteg det forventede tab. Den nederlandske stat henviste også til et dokument fra investeringsbanken […], som simulerede, hvordan den nederlandske stats pengestrømme kunne udvikle sig i forskellige stressscenarier.
(193)
Den nederlandske stat mente også, at kapitalfrigørelsesinstrumentet indeholdt tilstrækkelige exitincitamenter. Den nederlandske stat henledte Kommissionens opmærksomhed på inddrivelsen i kapitalfrigørelsesinstrumentet og på, at kapitalfrigørelsesinstrumentet ikke længere ville være attraktivt, når ABN AMRO Group fik lov til at operere under Basel II-kravene. På denne baggrund mente den nederlandske stat, at ABN AMRO N sandsynligvis ville inddrive kapitalfrigørelsesinstrumentet i januar 2011, hvor overgangen til Basel II-kravene forventedes at medføre en reduktion i den frigjorte kapital.
(194)
Den nederlandske stat forklarede, at udskillelsesomkostningerne (dvs. foranstaltning B2 og B3) var en følge af aktionæroverenskomsten, som den nederlandske stat rent faktisk havde været part i siden den 3. oktober 2008. Ifølge aktionæroverenskomstens betingelser var staten - i modsætning til ABN AMRO N - forpligtet til at dele ABN AMRO Holding op i tre dele. Den nederlandske stat afviste, at disse omkostninger gav ABN AMRO N en fordel, og den forklarede, at den betalte udskillelsesomkostningerne, eftersom det var statens kontraktmæssige ansvar at gennemføre udskillelsen.
(195)
Hvad angår forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR - ligeledes kategoriseret under udskillelsesomkostninger - anførte den nederlandske stat, at det var almindelig bankpraksis. Banker kan ikke operere med kun minimumskapitalkravet, men har brug for en yderligere sikkerhedsmargen. Ellers ville bankerne, hvis de oplever et - om end lille - tilbageslag, omgående støde ind i finansielle problemer. Den nederlandske stat anførte imidlertid, at bidraget til forsigtighedsmargenen bør være midlertidigt, og at ABN AMRO N på længere sigt selv bør generere forsigtighedsmargenen uden hjælp fra den nederlandske stat.
(196)
Med hensyn til foranstaltning B4 hævdede den nederlandske stat, at foranstaltningen ikke udgjorde statsstøtte. Den nederlandske stat hævdede, at beslutningen om at fusionere begge banker allerede var truffet og delvist gennemført, da den overtog FBN. Den nederlandske stat støttede sin påstand ved at henvise til, at ABN AMROs formueforvaltning allerede var blevet udskilt og integreret i Fortis SA/NV på tidspunktet for de integrerede omkostninger af 3. oktober 2008. Den nederlandske stat understregede endvidere, at Kommissionen havde forpligtet den til at gennemføre et fusionstilsagn for at løse udestående fusionsproblemer, og at den overtog New HBU's fusionstilsagn fra Fortis SA/NV. Den nederlandske stat anførte derudover, at ABN AMRO N's finansielle midler i sidste ende ikke ville øges, og den forsvarede derfor den holdning, at foranstaltning B4 ikke udgjorde statsstøtte.
(197)
Den nederlandske stat anførte, at statslige midler, der blev ydet til at finansiere integrationsomkostninger (foranstaltning B5), skulle ses som en rationel investering, der gav sunde afkast i form af synergier. Den nederlandske regering anslog, at disse synergier havde en værdi på omkring 1,1 mia. EUR om året (før skat), mens de direkte integrationsomkostninger udgjorde 1,2 mia. EUR (efter skat). Ifølge den nederlandske stat burde den samlede nettonutidsværdi af fusionen (under hensyntagen til synergier, integrationsomkostninger og omkostningerne i forbindelse med fusionstilsagnet) udgøre et positivt beløb på 2,88 mia. EUR (89).
(198)
Ifølge den nederlandske stat var konverteringen fra tier 2- til tier 1-kapital (foranstaltning C) ikke selektivt til fordel for FBN. Den nederlandske stat hævdede, at konverteringen var i den nederlandske stats interesse, eftersom den kunne konvertere lån med en gennemsnitlig kuponrente på 2,976 % til egenkapital, som efter dens mening havde en attraktiv forrentning. I denne forbindelse henviste den nederlandske stat til ABN AMRO Groups forventede normaliserede egenkapitalforrentning for 2012 på ca. […] % som anført i omstruktureringsplanen for december 2009.
(199)
Hvis Kommissionen mener, at foranstaltning C er statsstøtte, anførte den nederlandske stat, at Kommissionen ikke skulle anse alle frafaldne lån for at være statsstøtte. Den forklarede, at konverteringen kunne inddeles i tilbagebetaling af tier 2-kapital til pari kombineret med tilførsel af tier 1-kernekapital (uden nettokontantvirkninger). Ifølge den nederlandske stat kunne den ikke med rimelighed have forventet en tilbagebetaling af tier 2-kapital til pari på det pågældende tidspunkt, eftersom sammenlignelige instrumenter fra andre banker blev handlet med en anselig rabat i forhold til pari, hvilket viser de skrøbelige forhold på markedet. Den nederlandske stat anførte, at en rabat på [135 - 405] mio. EUR var berettiget baseret på sammenlignelige tal.
(200)
Den nederlandske stat anførte, at betalingen på 740 mio. EUR (foranstaltning D) var en af dens forpligtelser i henhold til aktionæroverenskomsten. Endvidere understregede den nederlandske stat, at der kun var betalinger til de andre medlemmer af konsortiet og ikke til ABN AMRO N, så ABN AMRO N modtog heller ikke statsstøtte.
(201)
Vedrørende foranstaltning E anførte den nederlandske stat, at ABN AMRO II ikke drog fordel af modgarantien (beskrevet i betragtning 126), men at foranstaltning E blot satte ABN AMRO II i stand til at yde Deutsche Bank en modgaranti. Den hævdede, at modgarantien ikke kunne anvendes af banken til at udvikle nye forretninger og derfor ikke ville medføre nogen konkurrencefordrejninger.
(202)
Den nederlandske stat mente, at modgarantien stemte overens med Kommissionens rekapitaliseringsmeddelse. Den nederlandske stat understregede, at den havde baseret sin prissætning på Den Europæiske Centralbanks rekapitaliseringshenstilling.
(203)
Den nederlandske stat kommenterede også Kommissionens mistanke om, at FBN's præferenceaktionærer (90) ikke i tilstrækkelig grad havde bidraget i forhold til byrdefordeling. Den nederlandske stat forklarede, at præferenceaktieinvestorerne ikke havde modtaget dividende i 2008 (hverken kontant eller periodiseret), og at præferenceaktierne blev handlet under pari. Den nederlandske stat tilføjede, at FBN's betalingsevne eller evne til at henlægge en fast dividende i fremtiden afhang af, om FBN havde tilstrækkelige IFRS-overskud. Den nederlandske stat bemærkede, at dividendebestemmelsen om FBN's præferenceaktier indeholder såkaldte »dividend stopper/pusher«-sprog (91), og at usikkerheden omkring ABN AMRO Groups dividendepolitik reducerede den tryghed, som præferenceaktieinvestorerne kunne udlede af »dividend stopper/pusher«-sproget.
(204)
Med hensyn til, om kapital ville blive tilbagebetalt, når det (midlertidige) kapitalbehov forsvinder, hævdede den nederlandske stat, at den agtede at anvende ABN AMRO Groups dividendepolitik på en sådan måde, at ABN AMRO Group ikke ville have nogen overflødig kapital, som kunne medføre en fordrejning af konkurrencen (92).
(205)
Vedrørende konkurrencefordrejning anførte den nederlandske stat, at den ikke var enig i Kommissionens holdning til, at ABN AMRO N og FBN blev styrket i Nederlandene som følge af fusionen, eller at en sådan udvikling truede med at skabe uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger. Den var snarere af den modsatte mening og påpegede i denne henseende, at udskillelsen af FBN og ABN AMRO N fra deres respektive moderselskaber og den efterfølgende fusion var meget arbejdsintensiv og betød, at ledelsen i FBN og ABN AMRO N kunne bruge mindre tid på den daglige forretning, og den anførte derfor, at udskillelsen og den efterfølgende fusion havde en negativ indvirkning på konkurrencesituationen for FBN og ABN AMRO N (eller ABN AMRO Group efter fusionen).
5.3. Bemærkninger fra den nederlandske stat til bemærkninger fra interesserede parter
5.3.1. Bemærkninger fra den nederlandske stat til klagerens brev af 6. maj 2009
(206)
Generelt understregede den nederlandske stat, at den mente, at foranstaltningerne til fordel for FBN og ABN AMRO N ikke opfyldte EU’s definition af statsstøtte og derfor ikke havde en fordrejende virkning. Den mente, at FBN's og ABN AMRO N's adfærd på opsparings- og indskudsmarkedet stemte overens med en rationel markedsaktør, som beskyttede sine kommercielle interesser. Den nederlandske stat mente, at den rente, som FBN og ABN AMRO N tilbød, ikke var fordrejende. Den hævdede følgelig, at Unionens konkurrencelovgivning ikke var blevet overtrådt.
(207)
Den nederlandske stat fremlagde en række sammenligningstabeller med de renter, der blev tilbudt på specifikke indskuds- og opsparingsprodukter. Den nederlandske stat afviste, at FBN og ABN AMRO N konsekvent fik tilbudt den højeste rente, navnlig sammenlignet med mindre nederlandske banker som SNS, NIBC og DSB. Den nederlandske stat påpegede endvidere, at renten på opsparingskonti allerede var høj i Nederlandene inden finanskrisen, delvist som følge af mindre bankers adfærd med en aggressiv prispolitik. Den nederlandske stat mente, at bankerne under finanskrisen forsøgte at beskytte deres opsparingsfranchise ved at tilbyde kunderne en relativ høj rente på opsparingsprodukter.
(208)
Den nederlandske stat kommenterede endvidere prisstrategien hos MoneYou, ABN AMRO N's internetmærke, som blev introduceret på markedet i september 2008. Den nederlandske stat anførte, at MoneYou er et specifikt internetprodukt, som adskilte sig betydeligt fra mere traditionelle produkter med hensyn til omkostningsgrundlag og serviceniveau. Den nederlandske stat anførte, at MoneYou skulle opbygge mærkebevidsthed inden for de første seks måneder og derfor skulle tilbyde en rente, som var lidt lavere end eller svarede til den rente, som tilsvarende internetbanker på markedet tilbød (93). Fra andet kvartal 2009 og fremefter blev den rente, som MoneYou tilbød, sænket, og MoneYou lagde sig i det såkaldte midtersegment (94). Med hensyn til MoneYou tilføjede den nederlandske stat, at den kun rejste begrænsede midler (nemlig [0 - 5] mia. EUR), svarende til omtrent [0 - 5] % af den samlede volumen på det nederlandske opsparingsmarked. Den nederlandske stat tilføjede, at tidligere Van Lanschot-kunder kun repræsenterede en mindre del af MoneYous forretning (nemlig [0 - 5 000] konti eller [0 - 5] % af MoneYous konti).
(209)
Den nederlandske stat afviste endvidere, at ABN AMRO N og FBN udelukkende benyttede det nederlandske opsparingsmarked til at finansiere sig selv. Den nederlandske stat gav nye oplysninger, der viste, at ABN AMRO N den 6. juli 2009 havde udstedt en dækket obligation på 2 mia. EUR, og at FBN havde udstedt 15,5 mia. EUR i statsgaranterede gældsinstrumenter. Ifølge den nederlandske stat var klagerens påstande ukorrekte og forhastede. Den anførte, at FBN blot havde brug for lidt tid til at iværksætte finansoperationer og udstede statsgaranterede gældsinstrumenter. Den nederlandske stat anførte endvidere, at indskud og opsparingsprodukter også er vigtige i forhold til at skabe et kundeforhold og har et andet og bredere formål end andre finansieringsinstrumenter. I denne henseende påpegede den nederlandske stat, at et tab i en banks andel af opsparings- og indskudsmarkedet kunne medføre tab af markedsandele i andre bankprodukter.
(210)
Den nederlandske stat afviste endvidere, at forbrugerne og markedsdeltagerne opfattede ABN AMRO N og FBN som mere sikre banker end konkurrenterne. Den henviste til vurderingsbureauernes vurdering af FBN og ABN AMRO N, som f.eks. lå under Rabobanks AAA-vurdering. Dens relative CDS-margen fortalte en lignende historie. Den nederlandske stat mente endvidere, at statsejerskabet ikke gjorde ABN AMRO N eller FBN mere sikker i forbrugernes og markedsdeltagernes øjne. I denne henseende påpegede den, at de mange ad hoc-indgreb fra statens side havde vist, at den nederlandske stat om muligt ville gribe ind med hensyn til alle privatejede banker. Den mente dermed, at der rent faktisk ikke var nogen forskel mellem den sikkerhed, som nederlandske privatejede banker tilbød sammenlignet med nederlandske statsejede bankers sikkerhed.
(211)
For at beregne, om den rente, som blev tilbudt på opsparingsprodukter, rent faktisk var tabsgivende, hævdede den nederlandske stat, at den ikke skulle sammenlignes med EURIBOR's rente, men snarere med renten fra en portefølje med tilknytning til indeks eller toneangivende obligation (den såkaldte »replicating portfolio« (95). Ved hjælp af denne metode anerkendte den nederlandske stat, at der for nogle produkter var en midlertidig negativ margen. Den anførte imidlertid, at det var rationel markedsadfærd og i overensstemmelse med (privatejede) konkurrenters markedsadfærd på netop dette tidspunkt.
5.3.2. Bemærkninger fra den nederlandske stat til klagerens argumenter af 21. og 28. august 2009
(212)
Den nederlandske stat anførte, at dens tidligere bemærkninger, som er sammenfattet i betragtning 206 til 211, vedrørende klageren, fortsat var gældende.
(213)
Derudover bemærkede den nederlandske stat, at klagerens påstand om, at ABN AMRO N's og FBN's markedsandel var øget, var baseret på en forkert statistik. Med hensyn til den påståede stigning på 21 mia. EUR i indskud indsamlet af ABN AMRO N, hævdede den nederlandske stat, at kun 5,1 mia. EUR skyldtes nederlandsk detailopsparing, og at resten primært skyldtes opsparinger fra erhvervskunder og udenlandske indskud. Den nederlandske stat gav ligeledes oplysninger, der viste, at en stor del af FBN's volumenstigning i indskud og opsparinger stammede fra corporate banking i modsætning til detailbankvirksom hed og private banking.
(214)
Den nederlandske stat bemærkede, at nederlandske kunder havde investeret mere i deres opsparing på grund af det usikre makroøkonomiske miljø. Den fremhævede data fra det centrale statistikkontor, Central Bureau of Statistics (»CBS«), som anførte, at opsparingen steg med 7,7 % i første halvår af 2009 i forhold til året før. ABN AMRO N's kundeopsparing steg med 7,5 % i forhold til året før, hvilket tydede på, at ABN AMRO N's markedsandel i stedet faldt. FBN dokumenterede endvidere, at dens kundeopsparing havde udviklet sig sammen med markedet.
5.3.3. Bemærkninger fra den nederlandske stat til bemærkningerne fra ABN AMRO Bank
(215)
Den nederlandske stat bekræftede, at den ikke havde givet ABN AMRO N en likviditetsfacilitet, og bekræftede dermed generelt ABN AMRO Banks argumenter.
6. VURDERING
6.1. Eksistensen af støtte
(216)
I traktatens artikel 107, stk. 1, fastsættes det, at enhver støtte, der ydes af medlemsstaterne eller gennem statslige ressourcer i hvilken som helst form, som fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen ved at favorisere visse virksomheder eller fremstilling af bestemte goder, skal, i det omfang det påvirker handelen mellem medlemsstaterne, være uforenelig med det indre marked. Det følger, at en statsforanstaltning udgør statsstøtte, hvis den opfylder de fire følgende (akkumulerende) kriterier:
-
statslige ressourcer
-
selektiv fordel
-
fordrejende virkning på konkurrencen og
-
virkning på handelen mellem medlemsstaterne.
(217)
Det første kriterium opfyldes for foranstaltning Y1 til E i tabel 4 i betragtning 128, da alle disse foranstaltninger er direkte finansieret af den nederlandske stats ressourcer.
(218)
Hvorvidt en foranstaltning udgør en selektiv fordel for FBN, ABN AMRO N eller ABN AMRO Group efter fusionen (det andet kriterium), analyseres i betragtning 220 til 278, idet hver foranstaltning undersøges særskilt.
(219)
Hvis der i dette tilfælde findes en selektiv fordel, er det tredje og fjerde kriterium også opfyldt. Alle foranstaltninger fordrejer eller truer med at fordreje konkurrencen, eftersom de giver FBN, ABN AMRO N eller ABN AMRO Group en fordelagtig position i forhold til andre konkurrerende banker (tredje kriterium). Endvidere har foranstaltningerne en indvirkning på handelen mellem medlemsstaterne. FBN, ABN AMRO N og ABN AMRO Group er efter fusionen internationalt orienterede banker med aktiviteter uden for Nederlandene, samtidig med at de konkurrerer på hjemmemarkedet med datterselskaber til udenlandske banker (fjerde kriterium).
6.1.1. Foranstaltning Y1 og Y2 af 3. oktober 2008
(220)
Det er relevant at minde om, at det i denne afgørelse kun er den potentielle støtte til FBN, ABN AMRO N eller ABN AMRO Group efter fusionen, der vurderes. Potentiel støtte til Fortis Bank SA/NV som følge af foranstaltning Y1 og Y2 blev vurderet i beslutningen af 3. december 2008.
(221)
Som anført i betragtning 52 i beslutningen af 3. december 2008 (96) og i den indledende støttevurdering for disse foranstaltninger i beslutningen af 8. april 2009 hænger foranstaltningerne af 3. oktober 2008 (nemlig foranstaltning X, Y1 og Y2) uløseligt sammen. Den nederlandske stat udskilte FBN og ABN AMRO N fra deres likviditetstrængte moderselskab gennem overtagelsen af FBN, men for at isolere FBN fuldt ud fra moderselskabets likviditetsproblemer måtte den nederlandske stat ligeledes påtage sig rollen som finansieringsyder til FBN. Dette mål udmøntede sig i foranstaltning Y1 og Y2. Derudover overtog den nederlandske stat den 3. oktober 2008 Fortis SA/NV's forpligtelser i aktionæroverenskomsten.
(222)
Som anført i betragtning 50 i beslutningen af 3. december 2008, kan Kommissionen ikke acceptere, at det markedsøkonomiske investorprincip er opfyldt for de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008, hvorved den nederlandske stat overtog FBN (herunder ABN AMRO N) for 12,8 mia. EUR og ydede FBN et meget stort finansieringsbeløb. I lyset af de daværende markedsforhold ville ingen køber have været i stand til og villig til at tilbyde så meget for at redde FBN (97). Endvidere bekræftede yderligere oplysninger fra den nederlandske stat, at den nederlandske stat den 3. oktober2008 ligeledes havde accepteret at friholde Fortis SA/NV for dens forpligtelser i henhold til aktionæroverenskomsten. Denne aftale om aktionæroverenskomsten ville have gjort de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 endnu mindre acceptable for en markedsøkonomisk investor. Uden en reel due diligence-undersøgelse var der ingen investor, som ville have overtaget Fortis SA/NV's forpligtelser i henhold til aktionæroverenskomsten, som medførte store forpligtelser på et senere tidspunkt (som den nederlandske stat allerede var delvist opmærksom på den 3. oktober 2008).
(223)
For den nederlandske stat var de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 nødvendige for at undgå store negative bivirkninger for det nederlandske banksystem og økonomien (98). En markedsøkonomisk investor tager typisk ikke højde for sådanne bivirkninger.
(224)
Viljen til at undgå et alvorligt sammenbrud i det nederlandske banksystem og økonomien forklarer også, hvorfor den nederlandske stat traf sine beslutninger så hurtigt. En markedsøkonomisk investor ville havde taget langt længere tid om at evaluere det potentielle behov for yderligere kapitaltilførsler og ville endvidere have undersøgt selskabernes økonomi i detaljer. Som følge deraf ville en markedsøkonomisk investor med tilstrækkelig tid til at udføre en reel due diligence-undersøgelse have haft et bedre syn på de opfølgende investeringer og ville have taget højde for disse oplysninger i sin vurdering. Den nederlandske stat skulle reagere hurtigt for at bevare den finansielle stabilitet i Nederlandene og kunne ikke opføre sig som en markedsøkonomisk investor og bruge længere tid på at overveje de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 og forpligtelserne i henhold til aktionæroverenskomsten dybere.
(225)
Kommissionen bekræfter derfor sin vurdering af, at de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 ikke stemte overens med det markedsøkonomiske investorprincip (denne konklusion blev allerede truffet i beslutningen af 3. december 2008, hvoraf det fremgik, at disse transaktioner var statsstøtte til Fortis Bank SA/NV).
(226)
Med hensyn til eventuelle fordele blev det i de samlede foranstaltninger af 3. oktober 2008 tilladt at udskille FBN og ABN AMRO N fra Fortis SA/NV, hvilket gav en betydelig selektiv fordel for FBN, som i høj grad var integreret i Fortis Bank SA/NV og navnlig var meget afhængig af sidstnævnte med hensyn til finansiering. I omstruktureringsplanen af december 2009 (se også betragtning 78) indrømmede den nederlandske stat, at hvis den ikke havde grebet ind, var FBN blevet trukket ned af Fortis SA/NV. Uden statsstøtteforanstaltningerne havde FBN stadig været eksponeret for Fortis SA/NV's forpligtelser, som balancerede på kanten af konkurs, og denne eksponering ville havde udgjort en betydelig hindring for FBN's aktiviteter. Ved at afgrænse sine aktiviteter i forhold til Fortis SA/NV kunne FBN i vidt omfang undgå de problemer og omkostninger, som er typiske for et nødlidende (finansielt) selskab (f.eks. højere finansieringsomkostninger, dårligere betalingsbetingelser fra leverandører og modparter, højere personaleomkostninger med henblik på at fastholde medarbejdere, reduktion i aktiviteter og risikovægtede aktiver for at bevare kapitalen) (99). Selv om ABN AMRO N rent driftsmæssigt forblev et særskilt selskab, frygtede den nederlandske stat en sammenblanding som følge af, at markederne kunne forbinde ABN AMRO N med dens fremtidige ejer Fortis SA/NV.
(227)
Foranstaltning Y1 - en betydelig komponent i de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 - gav også FBN en stor fordel, navnlig på grund af transaktionens størrelse og de på daværende tidspunkt gældende markedsforhold.
(228)
Den store likviditetsfacilitet på 45 mia. EUR (100) blev ydet, da engrosmarkederne var stort set lukkede, navnlig for store beløb og for selskaber med en relativt høj udlåns-/indlånskvote som FBN. At der ikke fandtes så meget likviditet på markedet, bekræftes af, at FBN skulle bruge flere kvartaler på at udskifte den kortfristede likviditetsfacilitet med andre finansieringskilder. I sidste ende betalte FBN hele den kortfristede finansiering fra den nederlandske stat tilbage i juni 2009, ni måneder efter likviditetsstøtten blev ydet. Refinansieringen skete delvist gennem statsgaranterede gældsudstedelser (101).
(229)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning Y1 udgør statsstøtte, da den gav FBN en fordel i form af finansiering, som den ikke kunne have fundet på markedet under de dagældende markedsforhold.
(230)
Med hensyn til foranstaltning Y2, novationen af de langfristede lån fra Fortis Bank SA/NV, mener Kommissionen, at denne foranstaltning udgør en selektiv fordel for FBN. Oplysningerne fra den nederlandske stat viser, at Fortis Bank SA/NV var berettiget til en omgående tilbagebetaling af de fastforrentede langfristede lån (med en nominel værdi på 7,9 mia. EUR) på grund af ejerskiftet hos FBN. Takket være foranstaltning Y2 skulle FBN ikke finde ny finansiering på markedet for at tilbagebetale disse langfristede lån. Den kunne fortsat drage fordel af de eksisterende lån til samme priser som før krisen.
(231)
Ved at acceptere novationen ydede den nederlandske stat FBN langfristet gæld til den rente, der var gældende før krisen. En markedsøkonomisk investor ville ikke have ydet disse lån til en rente, der var gældende før krisen, men ville have forhandlet en rente, som bedre afspejlede de dagældende markedsforhold, navnlig eftersom det drejede sig om lån af en anselig størrelse.
(232)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning Y2 udgør statsstøtte for FBN, eftersom den gav FBN en selektiv fordel i form af lån til en rente, der var gældende før krisen. Den nederlandske stat forsøgte ikke at indrette renten på det amortisable lån efter den rente, der var gældende før krisen, og udviste derfor ikke en adfærd som en markedsøkonomisk investor.
(233)
Kommissionen havde fået tilstrækkelige oplysninger til at kunne konkludere, at ABN AMRO N ikke modtog finansiering gennem foranstaltning Y1 og Y2. Den drog således ikke fordel af disse foranstaltninger.
(234)
De integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 stemmer således ikke overens med det markedsøkonomiske investorprincip og giver FBN en selektiv fordel. Disse foranstaltninger gjorde det muligt for FBN at forblive på markedet og videreføre sine aktiviteter uden at blive yderligere påvirket af moderselskabets problemer. FBN modtog endvidere omfattende finansieringsstøtte, som ikke var tilgængelig på markedet med så kort varsel. Foranstaltning Y1 og Y2 udgør derfor statsstøtte, mens foranstaltning X som fastlagt i betragtning 32 i beslutningen af 8. april 2009 som sådan ikke udgør statsstøtte til FBN, men er en del af en større transaktion - udskillelsen af FBN fra Fortis Bank SA/NV - som involverede statsstøtte til FBN.
6.1.2. Anvendelighed af det markedsøkonomiske investorprincip på de foranstaltninger, som blev gennemført efter den indledende støtte af 3. oktober 2008
(235)
Den nederlandske stat har truffet en lang række foranstaltninger til fordel for FBN og ABN AMRO N fordelt over en periode på omtrent 18 måneder. Den nederlandske stat hævder, at testen for det markedsøkonomiske investorprincip burde anvendes individuelt på hver af disse foranstaltninger (og navnlig på de fusionsrelaterede foranstaltninger - B4 og B5). På grundlag af foranstaltningernes kronologi (I), deres fælles formål (II) og selskabernes situation på tidspunktet for de enkelte foranstaltninger (III) konkluderer Kommissionen imidlertid, at de ikke er tilstrækkeligt tydelige til at blive bedømt uafhængigt i forhold til det markedsøkonomiske investorprincip. Kommissionen mener, at alle foranstaltninger er led i én lang omstruktureringsproces (102), (103).
(236)
Foranstaltningernes kronologi (I), som er beskrevet tidligere i afsnit 2.1 og afsnit 2.4 i denne afgørelse, viser, at alle foranstaltninger hænger sammen og blev truffet inden for en kort periode.
(237)
Derudover hænger de fusionsrelaterede foranstaltninger tydeligt sammen med de foregående indgreb. Da den nederlandske stat den 21. november 2008 - lidt mere end seks uger efter redningsindgrebet af 3. oktober 2008 - besluttede at fusionere FBN og ABN AMRO N, var det kun muligt, fordi den lige havde reddet de to selskaber fra konkurs. I et kontrafaktisk scenarie ville det med andre ord uden indgrebet den 3. oktober 2008 ikke have været muligt, da de to selskaber enten ikke havde eksisteret længere eller kun havde eksisteret i en meget reduceret form, som kunne have ført til en meget mindre og knap så attraktiv enhed, som den nederlandske stat også indrømmer i sin omstruktureringsplan af december 2009 (se betragtning 78).
(238)
Alle foranstaltningerne havde som fælles mål (II) at genoprette rentabiliteten i FBN og ABN AMRO N. Umiddelbart efter de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 stod det klart, at den nederlandske stat blot havde stabiliseret situationen, mens der fortsat var vigtige problemer at løse, navnlig på grund af de enkelte enheders udskillelse fra det tidligere moderselskab.
(239)
Endvidere var fusionen en nødvendig foranstaltning for at nå det fælles mål og genoprette rentabiliteten fuldt ud. Isoleret set var FBN's finansieringsposition svag, da den havde en relativt lille detailfranchise og i høj grad afhang af engrosfinansiering (104). ABN AMRO N havde mistet vigtige produktkompetencer og en stor del af sit internationale netværk. Begge selskaber stod over for driftsmæssige udfordringer i forbindelse med f.eks. it, skatteforvaltning og risikostyring, ligesom det var usikkert, om de var tilstrækkeligt store på alle de forretningsområder, som de var aktive inden for. Den nederlandske stat så på en række alternativer og besluttede hurtigt, at en fusion kombineret med yderligere kapitaltilførsler var den bedste metode til at genoprette rentabiliteten fuldt ud. I et fusionsscenarie kompenserede ABN AMRO N's indskudsrige detailaktiviteter for FBN's svage finansieringsposition, hvorimod FBN kunne tilføre ABN AMRO N større og internationale filialer. Endvidere var den fusionerede enhed bedre rustet til at løse praktiske problemer og kunne desuden udnytte visse stordriftsfordele. Med fusionen undgik man at skulle genopbygge hver enkelt enhed særskilt.
(240)
Med hensyn til selskabernes situation på tidspunktet for de enkelte foranstaltninger (III) bemærker Kommissionen, at selskabernes rentabilitet først var fuldt ud genoprettet, da alle foranstaltningerne var gennemført. De var ikke rentable på et mellemliggende trin, som f.eks. den 21. november 2008, da beslutningen om at fusionere blev truffet. I denne henseende understreger Kommissionen, at FBN ved udgangen af december 2008, hvilket vil sige efter beslutningen om at fusionere, risikerede at falde ned under DNB's minimumskapitalkrav, fordi den blev nødt til at foretage en nedskrivning af ABN AMRO N. ABN AMRO N fremgik fortsat af FBN's bøger med en vurdering, som ikke længere var realistisk (105) efter den vurdering, der blev anvendt i foranstaltning X, og en nedskrivning var derfor uundgåelig. For at løse FBN's kapitalproblem overtog den nederlandske stat ABN AMRO N fra FBN for 6,5 mia. EUR og traf yderligere korrigerende kapitalforanstaltninger i slutningen af 2009 med konverteringen af tier 2-kapital til tier 1-kapital (se betragtning 121 og fodnote 52 i denne afgørelse). Erklæringer fra den nederlandske stat […] og […] bekræfter, at FBN og ABN AMRO N fortsat stod over for vigtige rentabilitetsrelaterede spørgsmål efter de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008 (106).
(241)
Kommissionen bemærker desuden, at den nederlandske stat først fremsendte den fulde omstruktureringsplan, da der var truffet beslutning om alle foranstaltningerne, hvilket viser, at rentabiliteten først da var fuldt ud genoprettet. Under denne procedure anmodede Kommissionen gentagne gange om en detaljeret omstruktureringsplan (se f.eks. betragtning 137), som var uundværlig for at vurdere, om et støttet selskabs rentabilitet var blevet genoprettet fuldt ud.
(242)
Den nederlandske stat fremsendte omstruktureringsplanen af december 2009 den 4. december 2009, men denne indledende plan savnede fortsat vigtige elementer, som var nævnt i omstruktureringsmeddelelsen, som f.eks. finansielle beregninger for det værst tænkelige scenarie. De nødvendige færdiggørelser ankom den 23. marts 2010. Den nederlandske stat svarede på tidligere anmodninger fra Kommissionen om en omstruktureringsplan, at fusionen mellem FBN og ABN AMRO N spillede en afgørende rolle i omstruktureringen af disse selskaber. Ifølge denne havde overgangsledelsesgruppen i ABN AMRO Group behov for tid til at udarbejde en plan og kunne ikke danne sig et fuldstændigt overblik over koncernens fremtidige form, før fusionen var gennemført.
6.1.3. Eksistensen af en fordel og konklusion om eksistensen af støtte for de foranstaltninger, der blev gennemført efter de integrerede transaktioner af 3. oktober 2008
(243)
Foranstaltning Z var nødvendig for at undgå, at FBN's kapitalprocenter faldt til under de lovpligtige minimumskapitalkrav.
(244)
FBN's kapitalproblem skyldtes den høje vurdering af ABN AMRO N i regnskabet. Simuleringer i […]s due diligence-rapport viser, at en nedbringelse af ABN AMRO N's værdi til 6,5 mia. EUR ville føre til en tier 1-kapitalprocent og en samlet kapitalprocent på henholdsvis 3,8 % og 7,6 % for FBN (107). Der var med andre ord en risiko for, at FBN ville falde under de lovgivningsmæssige minimumskrav, som kræver en samlet kapitalprocent på mindst 8 % (idet højst halvdelen udgøres af tier 2). Ifølge […]-rapporten løftede salget af ABN AMRO N til den nederlandske stat for i alt 6,5 mia. EUR tier 1-kapitalprocenten og den samlede kapitalprocent for FBN til henholdsvis 7,8 % og 15,7 %, hvilket løste FBN's kapitalproblem og lod selskabet blive på markedet.
(245)
Foranstaltningen betød, at FBN havde en fordel i form af kapital, som den ikke kunne have fundet på markedet. Selskabet kunne desuden ikke anvende internt genererede underliggende overskud til at løse (en del af) problemet, delvist fordi det blev påført et tab på 922 mio. EUR i 2008 i forbindelse med Madoff-svindelaffæren. Eftersom der var en risiko for, at FBN ville falde ned under minimumkapitalkravene, tillod foranstaltningen selskabet at overholde lovkravene og forfølge sine aktiviteter.
(246)
Kommissionen er nået til den konklusion, at den nederlandske stats køb af AMRO N af nedenstående årsager ikke fandt sted på markedsvilkår.
(247)
En markedsøkonomisk investor (108) med en interesse i at overtage ABN AMRO N i december 2008 ville have anvendt en markedspris og taget højde for markedsforholdene på det pågældende tidspunkt. I […]-rapporten havde den nederlandske stat to vurderinger: En »through the cycle«-vurdering på [5-9] mia. EUR, som forudsatte en normalisering af markederne, og en »aktuelle markedsforhold«-vurdering på [4 - 6,5] mia. EUR, som var baseret på markedsforholdene i de første dage i oktober 2008 (109). En markedsøkonomisk investor ville have brugt »aktuelle markedsforhold«-vurderingen som udgangspunkt.
(248)
En rettelse til »aktuelle markedsforhold«-vurderingen ville under alle omstændigheder være nødvendig for at tage højde for de forværrede markedsforhold mellem den 3. oktober 2008 (nemlig datoen for […]-vurderingsrapporten) og den faktiske dato, hvor den nederlandske stats overtagelse af ABN AMRO N blev besluttet. I denne periode faldt Euro Stoxx 50-indekset med 22,2 %, mens Euro Stoxx Banks-indekset faldt med 45,3 %.
(249)
Den nederlandske stats argument om, at der ikke var behov for nogen justering i lyset af ABN AMRO N's konservative risikoprofil (dvs. ingen nødlidende aktiver, god finansieringsposition osv.) kan ikke accepteres. Markedets nedgang ramte bredt og navnlig blandt bankaktier, hvilket viste, at nedgangen ikke i så høj grad skyldtes aktier alene, men snarere de forværrede økonomiske og finansielle markedsforhold og den dermed forbundne stigning i de krævede risikopræmier. På denne baggrund er det nødvendigt at nedjustere »aktuelle markedsforhold«-vurderingen af 3. oktober 2008 for at få en rimelig vurdering af værdien af ABN AMRO N den 14. december 2008. Med det observerede procentvise fald i Euro Stoxx 50-indekset og Euro Stoxx Banks-indekset (22,2 % og 45,3 %) fås et markedsprisniveau for december på mellem [2,2 - 3,6] mia. EUR og [3,1 - 5,1] mia. EUR (dvs. [4 - 6,5] mia. EUR reduceret med 22,2 % og 45,3 %) (110).
(250)
Kommissionen kan acceptere, at der som anført af de nederlandske myndigheder burde foretages en justering for at tage højde for, at den nederlandske stat ikke betalte transaktionen kontant. Som følge af foranstaltning Y2 ejede den nederlandske stat gæld udstedt af FBN, og den betalte derefter FBN for ABN AMRO N ved at give afkald på en del af denne gæld med en nominel værdi af 6,5 mia. EUR. Eftersom gæld udstedt af andre banker på det pågældende tidspunkt blev handlet til en lavere kurs end pari, kan Kommissionen acceptere, at de gældsinstrumenter, der blev givet afkald på, blev handlet til under pariværdi. Baseret på tilgængelige markedsoplysninger kunne Kommissionen acceptere en justering på [10 - 30] % eller [0,65 - 1,95] mia. EUR. Dette ville medføre en faktisk transaktionspris på [4,55 - 5,85] mia. EUR (6,5 mia. EUR [0,65 - 1,95] mia. EUR) i stedet for 6,5 mia. EUR (111).
(251)
Støttebeløbet i foranstaltning Z ville således være forskellen mellem den betalte pris og markedsværdien af ABN AMRO N. Den ville derfor ligge mellem [0 - 2,75] mia. EUR ([4,55 - 5,85] mia. EUR minus [3,1 - 5,1] mia. EUR) og [0,95 - 3,65] mia. EUR ([4,55 - 5,85] mia. EUR minus [2,2 - 3,6] mia. EUR).
(252)
Kommissionen ser ikke noget grundlag for den nederlandske stats påstande om, at vurderingen på 6,5 mia. EUR på overbevisende vis blev styrket gennem en godkendelse fra de andre medlemmer af konsortiet og i en rapport fra […]. En overbetaling for ABN AMRO N påvirkede ikke de øvrige medlemmer af konsortiet, hvilket betyder, at deres godkendelse af salget ikke var en godkendelse af selve vurderingen. Der er heller ingen tegn på, at medlemmerne af konsortiet selv foretog en ny vurdering. Brevet fra […] støtter heller ikke den nederlandske stats påstand. […] bekræftede blot metoden og processen, og den korte rapport kan ikke anses for at være en troværdig vurdering. I […]-rapporten blev der endvidere taget udgangspunkt i den pris, som den nederlandske stat betalte for FBN og ABN AMRO N den 3. oktober 2008. Som anført ovenfor er transaktionen af 3. oktober 2008 ikke en markedsbaseret transaktion. En transaktion, der omfatter støtte, kan ikke anvendes til at nå frem til markedsprisen.
(253)
Rapporten fra de eksperter, der arbejder for aktionærerne i Fortis SA/NV, støtter heller ikke hypotesen om, at den nederlandske stat ikke betalte for meget. Rapporten er kun en sekundær analyse af de vurderinger og vurderingsmetoder, som blev anvendt under processen, og er ikke en ny vurdering. Endvidere bør rapporten ses i sin sammenhæng. Aktionærerne i Fortis SA/NV var bekymrede over, at de fik for lav en pris for de aktiver, som den nederlandske stat overtog, og i rapporten er det kun denne påstand, der behandles, dvs. at den nederlandske stat betalte for lav en pris. Endelig bør det nævnes, at de punkter, som den nederlandske stat henviser til, ikke siger noget om ABN AMRO N isoleret set, men udelukkende henviser til hele den pakke af aktiver, som den nederlandske stat overtog.
(254)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning Z er en statsstøtteforanstaltning til fordel for FBN, eftersom den giver FBN kapital, der gør det muligt for FBN at blive på markedet. Det identificerede støttebeløb ligger på mellem [0 - 2,75] mia. EUR og [0,95 - 3,65] mia. EUR.
(255)
Kommissionen har konkluderet, at det var den nederlandske stats ansvar - og ikke ABN AMRO N's ansvar - at dække kapitalunderskuddet i ABN AMRO Z. Siden den 3. oktober 2008 har den nederlandske stat været bundet af betingelserne i aktionæroverenskomsten. Den var således forpligtet til at gennemføre udskillelsen af ABN AMRO Holding på de betingelser, der er beskrevet i aktionæroverenskomsten. Eftersom finanstilsynet først tillod udskillelsesprocessen at starte, da ABN AMRO Z's kapitalproblem var løst, havde den nederlandske stat og de andre medlemmer af konsortiet intet andet valg end at udfylde kapitalhullet i ABN AMRO Z.
(256)
ABN AMRO N optrådte blot som mellemled i en konstruktion, der skulle give ABN AMRO Z, som ikke har nogen driftsaktiviteter, den nødvendige kapital.
(257)
Kommissionen har ikke fundet beviser på indirekte støtte til ABN AMRO N. Præciseringerne fra den nederlandske stat bekræftede, at alle betydningsfulde finansielle transaktioner mellem ABN AMRO Z og ABN AMRO N fandt sted på markedsvilkår eller inden statens indgreb den 3. oktober 2008.
(258)
Som nævnt i betragtning 110 blev kapitalfrigørelsesinstrumentet holdt på plads efter udskillelsen af ABN AMRO II fra ABN AMRO Bank for at dække forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR og integrationsomkostningerne på 1,2 mia. EUR, mens kontanter fra obligatoriske konvertible værdipapirer blev tilført ABN AMRO Z. Fra datoen for udskillelsen af ABN AMRO II fra ABN AMRO Bank (dvs. den 6. februar 2010) (indtil slutningen af kapitalfrigørelsesinstrumentet i oktober 2010) udgjorde kapitalfrigørelsesinstrumentet statsstøtte til ABN AMRO II, mens beløbet på 1,7 mia. EUR fra de obligatoriske konvertible værdipapirer, hvoraf overskuddet blev overført til ABN AMRO Z, ophørte med at være støtte til ABN AMRO N/ABN AMRO II på samme dato. Disse ændringer ændrer således ikke omfanget af støtte, men kun de instrumenter, som støtten blev ydet ved hjælp af, og dens varighed. Denne ændring rejser ikke nogen spørgsmål, som skal overvejes i resten af denne afgørelse.
(259)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning A ikke udgør statsstøtte. I henhold til aktionæroverenskomsten var den nederlandske stat som retssuccessor til Fortis SA/NV kontraktligt forpligtet til at løse ABN AMRO Z's kapitalunderskud. Foranstaltningen udgør derfor ikke en selektiv fordel for ABN AMRO N og fritager den ikke for de omkostninger, den normalt havde båret.
(260)
Eftersom kapitalfrigørelsesinstrumentet ikke rækker til at dække ABN AMRO Z's kapitalunderskud, måtte den nederlandske stat tilføre ekstra kapital via et obligatorisk konvertibelt værdipapir. Bevæggrundene med hensyn til foranstaltning A gælder også for foranstaltning B1.
(261)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning B1 ikke udgør statsstøtte, eftersom den nederlandske stat i henhold til aktionæroverenskomsten var forpligtet til at finansiere ABN AMRO Z's kapitalunderskud, og dette ikke selektivt er til fordel for ABN AMRO N.
(262)
Det fulde beløb på 1,08 mia. EUR (dvs. foranstaltning B2 og B3 sammen) omfatter generelle udskillelsesomkostninger på 480 mio. EUR, 90 mio. EUR i forbindelse med oprettelsen af en Money Market Desk og en forsigtighedsbuffer på 500 mio. Det er vigtigt at skelne mellem forsigtighedsbufferen på 500 mio. EUR og de andre udskillelsesomkostninger på 580 mio. EUR.
(263)
Med hensyn til de andre udskillelsesomkostninger accepterer Kommissionen, at den nederlandske stat i henhold til aktionæroverenskomsten var forpligtet til at forfølge opdelingen af ABN AMRO Holding i tre særskilte dele efter retningslinjerne i aktionæroverenskomsten. Udskillelsesomkostningerne er med andre ord en konsekvens af den nederlandske stats kontraktlige forpligtelser i henhold til aktionæroverenskomsten som retssuccessor til Fortis SA/NV. Netto har ABN AMRO N ikke en bedre kapitalposition som følge af denne foranstaltning, eftersom den nederlandske stat tilfører kapital, som omgående optages af udskillelsesomkostningerne.
(264)
Denne begrundelse gælder imidlertid ikke forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR, eftersom staten ikke var kontraktligt forpligtet til at stille den til rådighed. Hvis den nederlandske stat ikke havde ydet denne støtte, ville ABN AMRO N have befundet sig i en endnu værre finansiel position, og den ville havde været forpligtet til f.eks. at reducere sine risikovægtede aktiver til frigjort kapital. Forsigtighedsmargenen er med andre ord en selektiv fordel, som forbedrede ABN AMRO N's konkurrencemæssige position sammenlignet med et scenarie, hvor foranstaltningen ikke var blevet gennemført.
(265)
Det bør derfor konkluderes, at selv om de generelle udskillelsesomkostninger ikke udgør statsstøtte, så gør forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR det (dvs. en del af foranstaltning B3). Den giver ABN AMRO N ekstra kapital og udgør en selektiv fordel.
(266)
Kommissionen bemærker, at der ikke var nogen kontraktlig eller økonomisk forpligtelse til at fusionere FBN og ABN AMRO N, da den nederlandske stat overtog disse selskaber. Formueforvaltningsdivisionen i ABN AMRO N var blevet integreret i Fortis Bank SA/NV, men denne division er ikke en nødvendig forretning for banker, eftersom mange andre banker får deres formueforvaltningsprodukter fra specialiserede eksterne leverandører. Det var den nederlandske stat selv, der den 21. november 2008 besluttede at fusionere ABN AMRO N og FBN, da den foretrak denne mulighed frem for andre omstruktureringsalternativer som f.eks. en isoleret strategi for de to banker, et hurtigt salg af et eller begge selskaber eller et hurtigt salg af større datterselskaber.
(267)
FBN og ABN AMRO N kunne ikke selv betale de direkte integrationsomkostninger for fusionen. Kommissionen bemærker, at den nederlandske stat offentligt har forsvaret fusionen ved at sige, at »de to banker står stærkere sammen end alene« (112). Fusionen bør medføre store fordele i form af synergier (vurderet til 1,1 mia. EUR om året før skat) og en stærkere konkurrencemæssig position (f.eks. større markedsandele, bedre finansieringsgrundlag osv.).
(268)
For at udnytte fordelene ved fusionen skulle FBN og ABN AMRO N pådrage sig forskellige omkostninger (nemlig omkostninger i forbindelse med fusionstilsagnet, integrationsomkostninger). Den nederlandske stat betalte disse omkostninger via en rekapitalisering (på et tidspunkt, hvor det fortsat var vanskeligt at skaffe kapital), mens FBN og ABN AMRO N fik alle fordelene. Det giver således FBN og ABN AMRO N en klar fordel.
(269)
Ifølge den nederlandske stat har fusionen en positiv nettonutidsværdi (113). Men som allerede fyldigt beskrevet i betragtning 235 til 242 følger foranstaltning B4 og B5 andre statsstøtteforanstaltninger og udgør en del af en større omstruktureringsplan, således at det markedsøkonomiske investorprincip ikke finder anvendelse.
(270)
Derfor bør det konkluderes, at foranstaltning B4 og B5 udgør statsstøtte på henholdsvis 300 mio. EUR og 1,2 mia. EUR. De giver FBN og ABN AMRO N en selektiv fordel ved at yde dem kapital.
(271)
Foranstaltning C giver FBN kapital, så den kunne overholde finanstilsynets lovgivningsmæssige minimumskrav. Hvis den nederlandske stat ikke havde konverteret sin tier 2-kapital til tier 1-kapital, havde FBN været nødt til at afbryde sin drift eller været forpligtet til at lede efter alternative løsninger som f.eks. at nedbringe sine risikovægtede aktiver for at frigøre tier 1-kapital. Takket være denne foranstaltning sluttede FBN med mere kapital og en stærkere konkurrencemæssig position end i et »ingen støtte«-scenarie.
(272)
Den nederlandske stat konverterede tier 2-gældsinstrumenter med en nominel værdi på 1,35 mia. EUR til et tilsvarende beløb i tier 1-kapital. Denne konvertering fører til den samme pengestrøm som et scenarie, hvor FBN havde genkøbt tier 2-instrumenter ejet af staten til pariværdi efterfulgt af en kapitaltilførsel af samme beløb. Analogt med betragtning 250 kunne Kommissionen acceptere, at markedsværdien af de gældsinstrumenter, som den nederlandske stat gav afkald på, var under pari. Under hensyntagen til tilsvarende bankers rabatter på lignende instrumenter er en rabat på [135 - 405] mio. EUR (eller [10 - 30] %) rimelig. FBN betalte med andre ord indirekte [135 - 405] mio. EUR for meget til den nederlandske stat ved implicit at købe instrumenterne tilbage til pari. Støttebeløbet ville således udgøre [0,945 - 1,215] mia. EUR og ikke 1,35 mia. EUR.
(273)
Den nederlandske stats påstand om, at foranstaltningen stemmer overens med det markedsøkonomiske investorprincip kan ikke accepteres. Foranstaltningen følger andre foranstaltninger, som indeholder elementer af statsstøtte som forklaret i betragtning 235 til 242, så det markedsøkonomiske investorprincip finder ikke anvendelse.
(274)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning C udgør statsstøtte til en værdi af [0,945 - 1,215] mia. EUR, da den giver FBN en fordel i form af ekstra kapital.
(275)
Med hensyn til betalingerne til de øvrige medlemmer af konsortiet har Kommissionen konkluderet, at betalingerne rent faktisk er en del af forpligtelserne i forbindelse med aktionæroverenskomsten. Medlemmerne af konsortiet havde ventet, at der ville dukke visse uventede spørgsmål op under udskillelsesprocessen, og i aktionæroverenskomsten beskrives de procedurer, der skal anvendes til at løse disse spørgsmål. Kommissionen har ikke fundet nogen dokumentation for, at den nederlandske stats betalinger til de øvrige medlemmer af konsortiet medførte en ekstra overførsel af nettoaktiver til ABN AMRO N eller andre fordele for selskabet.
(276)
Det bør derfor konkluderes, at foranstaltning D ikke udgør statsstøtte, eftersom foranstaltning D var en af statens og ikke ABN AMRO N's forpligtelser i henhold til aktionæroverenskomsten. Foranstaltningen medførte ingen selektive fordele for ABN AMRO N.
(277)
Kommissionen har konkluderet, at krydshæftelserne i stort omfang hænger sammen med det specifikke forløb, da ABN AMRO N blev udskilt fra moderselskabet ABN AMRO Bank (nu RBS NV). I henhold til nederlandsk lovgivning hæfter Deutsche Bank som køber af New HBU for ABN AMRO Banks gæld, hvis sidstnævnte ikke opfylder sine forpligtelser. Deutsche Bank ønsker derfor at blive friholdt for den risiko, den løber i forhold til ABN AMRO Bank. Hvis ABN AMRO N ikke var blevet udskilt fra ABN AMRO Bank, ville disse krydshæftelser mellem New HBU og ABN AMRO Bank ikke have eksisteret. Den nederlandske stat giver derfor en garanti for en krydshæftelse, som udelukkende eksisterer på grund af ABN AMRO N's udskillelse. Den nederlandske stat giver ikke nogen garanti for krydshæftelsen mellem New HBU og ABN AMRO N.
(278)
Det bør derfor konkluderes, at det kan accepteres, at foranstaltning E ikke udgør statsstøtte, da ABN AMRO N's udskillelse fra ABN AMRO Bank er den nederlandske stats forpligtelse i henhold til aktionæroverenskomsten.
6.1.4. Kvantificering af statsstøtten
(279)
ABN AMRO Group (eller FBN og ABN AMRO N inden fusionen) har draget fordel af rekapitaliseringsstøtten, som ligger et sted mellem 4,2 mia. EUR og 5,45 mia. EUR. Dette beløb svarer til 2,75 %-3,5 % i forhold til ABN AMRO Groups risikovægtede aktiver.
(280)
Kommissionen bemærker, at FBN også drog fordel af et betragteligt beløb i likviditetsstøtte, både relativt og absolut.
Tabel 5
Statsstøtte: Sammenfatning af rekapitaliseringsstøtte og likviditetsstøtte
Rekapitaliseringsstøtte
(alle tal i mia. EUR)
Statsstøtte min.
Statsstøtte maks.
Risikovægtede aktiver i den fusionerede enhed FBN-ABN AMRO N
Min. % af risikovægtede aktiver
Maks. % af risikovægtede aktiver
Foranstaltning Z: Den nederlandske stat overtager AA fra FBN
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Foranstaltning B3: Udskillelsesomkostninger (forsigtighedsmargen)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Foranstaltning B4: Kapitalunderskud i forbindelse med salget af HBU
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Foranstaltning B5: Integrationsomkostninger
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Foranstaltning C: Konvertering fra tier 2 == tier 1
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82] %
[0,63 - 0,82 %
Samlet rekapitaliseringsstøtte
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Finansierings-/likviditetsstøtte
Foranstaltning Y1: Kortfristet likviditetsfacilitet
45
Foranstaltning Y2: Langfristede lån
7,9
Udstedelse af nyt gældsinstrument garanteret under den nederlandske garantiordning
18,8
Samlet finansierings-/likviditetsstøtte
71,7 (eller 52,9 justeret for dobbeltoptælling) (116)
6.2. De forskellige støtteforanstaltningers forenelighed
(281)
I henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra b), kan Kommissionen erklære støtte forenelig med det indre marked, hvis den har til formål at »afhjælpe en alvorlig forstyrrelse i en medlemsstats økonomi«. Med hensyn til den nederlandske økonomi blev risikoen for en alvorlig forstyrrelse bekræftet i Kommissionens forskellige godkendelser af de foranstaltninger, som den nederlandske stat traf for at bekæmpe finanskrisen, såsom garantiordningen.
(282)
I denne henseende er det imidlertid vigtigt at understrege, at Retten i Første Instans har fremhævet, at traktatens artikel 107, stk. 3, litra b), bør anvendes restriktivt (117), således at den økonomiske forstyrrelse skal påvirke hele medlemsstaten og ikke blot en af dennes regioner. Kommissionen bemærker, at ABN AMRO N og FBN er førende nederlandske banker med et bredt nationalt netværk af filialer og førende positioner på markedet inden for en lang række segmenter på det nederlandske detail- og SMV-bankmarked. I forbindelse med de forskellige usikkerheder vedrørende genrejsningen efter den globale finans- og økonomikrise, ville disse bankers diskontinuitet skabe alvorlige forstyrrelser for den nederlandske økonomi, og statsstøtten fra den nederlandske regering kan dermed vurderes i henhold til traktatens artikel 107, stk. 3, litra b).
(283)
Kommissionen fastsatte flere detaljer om de forskellige foranstaltningers forenelighed i sin bankmeddelelse, rekapitaliseringsmeddelelsen og meddelelsen om værdiforringede aktiver samt om den krævede omstrukturering i sin omstruktureringsmeddelelse.
(284)
De enkelte foranstaltninger bør testes i forhold til Kommissionens relevante meddelelser. Kapitalfrigørelsesinstrumentet dækker ikke værdiforringede aktiver og træder faktisk i stedet for en rekapitaliseringsforanstaltning. De generelle principper bag meddelelsen om værdiforringede aktiver bør imidlertid også gælde for kapitalfrigørelsesinstrumentet for at være forenelig med det indre marked. For at sikre ens spilleregler måtte Kommissionen kontrollere, om kapitalfrigørelsesinstrumentet blev anvendt til at flytte forventede tab på porteføljen til staten. Foranstaltning A burde også indeholde exitincitamenter, og hvis den økonomiske situation forværres, skulle ABN AMRO N stadig påtage sit et tab via en vertikal andel. Likviditetsforanstaltningerne (foranstaltning Y1 og Y2) bør bedømmes i forhold til bankmeddelelsen og rekapitaliseringsforanstaltningerne (nærmere bestemt foranstaltning Z, B4 og B5 samt forsigtighedsmargenen på 500 mio. EUR, som udgjorde en del af foranstaltning B3 og C) i forhold til rekapitaliseringsmeddelelsen.
6.2.1. Foreneligheden af foranstaltning Y1 og Y2 i henhold til bankmeddelelsen
(285)
For at overholde bankmeddelelsen bør foranstaltning Y1 og Y2 være velfokuserede, stå i forhold til de aktuelle udfordringer og udformet, så de ikke udgør uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger.
(286)
Kommissionen gentager konklusionen i betragtning 51 i beslutningen af 8. april 2009 om, at foranstaltningen, der brød alle forbindelser mellem FBN og dennes likviditetstrængte moderselskab Fortis SA/NV, var nødvendig for at beskytte FBN mod moderselskabets på daværende tidspunkt akutte problemer. Foranstaltningerne kan derfor anses for at være velfokuserede med hensyn til at redde FBN.
(287)
Foranstaltning Y1 og Y2 bør ligeledes stå i forhold til udfordringerne og ikke fordreje konkurrencen unødigt. I denne henseende ser Kommissionen positivt på det prissystem, som den nederlandske stat har udviklet, og som har til formål at sikre ens spilleregler med garantiordningen (se betragtning 169). Med hensyn til garantiordninger har Kommissionen konsekvent anmodet medlemsstaterne om at kræve en overkurs på mindst 50 basispoint for garantier, der er længere end tre måneder (og ikke længere end 12 måneder). Kommissionen fandt, at den nederlandske stat ikke konsekvent anmodede om EURIBOR + 50 basispoint for lån på mere end tre måneder. Derfor kan Kommissionen kun erklære foranstaltning Y1 kompatibel med det indre marked på den betingelse, at der foretages en korrigerende betaling på 18,2 mio. EUR for at sikre, at lån med en løbetid på over tre måneder forrentes med EURIBOR + 50 basispoint. Kommissionen bemærker positivt, at alle likviditetsfaciliteter var tilbagebetalt og afsluttet i juni 2009.
(288)
Med hensyn til foranstaltning Y2 bemærker Kommissionen, at eftersom den nederlandske stat ikke ændrede lånenes rente og løbetid, drog FBN fordel af relativt billige lån, som kunne fordreje konkurrencen. Kommissionen kan derfor kun erklære foranstaltningen forenelig med bankmeddelelsen, hvis alle de betingelser, der er beskrevet senere i denne afgørelse, og mere specifikt foranstaltningerne til begrænsning af konkurrencefordrejninger, gennemføres korrekt.
6.2.2. Forenelighed af foranstaltning Z, B3 (dvs. 500 mio. EUR), B4 og B5 og C i henhold til rekapitaliseringsmeddelelsen
(289)
Kommissionen har konkluderet, at de relevante foranstaltninger blev truffet for at løse et reelt behov og udgjorde det nødvendige minimum med hensyn til at genoprette de relevante selskabers rentabilitet.
(290)
Med hensyn til afkast bemærkede Kommissionen, at staten allerede ejede 100 % af de ordinære aktier i FBN (og indirekte 100 % af ABN AMRO N). Alle disse foranstaltninger var uundværlige for at bevare aktiebeholdningens værdi.
(291)
ABN AMRO Group vil realisere en egenkapitalforrentning på ca. […] % i 2013, hvilket viser, at der takket være alle statens indgreb er skabt en rentabel og profitabel enhed.
(292)
Alle de tilgængelige vurderinger af ABN AMRO Group ligger godt over støttesummen for foranstaltning Z, B3, B4, B5 og C (nemlig mellem 4,2 mia. EUR og 5,45 mia. EUR). Staten vil dermed få en passende forrentning af den støtte, der er ydet til ABN AMRO N og FBN (118).
(293)
I lyset af ovenstående har Kommissionen konkluderet, at foranstaltning Z, B3, B4, B5 og C er forenelige med rekapitaliseringsmeddelelsen, hvis betingelserne senere i denne afgørelse gennemføres korrekt.
6.2.3. Kapitalfrigørelsesinstrumentets forenelighed med principperne i meddelelsen om værdiforringede aktiver
(294)
Kommissionen anerkender, at den nederlandske stats kapitalfrigørelsesinstrument adskiller sig fra traditionelle foranstaltninger vedrørende værdiforringede aktiver, som er vurderet i andre sager. Mens andre foranstaltninger vedrørende værdiforringede aktiver har haft til formål at fritage banker for værdiforringede aktiver, er den portefølje, som beskyttes af kapitalfrigørelsesinstrumentet, en traditionel nederlandsk realkreditportefølje, hvis resultater hverken ABN AMRO N eller eksterne eksperter ventede ville forringes betydeligt.
(295)
Kommissionen bemærker, at en traditionel rekapitalisering for ABN AMRO N ikke var heldig for den nederlandske stat, fordi den ikke var en særskilt juridisk enhed på det relevante tidspunkt, og den nederlandske stat ville ikke have været i stand til at afgrænse sit kapitalbidrag, hvilket kunne have haft negative konsekvenser, navnlig i krisescenarier. Endvidere var kapitalfrigørelsesinstrumenter ikke mulige i lyset af transaktionens størrelse og kompleksiteten i forbindelse med udskillelsen af ABN AMRO Bank NV, ABN AMRO N's og ABN AMRO Z's moderselskab.
(296)
På denne særlige baggrund kan Kommissionen acceptere, at kapitalfrigørelsesinstrumentet i højere grad er et alternativ til traditionelle kapitaltilførsler end beskyttelse mod nødlidende aktiver og derfor er en nødvendig og hensigtsmæssigt målrettet foranstaltning til løsning af de særlige kapitalproblemer i ABN AMRO Z.
(297)
I lyset af at foranstaltningen primært skal træde i stedet for en rekapitalisering, bør den være konsekvent i forhold til andre kapitalfrigørelsesinstrumenter og dermed beskytte det indre marked som forklaret i betragtning 284.
(298)
Kommissionen har konkluderet, at den nederlandske stat har givet tilstrækkelig dokumentation for, at vurderingen viste, at ABN AMRO N eller dens retssuccessor vil bære det forventede tab. Markedsdata (især vurderingsrapporter), historiske data og ny dokumentation fra ABN AMRO N viser, at den årlige »første tab«-tranche på 20 basispoint bør række til at dække ventede tab.
(299)
Den forrentning, som ABN AMRO N betaler, er ikke lavere end den, der anmodes om i meddelelsen om værdiforringede aktiver og rekapitaliseringsmeddelelsen. Forrentningen betyder, at ABN AMRO N skal betale 10 % af den kapital, som frigøres ved transaktionen som følge af reduktionen i de risikovægtede aktiver. Denne procentsats er positiv, sammenlignet med de minimumssatser, der er anført i rekapitaliseringsmeddelelsens punkt 27. I lyset af den relativt høje forrentning, kan den vertikale andel på 5 % og tilbagebetalingsmekanismen anses for at stemme overens med punkt 24 og fodnote 15 i meddelelsen om værdiforringede aktiver.
(300)
Foranstaltning A indeholder også tilstrækkelige exitincitamenter. De købsoptioner, som er beskrevet i betragtning 107, viser, at det er let for ABN AMRO N (eller nu ABN AMRO Group) at ophæve foranstaltningen. Endvidere betyder prissætningen, at foranstaltningen bliver dyrere med tiden. Kontraktbetingelserne viser, at prissætningen ikke ville blive justeret, da ABN AMRO Group begyndte at beregne sine kapitalkrav baseret på Basel II. Den manglende justering reducerer foranstaltningens kapitalfrigørelsesvirkning, mens garantigebyret ikke vil falde. Derudover beregnes der en »første tab«-tranche som en procentdel af den indledende porteføljeværdi, så »første tab«-tranchen som en procentdel af den udestående portefølje (dvs. den indledende portefølje korrigeret for bl.a. tilbagebetalinger) gradvist vil øges over tid.
(301)
I lyset af kapitalfrigørelsesinstrumentets egenskaber og omstruktureringsplanen af december 2009 samt den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 som beskrevet under afsnit 2.3 i denne afgørelse mener Kommissionen, at foranstaltning A er forenelig med de generelle principper i foranstaltningen vedrørende værdiforringede aktiver og med det indre markeds principper som beskrevet i betragtning 284.
(302)
Den kendsgerning, at kapitalfrigørelsesinstrumentet blev inddrevet af ABN AMRO Group, lige efter den gennemførte Basel II-kravene, bekræfter efterfølgende analysen i betragtning 294 til 301.
6.3. Vurdering af støtten og af omstruktureringsplanen af december 2009 samt den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 i henhold til omstruktureringsmeddelelsen
(303)
I lyset af beløbet og støttens omfang som beskrevet i de foregående afsnit og navnlig den kendsgerning, at rekapitaliseringsstøtten overstiger 2 % af de risikovægtede aktiver, mener Kommissionen, at der er behov for en mere gennemgribende omstrukturering i overensstemmelse med punkt 4 i omstruktureringsmeddelelsen.
6.3.1. Rentabilitet
(304)
En omstruktureringsplan bør vise, at bankens strategi er baseret på et sammenhængende koncept og vise, at banken har genoprettet den langfristede rentabilitet uden at benytte sig af statsstøtte.
(305)
Som allerede konkluderet i afgørelsen af 5. februar 2010 blev der i FBN's og ABN AMRO N's forretningsmoduler ikke benyttet overdreven risikotagning og ikke-bæredygtig udlånspraksis. De to enheder stod imidlertid sårbare og uden midler på visse kerneområder som følge af udskillelsen fra deres respektive moderselskaber. Efter opdelingen af moderselskabet havde ABN AMRO N ringe adgang til større selskaber, havde ikke længere et internationalt netværk og manglede en række produkter og it-kundskaber. FBN var ligeledes stærkt påvirket af udskillelsen fra moderselskabet, og finansieringen afhang i høj grad af engrosmarkederne. ABN AMRO Groups omstruktureringsplan af december 2009 (og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010) viser, at integrationen af ABN AMRO N og FBN reducerer de enkelte enheders svagheder betydeligt. Fusionen af FBN og ABN AMRO N hjalp med at dæmpe nogle af disse bekymringer. ABN AMRO N's store detail- og private banking-franchise var rig på indskud, hvilket skabte en bedre finansieringsprofil for den integrerede koncern, FBN løste en del af det internationale netværksproblem i ABN AMRO N, og de to koncerner var sammen bedre i stand til at løse eksempelvis it-relaterede problemer (fordi de ikke hver især skulle genopbygge en it-platform og andre supportværktøjer).
(306)
De finansielle beregninger viser, at den fusionerede enhed i slutningen af omstruktureringsperioden burde kunne dække sine omkostninger og realisere en passende egenkapitalforrentning på ca. […] %. Selv i et stressscenarie vil selskabet fortsætte med at generere et overskud, mens solvensprocenten fortsat vil ligge over de lovpligtige minimumstærskler. Selskabets kapitalbuffer synes således at være tilstrækkelig stor - efter gentagne indgreb fra statens side - til at afværge fremtidige negative omstændigheder uden at skulle vende sig til staten igen.
(307)
Som tallene i andet halvår af 2008 og første halvår af 2009 viste, er det af afgørende betydning at realisere tilstrækkeligt høje nettorenteindtægter til at skabe et fuldt ud rentabelt selskab. Omstruktureringsplanen af december 2009 og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 kan således kun erklæres forenelig med rentabilitetskravene i omstruktureringsmeddelelsen på den betingelse, at ABN AMRO Group bestræber sig på at realisere de ajourførte nettorenteindtægter i henhold til omstruktureringsplanen af november. ABN AMRO Group bør løbende rapportere sine fremskridt til Kommissionen - som minimum hvert kvartal. Hvis ABN AMRO Group bemærker afvigelser i forhold til beregningerne, bør den straks foretage korrigerende foranstaltninger.
(308)
En omstruktureringsplan bør indeholde beregninger med den nødvendige opdeling, ligesom omstrukturering også kræver en tilbagetrækning fra aktiviteter, som på mellemlang sigt fortsat vil være strukturelt tabsgivende (119). I betragtning 120 i afgørelsen af 5. februar 2010 tvivlede Kommissionen på, at rentabilitetsproblemerne i Prime Fund Solutions-divisionen - som rapporterede et vigtigt Madoff-relateret tab i 2008 - var blevet behandlet tilstrækkeligt. Ved at sælge PFS til Credit Suisse (se også betragtning 74) er dette problem blevet løst. De detaljerede beregninger på divisionsniveau viser, at både i et basisscenarie og et stressscenarie bidrager alle divisioner positivt til resultaterne. Derfor kan Kommissionen konkludere, at der ikke findes nogen andre divisioner med strukturelle rentabilitetsproblemer, og i lyset i denne konklusion er der ikke behov for yderligere frasalg for at forbedre selskabets rentabilitet.
6.3.2. Byrdefordeling/nødvendigt minimum
(309)
En omstruktureringsplan bør klart vise, at støtten fortsat er begrænset til det nødvendige minimum. Omkostninger i forbindelse med omstruktureringen bør ikke kun bæres af staten, men så vidt muligt også af dem, der investerede i banken. Banken og dens kapitalejere bør med andre ord så vidt muligt også bidrage til omstruktureringen med deres egne ressourcer. Omstruktureringsstøtten bør begrænses til at dække de omkostninger, som er nødvendige for at genoprette rentabiliteten. En virksomhed bør derfor ikke bevilges offentlige ressourcer, som kan anvendes til at finansiere markedsfordrejende aktiviteter, der ikke er knyttet til omstruktureringsprocessen, som f.eks. overtagelser (120).
(310)
Omstruktureringsmeddelelsen minder om, at et forbud mod overtagelser er nødvendig for at begrænse støtten til det nødvendige minimum. I punkt 23 i omstruktureringsmeddelelsen nævnes det, at »der ikke bør stilles offentlige midler til rådighed for en virksomhed, som kunne anvendes til at finansiere markedsfordrejende aktiviteter, der ikke er knyttet til omstruktureringsprocessen. F.eks. må overtagelse af aktier i andre virksomheder eller nye investeringer ikke finansieres ved hjælp af statsstøtte, medmindre dette er afgørende nødvendigt for genoprettelse af virksomhedens rentabilitet«.
(311)
I omstruktureringsmeddelelsen knyttes der ligeledes et forbud mod overtagelser til konkurrencefordrejning. I meddelelsens punkt 39 og 40 forklares det, at »statsstøtte må ikke anvendes til skade for konkurrenter, som ikke nyder tilsvarende offentlig støtte« og at »bankerne bør ikke bruge statsstøtte til at overtage konkurrerende virksomheder. Dette forbud bør gælde i mindst tre år og eventuelt indtil afslutningen af omstruktureringen, afhængigt af støttens størrelse, omfang og varighed«.
(312)
I overensstemmelse med punkt 40 i omstruktureringsmeddelelsen kan støtten kun erklæres forenelig på den betingelse, at ABN AMRO Group anvender forbuddet mod overtagelser strengt (121) i de tre år efter datoen for denne afgørelse. Forbuddet mod overtagelser bør udvides, hvis den nederlandske stat fortsætter med at eje 50 % af ABN AMRO Group efter tre år. Forbuddet mod overtagelser bør dog ikke række ud over fem år. Hvor en del af støtten allerede er tilbagebetalt, kan visse foranstaltninger (navnlig foranstaltning Z og C) ikke tilbagebetales af banken på grund af den form, den blev givet i (dvs. ikke i form af et hybridt gældsinstrument). Afslutningen af statsejerskabet træder i stedet for en vurdering af, hvornår den fordel, som støtten giver, slutter.
(313)
Kommissionen bemærker, at det allerede i omstruktureringsplanen af december 2009 (som blev afsluttet med finansielle beregninger for det værst tænkelige scenarie den 23. marts 2010) blev anført, at ABN AMRO Group var blevet en rentabel enhed, som skulle realisere en rimelig egenkapitalforrentning og endda forventes at realisere et rimeligt overskud under forværrede økonomiske forhold. Den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 bekræftede denne analyse. Denne tilbagevenden til rentabilitet er ikke knyttet til overtagelser. Et forbud mod overtagelser går således ikke imod en tilbagevenden til rentabilitet.
(314)
Kommissionen mener, at et forbud mod hybride kuponer og et forbud mod indfrielse af hybrid kapital ifølge punkt 26 i omstruktureringsmeddelelsen er uundgåeligt (122). Omstruktureringsmæssigt er foranstaltninger, der reducerer den samlede mængde egne midler, ikke forenelig med målet om byrdefordeling og kravet om nødvendigt minimum.
(315)
Som anført i punkt 26 i omstruktureringsmeddelelsen bør bankerne »imidlertid ikke anvende statsstøtte til at forrente egenkapitalen (stamkapital og efterstillet gæld), hvis dens aktiviteter ikke giver et tilstrækkeligt stort overskud.« En detaljeret vurdering af ABN AMRO Groups omstruktureringsplan af december 2009 (og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010) giver Kommissionen mulighed for at konkludere, at ABN AMRO Group om ca. to år har genoprettet sin rentabilitet som illustreret af en acceptabel egenkapitalforrentning på ca. […] % i henholdsvis 2012 og 2013. På denne baggrund synes en hybrid kupon og et forbud mod indfrielse af hybrid kapital i to år (123) at give en passende byrdefordeling fra selskabets kapitalejere (124). Støtten kan således kun erklæres forenelig på betingelse af et forbud mod hybride kuponer og indfrielse af hybrid kapital som nærmere beskrevet i artikel 8 i afgørelsens operationelle del. Dette forbud mod kuponer og indfrielser bør også gælde indehavere af FBNH-præferenceaktier for at fjerne den tvivl, som Kommissionen gav udtryk for i betragtning 130 i afgørelsen af 5. februar 2010.
(316)
I andre tilfælde er byrdefordelingsforanstaltninger ligeledes nødvendige for at sikre, at reddede banker bærer et passende ansvar for konsekvenserne af deres tidligere adfærd, så der skabes passende incitamenter for deres egen og andres fremtidige adfærd. Denne faktor er mindre relevant i denne sag, eftersom selskabets problemer i vidt omfang var knyttet til det tidligere moderselskab Fortis SA/NV (se afsnit 6.3.3 »Foranstaltninger til begrænsning af konkurrencefordrejninger«). Derfor kan det ud fra et byrdefordelingsperspektiv accepteres, at der ikke er andre store frasalg end salget af PFS og Intertrust, som tilsammen udgjorde […] % af de samlede driftsindtægter og […] % af de risikovægtede aktiver.
6.3.3. Foranstaltninger til begrænsning af konkurrencefordrejninger
(317)
Med hensyn til de foranstaltninger, der skal bruges til at begrænse konkurrencefordrejningerne, har det aktuelle tilfælde nogle atypiske træk.
(318)
I punkt 28 i omstruktureringsmeddelelsen anføres den form for konkurrencefordrejning, som kan forekomme, når statsstøtten gives med henblik på at støtte finansiel stabilitet under en systemisk krise: »Når bankerne konkurrerer på produkter og ydelser, vil de af dem, der har akkumuleret alt for store risici og/eller bygger på uholdbare forretningsmodeller, i sidste ende miste markedsandele og i givet fald blive nødt til at trække sig ud af markedet, mens mere effektive konkurrenter kan ekspandere eller gå ind på de pågældende markeder. Statsstøtte bevirker, at de konkurrencefordrejninger, der tidligere blev skabt ved overdreven risikotagning og uholdbare forretningsmodeller, bliver ved med at bestå, fordi den på kunstig vis understøtter den støttemodtagende banks markedsstyrke. På denne måde kan støtten skabe en moral hazard for støttemodtagerne, samtidig med at den svækker de incitamenter, som banker, der ikke modtager støtte, har til at konkurrere, investere og innovere«.
(319)
Som forklaret i beslutningen af 3. december 2008 var Fortis SA/NV's og Fortis Bank SA/NV's problemer en følge af en overdreven risiko: (i) Fortis Bank SA/NV investerede et stort beløb i struktureret kredit, og ii) Fortis SA/NV besluttede at købe ABN AMRO N til en meget høj pris. For at godkende støtte til sådanne banker kræver Kommissionen en betydelig reduktion i støttemodtagerens tilstedeværelse på markedet. I den forbindelse bemærker Kommissionen, at Fortis SA/NV er blevet delt i fire: De belgiske og internationale forsikringsaktiver er fortsat en del af det børsnoterede Fortis SA/NV (som efter Fortis SA/NV kollaps fik ændret navn til Ageas), Fortis Bank SA/NV og BGL er blevet overtaget af BNP Paribas, den nederlandske stat overtog FBN (herunder ABN AMRO N), og den nederlandske stat overtog desuden de nederlandske forsikringsaktiviteter (125). Fortis SA/NV er med andre ord blevet opdelt i mindre enheder, og Fortis Bank SA/NV er selv blevet delt i to (126).
(320)
Kommissionen bemærker, at de foranstaltninger til fordel for FBN og ABN AMRO N, der vurderes i denne afgørelse, har specifikke træk, som adskiller sig fra andre omstruktureringssager, som den har behandlet under den aktuelle krise, herunder i Fortis Bank SA/NV og Fortis SA/NV. I denne sag har FBN og ABN AMRO N ikke primært behov for statsstøtte, fordi de har truffet fejlagtige ledelsesmæssige beslutninger. Behovet for statsstøtte stammer f.eks. ikke fra akkumuleringen af overdrevne risici i deres investeringer eller i deres lånepolitik, eller fordi de har gennemført en uholdbar prispolitik. På samme måde stammede Fortis SA/NV's og Fortis Bank SA/NV's vanskeligheder ikke fra risikolån eller prispolitikker inden for detail-, privat- eller erhvervsbankaktiviteter, som på den anden side var profitable. Kommissionen mener således, at støtten til FBN og ABN AMRO N er betydeligt mindre fordrejende end den støtte, der blev godkendt til fordel for de finansielle institutioner, som havde akkumuleret overdrevne risici. Kommissionen mener derfor ikke, at der er behov for yderligere frasalg.
(321)
Det bør dog sikres, at statsstøtten ikke anvendes af FBN og ABN AMRO N til at vokse på bekostning af konkurrenterne, f.eks. ved at gennemføre en uholdbar prispolitik eller ved at overtage andre finansielle institutioner. Hvis dette skulle ske, ville støtten »svække ikke-støttemodtageres incitament i forhold til konkurrence, investeringer og innovation« og kunne underminere »incitamenterne til at gå ind i grænseoverskridende aktiviteter« ved at afholde deltagere fra at komme ind på det nederlandske marked.
(322)
Statsstøtten kan således kun erklæres forenelig, hvis der findes tilstrækkelige foranstaltninger til at sikre, at statsstøtten ikke anvendes til ulempe for konkurrenterne, hvoraf nogle ikke modtager tilsvarende offentlig støtte. Der bør være ens spilleregler for de banker, som modtager offentlig støtte, og de banker, der ikke modtager offentlig støtte. Det bør ligeledes undgås, at statsstøtten svækker ikke-støttemodtageres incitament i forhold til konkurrence, investeringer og innovation, og at der skabes adgangsbarrierer, som kan underminere grænseoverskridende aktiviteter.
(323)
I omstruktureringsmeddelelsen fastsættes det, at disse foranstaltningers art og form vil afhænge af støttebeløbets størrelse og de vilkår og omstændigheder, hvorunder støtten er ydet, samt forholdene på det marked eller de markeder, hvor den modtagende bank vil operere. Støttebeløbet er beskrevet i afsnit 6.1.3 Kvantificering af statsstøtten. De særlige vilkår og omstændigheder, hvorunder støtten er ydet, er blevet drøftet i begyndelsen af dette afsnit. Som nævnt i punkt 32 i omstruktureringsmeddelelsen spiller bankens størrelse og relative betydning på sit marked eller sine markeder også en rolle. Hvis banken efter omstruktureringen kun får en ubetydelig markedstilstedeværelse, er det mindre sandsynligt, at der bliver behov for yderligere betingelser. De nødvendige betingelser for at erklære støtten forenelig vedrører således primært detailaktiviteter eller private banking, da selskabet allerede har reduceret sin tilstedeværelse inden for forretningsbankaktiviteter betydeligt via frasalget af New HBU.
(324)
Støtten kan erklæres forenelig med omstruktureringsmeddelelsen på betingelse af, at ABN AMRO Group gennemfører de foranstaltninger, der er beskrevet i punkt 325 til 329.
(325)
Inden for detail- og privatbankaktiviteter kan støtten erklæres forenelig, forudsat at ABN AMRO Group ikke er prisførende for standardiserede opsparings- og realkreditprodukter. I overensstemmelse med punkt 44 i omstruktureringsmeddelelsen bør ABN AMRO Group ikke tilbyde prismæssige betingelser, som ikke kan matches af konkurrenter, der ikke modtager statsstøtte.
(326)
Eftersom et forbud mod prislederskab kan være effektivt i segmenter med mange ikke-standardiserede produkter, som f.eks. private banking-produkter i Nederlandene, hvor der var en specifik klage, er der behov for endnu en betingelse i overensstemmelse med punkt 44 i omstruktureringsmeddelelsen for at erklære støtten forenelig. ABN AMRO Group skal sigte mod at opnå de nettorenteindtægter, som blev forelagt Kommissionen den 8. november 2010. ABN AMRO Group bør derfor træffe passende foranstaltninger, så snart den bemærker, at den ligger under beregningen, navnlig hvis dette skyldes lave rentemarginaler.
(327)
Eftersom det er vanskeligt at gennemføre og overvåge et forbud mod prislederskab inden for private banking-aktiviteter, er det nødvendigt at gennemføre andre, bedre egnede midler til at sikre den effektive konkurrence, såsom foranstaltninger, der letter markedsadgangen, som beskrevet i punkt 44 i omstruktureringsmeddelelsen. I denne henseende er det en nødvendig betingelse for at erklære støtten forenelig, at ABN AMRO Group gennemfører en foranstaltning, der letter omstillingen. Konkret bør ABN AMRO Group dække sine egne administrations-, overførsels- og transaktionsomkostninger for sine kunder i Private Banking NL, som er en direkte konsekvens af afslutningen af forholdet inden for private banking-aktiviteterne og overførslen af porteføljer (127). Denne foranstaltning bør være gældende i en periode på to sammenhængende måneder med start hurtigst muligt og senest et år efter datoen for afgørelsen. Så snart denne periode på to måneder starter, vil banken utvetydigt underrette alle sine private banking-kunder om den mulighed, de tilbydes. ABN AMRO Group bør endvidere dokumentere over for Kommissionen, at kundeoverførsler udføres efter den normale procedure, og at der ikke forekom nogen forsinkelser i kundeoverførselsprocessen.
(328)
Hvis foranstaltningerne til at begrænse uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger og mere specifikt de særlige foranstaltninger inden for detail- og private banking-virksomhed gennemføres korrekt, vil de også i tilstrækkelig grad omhandle klagerens spørgsmål. I sin undersøgelse af disse spørgsmål fandt Kommissionen, at ABN AMRO har prissat visse produkter midlertidigt med et tab, men at prissætningspolitikken fandt sted i et likviditetstrængt miljø, hvor alle banker konkurrerede aggressivt om opsparingerne samtidig med den særlige opstart af MoneYou (hvis lancering blev besluttet inden Fortis SA/NV's kollaps).
(329)
I punkt 44 i omstruktureringsmeddelelsen nævnes det endvidere, at banker ved markedsføringen af deres finansielle produkter ikke må henvise til statsstøtten for at udnytte den som en konkurrencemæssig fordel. En betingelse for at erklære støtten forenelig er således, at ABN AMRO Group ikke vil bruge statsstøtten i sine markedsføringskampagner og i sin kommunikation til investorer i en periode på tre år. Disse forbud bør udvides til en periode på op til fem år, så længe den nederlandske stat har en aktiebeholdning på mindst 50 % i ABN AMRO Group.
(330)
Ud fra perspektivet om uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger ser Kommissionen positivt på frasalget af PFS og Intertrust. Frasalget af PFS reducerer selskabets tiltrækning for institutionelle investorer, hvorimod Intertrust bl.a. ydede tjenester, som kunne styrke private banking-delen. Som følge deraf kan salget gøre det lettere for konkurrenterne at forbedre deres konkurrencemæssige position i forhold til AMRO Mees Pierson. Kommissionen mener endvidere, at den kendsgerning, at en del af støtten er blevet tilbagebetalt, bidrager til at begrænse konkurrencefordrejningerne. Kommissionen ser ligeledes positivt på dividendepolitikken som beskrevet i betragtning 75.
6.3.4. Konklusion
(331)
Hvis alle betingelserne i afsnit 6.2 og 6.3 således gennemføres korrekt, er omstruktureringsplanen af december 2009 og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 tilstrækkelig dokumentation for, at ABN AMRO Groups langfristede rentabilitet er genoprettet. Omstruktureringsplanen af december 2009 og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 giver tilstrækkelig byrdefordeling og indeholder passende foranstaltninger til at begrænse uforholdsmæssige konkurrencefordrejninger. Kommissionen kan derfor på visse betingelser erklære, at omstruktureringsplanen af december 2009 og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010 stemmer overens med omstruktureringsmeddelelsen.
7. KONKLUSION
Kommissionen finder, at Nederlandene ulovligt har gennemført den statsstøtte, som er anført i afsnit 6.1.3 »Kvantificering af statsstøtten« i strid med traktatens artikel 108, stk. 3. Denne støtte kan imidlertid betragtes som forenelig, hvis betingelserne i afsnit 6.2 og 6.3, som nærmere beskrevet i denne afgørelses dispositive del, opfyldes.
Kommissionen bemærker, at den nederlandske stat undtagelsesvist har accepteret at modtage denne afgørelse udelukkende på engelsk -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den statsstøtte, som Nederlandene har ydet til ABN AMRO Group, er forenelig med det indre marked, forudsat at betingelserne i artikel 3 til 9 opfyldes.
Statsstøtten blev givet som følger:
-
rekapitalisering til en værdi af mellem 4,2 mia. EUR og 5,45 mia. EUR til fordel for henholdsvis FBN og ABN AMRO N og
-
71,7 mia. EUR i likviditetsstøtte.
Artikel 2
I denne afgørelse anvendes følgende definitioner:
a) »ABN AMRO Group«: ABN AMRO Group med alle 100 % ejede direkte eller indirekte datterselskaber, herunder de enheder, som ABN AMRO Group har enekontrol med inden for betydningen af Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 af 20. januar 2004 om kontrol med fusioner og virksomhedsovertagelser (»EF-fusionsforordningen«) (128)
b) »rangere øverst«: at tilbyde den mest attraktive pris
c) »detailkunder«: alle individuelle kunder (i modsætning til erhvervskunder)
d) »standardiserede detailopsparings- og indskudsprodukter«: alle standardiserede detail- og indskudsprodukter, der til enhver tid dækker mindst 85 % af ABN AMRO Groups produktvolumen på detailopsparings- og indskudsmarkedet.
e) »standardiserede realkreditprodukter«: alle standardiserede detail- og indskudsprodukter, der til enhver tid dækker mindst 85 % af ABN AMRO Groups produktvolumen inden for realkredit.
f) Private Banking NL: alle kunder i forretningsenheden Private Banking med undtagelse af de kunder, som er en del af Private Banking International (129)
Artikel 3
1. I mangel af en forudgående godkendelse fra Kommissionen rangerer ABN AMRO Group ikke øverst med hensyn til standardiserede detailopsparings- og indskudsprodukter til detailkunder blandt de […] finansielle institutioner, som har den største markedsandel i volumen på det nederlandske detailopsparingsmarked inden for et af følgende segmenter:
-
opsparingskonti
-
tidsindskud med en løbetid på et år
-
tidsindskud med en løbetid på to år
-
tidsindskud med en løbetid på tre år
-
tidsindskud med en løbetid på fire år
-
tidsindskud med en løbetid på fem år.
Uanset første afsnit, hvor tre finansielle institutioner sammen rangerer øverst blandt de […] finansielle institutioner, der har den største markedsandel i et segment på det nederlandske detailopsparings- og indskudsmarked, kan ABN AMRO Group matche satsen i de tre finansielle institutioner med hensyn til standardiserede produkter i det tilsvarende segment.
2. I mangel af en forudgående godkendelse fra Kommissionen rangerer ABN AMRO Group ikke øverst med hensyn til nogen standardiseret form for realkreditlån blandt de […] finansielle institutioner, som har den største markedsandel på det nederlandske detailrealkreditmarked.
Uanset første afsnit, hvor tre finansielle institutioner sammen rangerer øverst blandt de […] finansielle institutioner, der har den største markedsandel på det nederlandske detailrealkreditmarked, kan ABN AMRO Group matche satsen i de tre finansielle institutioner med hensyn til den tilsvarende standardiserede form for realkredit.
3. For at sikre overensstemmelse med stk. 1 og 2 overvåger ABN AMRO Group fast og mindst en gang om ugen de betingelser, som tilbydes af de […] andre finansielle institutioner, som har den største markedsandel med hensyn til volumen på de respektive nederlandske opsparingsmarkeder, i det omfang disse betingelser er tilgængelige for offentligheden. Hvis tallene for en af disse […] andre finansielle institutioner ikke er offentligt tilgængelige, erstattes de af tal fra de næststørste finansielle institutioner fra den markedsmæssige rangering.
Så snart ABN AMRO Group finder ud af, at den tilbyder en mere favorabel pris for sine produkter end den pris, som den må tilbyde på grundlag af stk. 1 og stk. 2 i denne artikel, underretter ABN AMRO Group omgående Kommissionen. Den justerer straks produktprisen og gennemfører hurtigst muligt prisjusteringen.
Med hensyn til detailopsparings- og indskudsprodukter gennemfører ABN AMRO Group justeringen senest 10 arbejdsdage efter den dato, hvor den bemærkede afvigelsen fra betingelsen. Hvis afvigelsen imidlertid vedrører produkter, hvor prisen kun kan ændres i slutningen af en måned, og der er mindre end 10 arbejdsdage mellem det tidspunkt, hvor afvigelsen blev bemærket, og slutningen af en måned, gennemfører ABN AMRO Group justeringen ved førstkommende lejlighed fra slutningen af den efterfølgende måned.
Med hensyn til realkreditlån justerer ABN AMRO Group sin prissætning senest 10 arbejdsdage efter den dato, hvor den bemærkede afvigelsen fra betingelsen, og justeringen gennemføres senest 15 arbejdsdage efter den dato, hvor afvigelsen fra betingelsen blev bemærket.
4. Betingelsen i stk. 1 og stk. 2 er gældende i tre år fra datoen for denne afgørelse. ABN AMRO Group sender Kommissionen en overensstemmelsesrapport vedrørende denne betingelse kvartalsvist og senest to uger efter offentliggørelsen af ABN AMRO Groups kvartalsregnskab.
Artikel 4
1. ABN AMRO Group bestræber sig på at opnå de beregninger (herunder nettorenteindtægter), som blev forelagt Kommissionen i omstruktureringsplanen af december 2009 og den ajourførte omstruktureringsplan af november 2010. Beregningerne fra 2010 skal opnås på konsolideret plan i ABN AMRO Group.
ABN AMRO Group rapporterer kvartalsvist til Kommissionen med en opdeling af beregningerne og de faktiske tal (herunder nettorenteindtægter) for de fire segmenter, der er defineret i omstruktureringsplanen af december 2009 og omstruktureringsplanen af november 2010, nemlig Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International, Commercial & Merchant Banking.
ABN AMRO Group kan forelægge Kommissionen en begrundet anmodning om at revidere sine beregninger (herunder nettorenteindtægter) og tage højde for ekstern udvikling.
2. ABN AMRO Group opdeler nettorenteindtægter i volumen og marginaler på konsolideret plan og for privatbankvirksomhed.
ABN AMRO Group rapporterer kvartalsvist og senest to uger efter offentliggørelsen af sit kvartalsregnskab til Kommissionen og angiver, om de nettorenteindtægter, som er opnået på konsolideret plan, stemmer overens med beregningerne i stk. 1. I denne rapport sammenlignes også planlagte og faktiske marginaler på konsolideret plan og for private banking-virksomhed.
Hvis de opnåede nettorenteindtægter på konsolideret plan ikke stemmer overens med disse beregninger, angiver ABN AMRO Group i denne rapport de foranstaltninger, der er truffet for at opfylde beregningerne.
3. Forpligtelserne i stk. 1 og stk. 2 er gældende i tre år fra datoen for denne afgørelse.
Artikel 5
1. ABN AMRO Group overtager ikke kontrollen med mere end [0 - 7] % i en vilkårlig virksomhed.
2. Uanset stk. 1 kan ABN AMRO Group overtage en virksomhed, hvis den samlede bruttokøbspris (eksklusive påtagelse eller overførsel af gæld i forbindelse med sådanne overtagelser), som betales af ABN AMRO Group for alle sådanne overtagelser i en periode på tre år efter datoen for denne afgørelse, er mindre end [0 - 600] mio. EUR.
Forbuddet i stk. 1 gælder ikke private equity-overtagelser i ABN AMRO Group, hvis de passer ind i forretningsplanen og det planlagte budget for »Private Equity«-divisionen som forelagt Kommissionen den 5. oktober 2010.
Forbuddet i stk. 1 gælder heller ikke […] equity-andele, som ABN AMRO Groups division »Energy, Commodities and Transportation«-division har påtaget sig til støtte for dens normale finansieringsvirksomhed, hvis de passer ind i ABN AMRO Groups forretningsplan og det planlagte budget for denne division som forelagt Kommissionen den 10. januar 2010.
ABN AMRO Group rapporterer kvartalsvist til Kommissionen og senest to uger efter offentliggørelsen af kvartalsregnskabet. Rapporten indeholder en liste over faktiske overtagelser i »Private Equity«- og »Energy, Commodities and Transportation«-divisionerne. Rapporten indeholder ligeledes nærmere oplysninger om ABN AMRO Groups andre overtagelser, som den må foretage på grundlag af det første afsnit.
3. Forbuddet i stk. 1 gælder i mindst tre år efter datoen for denne afgørelse eller indtil den dato, hvor Nederlandenes aktieandel i ABN AMRO Group falder til under 50 %, afhængigt af hvad der sker sidst. Dette forbud ophører senest fem år efter datoen for denne afgørelse.
I tilfælde af at forbuddet i stk. 1 gælder i mere end tre år efter datoen for denne afgørelse, øges den samlede engroskøbspris i henhold til stk. 2, afsnit 1, med [0 - 200] mio. EUR pr. år.
Artikel 6
ABN AMRO Group reklamerer ikke med, at den er statsejet, og henviser ikke til eventuel modtaget statsstøtte i sin kommunikation med eksisterende eller potentielle kunder og/eller investorer i en periode på mindst tre år efter datoen for denne afgørelse eller indtil den dato, hvor Nederlandenes andel falder til under 50 % af aktierne i ABN AMRO Group, afhængigt af hvad der sker sidst. Dette forbud ophører senest fem år efter datoen for denne afgørelse.
Uanset dette forbud kan ABN AMRO Group henvise til, at den er statsejet, samt til enhver statsstøtte, den måtte have modtaget, når der stilles krav om en sådan henvisning i lovgivnings- eller forskriftsmæssige bestemmelser.
Artikel 7
1. ABN AMRO Group giver kunderne i Private Banking NL mulighed for at bringe deres private banking-kundeforhold med ABN AMRO Group til ophør og overføre deres investeringsportefølje til andre banker. Dette tilbud gælder i en periode af to på hinanden følgende måneder (»den relevante periode«).
Den relevante periode starter hurtigst muligt efter datoen for denne afgørelse under hensyntagen til (om nødvendigt) en rimelig forberedelsesperiode og senest et år efter datoen for denne afgørelse. ABN AMRO Group sender til Kommissionens godkendelse en startdato for den relevante periode senest fire uger inden den påtænkte start på den relevante periode.
2. ABN AMRO Group underretter alle sine kunder i Private Banking NL om tilbuddets betingelser, jf. stk. 1, på en utvetydig måde senest den første dag i den relevante periode. De oplysninger, som ABN AMRO Group skal sende til sine kunder, gives først til Kommissionen senest fire uger, efter at disse oplysninger sendes til kunderne.
3. ABN AMRO Group fremmer ophøret af private banking-kundeforhold, hvis kunderne anmoder derom, i en almindelig procedure til de lavest mulige omkostninger. Hvis kunden beslutter at overføre sin position og/eller (dermed forbundne) værdipapirrettigheder, og overførslen er mulig fra den overførende banks synspunkt, fremmer ABN AMRO en sådan overførsel. Kunderne underrettes om muligheden for at overføre positioner i stedet for at lukke dem og underrettes om omkostningerne ved de to muligheder.
ABN AMRO Group dækker sine egne administrations-, overførsels- og transaktionsomkostninger, som er en direkte konsekvens af ophøret af private banking-kundeforholdet og overførslen af porteføljer (130).
ABN AMRO Group er ikke forpligtet til at dække andre finansielle konsekvenser for kunden.
Artikel 8
ABN AMRO Group betaler ikke nogen kupon på tier 1-kernekapital og på tier 1- og tier 2-kapitalinstrumenter (herunder hybridkapitalinstrumenter og præferenceaktier), som er udstedt inden datoen for denne afgørelse, ligesom den ikke udnytter nogen købsoptionsrettigheder i forbindelse med sådanne kapitalinstrumenter før efter den 10. marts 2013, medmindre der foreligger en lovmæssig forpligtelse til at gøre dette.
ABN AMRO Group kan udstede nye kapitalinstrumenter efter datoen for denne afgørelse eller betale kupon på sådanne nye kapitalinstrumenter, medmindre sådanne udstedelser eller betalinger medfører en forpligtelse til at betale kupon på dens egne eksisterende kapitalinstrumenter.
Uanset stk. 1 kan ABN AMRO Group indløse et FCC-instrument (dvs. 87,5 mio. EUR, 6,25 % ikke-akkumulerende, ikke-stemmeberettiget uopsigelig præferenceaktie i klasse A, serie I, udstedt af Fortis Capital Company Ltd).
Frem til og med den 10. marts 2013 må ABN AMRO Group kun betale dividende på sine ordinære aktier, hvis dividenden overstiger 100 mio. EUR (131).
Artikel 9
Senest den 30. juni 2011 betaler ABN AMRO Group Nederlandene en justeret rente på de lån, der er identificeret i en e-mail fra Kommissionen til den nederlandske stat af 24. juni 2010. Det justerede beløb med rente beløber sig til 18 152 722 EUR.
Artikel 10
Senest to måneder efter meddelelsen af denne afgørelse underretter Nederlandene Kommissionen om de foranstaltninger, den har truffet for at overholde denne afgørelse.
Artikel 11
Denne afgørelse er rettet til Kongeriget Nederlandene.
Udfærdiget i Bruxelles, den 5. april 2011.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 5 päivänä huhtikuuta 2011,
toimenpiteestä C 11/09 (ex NN 53b/08, NN 2/10 ja N 19/10), jonka on toteuttanut Alankomaiden valtio ABN AMRO Group NV:n (perustettu Fortis Bank Nederlandin ja ABN AMRO N:n fuusiossa) hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2011) 2114)
(Ainoastaan englanninkielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2011/823/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen (SEUT) ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan ensimmäisen alakohdan,
on SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdan mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
(1)
Alankomaiden valtio osti 3 päivänä lokakuuta 2008 Fortis Bank Nederlandin, jäljempänä ’FBN’ (joka on rahoitusholdingyhtiö Fortis SA/NV:n alankomaalainen pankkialan tytäryhtiö (2)), ja sen omistamat ABN AMRO Holdingin, jäljempänä ’ABN AMRO N’, omaisuuserät 12,8 miljardilla eurolla. Samalla toimenpiteellä Alankomaiden valtio lisäksi korvasi Fortis SA/NV:n belgialaisen pankkialan tytäryhtiön Fortis Bank SA/NV:n FBN:n velkojana 16,1 miljardin euron nimellisarvolta (3). Alankomaiden valtio myönsi FBN:lle myös 45 miljardin euron lyhytaikaisen likviditeettijärjestelyn ja lupasi korvata Fortis SA/NV:lle kulut ja velvoitteet, jotka johtuivat konsortion osakkaiden sopimuksesta. Konsortion osakkaiden sopimuksessa kuvataan kolmen rahoituslaitoksen (eli konsortion kolmen jäsenen, jotka ovat Fortis SA/NV, Banco Santander ja Royal Bank of Scotland, jäljempänä ’RBS’,) oikeudet ja velvollisuudet. Nämä kolme rahoituslaitosta olivat yhdessä tehneet tarjouksen ABN AMRO Holdingista hiljattain perustetun uuden oikeushenkilön, RFS Holdingsin, välityksellä. Alankomaiden valtio ilmoitti 7 päivänä lokakuuta 2008 komissiolle toimenpiteistä, jotka se oli toteuttanut 3 päivänä lokakuuta 2008, jotta se saisi oikeusvarmuuden siitä, että kyseiset toimenpiteet eivät ole valtiontukea. Nämä toimenpiteet olivat FBN:n osto 12,8 miljardilla eurolla, pitkäaikaisten lainojen novaatio 16,1 miljardin euron nimellisarvosta sekä 45 miljardin euron lyhytaikainen likviditeettijärjestely, ja näistä toimenpiteistä käytetään jäljempänä nimitystä ’3 päivän lokakuuta 2008 integroidut toimenpiteet’. Koska toimenpiteet oli jo toteutettu, komissio kirjasi ne NN-asiana numerolla NN53b/08.
(2)
Alankomaiden valtio käytti FBN:n hankintaan 3 päivänä lokakuuta 2008 johtaneissa neuvotteluissa apunaan […]:n* (4) laatimaa ulkopuolista arviointiraporttia, josta on toimitettu jäljennös komissiolle 15 päivänä lokakuuta 2008.
(3)
Komissio ilmoitti 30 päivänä lokakuuta 2008 päivätyllä kirjeellä Alankomaiden valtiovarainministeriölle alustavana kantanaan, että 3 päivänä lokakuuta 2008 toteutetut toimenpiteet vaikuttavat valtiontuelta FBN:lle. Komission yksiköiden ja Alankomaiden valtion edustajat pitivät kokouksen 20 päivänä marraskuuta 2008.
(4)
Alankomaiden valtio päätti 21 päivänä marraskuuta 2008 virallisesti, että se ei pidä FBN:ää ja ABN AMRO N:ää erillään vaan pyrkii sulauttamaan yhtiöt Fortis SA/NV:n aiempien suunnitelmien mukaisesti.
(5)
Komissio teki 3 päivänä joulukuuta 2008 päätöksen (5), jossa se totesi Alankomaiden valtion 3 päivänä lokakuuta 2008 toteuttamat toimenpiteet Fortis Bank SA/NV:n hyväksi yhteismarkkinoille soveltuvaksi valtiontueksi. Kyseisen päätöksen johdanto-osan 4 kappaleessa kuitenkin todettiin, että komissio aikoo arvioida erillisessä menettelyssä, sisältävätkö 3 päivänä lokakuuta 2008 toteutetut toimenpiteet myös tukea FBN:lle.
(6)
Alankomaiden valtio ilmoitti 17 päivänä joulukuuta 2008 komissiolle aikeistaan ostaa ABN AMRO N 6,5 miljardilla eurolla FBN:ltä. Kauppa toteutettiin 24 päivänä joulukuuta 2008. Alankomaiden viranomaiset ilmoittivat oikeusvarmuuden saadakseen kaupasta 2 päivänä helmikuuta 2009 komissiolle toimenpiteenä, joka ei ole valtiontukea.
(7)
RBS, Banco Santander ja Alankomaiden valtio allekirjoittivat 24 päivänä joulukuuta 2008 konsortion osakkaiden sopimuksen muutoksen, jolla Alankomaiden valtio korvasi sopimuksessa Fortis SA/NV:n.
(8)
Alankomaiden valtio lähetti komissiolle 6 päivänä maaliskuuta 2009 ostettuja yrityksiä koskevan due diligence -raportin (6), jonka oli laatinut Alankomaiden valtion pyynnöstä […].
(9)
Komissio aloitti 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyllä päätöksellä SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn asianumerolla C11/09 (ex-NN53b/08). Menettely koskee väitettyä FBN:lle ja ABN AMRO N:lle myönnettyä tukea.
(10)
Komissio vastaanotti 6 päivänä toukokuuta 2009 kantelun Van Lanschot Bankilta, jäljempänä ’kantelija’, joka on FBN:n ja ABN AMRO N:n alankomaalainen kilpailija. Komissio toimitti kirjeen edelleen Alankomaiden valtiolle 22 päivänä heinäkuuta 2009 ja pyysi huomautuksia. Alankomaiden valtio pyysi 20 päivänä elokuuta 2009 lisää aikaa ja lähetti yksityiskohtaisen vastauksen kanteluun 22 päivänä syyskuuta 2009. Komissio sai kantelijalta lisätietoja 21 päivänä elokuuta 2009 ja 28 päivänä elokuuta 2009 päivätyillä kirjeillä. Nämä kirjeet toimitettiin Alankomaiden valtiolle 23 päivänä syyskuuta 2009, ja Alankomaiden valtio vastasi 29 päivänä lokakuuta 2009.
(11)
Alankomaiden valtio lähetti 15 päivänä toukokuuta 2009 komissiolle kirjeen, jossa se vastasi useisiin 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyssä päätöksessä esiin tuotuihin kysymyksiin. Tarkemmat vastaukset, joille Alankomaiden valtio pyysi lisäaikaa, lähetettiin komissiolle 11 päivänä elokuuta 2009.
(12)
Alankomaiden valtio ilmoitti epävirallisessa asiakirjassa 15 päivänä kesäkuuta 2009 ja komission kanssa 16 päivänä kesäkuuta 2009 käydyssä seurantakokouksessa aikeistaan toteuttaa 2,5 miljardin euron pääomankorotussuunnitelma, jonka avulla ABN AMRO N voisi irrottautua emoyhtiöstään ABN AMRO Bankista (7). Alankomaiden valtio ilmoitti kokouksessa, että ensimmäisen 2,5 miljardin euron pääomanlisäyksen jälkeen tarvittaisiin vielä määrittämätön määrä lisätoimenpiteitä.
(13)
Komissio oli 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyssä päätöksessä pyytänyt Alankomaiden finanssivalvojaa (DNB) kommentoimaan FBN:n ja ABN AMRO N:n vakavaraisuutta. Komissio vastaanotti pyytämänsä FBN:ää koskevat tiedot 18 päivänä kesäkuuta 2009 päivätyssä kirjeessä ja ajan tasalle saatettuja tietoja 5 päivänä tammikuuta 2010. Alankomaiden valtio toimitti 20 päivänä tammikuuta 2010 myös edelleen DNB:n kirjeen, joka koski ABN AMRO N:ää.
(14)
ABN AMRO N:n emoyhtiö ABN AMRO Bank lähetti 6 päivänä heinäkuuta 2009 komissiolle kirjeen, jossa se esitti huomautuksia 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehtyyn päätökseen. Kirje toimitettiin Alankomaiden valtiolle 22 päivänä heinäkuuta 2009, ja Alankomaiden valtio vastasi 22 päivänä syyskuuta 2009.
(15)
Alankomaiden valtio ilmoitti 9 päivänä heinäkuuta 2009 komissiolle, että FBN oli maksanut takaisin kaiken lyhyen aikavälin rahoituksen, jota se oli saanut Alankomaiden valtiolta 3 päivänä lokakuuta 2008 myönnetyn 45 miljardin euron likviditeettijärjestelyn kautta.
(16)
Alankomaiden valtio ilmoitti 15 päivänä heinäkuuta 2009 komissiolle FBN:n suunnitelmista ostaa Fortis Clearing Americas, jäljempänä ’FCA’, Fortis Bank SA/NV:ltä.
(17)
Alankomaiden valtio ilmoitti 17 päivänä heinäkuuta 2009 virallisesti 2,5 miljardin euron arvoisesta pääomankorotussuunnitelmasta (8), johon sisältyi luottoriskinvaihtosopimus 1,7 miljardia euroa kevennetyllä vakavaraisuusvaatimuksella, jäljempänä ’vakavaraisuusvaatimuksen kevennys’, sekä 800 miljoonan euron vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja. Toimenpiteet kirjattiin aluksi asianumerolla N429/09, mutta koska toimenpiteet toteutettiin ennen kuin komissio teki niitä koskevan päätöksen, asia siirrettiin ilmoitettujen tukien rekisteristä ilmoittamattomien tukien rekisteriin (numerolla NN 2/10).
(18)
Alankomaiden valtio lähetti komissiolle 10 päivänä syyskuuta 2009 epävirallisen asiakirjan, jossa se saattoi ajan tasalle tiedot eriyttämisprosessista ja mainitsi, että valtiontuen lisääminen (määrittelemättömällä määrällä) on väistämätöntä.
(19)
Komission kanssa 9 päivänä marraskuuta 2009 käymässään kokouksessa Alankomaiden valtio ilmoitti, että FBN ja ABN AMRO N tarvitsevat lisätoimenpiteitä 4,39 miljardin euron arvosta, jolloin toimenpiteiden yhteismäärä (johon on laskettu mukaan 17 päivänä heinäkuuta 2009 ilmoitetut toimenpiteet) kohoaa 6,89 miljardiin euroon. Toimenpiteitä tarkasteltiin tarkemmin 10 päivänä marraskuuta 2009 toimitetussa lisäyksessä 10 päivänä syyskuuta 2009 annettuun epäviralliseen asiakirjaan ja lisäselvityksessä 13 päivänä marraskuuta 2009.
(20)
Alankomaiden valtio toimitti 26 päivänä marraskuuta 2009 komissiolle […] laatiman raportin, jossa kommentoitiin 24 päivän joulukuuta 2008 toimenpidettä. Lähetys sisälsi myös taustatietoa […].
(21)
Alankomaiden valtio toimitti 4 päivänä joulukuuta 2009 komissiolle ensimmäisen version (9) ABN AMRO Groupin rakenneuudistussuunnitelmasta, jäljempänä ’joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma’. ABN AMRO Group syntyi FBN:n ja ABN AMRO N:n sulautuman myötä. Suunnitelmassa kuvattiin uuden ryhmittymän strategiaa, ja se sisälsi myös perusskenaarion mukaisia rahoituslaskelmia.
(22)
Alankomaiden valtio antoi 14 päivänä tammikuuta 2010 virallisen ilmoituksen uudesta 4,39 miljardin euron valtiontuesta heinäkuussa 2009 jo ilmoitettujen toimenpiteiden lisäksi. Komissio rekisteröi uudet toimenpiteet numerolla N19/10.
(23)
Komissio teki 5 päivänä helmikuuta 2010 päätöksen laajentaa tutkimusta C11/09 siten, että se kattaa myös numeroilla NN2/10 ja N19/10 rekisteröidyt toimenpiteet. Komissio hyväksyi nämä toimenpiteet kyseisessä päätöksessä tilapäisesti pelastamistukena 31 päivään heinäkuuta 2010 saakka. Alankomaiden valtio lähetti komissiolle kirjeen, joka sisälsi sitoumuksen hintajohtajuuskieltoon vuoden 2010 loppuun saakka.
(24)
Komissio vastaanotti 23 päivänä maaliskuuta 2010 Alankomaiden valtion vastauksen (johon tämä oli pyytänyt lisäaikaa) 5 päivänä helmikuuta 2010 tehtyyn päätökseen. Alankomaiden valtio toimitti myös lisätietoa uuden ABN AMRO Groupin joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmasta ja muun muassa heikoimman skenaarion mukaiset rahoituslaskelmat.
(25)
Komissio esitti lisäkysymyksiä 8 päivänä huhtikuuta 2010 ja sai niihin vastaukset 7 päivänä toukokuuta 2010. Alankomaiden valtio toimitti komissiolle myös lisätietoa ristikkäisistä vastuista, jotka johtuivat 26 päivänä toukokuuta 2010 toteutetuista sulautumaan liittyvistä korjaustoimenpiteistä (10). Komissio lähetti samana päivänä sähköpostiviestin, joka sisälsi jatkokysymyksiä. Niihin vastattiin 9 päivänä kesäkuuta 2010.
(26)
Alankomaiden valtio pyysi 20 päivänä heinäkuuta 2010 komissiota jatkamaan numeroilla NN2/10 ja N19/10 kirjattujen pelastustoimenpiteiden tilapäisen hyväksynnän voimassaoloa. Alankomaiden valtio lähetti myös kirjeen, jossa sitoumusta hintajohtajuuskieltoon jatkettiin joko 30 päivään kesäkuuta 2011 tai komission lopullisen päätöksen hyväksymispäivään siitä riippuen, kumpi tulee ensin.
(27)
Komissio päätti 30 päivänä heinäkuuta 2010 jatkaa numeroilla NN2/10 ja N19/10 kirjattujen pelastustoimenpiteiden tilapäisen hyväksynnän voimassaoloa siihen saakka, kunnes komissio saa päätökseen tutkimuksen C11/09.
(28)
Alankomaiden valtio lähetti 20 päivänä elokuuta 2010 komissiolle asiakirjan, jossa se selosti tarkasti irtautumisstrategiaansa.
(29)
Alankomaiden valtio toimitti 5 päivänä lokakuuta 2010 ABN AMRO Groupin pääomasijoitusyksikön liiketoimintasuunnitelman. ABN AMRO Groupin ”Energy, Commodities and Transportation” -yksikön vastaava suunnitelma lähetettiin komissiolle 10 päivänä tammikuuta 2010.
(30)
ABN AMRO Group ilmoitti 15 päivänä lokakuuta 2010, että se käyttäisi osto-optionsa lopettaakseen vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen 31 päivänä lokakuuta 2010.
(31)
Alankomaiden valtio lähetti 8 päivänä marraskuuta 2010 ABN AMRO Groupin ajan tasalle saatetun, 4 päivän joulukuuta 2009 rakennemuutossuunnitelman. Siitä käytetään jatkossa nimitystä ’marraskuun 2010 rakennemuutossuunnitelma’, ja se on päivätty 29 päivänä lokakuuta 2010. Alankomaiden valtio lähetti 10 päivänä tammikuuta 2011 asiakirjan, jossa selostettiin, miltä ABN AMRO Groupin 8 päivänä marraskuuta 2010 ajan tasalle saatetut ennusteet näyttävät verrattuina alkuperäisiin ennusteisiin 4 päivänä joulukuuta 2009.
(32)
Alankomaiden valtion, ABN AMRO N:n ja FBN:n sekä Euroopan komission edustajat vaihtoivat menettelyn kuluessa monta kertaa tietoja ja järjestivät etäneuvotteluja ja kokouksia.
2. KUVAUS TUENSAAJASTA JA TUKITOIMENPITEISTÄ
2.1 ABN AMRO Groupin perustaminen
(33)
Konsortion jäsenet perustivat keväällä 2007 uuden oikeushenkilön, RFS Holdingsin, ostaakseen ABN AMRO Holdingin.
(34)
Konsortion jäsenet aikoivat jakaa ABN AMRO Holdingin kolmeen osaan. Jakomenettelyn järjestelyt määriteltiin konsortion osakkaiden sopimuksessa.
(35)
Jakamisen helpottamiseksi konsortion jäsenet perustivat ns. ”seurantaosakkeita” (tracking shares), jotka edustivat kullekin konsortion jäsenelle kuuluvien liiketoimintojen taloudellista omistajuutta. Tällöin RBS:stä tuli ns. R-osakkeen (ABN AMRO R), Banco Santanderista S-osakkeen (ABN AMRO S) ja Fortis SA/NV:stä N-osakkeen (ABN AMRO N) taloudellinen omistaja (11).
(36)
ABN AMRO R:ään kuuluivat muun muassa seuraavat liiketoimintayksiköt: Global Business & Markets, Asia, Global Transaction Services sekä kansainvälinen verkko. ABN AMRO S:n liiketoimintayksiköitä olivat muun muassa Latin America ja Antonveneta (Italia).
(37)
ABN AMRO N:ään kuuluivat liiketoimintayksiköt Netherlands ja Private Banking sekä International Diamond and Jewerly Group.
(38)
Omaisuuserät, jotka eivät kuuluneet millekään yksittäiselle konsortion jäsenelle, koottiin yhteen ns. ABN AMRO Z-osakkeeseen, joka kattoi edelleenkin muun muassa päätoimipaikkatoiminnot. Jokaisella konsortion jäsenellä oli suhteellinen osuus (12) ABN AMRO Z:sta.
(39)
Alankomaiden valtio osti 3 päivänä lokakuuta 2008 FBN:n 12,8 miljardilla eurolla Fortis Bank SA/NV:ltä. Tämän hankinnan seurauksena Alankomaiden valtiosta tuli myös ABN AMRO N:n epäsuora omistaja, sillä FBN oli (osana Fortis Bank SA/NV:tä) ABN AMRO N:n laillinen omistaja. Alankomaiden valtio lisäksi sitoutui 3 päivänä lokakuuta 2008 hyvittämään Fortis SA/NV:lle kaikki kulut, joita Fortis SA/NV:lle saattaisi koitua sen jatkuvasta mukanaolosta konsortion osakkaiden sopimuksessa. RBS, Banco Santander ja Alankomaiden valtio allekirjoittivat 24 päivänä joulukuuta 2008 konsortion osakkaiden sopimuksen muutoksen, jolla Alankomaiden valtio korvasi sopimuksessa Fortis SA/NV:n.
(40)
Alankomaiden valtio osti 24 päivänä joulukuuta 2008 ABN AMRO N:n 6,5 miljardilla eurolla FBN:ltä, jolloin siitä tuli ABN AMRO N:n suora omistaja. Ennen tätä hankintaa Alankomaiden valtio käytti määräysvaltaa ABN AMRO N:ssä epäsuorasti FBN:n kautta.
(41)
Kaavio 1:
ABN AMRO N:n irrottaminen
(42)
Alankomaiden valtio päätti 21 päivänä marraskuuta 2008, että se sulauttaa ABN AMRO N:n ja FBN:n (kuten Fortis SA/NV oli aikonut mutta ei toteuttanut). Sulautuma voitiin toteuttaa vasta kun ABN AMRO N oli erotettu emoyhtiöstään ABN AMRO Bankista. Ensimmäisessä vaiheessa ABN AMRO N:n toiminnot siirrettiin ABN AMRO Bankin sisällä uuteen oikeushenkilöön, jonka nimeksi tuli ABN AMRO II.
(43)
Helmikuun 6 päivänä 2010 ABN AMRO II irrotettiin emoyhtiöstä 41 kappaleessa esitetyllä tavalla ja nimettiin uudestaan. Uusi nimi on ABN AMRO Bank. Samalla oikeushenkilölle, jonka nimi oli aiemmin ABN AMRO Bank, annettiin uudeksi nimeksi The Royal Bank of Scotland NV, jäljempänä ’RBS NV’ (ks. kaavio edellä).
(44)
Ennen kuin uusi ABN AMRO Bank voitiin sulauttaa FBN:n kanssa, sen oli toteutettava sulautumaan liittyvät korjaustoimenpiteet. Kun Fortis SA/NV osti ABN AMRO N:n vuonna 2007, komissio päätteli (sulautumapäätös) (13), että ABN AMRO N:n ja FBN:n sulautuma johtaa keskittymisongelmiin Alankomaiden pankkimarkkinoilla ja etenkin liikepankki- ja factoring-sektoreilla.
(45)
Ratkaisuna keskittymisongelmiin Fortis SA/NV sitoutui myymään tiettyjä toimintoja (eli factoring-yksikkö IFN:n sekä New HBU:n liikepankkitoiminnan) Deutsche Bankille. Kun Alankomaiden valtio osti FBN:n ja ABN AMRO N:n 3 päivänä lokakuuta 2008, Fortis SA/NV ei ollut vielä kokonaan toteuttanut New HBU:n ja IFN:n aiottua myyntiä Deutsche Bankille. Kun Alankomaiden valtio oli päättänyt edetä FBN:n ja ABN AMRO N:n sulauttamisessa, se käynnisti neuvottelut Deutsche Bankin kanssa uudelleen (14). New HBU ja IFN myytiin Deutsche Bankille 1 päivänä huhtikuuta 2010.
(46)
New HBU:n kokonaisvarat olivat yhteensä [10 - 20] miljardia euroa, ja se työllisti noin [1 000 - 1 500] kokoaikavastaavaa työntekijää. New HBU:hun kuului ABN AMRO N:n omistama liikepankki Hollandsche Bank Unie, jäljempänä ’HBU’, joitakin ABN AMRO:n myyntitoimistoja (13 yhteensä 78:sta) ja joitakin ABN AMRO Corporate Client Unit -yksikköjä (kaksi yhteensä viidestä).
(47)
ABN AMRO Bank ja FBN sulautuivat virallisesti 1 päivänä heinäkuuta 2010 muodostaen ABN AMRO Groupin, kuten 49 kappaleessa olevassa kaaviossa 2 esitetään.
(48)
Alankomaiden valtio siirsi ABN AMRO Z -osuutensa hallinnon uudelle ABN AMRO Bankille, sillä se ei halunnut käyttää resursseja tämän osuuden päivittäiseen hallintoon. Alankomaiden valtio on kuitenkin edelleen ABN AMRO Z:n laillinen omistaja, ja sillä on oikeus kaikkiin ABN AMRO Z:n mahdollisiin voittoihin ja se kantaa kaikki sen mahdolliset tappiot (15).
(49)
Kaavio 2:
ABN AMRO Groupin perustaminen
2.2 Tuensaajat
2.2.1 ABN AMRO N:n ja ABN AMRO Z:n liiketoiminta
(50)
ABN AMRO N, joka on yksinään Alankomaiden kolmanneksi suurin pankki Rabobankin ja ING:n jälkeen, muodostui liiketoimintayksiköistä Netherlands ja Private Banking.
(51)
Liiketoimintayksikkö Netherlands tarjosi vähittäis- ja liikepankkipalveluita 510 pankkikonttorin verkoston, 78 neuvontapisteen sekä vaihtoehtoisten kanavien, kuten Internetin, pankkiautomaattien (16) ja puhelinpalvelukeskusten välityksellä. Se työllisti noin 19 000 kokoaikavastaavaa työntekijää.
(52)
Netherlands-yksiköllä oli vähittäispankkitoiminnassa vahva asiakaspohja, joka oli jaoteltu massapalveluihin (yli [3,5 - 5] miljoonaa asiakasta) ja yksityispankkipalveluihin (yli [250 000 - 420 000] asiakasta) (17), tarjoten asiakkailleen monenlaisia tuotteita, jotka liittyvät säästämiseen, sijoittamiseen, asuntolainoihin, vakuutuksiin, luottokorttilainoihin ja maksupalveluihin.
(53)
Yrityspankkitoiminnassa ABN AMRO N palveli [300 000 - 400 000] pk-yritysasiakasta (18) ja [9 000 - 21 000] suurempaa yritysasiakasta (vaikkakin konsortion osakkaiden sopimuksessa ABN AMRO Bankin suuremmat asiakkaat laskettiin RBS:n asiakaskuntaan). Se tarjosi näille monenlaisia tuotteita (kuten lainoja, maksu- ja käteisliikenteen hoitoa, säästämistuotteita, varainhoitopalvelua, riskinhallinta- ja vakuutuspalveluita, räätälöityjä rahoitusratkaisuja ja -tuotteita sekä leasing- ja factoring-palveluita).
(54)
Toisen liiketoimintayksikön, Private Bankingin, kohderyhmää olivat henkilöt, joilla oli sijoitettavaa varallisuutta yli miljoonan euron nettoarvosta erilaisissa varallisuudenhoito- ja perintösuunnittelutuotteissa. Private Banking oli muodostanut kehittyneen verkoston Alankomaissa ja Ranskassa tapahtuneen kasvun sekä Saksassa (Delbrück Bethmann Maffei) ja Belgiassa (Bank Corluy) tehtyjen hankintojen myötä. Private Bankingiin kuului myös ranskalainen vakuutusalan yhteisyritys Neuflize Vie.
(55)
Alankomaiden valtion 3 päivänä lokakuuta 2008 hankkimiin liikeyrityksiin kuului myös International Diamond and Jewelry Group, joka muodostuu korujen valmistukseen ja timanttikauppaan osallistuvista yhtiöistä.
(56)
ABN AMRO Z:aan ei kuulunut operatiivisia omaisuuseriä vaan muun muassa verosaamisia, useita omistusosuuksia (mm. Saudi Hollandi Bankissa) ja jäljellä oleva pääomasijoitussalkku. Vastuiden osalta oli tehty varaus Yhdysvaltojen oikeusministeriöön kohdistuvista velvoitteista. Lisäksi oli tehty muita varauksia (osittain henkilöstöön liittyviä). ABN Amro Z huolehti myös yhtiöiden välisestä omaisuuserien rahoituksesta. Kuten alaviitteessä 11 todetaan, Alankomaiden valtion omistusosuus ABN AMRO Z:sta on 33,81 prosenttia.
(57)
Jäljempänä olevassa taulukossa 1 esitetään ABN AMRO N:n keskeiset pro- forma -tilinpäätöstiedot.
Taulukko 1
ABN AMRO N:n keskeiset tilinpäätöstiedot (milj. euroa)
2008
2009
Liiketoiminnan tuotot yhteensä (19)
5 189
4 899
Nettovoitto
471
(117)
Oman pääoman tuotto
6,7 %
-2,7 %
Kulujen ja tuottojen suhde
73 %
77,5 %
Varat yhteensä
183 539
202 084
Oma pääoma yhteensä
7 044
4 278 (20)
Riskipainotetut omaisuuserät (21)
91 700
74 973 (22)
Ensisijaisen pääoman vakavaraisuussuhde
9,4 %
10,2 % (23)
Kokonaisvakavaraisuussuhde
12,6 %
14,8 %
Pysyvä rahoitus / epälikvidit varat
107 %
110 %
Lähde: ABN AMRO Bank NV, Annual Review 2009, ex ABN AMRO Z and private equity consolidation, but including New HBU.
(58)
ABN AMRO N raportoi kärsineensä 117 miljoonan euron tappiot tilivuonna 2009. Tappiot johtuivat lainojen arvonalentumisten kasvusta, korkomarginaaleihin kohdistuvista paineista, Alankomaiden talletustakuujärjestelmään liittyvien kulujen kasvusta sekä eriyttämis- ja integroitumiskuluista (24). Jos eriyttämis- ja integroitumiskuluja ei lasketa, ABN AMRO N olisi kirjannut vuodelle 2009 pienen, 52 miljoonan euron nettovoiton.
2.2.2 Fortis Bank Nederland (FBN)
(59)
FBN oli yksinään Alankomaiden neljänneksi suurin pankki (Rabobankin, ING:n ja ABN AMRO N:n jälkeen ja ennen SNS REAALia).
(60)
Alankomaiden valtio (ja sitä ennen Fortis SA/NV) omisti suoraan 92,6 prosenttia FNB:stä. Sijoitusyhtiö Fortis FBN(H) Preferred Investments BV omisti loput 7,4 prosenttia etuoikeutettuina osakkeina. Alankomaiden valtio omisti 70 prosenttia kyseisen sijoitusyhtiön osakkeista ja joukko yksityisiä sijoittajia loput 30 prosenttia (25). Yksityisten sijoittajien omistamien etuoikeutettujen osakkeiden nimellisarvo oli 210 miljoonaa euroa ja (kumuloimaton) voitto-osuus 5,85 prosenttia (26).
(61)
FBN:n toiminta jaettiin kolmeen lohkoon: Retail Banking, Private Banking ja Merchant Banking.
(62)
Retail Bankingin toimialaan kuuluu perinteinen vähittäispankkitoiminta (157 konttoria, [2 - 3] miljoonaa yksityisasiakasta ja [20 000 - 60 000] pk-yritysasiakasta), Directbank (joka tarjoaa asuntolainaratkaisuja välittäjien kautta) sekä Alfamin kuluttajarahoituspalvelut ja ICS:n maksukorttituotteet.
(63)
Private Bankingin toimintaa kehitettiin pääasiassa Fortis Mees Piersonin brändinimen alla, ja se tarjontaan kuului omaisuudenhoitopalveluja (perintösuunnittelu, sijoituspalvelut, lainananto ja vakuutukset) valikoidulle asiakaskunnalle, johon kuului [15 000 - 40 000] asiakasta eri puolilla Alankomaita.
(64)
FBN:n Merchant Banking jakautui seitsemään eri alakohkoon. Lohkolla Commercial Banking (1) FBN:llä oli 23 liiketoimintakeskusta, jotka tarjosivat erilaisia tuotteita yrityksille, joiden liikevaihto oli enintään 250 miljoonaa euroa. Yrityksiä, joiden liikevaihto ylitti 250 miljoonaa euroa, sekä julkista sektoria palveli toinen alalohko, Corporate & Public Banking (2). Muita alalohkoja olivat Investment banking (3) (27), Specialised Financial Services (4) (28), Energy, Commodities & Transportation (5), Global Markets & Institutional Banking (6) (29) ja ”Clearing Funds & Custody” (7) (30).
(65)
FBN:n keskeisiä tilinpäätöstietoja esitetään jäljempänä taulukossa 2.
Taulukko 2
FBN:n keskeiset tilinpäätöstiedot
(milj. euroa)
2006
2007
2008 (31)
2009
Liiketoiminnan tuotot yhteensä
3 473
3 553
3 096
2 171
Nettovoitto
1 157
1 296
-18 486
406
Oman pääoman tuotto (norm.) (32)
20,1 %
8,9 %
4,9 %
0,7 %
Kulujen ja tuottojen suhde
50,5 %
54,2 %
64,9 %
84,2 %
Varat yhteensä
209 749
272 378
184 203
189 785
Oma pääoma yhteensä
5 910
21 763
2 944
4 716
Riskipainotetut omaisuuserät
66 995
75 850
70 932
53 730 (33)
Ensisijaisen pääoman vakavaraisuussuhde
8,6 %
11,2 %
7,4 %
12,5 %
Kokonaisvakavaraisuussuhde
10,5 %
11,2 %
11,2 %
16,7 %
Lainojen ja talletusten suhde
167 %
237 %
208 %
Lähde: FBN:n vuosikertomukset 2008/2009.
(66)
FBN teki vuonna 2008 tappiota 18,5 miljardia euroa, mutta tappio liittyi suurelta osin poikkeuksellisiin menoeriin. Yhtiön oli kirjattava 16,8 miljardin euron nettotappio osuudestaan RFS Holdingsiin ja sen myynti, ja Madoff-huijauksesta (34) aiheutui 922 miljoonan euron arvonalennus (verottomana) sen Prime Fund Solutions -lohkolle. Jos näitä tekijöitä ei oteta huomioon, nettovoitto oli 604 miljoonaa euroa ja se saavutettiin lähes kokonaan vuoden 2008 alkupuoliskolla.
(67)
FBN tuotti vuonna 2009 406 miljoonan euron nettovoiton, mitä edesauttoi kaksi poikkeuksellista voittoa (362,5 miljoonan euron käteiskauppa Fortis Capital Companyn kanssa) ja Madoff-tapaukseen liittyvä 16 miljoonan euron varausten purkaminen. Satunnaiseristä puhdistettu nettovoitto laski 27 miljoonaan euroon (35) (604 miljoonasta eurosta vuonna 2008).
2.2.3 ABN AMRO Group
(68)
ABN AMRO Group perustettiin FBN:n ja ABN AMRO Bankin (eli ABN AMRO N:n toimintojen) sulautuman seurauksena 1 päivänä heinäkuuta 2010. Siihen on keskitetty kaikki FBN:n ja ABN AMRO N:n toiminnot kahteen eri liiketoimintayksikköön, jotka ovat Retail and Private Banking ja Commercial and Merchant Banking. Yhtiöllä oli vuonna 2008 7,15 miljardin euron liiketoiminnan tuotot ja yhteensä 360 miljardin euron pro forma -kokonaispääoma. Viimeisimpien lukujen (36) mukaan ABN AMRO Groupilla on 11,7 miljardin euron IFRS:n (37) mukaan laskettu oma pääoma.
(69)
ABN AMRO Group on monialainen. Sen liiketoiminnan tuotto Retail and Private Banking -lohkolla on 4,2 miljardia euroa ja Commercial and Merchant Banking -lohkolla 2,8 miljardia euroa. Maantieteellisesti suurin osa ABN AMRO Groupin tuloista (yhteensä [65 - 95] prosenttia) on peräisin Alankomaista.
(70)
Integroidun ABN AMRO Groupin Retail and Private Banking -lohkon markkinaosuus massapalveluista on [15 - 20] prosenttia ja yksityispankkipalveluista (38) [15 - 20] prosenttia (39), mikä tekee siitä markkinaosuudeltaan kolmanneksi suurimman Alankomaiden pankkimarkkinoilla. Yksityispankkipuolella (brändinä ABN AMRO Mees Pierson) ABN AMRO Group on ylivoimaisesti Alankomaiden markkinoiden suurin noin [30 - 40] prosentin markkinaosuudella (40). ABN AMRO Groupin Commercial and Merchant Banking -lohkon markkinaosuus on noin [15 - 25] prosenttia (41).
(71)
ABN AMRO Groupiin ei enää kuulu New HBU:ta eikä IFN:n factoring-toimintaa, joista luovuttiin 1 päivänä huhtikuuta 2010 toteutettujen sulautumaan liittyvien korjaustoimenpiteiden yhteydessä.
(72)
Osana rakenneuudistusprosessia luovuttiin myös kahdesta pienestä FBN:n jaostosta (Intertrust ja Prime Fund Solutions, jäljempänä ’PFS’), jotka eivät enää kuulu ABN AMRO Groupiin.
(73)
Syyskuussa 2009 FBN ja sen kumppani Banque Générale du Luxembourg, jäljempänä ’BGL’ (42), myivät Intertrustin pääomasijoituksiin erikoistuneelle yritykselle Waterland. Intertrust on yksi suurimmista toimijoista maailmanlaajuisella rahaston- ja yritysjohdon alalla. Se työllistää 1 000 asiantuntijaa 19 maassa. Sen liiketoiminnan tuotot ovat […] miljoonaa euroa ja sen riskipainotettujen omaisuuserien määrä on […] miljoonaa euroa.
(74)
Toukokuussa 2010 FBN ilmoitti myös PFS:n myynnistä Credit Suisselle. PFS tarjoaa rahastopalveluja vaihtoehtoisella varallisuudenhoitoalalla mukaan luettuina hallinto, pankkitoiminta, arvopapereiden säilytys ja rahoitus. Sen asiakaskunta vaihtelee pienistä omaisuudenhoitajista suuriin maailmanlaajuisiin instituutioihin, kuten eläkerahastoihin ja valtionrahastoihin. PFS:n vastuulla oli 922 miljoonan euron varaus (verotuksen jälkeen), jonka FBN kirjasi vuonna 2008 Madoff-huijauksen vuoksi. PFS:llä on […] miljoonan euron liikevaihto ja […] miljoonan euron riskipainotetut omaisuuserät.
(75)
ABN AMRO Group julkaisi 4 päivänä maaliskuuta 2011 tuloksensa tilivuodelta 2010. Sen mukaan se kärsi 414 miljoonan euron nettotappion. Kun eriyttämis- ja integroitumiskuluja ei oteta huomioon, ABN AMRO Groupin tulos oli 1 077 miljoonaa euroa. Joulukuun 31 päivänä 2010 ABN AMRO Groupin ydinpääoman osuus riskisijoituksista oli 10,4 prosenttia, ensisijaisen pääoman osuus riskisijoituksista oli 12,8 prosenttia ja vakavaraisuussuhde 16,6 prosenttia. ABN AMRO Group laati yhteistyössä Alankomaiden valtion kanssa osinkopolitiikan, jolla pyritään maksamaan osinkoja 40 prosenttia vuosituloksesta.
2.3 Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman ja marraskuun 2010 päivitetyn rakennemuutossuunnitelman kuvaus
(76)
Alankomaiden valtio toimitti komissiolle joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman 4 päivänä joulukuuta 2009. Lisätietoja toimitettiin maaliskuussa 2010 (43). FBN:n ja ABN AMRO N:n sulautumalla on keskeinen merkitys joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa. Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman toteutuksen tuloksena syntynyt uusi pankki ABN AMRO Group keskittyy Alankomaiden (44) pankkimarkkinoiden keskisegmenttiin, ja sen toimialoja ovat vähittäis- ja yksityispankkitoiminta sekä yrityspankkitoiminta.
(77)
Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman lähtökohtana on se, että pääomatarpeet eivät liittyneet FBN:n ja ABN AMRO N:n kannattavuuteen vaan tarpeeseen rahoittaa niiden irtaantuminen emoyhtiöistään ja sulautuman alkuvaiheen integrointikulut.
(78)
Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa todetaan, että siinä vaihtoehtoisessa skenaariossa, että valtiontukea ei olisi käytetty eivätkä Benelux-maiden hallitukset olisi toimineet koordinoidusti, Fortis SA/NV olisi kaatunut, mikä olisi kaatanut myös FBN:n ja ABN AMRO N:n.
(79)
Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmaan sisältyy vuosia 2009-2012 koskevia rahoituslaskelmia, joissa toiminta jakautuu lohkoihin Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International ja Commercial & Merchant Banking. ABM AMRO Group on laskenut erityisesti vuotta 2012 varten myös hypoteettisen vuosituoton (”run rate”), jossa ei oteta huomioon siirtymäkauden kuluja ja jossa oletetaan, että koko vuoden kulusynergia on jo otettu huomioon. Laskelmat laadittiin sekä parhaan että heikoimman skenaarion perusteella.
(80)
Alankomaiden valtio päivitti 8 päivänä marraskuuta 2010 joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman rahoituslaskelmia vuoteen 2012 saakka ja täydensi niitä uusilla vuotta 2013 koskevilla laskelmilla marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmassa.
(81)
Alankomaiden valtio lähtee perusskenaariossa siitä olettamasta, että liiketoiminta kasvaa inflaation tahdissa. Henkilöstökulujen odotetaan nousevan [1 - 6] prosenttia vuodessa ja muiden kulujen maltillisemmin, [1 - 5] prosenttia vuodessa. Alankomaiden valtio odottaa myös, että ABN AMRO Groupin luottotappiovaraukset alkavat laskea vuoden 2009 korkealta tasolta.
(82)
Marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelman perusskenaariossa ABN AMRO Group tekee […] miljoonan euron nettotappion vuonna 2010 ennen kuin toiminta palautuu voitolliseksi vuodesta 2011 alkaen ([…] miljoonan euron voitto vuonna 2011).
(83)
Vuonna 2012 ABN AMRO Groupin nettovoiton odotetaan kasvavan […] miljoonaan euroon ja vuonna 2013 […] miljoonaan euroon, jolloin oman pääoman tuottoasteeksi (45) tulee noin […] prosenttia. ABN AMRO Groupin kannattavuuden koheneminen johtuu liiketoiminnan tuottojen kasvusta (joka tapahtunee heikon vuoden 2009 jälkeen), kulujenleikkausohjelmasta, joka alentanee kuluja parhaimmillaan 1,1 miljardilla eurolla (ennen verotusta) vuodessa, ja luottotappiovarausten normalisoitumisesta pahimman vuoden 2009 jälkeen. ABN AMRO Groupin kulujen ja tuottojen suhteeksi ennakoidaan vuonna 2013 […] prosenttia.
(84)
Perusskenaario
Taulukko 3
2009 (toteutunut)
2010 (A (46))
2011 (A)
2012 (A)
2012 run rate (A)
2013 (A)
Liiketoiminnan tuotot
7 039
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nettokorkotuotot
4 528
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nettotuotot maksuista ja palkkioista
1 933
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Muut tuotot
849
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Liiketoiminnan kulut
-5 568
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Tavanomaisessa liiketoiminnassa
-5 258
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Siirtymävaiheessa
- 310
(…)
(…)
(…)
Liikevoitto
1 471
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Lainojen arvonalentumiset
-1 585
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Tulos ennen veroja
- 114
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Verot ja vähemmistöosuudet
45
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nettotulos
-68
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
Nettotulos
ilman siirtymävaiheen kuluja
163
(…)
(…)
(…)
(…)
(…)
(85)
Marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelman heikoimmassa skenaariossa Alankomaiden valtio lähti varovaisemmista olettamista kuin perusskenaariossa. Siinä käytettiin 7,5 prosenttia pienempiä korkomarginaaleja kuin perusskenaariossa, ennakoitiin varovaisemmin palkkioita ja maksuja (4 prosentin vuotuinen kasvu, kun se arvioitiin perusskenaariossa 7 prosentiksi), arvioitiin synergia pienemmäksi (-[…] miljoonan euron vaikutus vuoden 2013 tulokseen) ja 15 prosenttia heikompi luottotappiovarausten palautusaste (-[…] miljoonan euron vaikutus vuoden 2013 tuottoon).
(86)
Vaikka nämä varovaisemmat luvut johtavat heikompiin tuloksiin, ABN AMRO Group pystyisi silti tuottamaan voittoa. Heikoimmassa skenaariossa ennakoidaan nettotulokseksi […] miljoonaa euroa vuonna 2012 ja […] miljoonaa euroa vuonna 2013 (kun perusskenaarion luvut olivat […] ja […] miljoonaa euroa).
(87)
Alankomaiden valtio käsitteli joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa myös irtaantumisstrategiaansa. Se korosti, ettei sillä ole aikomusta jäädä pitkäaikaiseksi sijoittajaksi ABN AMRO Groupiin.
(88)
Alankomaiden valtio esitti 20 päivänä elokuuta 2010 päivätyssä kirjeessä komissiolle tarkempia tietoja irtaantumisstrategiastaan. Alankomaiden valtio selitti, että se harkitsee arvopaperien liikkeeseenlaskua listautumalla pörssiin (47), mutta se tarkastelee myös muita vaihtoehtoja kuten yksityistä myyntiä sijoittajalle tai markkinaosapuolelle. Alankomaiden valtio mainitsee 20 päivänä elokuuta 2010 päivätyssä kirjeessä, että ensimmäinen [0 - 50] - [10 - 60] prosentin omistusosuus voitaisiin listata pörssiin aikaisintaan […] ja seuraava [0 - 50] - [10 - 60] prosentin omistusosuus vuonna 2015. Alankomaiden valtio haluaa ansaita takaisin alkuinvestointinsa korotettuna [2 - 5] prosentin rahoituskuluilla. Alankomaiden valtio pyrkii vähentämään omistusosuuttaan ABN AMRO Groupista enintään [25 - 65] prosenttiin mielellään ennen vuoden [2014-2018] loppua. Alankomaiden valtio on täysin sitoutunut irtaantumaan yhtiöstä lopulta kokonaan. Lopullisen päätöksen pörssiin listautumisesta tekee Alankomaiden valtiovarainministeriö. Päätös riippuu tilanteesta markkinoilla, ABN AMRO Groupin ”pörssikelpoisuudesta” ja odotettavissa olevasta tuotosta. Alankomaiden valtio ilmoitti irtaantumisstrategiastaan 24 päivänä tammikuuta 2011 myös julkisuuteen (48).
(89)
Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma (samoin kuin ajan tasalle saatettu marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelma) osoittaa, että kun kaikki valtiontukitoimenpiteet on toteutettu, ABN AMRO Group on riittävän vakavarainen. Rakenneuudistusvaiheessa ensisijaisen pääoman vakavaraisuussuhde pysynee reilusti yli […] prosentissa vuosina 2009-2012 ja noussee vuonna 2013 edelleen […] prosenttiin.
(90)
Alankomaiden valtio selosti joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa, että ABN AMRO Group oli jo luopunut useista liiketoiminnoista. New HBU ja IFN oli myyty jo sulautumaan liittyvien korjaustoimenpiteiden yhteydessä, ja ABN AMRO N ja FBN luopuivat myös Intertrustista ja PFS:stä.
(91)
Intertrustin ja PFS:n yhteenlaskettu osuus ABN AMRO Groupin odotettavissa olevasta liiketoiminnan kokonaistuotoista oli [0 - 5] prosenttia, kuluista [0 - 5] prosenttia ja riskipainotetuista omaisuuseristä [0 - 5] prosenttia.
(92)
FBN teki rakenneuudistuksen yhteydessä myös hankinnan, jolla se pyrki korjaamaan Fortis SA/NV:n hajottamisesta syntynyttä vinoutumaa. FBN oli liiketoimintayksikön Brokerage, Clearing and Custody sekä kaikkien sen liiketoimintaan liittyvien toimitilojen laillinen omistaja lukuun ottamatta Chicagon toimistoa, joka säilyi Fortis Bank SA/NV:llä. Korjatakseen tämän hajottamiseen liittyvän vinoutuman FBN osti Fortis Clearing Americasin Chicagon toimipisteen Fortis Bank SA/NV:ltä 31 päivänä heinäkuuta 2009 noin […] miljoonan Yhdysvaltain dollarin hintaan.
2.4 Toimenpiteiden kuvaus
(93)
Komissio käyttää yksittäisten valtiontukitoimenpiteiden yksilöimiseksi tässä päätöksessä samoja kirjainkoodeja kuin päätöksessään 5 päivältä helmikuuta 2010.
2.4.1 Toimenpiteet, jotka kuuluvat 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen soveltamisalaan
(94)
Alankomaiden valtio osti 3 päivänä lokakuuta 2008 FBN:n (mukaan luettuna ABN AMRO N) Fortis Bank SA/NV:ltä 12,8 miljardilla eurolla (toimenpide X). Komissio ei aloittanut menettelyä tämän toimenpiteen osalta, joka ei sellaisenaan muodostanut valtiontukea FBN:lle, vaikka se oli osa toimenpidettä, joka muodosti valtiontuen FBN:lle (ks. 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 32 kappale).
(95)
Kun Alankomaiden valtio hankki FBN:n, FBN:n rahoitus oli voimakkaasti riippuvainen Fortis Bank SA/NV:stä. Jotta FBN saatiin täysin erilleen Fortis Bank SA/NV:stä, Alankomaiden valtion oli katkaistava rahoitussuhde FBN:n ja Fortis Bank SA/NV:n väliltä. Katkaistakseen tämän kytköksen Alankomaiden valtio myönsi FBN:lle 45 miljardin euron lyhytaikaisen likviditeettijärjestelyn (toimenpide Y1) 3 päivänä lokakuuta 2008. Tämän järjestelyn ansiosta FBN kykeni maksamaan Fortis Bank SA/NV:lle takaisin 34 miljardia euroa lyhytaikaisia lainoja. Alankomaiden valtio myös korvasi Fortis Bank SA/NV:n FBN:n pitkäaikaislainoittajana 16,1 miljardin euron nimellismäärältä ns. novaatiolla (toimenpide Y2) (49).
(96)
Toimenpiteeseen Y1 kuuluva lyhytaikainen likviditeettijärjestely oli voimassa kesäkuun 2009 loppuun saakka. Sen voimassaoloaikana peritty korko muuttui useita kertoja. Alankomaiden valtio antoi 6 ja 23 päivän lokakuuta 2008 välisenä aikana FBN:lle lyhyen aikavälin rahoitusta eonia- (50) (yliyön lainanantoon enimmillään 5 miljardia euroa) tai euriborkorolla (51) (pitemmän aikavälin likviditeettiä varten enimmillään 40 miljardia euroa) ilman marginaalia. Lokakuun 23 päivän 2008 jälkeen oli lyhyt jakso (5 päivään marraskuuta 2008), jonka aikana Alankomaiden valtio sovelsi korkoa eonia + 50 peruspistettä ja euribor + 50 peruspistettä. Tässä toisessa vaiheessa järjestelyn enimmäismäärät olivat vielä 5 miljardia euroa yliyön likviditeettiin ja 40 miljardia euroa pitemmän aikavälin likviditeettiin. Alankomaiden valtio muutti koron 5 päivästä marraskuuta 20081 päivään maaliskuuta 2009 eonia + 25 peruspisteeksi yliyön lainoilta, euribor + 25 peruspisteeksi lainoilta, joiden laina-aika (52) on alle kolme kuukautta, ja euribor + 50 peruspisteeksi lainoilta, joiden laina-aika on yli kolme kuukautta (53). Maaliskuun 1 päivän 2009 jälkeen Alankomaiden valtio kehitti kaksivaiheisen järjestelmän, jolla FBN:ää kannustettiin vähentämään riippuvuuttaan valtiosta. Ensimmäinen rahoitusosuus (laina-ajasta riippumatta) tarjottiin korolla euribor + 25 peruspistettä, mutta kun kynnys ylittyi, FBN sai lisälikviditeettiä korolla euribor + 50 peruspistettä (54). Rahoitusvälineen kokonaismäärää ja ensimmäisen kynnyksen määrää alennettiin asteittain. Alankomaiden valtio ilmoitti komissiolle 9 päivänä heinäkuuta 2009, että FBN oli maksanut takaisin valtiolle kaikki lyhytaikaiset lainansa.
(97)
Pitkän aikavälin lainojen, jotka siirrettiin novaatiolla Alankomaiden valtiolle (toimenpide Y2), määrä oli 16,1 miljardia euroa. Siihen sisältyi 8,15 miljardia euroa Tier 2 -pääomaa (josta 3 miljardia euroa ylempää Tier 2 -pääomaa) ja 7,95 miljardia euroa etuoikeusasemaltaan parempia lainoja.
(98)
Alankomaiden valtio osti 24 päivänä joulukuuta 2008 ABN AMRO N:n FBN:ltä 6,5 miljardilla eurolla (toimenpide Z). Valtio ei maksanut kauppaa käteisellä vaan peruuttamalla 6,5 miljardin euron pitkäaikaisen velan, jonka se oli saanut 3 päivän lokakuuta 2008 integroiduissa toimenpiteissä osana toimenpidettä Y2. Alankomaiden valtio siis mitätöi 6,5 miljardin euron saatavat FBN:ltä maksuna ABN AMRO N:stä (55).
2.4.2 Toimenpiteet, jotka kuuluvat 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen soveltamisalaan
(99)
Joistakin 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen (56) soveltamisalaan kuuluvista toimenpiteistä ilmoitettiin komissiolle heinäkuussa 2009 ja lopuista tammikuussa 2010. Alankomaiden valtio ilmoitti heinäkuussa 2009 vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksestä (toimenpide A, jossa vakavaraisuusvaatimusta kevennettiin 1,7 miljardilla eurolla), 500 miljoonan euron vaihtoon velvoittavasta vaihtovelkakirjasta (toimenpide B1) ja toisesta vaihtoon velvoittavan vaihtovelkakirjan erästä (300 miljoonaa euroa, toimenpide B2).
(100)
Tammikuussa 2010 Alankomaiden valtio ilmoitti uusista 4,39 miljardin euron pääomatoimenpiteistä. Se merkitsi 2,28 miljardin euron uudet vaihtoon velvoittavat vaihtovelkakirjat, joilla voitaisiin kattaa uudet eriyttämiskulut (780 miljoonaa euroa, toimenpide B3), New HBU:n myynnistä syntynyt pääomavaje (300 miljoonaa euroa, toimenpide B4) ja integrointikulut (1,2 miljardia euroa, toimenpide B5). Jotta FBN:n Tier 1 -pääoma saataisiin vakavaraisuusvaatimusten tasalle, Alankomaiden valtio lisäksi muunsi 1,35 miljardia euroa FBN:n Tier 2 -pääomasta, jonka se jo omisti, Tier 1 -pääomaksi (toimenpide C). Alankomaiden valtio myös maksoi muille konsortion jäsenille 740 miljoonaa euroa käteistä (toimenpide D) konsortion osakkaiden sopimuksen mukaisesti eriyttämisprosessissa esille tulleiden seikkojen vuoksi. Alankomaiden valtio myös antoi takuut ristikkäisistä vastuista, jotka New HBU:n myynnistä seurasivat (toimenpide E).
(101)
Alankomaiden valtio myi luottosuojan ABN AMRO N:n Alankomaiden asuntolainasalkkua koskevan luottoriskinvaihdon avulla. Alankomaiden asuntolainojen osuus oli noin [30-80] prosenttia ABN AMRO N:n kaikista asuntolainoista. Tämän toimenpiteen seurauksena ABN AMRO N:n riskipainotetut omaisuuserät vähenivät.
(102)
Alankomaiden valtio saa myymäänsä luottosuojaa vastaan 51,5 peruspisteen vuosimaksun (joka lasketaan prosenttiosuutena salkun arvosta jokaisen viitekauden alussa).
(103)
Maksu laskettiin käyttäen capital equivalent cost -menetelmää. Alankomaiden valtio määritti, paljonko ABN AMRO N voi vapauttaa pääomaa kevennetyn vakavaraisuusvaatimuksen ansiosta (1,7 miljardia euroa niiden Basel I -vaatimusten perusteella, joita sovellettiin vielä silloin, kun vakavaraisuusvaatimuksen kevennystä koskeva sopimus pantiin täytäntöön), ja sitten se laski vakavaraisuusvaatimuksen kevennykselle 10 prosentin tuoton (eli 10 prosenttia 1,7 miljardista eurosta), minkä tuloksena saatiin 51,5 peruspistettä alkuperäisestä 34,5 miljardin euron arvoisesta salkusta.
(104)
ABN AMRO N säilytti joka vuosi suuririskisimmän 20 peruspisteen etuoikeusluokan (joka on laskettu prosenttiosuutena alkuperäisen salkun arvosta).
(105)
ABN AMRO N säilytti vertikaalisen 5 prosentin osuuden jäljelle jäävästä riskistä.
(106)
Luottosuojavälineen hinnoittelua ei mukauteta, kunhan ABN AMRO N on mukautunut täysin Basel II -pääomavaatimuksiin, vaikka vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen vaikutus pääomaan onkin silloin huomattavasti pienempi.
(107)
Luottoriskinvaihtoa koskeva sopimus on periaatteessa voimassa seitsemän vuotta, mutta ABN AMRO N:llä oli osto-optioita sopimuksen päättämiseen tiettyinä ennalta määriteltyinä päivinä (esimerkiksi lokakuussa 2010, tammikuussa 2011 ja tammikuussa 2012) (57).
(108)
Konsortion kolme jäsentä varmistivat konsortion osakkaiden sopimuksella, että ABN AMRO Z:lla oli jatkuvasti riittävästi pääomaa. Tämän yhteydessä Alankomaiden valtion oli katettava 2,2 miljardia euroa ABN AMRO Z:n pääomavajeesta. Vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksellä pyrittiin siihen, että ABN AMRO N pystyy osallistumaan tähän 2,2 miljardin euron maksuun ABN AMRO Z:lle.
(109)
Alankomaiden valtio valitsi mielummin epätavallisen vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen perinteisen pääomalisäyksen sijasta, koska se ei voinut ennen eriyttämistä erottaa pääomaosuuksia ABN AMRO Bankissa. Toisien sanoen koska ABN AMRO N ei ollut erillinen oikeushenkilö, pääoman lisäys ABN AMRO Bankiin olisi hyödyttänyt myös kahta muuta konsortion jäsentä. Tällä vaihtoehdolla olisi voinut olla vakavia vaikutuksia etenkin rahoituspaineiden kasvaessa.
(110)
Eriyttämisen tapahduttua ABN AMRO N:stä tuli erillinen oikeushenkilö (uusi ABN AMRO Bank). Alankomaiden valtio kantoi edelleen konsortion osakkaiden sopimuksen mukaisen vastuun ABN AMRO Z:n 2,2 miljardin euron pääomavajeen täyttämisestä. Se päätti, että ABN AMRO N:n olisi käytettävä käteistä vaihtoon velvoittavista vaihtovelkakirjoista (eli toimenpiteestä B3 siltä osin kuin se koskee 500 miljoonan euron turvamarginaalia ja 1,2 miljardia euroa toimenpiteestä B5), jotta se voisi rahoittaa ABN AMRO Z:aa 1,7 miljardilla eurolla. Samalla oli tarkoitus säilyttää kevennetty vakavaraisuusvaatimus uuden ABN AMRO Bankin osalta 500 miljoonan euron turvamarginaalin ja 1,2 miljardin euron integrointikulujen kattamiseksi.
(111)
ABN AMRO Bank ja Alankomaiden valtio ilmoittivat 15 päivänä lokakuuta 2010, että vakavaraisuusvaatimuksen kevennys päättyy 30 päivänä lokakuuta 2010. Koska ABN AMRO Bank oli tällä välin täyttänyt Basel II -vaatimukset, vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksestä oli tullut vähemmän edullinen ja tarpeellinen (58).
(112)
Koska vakavaraisuusvaatimuksen kevennys ei kattanut ABN AMRO Z:n koko 2,2 miljardin euron pääomavajetta, Alankomaiden valtio tarjosi ABN AMRO Bankille lisäpääomaa vaihtoon velvoittavan vaihtovelkakirjan avulla.
(113)
Vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja luokiteltiin hybridiksi Tier 1 -pääomaksi, siihen liittyi 10 prosentin kuponkikorko ja se muunnettiin automaattisesti ABN AMRO II:n osakkeiksi, kun ABN AMRO B irtaantui ABN AMRO Bankista. Tästä lähtien vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja oli Tier 1 -ydinpääomaa. Muuntaminen tapahtui nimellisarvolla (59). Toimenpiteen ansiosta ABN AMRO II (uudelta nimeltään ABN AMRO Bank) pystyi rahoittamaan ABN AMRO Z:aa 500 miljoonalla eurolla.
(114)
Kattaakseen kulut, joita syntyi ABN AMRO N:n eriyttämisestä ABN AMRO Bankista, Alankomaiden valtio laski liikkeeseen uuden vaihtoon velvoittavan vaihtovelkakirjan. Ensimmäisestä noin 300 miljoonan euron osasta (toimenpide B2) ilmoitettiin heinäkuussa 2009 ja lopuista 780 miljoonasta eurosta tammikuussa 2010 (toimenpide B3).
(115)
Koko 1,08 miljardin euron määrä (eli toimenpiteet B2 ja B3 yhdessä) oli tarpeen seuraavien kulujen kattamiseksi:
-
480 miljoonaa euroa tarkasti määriteltyjä eriyttämiskuluja
-
90 miljoonaa euroa rahamarkkinayksikön (”money market desk”) perustamiseen sekä
-
500 miljoonaa euroa turvamarginaalia varten.
(116)
Alankomaiden valtio toimitti tarkemman laskelman 480 miljoonan euron eriyttämiskuluista: ristikkäiset vastuut [0 - 200] miljoonaa euroa, arvopaperistamiseen liittyvien velkakirjojen takaisinosto [0 - 200] miljoonaa euroa, riskien kohdentamiseksi annettujen takausten purkaminen [0 - 200] miljoonaa euroa, ABN AMRO N:n asiakkaiden kaupankäyntiin liittyvän markkinariskin siirto ABN AMRO R:ltä [0 - 200] miljoonaa euroa, vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen lopettaminen [0 - 200] miljoonaa euroa ja sekalaiset eriyttämiseen ja lakkauttamiseen liittyvät kulut [0 - 300] miljoonaa euroa.
(117)
Emoyhtiöstään ABN AMRO Bankista irtaantumisen jälkeen ABN AMRO II:n oli perustettava oma rahamarkkinayksikkönsä, mikä maksoi 90 miljoonaa euroa.
(118)
Alankomaiden valtio sijoitti toiset 500 miljoonaa euroa pääomaa varmistaakseen, että ABN AMRO N voi toimia hiukan vähimmäisvaatimuksia kestävämmällä tasolla.
(119)
FBN ja ABN AMRO N saattoivat sulautua vasta, kun sulautumapäätöksessä todetut markkinoiden keskittymiseen liittyvät ongelmat oli ratkaistu. Tämän vuoksi Alankomaiden valtio päätti myydä New HBU:n ja IFN:n Deutsche Bankille. Tästä kaupasta seurasi kuitenkin 470 euron pääoman lisätarve, josta ABN AMRO N ei kyennyt selviytymään yksinään. Alankomaiden valtio päätti auttaa sitä ja sijoitti 300 miljoonaa euroa vaihtoon velvoittavan vaihtovelkakirjan muodossa (60).
(120)
Sulautuman toteuttamiseksi ABN AMRO N:n ja FBN:n (ja sulautuman tapahduttua ABN AMRO Groupin) oli maksettava alkuvaiheessa 1,2 miljardia euroa (verotuksen jälkeen) integrointikuluja, jotka liittyivät irtisanomiskustannuksiin, tieto- ja viestintäteknisten järjestelmäalustojen integrointiin sekä toimipisteverkon uudistamiseen. Koska ABN AMRO N ja FBN eivät kyenneet rahoittamaan näitä kuluja itse, Alankomaiden valtio päätti sijoittaa pääomaa vaihtoon velvoittavan vaihtovelkakirjan muodossa (61).
(121)
FBN:n oli pakko lisätä Tier 1 -pääomaa sen jälkeen, kun DNB oli todennut, että Tier 1 -pääomaa puuttui noin 1,26 miljardia euroa (62). Irtaannuttuaan emoyhtiöstään Fortis SA/NV:stä FBN:n oli myös käytettävä 90 miljoonaa euroa menoihin, jotka liittyivät treasury desk -yksikön perustamiseen, Basel-vaatimuksia koskeviin malleihin, lupiin ja konsulttipalveluihin.
(122)
Alankomaiden valtio järjesti tarvittavan lisäpääoman muuntamalla nimellisarvoltaan 1,35 miljardin euron Tier 2 -velan Tier 1 -pääomaksi. Toimenpiteeseen ei siten liittynyt lainkaan käteisrahaa (63).
(123)
Kun konsortion jäsenet neuvottelivat ABN AMRO Holdingin hankinnasta vuonna 2007, ne havaitsivat, että kaikki tosiseikat eivät olleet tuolloin tiedossa. Tämän vuoksi konsortion osakkaiden sopimukseen sisällytettiin yleisiä periaatteita tietyistä maksuvelvoitteista, jotka tulisivat esille vasta eriyttämisprosessin yhteydessä. Tarkat rahamäärät määräytyivät neuvotteluissa, joihin Alankomaiden valtio (ja sitä ennen Fortis SA/NV) osallistuivat.
(124)
Yhteensä 740 miljoonan euron määrä liittyy seuraaviin:
(…)
Näitä kassavirtoja korvaa osittain se, että Alankomaiden valtio sai hukkakustannuksiin liittyen […] muilta konsortion jäseniltä.
(125)
Muille konsortion jäsenille kohdistuvien maksuvelvoitteiden erotus (eli 740 miljoonaa euroa) maksettiin käteisellä osittain suoraan muille konsortion jäsenille ja osittain ABN AMRO Bankille (josta oli tullut RBS NV).
(126)
Vielä sen jälkeenkin, kun New HBU:sta oli luovuttu, ABN AMRO Bank (nykyinen RBS NV) ja ABN AMRO II (tai sen oikeudellinen seuraaja) ovat vastuussa New HBU:n velkojille, jos New HBU ei kykene täyttämään velvollisuuksiaan velkojiaan kohtaan. Myös New HBU:lla on ristikkäisiä vastuita ABN AMRO Bankin ja ABN AMRO II:n velkojia kohtaan. Koska ristikkäiset vastuut ovat peräisin New HBU:n myynnistä, joka johtui ABN AMRO II:n ja sen osakkaiden päätöksestä, ratkaisun löytäminen oli myös näiden vastuulla. Ehdotetussa ratkaisussa Alankomaiden valtio ja Deutsche Bank (eli New HBU:n ostaja) sopivat, että New HBU ja ABM AMRO II korvaisivat ristikkäiset vastuut toisilleen tarjoamalla toisilleen vakuudet, joilla pääomavaatimukset saataisiin laskettua toivotulle 20 prosentin tasolle. Tämän sopimuksen seurauksena ABN AMRO II:n oli tarjottava New HBU:lle 950 miljoonan euron vakuudet (joiden määrä pienenee ajan kuluessa, kun lainat erääntyvät) New HBU:n vastuille ABN AMRO II:ta ja ABN AMRO Bankia (nykyään RBS NV:tä) kohtaan. Koska ABN AMRO II:lla ei ollut varaa vakuuksiin ABN AMRO Bankin (nyt RBS NV:n) vastuita varten, valtio tarjosi vastatakauksen ABN AMRO Bankin (nykyään RBS NV:n) velan takauksen muodossa.
(127)
Alankomaiden valtio hinnoitteli tämän riskin kuin se olisi valtion takaus ABN AMRO Bankin (nykyään RBS NV:n) etuoikeusasemaltaan huonommassa asemassa olevalle velalle. Hinnaksi, joka perustui Euroopan keskuspankin (EKP) pääomapohjan vahvistamista koskevaan suositukseen (64), vahvistettiin 200 peruspistettä plus luottoriskinvaihtosopimuksen marginaalin mediaani (65).
(128)
Taulukossa 4 esitetään tiivistelmä tässä päätöksessä tarkastelluista toimenpiteistä. Sarake ”Perustelu” on sama kuin 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen 57 kohdan taulukossa 1. Kuten 110 kappaleessa todetaan, toimenpiteitä ja niiden tavoitteita muutettiin sen jälkeen, kun ABN AMRO N ja ABN AMRO Bank erotettiin 6 päivänä helmikuuta 2010. Tarkemmin sanoen toimenpidettä A käytettiin siitä lähtien toimenpiteiden B3 (turvamarginaalin osalta) ja B5 tavoitteiden saavuttamiseen ja päinvastoin.
Taulukko 4
Valtion tukitoimenpiteet
Kuvaus
Koko
(miljardia euroa)
Perustelu
Oikeushenkilö, jolle toimenpide on myönnetty
Toimenpiteet, jotka kuuluvat 8.4.2009 tehdyn päätöksen soveltamisalaan
Y1
Lyhytaik. rahoitus
45
FBN
Y2
Pitkäaik. rahoitus
16,1
FBN (jotta voi maksaa takaisin Fortis Bank SA/NV:lle)
Z
ABN AMRO N:n hankinta
6,5
FBN (ostohinta maksettu mitätöimällä velka)
Heinäkuussa 2009 ilmoitetut ja heinä-/elokuussa 2009 toteutetut pääomatoimenpiteet
Toimenpide A
Vakavaraisuusvaatimuksen kevennys
Luottoriskinvaihto - suoja 34,5 mrd euron salkulle (keventää vakavaraisuusvaatimusta 1,7 mrd eurolla)
ABN AMRO Z:n pääomavajeen täyttäminen
ABN AMRO Bank (nyt RBS NV) ja siirretty ABN AMRO II:lle (nyt ABN AMRO Bank) eropäivänä
Toimenpide B1
Vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja
0,5
Toimenpide B2
Vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja
0,3
1. erä eriyttämiskuluista
ABN AMRO Bank (nyt RBS NV) ja siirretty ABN AMRO II:lle (nyt ABN AMRO Bank) eropäivänä
Tammikuussa 2010 ilmoitetut uudet pääomatoimenpiteet
Toimenpide B3
Vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja
0,78
2. erä eriyttämiskuluista ja 0,5 mrd euron turvamarginaali
967 milj. euroa maksettiin ABN AMRO Bankille (nyt RBS NV) ja siirrettiin eron yhteydessä ABN AMRO II:lle (nyt ABN AMRO Bank). Loput maksettiin suoraan ABN AMRO II:lle.
Toimenpide B4
Vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja
0,3
Pääomavaikutus New HBU:n myynnistä
Toimenpide B5
Vaihtoon velvoittava vaihtovelkakirja
1,2
Integrointikulut
Toimenpide C
Tier 2:n vaihto omaksi pääomaksi
1,35
Tier 1 -vaje FBN:ssä
FBN
Toimenpide D
Käteismaksu konsortiokumppaneille
0,74
Kons. osakkaiden sopimuksesta johtuvat maksuvelvoitteet
Muut konsortion jäsenet / ABN AMRO Bank (nyt RBS NV)
Toimenpide E
950 milj. euron vakuus vastuille
0,95
Ristikkäiset vastuut New HBU:n myynnin seurauksena
ABN AMRO II (nyt ABN AMRO Bank)
3. PERUSTELUT MENETTELYN ALOITTAMISELLE
3.1 Perustelut menettelyn aloittamiselle 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyllä päätöksellä
(129)
Komissio aloitti 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyllä päätöksellä menettelyn, koska sillä oli syytä uskoa, että toimenpiteet Y1, Y2 ja Z (66) olivat valtiontukea FBN:lle ja ABN AMRO N:lle. Komissio uskoi, että nämä toimenpiteet tarjosivat FBN:lle ja ABN AMRO N:lle mahdollisuuden pysyä markkinoilla ja jatkaa toimintaa. Sillä oli syytä olettaa, että toimenpiteistä koitui valikoivaa hyötyä FBN:lle ja ABN AMRO N:lle.
(130)
Komissio totesi 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 29 ja 30 kappaleessa, että toimenpiteet X, Y1 ja Y2 olivat osa samaa myyntisopimusta, jolla FBN pyrittiin erottamaan Fortis SA/NV:n muista rakenteista. Jo 3 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä päätöksessä pääteltiin, että sitoutuessaan kyseiseen sopimukseen 3 päivänä lokakuuta 2008 Alankomaiden valtio ei ollut toiminut kuin tavanomainen sijoittaja markkinataloudessa.
(131)
Komissio esitti 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 33 kappaleessa, että toimenpide Y1 oli ilmeisen hyödyllinen FBN:lle, koska se oli saanut rahoitusta, jota se ei olisi kyennyt hankkimaan markkinoilta markkinoiden ollessa sillä hetkellä täydellisessä kaaoksessa. Näin poikkeukselliset markkinaolosuhteet huomioon ottaen komissio epäili myös, että mikään yksityinen sijoittaja tuskin olisi hyväksynyt Alankomaiden valtion määräämän tasoisia korkoja. Komissio totesi lisäksi, että uuden rahoittajan vakaus vaikutti FBN:ään edullisesti. FBN ei ollut enää riippuvainen likviditeettiongelmien kanssa kamppailevasta yrityksestä, jollainen Fortis SA/NV oli, vaan sai rahoituksensa Alankomaiden valtiolta.
(132)
Komissio epäili toimenpiteen Y1 yhteensopivuutta komission tiedonannon ”Valtiontukisääntöjen soveltaminen maailmanlaajuisen finanssikriisin seurauksena rahoituslaitosten suhteen toteutettuihin toimenpiteisiin” (67), jäljempänä ’pankkitiedonanto’, kanssa, koska se ei ollut oikeasuhteinen eikä sitä oltu rajattu määrältään välttämättömään. Huhtikuun 8 päivänä 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 52 kappaleessa kiinnitettiin lisäksi erityistä huomiota yhteensopivuuteen seuraavien tekijöiden osalta: 1) FBN:n maksama korvaus, a) enimmäisaika, jona FBN saattoi hyötyä rahoituksesta, 3) kyseisten välineiden pisin erääntymisaika ja 4) likviditeettijärjestelyn suuruus.
(133)
Komissio totesi myös, että toimenpide Y2 saattoi sisältää valtiontukielementtejä, jos Fortis Bank SA/NV olisi hankintahetkellä kyennyt vaatimaan pitkäaikaislainojen välitöntä takaisinmaksua FBN:n omistajan vaihtuessa. Jos tällainen omistajuuteen liittyvä takaisinmaksulauseke oli olemassa, FBN saattoi toimenpiteen Y2 ansiosta hyötyä pitkäaikaislainoista kriisiä edeltänneellä korkotasolla. Toimenpiteen Y2 ansiosta FBN:n ei tarvinnut etsiä vaihtoehtoista rahoitusta tuolloin vallinneissa markkinaolosuhteissa. Lisäksi koska Fortis Bank SA/NV:llä oli oikeus vaatia takaisinmaksua, Alankomaiden valtion valinta myöntää pikemminkin pitkäaikaisia kuin lyhytaikaisia lainoja voidaan kyseenalaistaa. Tämän vuoksi komissio ilmaisi 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyssä päätöksessä huolensa siitä, että toimenpide Y2 sisälsi valtiontukea pitemmäksi aikaa kuin olisi ollut välttämätöntä. Voidakseen arvioida toimenpiteen Y2 valtiontukivaikutusta komissio pyysi Alankomaiden valtiota antamaan lisätietoja pitkäaikaislainoja koskevien sopimusten varhennettua takaisinmaksua koskevista lausekkeista.
(134)
Komissio esitti 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 54 kappaleessa epäilyn myös siitä, onko Alankomaiden valtio toteuttanut tarvittavat toimenpiteet ehkäistäkseen tarpeetonta kilpailun vääristymistä pankkitiedonannon 27 kohdan mukaisesti.
(135)
Komissio oli huolissaan myös siitä, että ABN AMRO N oli - mahdollisesti epäsuoraan - hyötynyt FBN:lle myönnetyistä rahoitustoimenpiteistä. Tämän vuoksi se pyysi Alankomaiden valtiota antamaan lisätietoja ABN AMRO N:n rahoitusasemasta ja -strategiasta.
(136)
Toimenpiteen Z osalta komissio epäili, että Alankomaiden valtio tuskin maksoi FBN:lle markkinahintaa ABN AMRO N:n hankinnasta. Komissio totesi, että Alankomaiden valtio maksoi enemmän kuin 3 päivän lokakuuta 2008 markkinaolosuhteiden mukainen arvo, jonka oli määrittänyt Alankomaiden valtion oma arvonmääritysasiantuntija […] johdanto-osan 2 kappaleessa mainitussa raportissaan. Lisäksi komissio totesi, että Alankomaiden valtio ei ollut soveltanut korjauskerrointa, joka olisi vastannut loka- ja joulukuun 2008 välisenä aikana tapahtunutta pörssimarkkinoiden pudotusta, joka kohdistui erityisesti pankkien osakkeisiin. Jos Alankomaiden valtio maksoi ABN AMRO N:sta ylihintaa, toimenpide Z vastasi valtiontukea, koska sillä pääomitettiin FBN:ää.
(137)
Yleisesti ottaen komissio totesi 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyssä päätöksessä, että Alankomaiden valtio ei vielä ollut toimittanut DNB:n tekemää arviointia FBN:stä ja ABN AMRO N:stä. Se ei myöskään ollut toimittanut elinkelpoisuuden palauttamista koskevaa suunnitelmaa eikä rakenneuudistussuunnitelmaa tarkkojen rahoituslaskelmien kanssa. Koska kumpaakaan suunnitelmaa ei ollut käytettävissä, komissio ei kyennyt määrittämään, oliko ABN AMRO N:llä ja FBN:llä toimenpiteiden X, Y1, Y2 ja Z ansiosta riittävästi pääomaa ja kykenivätkö ne kohtuullisen kannattavaan toimintaan.
3.2 Perusteet menettelyn laajentamiselle 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyssä päätöksessä
(138)
Kun Alankomaiden valtio 17 päivänä heinäkuuta 2009 ja 15 päivänä tammikuuta 2010 ilmoitti uusista toimenpiteistä, jotka eivät ole valtiontukea FBN:n ja ABN AMRO N:n hyväksi, komissio epäili, että jotkut näistä toimenpiteistä mahdollisesti olivat niille tarkoitettua ylimääräistä valtiontukea.
(139)
Komissio totesi 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyssä päätöksessä, että Alankomaiden valtiolla oli konsortion osakkaiden sopimuksen nojalla useita velvoitteita, jotka eivät olleet ABN AMRO N:n velvoitteita. Alankomaiden valtion toimenpiteet, joilla se pyrki täyttämään konsortion osakkaiden sopimuksesta johtuvat velvoitteensa (ja etenkin velvoitteen kantaa ABN AMRO Z:n kulut ja velvoitteen erottaa ABN AMRO N ja ABN AMRO Bank toisistaan), eivät ensinäkemältä vaikuta valtiontuelta ABN AMRO N:lle.
(140)
Komissio totesi, että toimenpiteillä A ja B1 näytti ensisijaisesti olevan tarkoitus kattaa ABN AMRO Z:n pääomavaje, mutta toisaalta komissiolle ei ollut selvää, etteikö kyseessä ollut myös epäsuora etu ABN AMRO N:n taloudelliselle toiminnalle. Tältä osin komissio halusi tietää, ovatko ABN AMRO N ja ABN AMRO Z (jotka eivät olleet oikeudelliselta asemaltaan erillisiä) riittävästi toisistaan erillisiä. Komissio halusi myös saada lisätietoa ABN AMRO Z:n pääomavajeen syistä ja muun muassa Unicrediton osakkeiden siirrosta ABN AMRO Z:lta ABN AMRO N:lle. Komissiolla oli myös kysymyksiä ABN AMRO N:n suorittamista, päätoimipaikkapalveluja koskevista korvauksista ABN AMRO Z:lle. Komissio epäili, että ainakin osa ABN AMRO Z:n pääomavajeesta liittyi siihen, että ABN AMRO N ei maksanut markkinahintaa ABN AMRO Z:n suorittamista päätoimipaikkapalveluista.
(141)
Vaikka konsortion osakkaiden sopimus velvoitti Alankomaiden valtion erottamaan ABN AMRO N:n ja ABN AMRO Bankin toisistaan, komissio ei voinut sulkea pois mahdollisuutta, että valtion pääomarahoitus eriyttämiskuluihin saattoi olla valtiontukea. Komissio havaitsi, että kaikki eriyttämiskuluiksi luokitellut kulut eivät tarkasti ottaen olleet yhteydessä konsortion osakkaiden sopimuksessa määriteltyihin eriyttämisvelvoitteisiin. Komissio huomasi, että eriyttämiskulujen luokkaan sisältyi 500 miljoonan euron määrä, joka tarvittiin siihen, että ABN AMRO Group sai turvamarginaalin, joka ylitti vakavaraisuutta koskevat vähimmäisvaatimukset.
(142)
Komissio havaitsi, että Alankomaiden valtio auttoi FBN:ää ja ABN AMRO N:ää maksamaan sulautumiseen liittyvät kulut. Ratkaistakseen sulautuman aiheuttamat markkinoiden keskittymisen ongelmat, ABN AMRO N päätti myydä IFN:n ja New HBU:n, mikä johti uuteen pääomavajeeseen. Komissio havaitsi, että FBN ja ABN AMRO N pääsivät hyötymään sulautuman eduista (sen tuoma synergia, yhtiön aseman lujittuminen ja sen markkinaosuuden kasvu Alankomaiden markkinoilla jne.) Alankomaiden valtion rahoittaessa alkuvaiheen kulut. Komissio totesi, että Alankomaiden valtio ei ollut oikeudellisesti velvollinen maksamaan näitä kuluja, sillä ne olivat peräisin Alankomaiden valtion 21 päivänä marraskuuta 2008 tekemästä päätöksestä sulauttaa FBN ja ABN AMRO N yhteen eivätkä konsortion osakkaiden sopimuksesta.
(143)
Komissio pani merkille, että sulautuma ja eriyttämiseen liittyvät erityisehdot johtivat ristikkäisiin vastuisiin (toimenpide E). Alankomaiden yhtiölaista johtuen ABN AMRO Bank (nykyinen RBS NV) ja ABN AMRO II olivat edelleen vastuussa New HBU:n velkojille, jos New HBU (tai sen uusi omistaja Deutsche Bank) eivät kykenisi täyttämään maksuvelvoitteitaan. New HBU:lla on samanlaisia velvoitteita ABN AMRO Bankin (nykyisen RBS NV:n) ja ABN AMRO II:n velkojiin nähden. Komissio ei voinut sulkea pois mahdollisuutta, että korvausratkaisu, jossa Alankomaiden valtio antoi ABN AMRO Bankin (nykyisen RBS NV:n) velkojille vakuudet, joiden korvaus oli 200 peruspistettä plus luottoriskinvaihtosopimuksen marginaalin mediaani, saattoi sisältää valtiontukea.
(144)
Komissio ilmaisi huolensa myös vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen mallista (toimenpide A). Komissio totesi, että toimenpide A oli periaatteiltaan toisenlainen kuin muut arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevat toimenpiteet, sillä sitä ei tehty ABN AMRO N:n suojelemiseksi myrkyllisten omaisuuserien heikkenemiseltä entisestään arvon määräytymisen kannalta erittäin epävarmassa tilanteessa. Komissio kuitenkin katsoi, että soveltuvuus sisämarkkinoille edellyttää, että toimenpiteen A olisi oltava arvoltaan alentuneiden omaisuuserien käsittelystä yhteisön pankkisektorilla annetun komission tiedonannon (68), jäljempänä ’arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskeva tiedonanto’, yleisten periaatteiden mukainen. Toisin sanoen pitäisi olla riittävästi näyttöä asianmukaisesta hinnoittelusta eli pankki ei saisi siirtää odotettavissa olevia tappioita valtiolle. Komissio halusi tältä osin selvittää, mikä vaikutus tietyillä sopimuksen ominaisuuksilla (esimerkiksi takaisinperintäjärjestelyllä ja vertikaalisella osuudella) olisi todelliseen kassavirtaan ja hinnoitteluun. Komissio myös epäili, että ei ollut riittäviä kannustimia sen varmistamiseksi, että ABN AMRO N lopettaisi välineen käytön heti kun se ei enää olisi ehdottoman välttämätön.
(145)
Komissio epäili, täyttikö joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma elinkelpoisuuden palauttamista, vastuunjakoa ja kilpailun kohtuutonta vääristymistä koskevat vaatimukset, jotka on asetettu komission tiedonannossa elinkelpoisuuden palauttamisesta ja rahoitusalalla tämänhetkisessä kriisissä toteutettujen rakenneuudistustoimenpiteiden arvioinnista valtiontukisääntöjen perusteella (69), jäljempänä ’rakenneuudistustiedonanto’.
(146)
Komissio myönsi, että ensinäkemältä vaikuttaa siltä, että ABN AMRO Group tuottaa riittävästi tuloa kaikkien toimintakustannustensa (mukaan luettuina arvonalentumiset) kattamiseksi ja saavuttaa kohtuullisen oman pääoman tuottoasteen. Komissio kuitenkin totesi myös, että ABN AMRO Groupin oman pääoman tuottoaste riippui pitkälti tiettyjen keskeisten olettamusten toteutumisesta. Ensinnäkin jotta ABN AMRO Group voisi tulla kustannustehokkaaksi ja saavuttaa kohtuullisen kulu-tuotto-suhteen, on olennaista, että se saa toteutettua kaavaillut synergiasäästöt (eli 1,1 miljardia euroa ennen verotusta, kun vuoden 2013 nettovoitto on […] miljardia euroa). Toiseksi kuten 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen johdanto-osan 118 kappaleessa mainitaan, ABN AMRO Groupin elinkelpoisuuden kannalta oli olennaista, että se pystyisi parantamaan nettokorkomarginaaliaan verrattuna FBN:n ja ABN AMRO N:n mataliin korkomarginaaleihin vuoden 2008 jälkipuoliskolla ja vuoden 2009 ensimmäisellä puoliskolla. Komissio totesi 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyssä päätöksessä, että se tarvitsi tarkempaa tietoa näistä asioista voidakseen arvioida, oliko pitkän aikavälin elinkelpoisuus todella palautunut.
(147)
Komissio totesi myös, että joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma ei vielä sisältänyt heikoimman skenaarion mukaisia rahoituslaskelmia, kuten rakenneuudistustiedonannon 13 kohdassa edellytetään. Tämä vuoksi komissio pyysi tällaisia laskelmia voidakseen arvioida, miten ABN AMRO Group selviytyisi vaikeammissa markkinaolosuhteissa.
(148)
Komissio havaitsi lisäksi, että joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma sisälsi vain vähän tietoa alemmista organiaatiotasoista, joten komissio ei kyennyt arvioimaan, oliko kaikki sen tason elinkelpoisuusongelmat ratkaistu riittävän hyvin. Komissio epäili erityisesti FBN:ään kuuluvan PFS:n, joka oli kärsinyt merkittäviä Madoff-huijaukseen liittyviä tappioita vuonna 2008, elinkelpoisuuden varmuutta.
(149)
Komissio kyseenalaisti sen, oliko valtiontuki rajattu välttämättömään vähimmäismäärään ABN AMRO Groupin elinkelpoisuuden palauttamiseksi. Komissio pani merkille, että ABN AMRO Group oli ilmaissut halunsa tehdä pieniä lisähankintoja, jotka se katsoi välttämättömiksi palauttaakseen tuoteosaamisensa, jota se oli menettänyt erotessaan Fortis SA/NV:stä ja ABN AMRO Holdingista. Komissio huomautti 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyssä päätöksessä, että valtiontukea ei saisi käyttää hankintojen tai uusien investointien rahoittamiseen elleivät ne ole välttämättömiä yrityksen elinkelpoisuuden palauttamiseksi. Komissio pyysi Alankomaiden valtiota selittämään tarkemmin ABN AMRO Groupin hankintapolitiikkaa ja toimittamaan muun muassa tarkan luettelon toimenpiteistä, jotka ABN AMRO Groupin oli toteutettava elinkelpoisuuden palauttamiseksi.
(150)
Komissio on myös epäillyt, ovatko kaikki FBN:n ja ABN AMRO N:n hybridipääoman rahoittajat maksaneet osuutensa rakenneuudistuksesta. Komissio arveli esimerkiksi, että FBN:n etuoikeutetut osakkaat (70) eivät olleet osallistuneet riittävästi sen varmistamiseen, että Alankomaiden valtion toimet rajoittuvat välttämättömään vähimmäismäärään.
(151)
Valtiontuki olisi rajattava myös ajallisesti mahdollisimman lyhyeksi. Komissio totesi, että tiettyjä toimenpiteitä tarvittiin tilapäisten ongelmien ratkaisemiseksi, mutta se epäili, oliko Alankomaiden valtio toteuttanut tarvittavat toimenpiteet varmistaakseen, että toimenpiteet purettaisiin heti kun ne lakkaavat olemasta välttämättömiä.
(152)
Toimenpiteen A osalta komissio havaitsi, että vakavaraisuusvaatimuksen kevennys lakkaa olemasta houkutteleva, kunhan ABN AMRO N saa alkaa soveltaa Basel II -vaatimuksia. Vaikka vakavaraisuusvaatimuksen kevennys sisälsi osto-optioita, jotka sallivat sopimuksen varhaisen irtisanomisen, komissio katsoi, ettei Alankomaiden valtion irtaantumiselle ollut selkeää aikataulua.
(153)
Komissio pani merkille myös 500 miljoonan euron turvamarginaalin osalta, että tarkoitus oli, että ABN AMRO Group korvaa määrän itse rahoittamallaan pääomalla. Komissio ei havainnut myöskään tälle minkäänlaista aikataulua.
(154)
Toimenpiteen B5 osalta komissio havaitsi Alankomaiden valtion väittävän, että 1,2 miljardin euron integrointikulut johtaisivat merkittäviin, 1,1 miljardin euron vuotuisiin synergiasäästöihin (ennen verotusta), joita voitaisiin periaatteessa käyttää valtiontuen takaisinmaksuun. Komissio kuitenkin havaitsi, että Alankomaiden valtio ei ollut perustanut mitään mekanismia takaisinmaksun varmistamiseksi. New HBU:n myyntiin liittyvien pääomatarpeiden osalta komissio päätteli, että luottotappiotakuuseen liittyvät pääomavaatimukset vähenevät nopeasti, kun lainat vähitellen erääntyvät. Komissio korosti jälleen sitä, että valtiontuki on maksettava takaisin heti kun se ei enää ole välttämätöntä.
(155)
Komissio totesi kilpailun vääristymisen osalta, että FBN:n ja ABN AMRO N:n pääomatarpeet johtuivat jossain määrin niiden irtaantumisesta niiden entisistä emoyhtiöistä ja alkuvaiheen integrointikuluista eivätkä liiallisesta riskinotosta tai FBN:n ja ABN AMRO N:n huonosta liikkeenjohdosta. Tämän perusteella komissio päätteli, että uudet luovutukset eivät todennäköisesti ole tarpeen.
(156)
Samalla komissio kuitenkin ilmaisi epäilevänsä, että joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma tuskin sisältää riittäviä toimintaa sääteleviä toimenpiteitä sen varmistamiseksi, että FBN ja ABN AMRO B eivät käytä valtiontukea kasvuun kilpailijoidensa kustannuksella esimerkiksi noudattamalla kestämätöntä hinnoittelupolitiikkaa tai hankkimalla muita rahoituslaitoksia, mikä voisi heikentää tukea saamattomien kilpailijoiden kannustimia kilpailla, investoida ja innovoida ja karkottaa tulijoita Alankomaiden pankkimarkkinoilta.
(157)
Komissio oli sitä mieltä, että Alankomaiden valtion olisi suotavaa laatia ja julkistaa selkeä irtaantumisstrategia, sillä tallettajat saattoivat pitää Alankomaiden valtion toistuvia ja massiivisia toimenpiteitä merkkinä pysyvästä tuesta.
4. ASIANOMAISTEN ESITTÄMÄT HUOMAUTUKSET
4.1 Ensimmäiset huomautukset Van Lanschotilta (6 päivänä toukokuuta 2009 päivätty kirje)
(158)
Kantelija väitti, että FBN ja ABN AMRO N (ja niiden tytäryhtiöt kuten MoneYou ja Mees Pierson) tarjosivat valtiontuen ja valtio-omistuksen ansiosta yksityisille säästö- ja talletustileille kestämättömän korkeaa korkoa aiheuttaen tällä epävakautta Alankomaiden pankkimarkkinoille.
(159)
Kantelija uskoi, että FBN:n ja ABN AMRO N:n tarjoamat korot tuottivat tappiota. Se viittasi siihen, että vaikka Euribor-korot laskivat 5 prosentista (tilanne syyskuussa 2008) alle 2 prosenttiin tammi-helmikuussa 2009, FBN:n ja ABN AMRO N:n säästötileille tarjoamat korot nousivat.
(160)
Kantelija tuo myös esiin Alankomaiden yksityispankkimarkkinoiden erityispiirteet verrattuna vähittäispankkimarkkinoihin. Niiden vuoksi toimenpiteiden vääristävä vaikutus on vielä suurempi. Säästöjen määrä on yksityispankkipuolella keskimäärin suurempi kuin vähittäispankkipuolella. Asiakkaat, joilla on pienet säästöt, välittävät vähemmän pankkinsa riskiprofiilista, sillä heillä on Alankomaiden talletustakuujärjestelmän suoja (100 000 euroon asti). Tämän kynnyksen yläpuolella, mikä on melko tavallinen tilanne yksityispankkiasiakkaiden keskuudessa, riskitietoisuus kuitenkin kasvaa.
(161)
Kantelija väitti myös, että FBN ja ABN AMRO N hyötyvät epäsuorasta valtiontakauksesta. Se väitti, että niiden asiakkaat ovat vakuuttuneita, ettei Alankomaiden valtio anna valtion omistamien pankkien ajautua konkurssiin.
(162)
Kantelija kävi kriisin itse läpi ilman valtion apua ja korosti, että FBN:n ja ABN AMRO N:n markkinoita vääristävä toiminta oli vaikuttanut siihen vakavasti, sillä se hankki tarvitsemansa pääoman perinteisesti suurelta osin Alankomaiden säästömarkkinoilta (71). Kantelijalla oli säästöjä ja talletuksia absoluuttisina lukuina 15 miljardia euroa, mikä tarkoittaa, että koron nostaminen prosentilla maksaisi yhtiölle noin 150 miljoonaa euroa vuodessa (72). Kulujen kasvun lisäksi Van Lanschotiin vaikutti myös asiakkaiden menetys.
4.2 Van Lanschotin jatkohuomautukset (21 ja 28 päivänä elokuuta 2009 päivätyt kirjeet)
(163)
Kantelijan mukaan FBN:n ja ABN AMRO N:n epätavallinen toiminta jatkui koko kesäkauden 2009.
(164)
Lisäargumenttina kantelija viittasi epätavallisen suuriin koon ja markkinaosuuden muutoksiin Alankomaiden perinteisesti vakailla säästömarkkinoilla. Kantelija viittasi FBN:n ja ABN AMRO N:n lehdistötiedotteisiin, joissa raportoitiin niiden saaneen vuoden 2009 alkupuoliskolla lisää talletuksia: FBN 9 miljardia ja ABN AMRO N 21 miljardia euroa (73). Kantelija piti lukuja suurina ottaen huomioon, että Alankomaiden koko säästömarkkinat ovat arvoltaan noin 287 miljardia euroa.
(165)
Toisena esimerkkinä epätavallisesta hinnoittelusta kantelija mainitsi, että naapurimaissa Belgiassa, Ranskassa ja Saksassa säästötilien korot olivat noudattaneet Euribor-korkojen laskusuuntausta kun taas Alankomaiden korot olivat pysyneet sinnikkäästi korkeina.
4.3 ABN AMRO Bankin huomautukset (kirje 6 päivältä heinäkuuta 2009)
(166)
ABN AMRO Bank (eli ABN AMRO N:n emoyhtiö) toimitti 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn, virallisen tutkimuksen aloittamista koskevan päätöksen johdosta tarkempia tietoja rahoitusasemastaan ja -strategiastaan. ABN AMRO Bank kielsi hyötyneensä suoraan tai epäsuorasti minkäänlaisesta FBN:lle annetusta rahoitusavusta (toimenpiteet Y1 ja Y2). ABN AMRO Bank huomautti, että se ei ollut tarvinnut kriisin aikana rahoitusapua monipuolisen rahoitusstrategiansa ansiosta. Se korosti lisäksi, että sen rahoitusasemaa kuvaavat tilastot pysyivät hyvin sekä lakisääteisissä että sen itselleen asettamissa rajoissa.
5. ALANKOMAIDEN VALTION HUOMAUTUKSET
5.1 Alankomaiden valtion huomautukset 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehtyyn päätökseen
(167)
Alankomaiden valtio myönsi, että FBN kykeni jatkamaan toimintaansa sen ansiosta, että valtio osti sen (74), mutta se väitti, että hankinta oli ns. markkinataloussijoittajaperiaatteen mukainen. Näin ollen kyse ei Alankomaiden valtion mukaan ollut valikoivasta edusta ja siten valtiontuesta. Alankomaiden valtio väitti, että vaikka 3 päivän lokakuuta 2008 integroidut toimenpiteet oli pääasiassa tarkoitettu ehkäisemään FBN:n ja ABN AMRO N:n sekä ylipäätään Alankomaiden pankkijärjestelmän epävakautumista ostamalla osuudet FBN:stä ja ABN AMRO N:stä, tavoitteena oli positiivinen pitkän aikavälin tuotto. Alankomaiden valtio korosti, että FBN:n (ABN AMRO N mukaan luettuna) ostohinta oli ulkopuolisen arvonmääritysasiantuntijan esittämässä arvohaarukassa.
(168)
Alankomaiden valtio väitti maksaneensa FBN:stä käyvän markkinahinnan, mutta se huomautti, että vaikka se olisi maksanut ylihintaa, maksu olisi ollut valtiontukea Fortis SA/NV:lle (eli myyjälle) eikä FBN:lle.
(169)
Toimenpiteestä Y1 Alankomaiden valtio väitti, että se tarjosi FBN:lle lyhytaikaista rahoitusta markkinaehdoilla. Se väitti, että FBN sai ennen kriisiä rahoitusta emoyhtiöltään Eonia- tai Euribor-korolla ilman ylimääräistä marginaalia. Alankomaiden valtio väitti, että sen soveltama hinnoittelu (jota kuvataan 96 kappaleessa) oli markkinakäytännön mukainen. Se väitti erityisesti, että sen 5 päivän marraskuuta 2008 jälkeen käyttämä hinnoittelujärjestelmä (50 peruspisteen marginaali yli kolmen kuukauden lainoille) oli Alankomaiden takuujärjestelmän mukainen (75).
(170)
FBN:n likviditeettijärjestelyn voimassaolokaudesta Alankomaiden valtio selitti, että se aloitti neuvottelut järjestelyn mahdollisimman pikaisesta lopettamisesta tammikuussa 2009. Tätä tavoitetta silmällä pitäen Alankomaiden valtio otti maaliskuussa 2009 käyttöön uuden kaksivaiheisen hinnoittelujärjestelmän, joka teki rahoituksesta kalliimpaa, jos se ylitti tietyn ennaltamäärätyn kynnyksen. Alankomaiden valtio oletti, että FBN kykenisi maksamaan likviditeettijärjestelyn puitteissa myönnettyjä luottoja takaisin 4-5 miljardia euroa kuussa, ja aikoi lopettaa järjestelyn vuoden 2009 loppuun mennessä. Todellisuudessa FBN maksoi rahat takaisin odotettua nopeammin. Likviditeettijärjestely lopetettiin jo 1 päivänä heinäkuuta 2009.
(171)
Alankomaiden valtio väitti, että likviditeettijärjestelyn tarjoaman rahoituksen enimmäismaksuaika oli suhteellinen. Alankomaiden valtio selitti, että se oli myöntänyt ensimmäisellä kaudella (eli 6 päivästä23 päivään lokakuuta 2008) rahoitusta ainoastaan muutaman viikon maksuajalla. Kun likviditeettijärjestelyä myöhemmin muutettiin, enimmäismaksuaikaa pidennettiin yhdeksään kuukauteen takaisinmaksujen ruuhkautumisen välttämiseksi.
(172)
Alankomaiden valtio selitti, että likviditeettijärjestelyn kokonaismäärä (eli 5 miljardia euroa yliyönlainoja ja 40 miljardia euroa pitemmän aikavälin rahoitusta) perustui FBN:n todellisiin rahoitustarpeisiin ja oli niin ollen välttämätön vähimmäismäärä. FBN:n kassatilanteen tavanomainen vaihtelu otettiin huomioon 45 miljardin euron lyhytaikaisessa likviditeettijärjestelyssä, ja väline tarjosi FBN:lle myös mahdollisuuden maksaa välittömästi takaisin Fortis SA/NV:lle noin 34 miljardia euroa.
(173)
Pitkäaikaisten lainojen (toimenpide Y2) osalta Alankomaiden valtio myönsi, että Fortis Bank SA/NV olisi voinut vaatia kiinteäkorkoisten (mutta ei vaihtuvakorkoisten) lainojen takaisinmaksua (76). Alankomaiden valtio kuitenkin väitti, että se oli ainoastaan korvannut Fortis Bank SA/NV:n jättäen kaikki voimassa olevat sopimusehdot ennalleen. Alankomaiden valtion mukaan Fortis Bank SA/NV:n ja FBN:n sopimus oli tavanomainen markkinasopimus yksityisten markkinatoimijoiden välillä. Alankomaiden valtio väitti, että koska se oli korvannut markkinataloussijoittajan, sen toiminta oli automaattisesti markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaista. Niinpä Alankomaiden valtio katsoi, ettei sen tarvinnut perustella, miksi korot olisivat voineet olla korkeampia tai miksi sen olisi pitänyt korvata pitkäaikaislainat lyhyemmillä lainoilla (77).
(174)
Alankomaiden valtio väitti myös, että oli tavallista, että hankintoja tehdessään yritykset samanaikaisesti antavat rahoitusta hankkimilleen tytäryhtiöille.
(175)
ABN AMRO N:lle mahdollisesti myönnetyn suoran tai epäsuoran valtiontuen osalta Alankomaiden valtio kielsi, että ABN AMRO N olisi saanut rahoitusta Alankomaiden valtiolta tai FBN:ltä. Alankomaiden valtio selitti, että ABN AMRO N:llä oli suuri markkinaosuus vähittäis- ja yksityispankkimarkkinoilla ja riittävä rahoitus omasta takaa.
(176)
Toimenpiteen Z osalta Alankomaiden valtio väitti, että 6,5 miljardin euron kauppahinta oli käypä markkinahinta. Se korosti, että hinta sijoittui ulkopuolisen arvonmääritysasiantuntijan lokakuun alussa 2008 (ennen 3 päivänä lokakuuta 2008 toteutettua toimenpidettä) laskemien ”nykyisten markkinaolosuhteiden mukaisen” [4 - 6,5] miljardin euron arvon ja ”suhdannesyklin ylittävän” [6,5 - 9] miljardin euron arvon välille. Vaikka hankinta (toimenpide Z) toteutettiin kaksi ja puoli kuukautta myöhemmin kuin arviointi tehtiin, Alankomaiden valtio ei katsonut tarkistuksia tarpeelliseksi, koska epävarmuustekijät oli jo otettu huomioon lokakuun alun arvioinnissa (78). Alankomaiden valtio väitti myös, että investointipankkitoiminta ja myrkylliset omaisuuserät olivat tavallisesti syy luottamusongelmiin muissa pankeissa, mikä näkyi näiden pankkien osakkeiden hintojen huomattavana laskuna. Sen sijaan ABN AMRO N erottui muista pankeista merkittävästi vakaalla vähittäis- ja yrityspankkiprofiilillaan. Nämä seikat huomioon ottaen Alankomaiden valtio väitti, että hinnan tarkistaminen muiden pankkien mukaiseksi ei ollut perusteltua.
(177)
Alankomaiden valtio korosti myös sitä, että konsortion muiden jäsenten ja etenkin RBS:n oli hyväksyttävä kauppa ja että […]. Alankomaiden valtio viittaa asiantuntijoiden Fortis SA/NV:n yhtiökokoukselle Brysselissä 11 päivänä helmikuuta 2009 esittämän alustavan raportin (79) 166 ja 177 kohtaan, ja väittää, että näissä kohdissa tuettiin Alankomaiden valtion näkemystä, että se oli maksanut 3 päivänä lokakuuta 2008 asianmukaisen hinnan FBN:stä, ABN AMRO N:stä, Fortis Insurancesta ja Fortis Corporate Insurancesta ja että hinta muodostaa asianmukaisen viitehinnan myynnille joulukuussa 2008.
(178)
Alankomaiden valtio pani toimenpiteen Z täytäntöön mitätöimällä saatavansa FBN:ltä. Lisäksi Alankomaiden valtio väitti, että jos komissio tulee siihen tulokseen, että toimenpide Z sisälsi valtiontukea, komission olisi sovellettava korjauskerrointa. Koska muiden pankkien vastaavilla välineillä käytiin kauppaa nimellisarvon selvästi alittavaan hintaan (80), oli johdonmukaista, että myös Alankomaiden valtion kumoamien velkainstrumenttien markkina-arvo alitti nimellisarvon. Toisin sanoen markkinoilla vallitseva tilanne viittasi siihen, että Alankomaiden valtiolla ei ollut oikeutta nimellisarvoon vaan sitä alempaan markkina-arvoon. Alankomaiden valtio väitti, että kun otetaan huomioon markkinoilla vallinnut tilanne, se oli oikeutettu ainoastaan [4,55 - 5,85] miljardin euron markkina-arvoon (eli 6,5 miljardin euron lainojen nimellisarvoon korjattuna [0,65 - 1,95] miljardin euron markkina-alennuksella).
(179)
Alankomaiden valtiovarainministeriö toimitti komissiolle 18 päivänä kesäkuuta 2009 DNB:n tekemän arvioinnin FBN:stä, kuten 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyssä päätöksessä pyydettiin. […] (81), (82), (83)
(180)
DNB ilmoitti komissiolle ABN AMRO N:ään liittyen […] 20 päivänä tammikuuta 2010 päivätyllä kirjeellä. […]
5.2 Alankomaiden valtion huomautukset 5 päivänä helmikuuta 2010 tehtyyn päätökseen
(181)
Alankomaiden valtio väitti yleisesti, että toimenpiteet eivät olleet valtiontukea, koska ne
i)
eivät hyödyttäneet ABN AMRO N:ää tai FBN:ää
ii)
olivat välttämättömiä ABN AMRO N:n ja FBN:n erottamiseksi entisistä emoyhtiöistään ja johtuivat Alankomaiden valtion sopimusvelvoitteista Fortis SA/NV:n seuraajana konsortion osakkaiden sopimuksessa tai
iii)
olivat taloudellisesti järkeviä yksityisen sijoittajan näkökulmasta.
(182)
Alankomaiden valtio väitti, että komission olisi sovellettava markkinataloussijoittajaperiaatetta jokaiseen yksittäiseen toimenpiteeseen, jonka Alankomaiden valtio on toteuttanut. Alankomaiden valtio korosti etenkin sulautumaan liittyvien toimenpiteiden (toimenpiteet B4 ja B5) osalta, että sulautuma oli nettonykyarvoltaan positiivinen investointi ja siten markkinataloussijoittajaperiaatteen mukainen.
(183)
Toisin sanoen Alankomaiden valtio kiisti komission alustavan kannan, joka on esitetty 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen johdanto-osan 96 kappaleessa ja jonka mukaan markkinataloussijoittajaperiaatetta ei sovellettu 3 päivän lokakuuta 2008 integroituja toimenpiteitä seuraaviin toimenpiteisiin, koska kyseiset toimenpiteet olivat osa laajempaa pelastamis- ja rakenneuudistusjärjestelyä.
(184)
Alankomaiden valtio myönsi, että valtiontukisääntöjen mukaan markkinataloussijoittajaperiaatetta ei sovelleta, kun lyhyessä ajassa tehdään useita toisiinsa liittyviä pääomasijoituksia. Se kuitenkin väitti, että tämä analyysi ei koskenut FBN:ää eikä ABN AMRO N:ää, koska 3 päivän lokakuuta 2008 integroidut toimenpiteet eivät sen mielestä sisältäneet valtiontukea ja jatkotoimet eivät myöskään liittyneet alkuperäiseen toimenpiteeseen.
(185)
Alankomaiden valtio vaati, että komission olisi otettava huomioon ne erityisolosuhteet, joissa Alankomaiden valtio oli pakotettu ostamaan FBN:n. Alankomaiden valtio huomautti myös, että New HBU:n myynti oli ollut raskas taakka Alankomaiden valtiolle ja ABN AMRO N:lle ja sen negatiivinen pääomavaikutus oli ollut 470 miljoonaa euroa.
(186)
Alankomaiden valtio väitti, että kaikki sen toimenpiteet perustuivat pankkitiedonannossa (84) ja tuen rajaamisesta välttämättömään vähimmäismäärään ja suojatoimista kilpailun kohtuuttoman vääristymisen estämiseksi annetussa komission tiedonannossa (85), jäljempänä ’pääomapohjan vahvistamista koskeva tiedonanto’, esitettyihin periaatteisiin. Alankomaiden valtio väitti ylipäätään, että sen toimenpiteet olivat tarkasti kohdennettuja, oikeasuhteisia haasteisiin nähden ja suunniteltu sellaisiksi, että niiden negatiiviset vaikutukset kilpailijoihin jäivät mahdollisimman vähäisiksi.
(187)
Alankomaiden valtio väitti, että toimenpiteitä A ja B1 ei voida pitää valtiontukena, koska valtio oli sopimuksella velvoitettu ratkaisemaan ABN AMRO Z:n pääomaongelmat. Konsortion osakkaiden sopimus velvoitti Alankomaiden valtion toteuttamaan ABN AMRO Holdingin purkamisen. DNB salli ABN AMRO II:n purkamisen aloittamisen ainoastaan, kun kaikki konsortion jäsenet olivat maksaneet osuutensa ABN AMRO Z:n pääomavajeesta. Alankomaiden valtio myönsi, että se oli antanut ABN AMRO Z:lle pääomaa ABN AMRO N:n kautta, mutta se korosti, että ABN AMRO N toimi ainoastaan välittäjänä. ABN AMRO N oli viime kädessä ainoastaan siirtänyt pääoman edelleen ABN AMRO Z:lle eikä toimenpide A antanut ABN AMRO N:lle valikoivaa etua.
(188)
Alankomaiden valtio totesi siitä kysymyksestä, johtuiko ABN AMRO Z:n pääomavaje ABN AMRO N:lle myönnetyistä valikoivista eduista, että konsortion jäsenet olivat varmistaneet jo silloin kun konsortio osti ABN AMRO Holdingsin (ks. 33 kappale), että eri seurantaosakkeiden (sellaisina kuin ne on määritelty 35 kappaleessa) toiminta oli riittävän erillistä. Tämä järjestely merkitsi sitä, että ABN AMRO N:n ja ABN AMRO Z:n toiminnan välillä oli selkeä ero. ABN AMRO N:llä oli esimerkiksi oma yrityshallintorakenteensa ja oma raportointijärjestelmänsä. Alankomaiden valtio kiinnitti lisäksi komission huomiota siihen, että ABN AMRO N oli erillinen oikeushenkilö 6 päivästä helmikuuta 2010 (86).
(189)
Alankomaiden valtio esitti näyttöä siitä, että ABN AMRO Z:n pääomavaje oli jo olemassa, kun hankinta tehtiin 3 päivänä lokakuuta 2008. ABN AMRO Z:n aloitustase oli jo 3 päivänä lokakuuta 2008 7,4 miljardia euroa negatiivinen, ja Fortis SA/NV:n osuus siitä oli noin 2,5 miljardia euroa. Alankomaiden valtio myönsi pääomavajeen syiden osalta, että ABN AMRO Z:sta oli siirretty Unicrediton osakkeita miljardin euron arvosta toimiville seurantaosakkeille (mukaan lukien noin 300 miljoonaa euroa ABN AMRO N:lle), mutta se toimitti tietoa, joka osoittaa, että Unicrediton osakkeiden siirto tapahtui helmikuussa 2008, paljon ennen Alankomaiden valtion väliintuloa. Näin ollen Unicrediton osakkeiden siirtoa ei voitu pitää valtiontukena.
(190)
Päätoimipaikan toimintaan liittyvien, ABN AMRO Z:n vastuulla olevien kulujen osalta Alankomaiden valtio korosti, että kulut vähenivät huomattavasti sen jälkeen kun konsortion jäsenet olivat ostaneet ABN AMRO Holdingin, kuten 33 kappaleessa kuvataan. Koska konsortion jäsenet eivät olleet halukkaita ylläpitämään suurta integroitua päätoimipaikkaa, siihen liittyvien kulujen pitäminen mahdollisimman pieninä oli johdonmukaista. Alankomaiden valtion toimittavat luvut osoittivat, että ABN AMRO Z:n maksamat konsernin toimintakulut olivat [0 - 0,5] miljardia euroa vuonna 2008 ja [0 - 0,2] miljardia euroa vuonna 2009, mitä Alankomaiden valtio piti vähäisenä määränä. Alankomaiden valtio korosti myös sitä, että vastuu näistä kuluista siirtyi sille, kun se korvasi Fortis SA/NV:n konsortion osakkaiden sopimuksessa FBN:n (ja ABN AMRO N:n) oston jälkeen 3 päivänä lokakuuta 2008.
(191)
Jos komissio pitää toimenpidettä A valtiontukena, Alankomaiden valtio väitti, että arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskavaa tiedonantoa (87) ei pidä soveltaa. Alankomaiden valtion mukaan suojattujen omaisuuserien arvosta ei ollut epävarmuutta, joten niitä ei voitu pitää tiedonannossa tarkoitetulla tavalla arvoltaan alentuneina. Jos komissio on tästä eri mieltä, Alankomaiden valtio totesi, että ABN AMRO N:n luottoriskinvaihto on kuitenkin kyseisen tiedonannon yleisten periaatteiden mukainen. Se väitti lisäksi, että luottosuojaväline oli välttämätön ja oikeasuhteinen ja aiheutti mahdollisimman vähän kilpailun vääristymistä.
(192)
Alankomaiden valtio vahvisti, että vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen korvaus (10 prosentin tuotto vapautuneelle pääomalle) oli riittävän suuri. Se toimitti myös näyttöä siitä, että ensimmäinen 20 peruspisteen tappioerä oli huomattavasti suurempi kuin odotettu tappio. Alankomaiden valtio totesi, että ABN AMRO N:n asuntolainasalkun vanhat tappiot ([0 - 15] peruspistettä) ja vuodelle 2010 ennakoidut tappiot ([0-30] peruspistettä) tarjosivat hyvän ennusteen monille tulevaisuudessa odotettaville tappioille. Luottoluokitusraporteista (88) saadut markkinatiedot myös vahvistivat, että ensimmäinen tappioerä ylitti tappio-odotukset. Alankomaiden valtio viittasi myös asiakirjaan, joka koski investointipankki […] ja jossa simuloitiin, miten Alankomaiden valtion kassavirrat pystyisivät kehittymään erilaisissa paineissa.
(193)
Alankomaiden valtio oli myös vakuuttunut, että vakavaraisuusvaatimuksen kevennykseen sisältyi riittävät kannustimet irtaantumiseen. Alankomaiden valtio kiinnitti komission huomiota vakavaraisuusvaatimuksen kevennykseen sisältyviin osto-optioihin ja siihen, että vakavaraisuusvaatimuksen kevennys muodostuisi melko epähoukuttelevaksi sen jälkeen kun ABN AMRO Groupin sallitaan toimivan Basel II -vaatimusten mukaisesti. Tämän vuoksi Alankomaiden valtio uskoi, että ABN AMRO N saattaa luopua vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksestä tammikuussa 2011, jolloin siirtymisen Basel II -vaatimuksiin odotettiin johtavan vapaan pääoman vähenemiseen.
(194)
Alankomaiden valtio selitti, että eriyttämiskulut (toimenpiteet B2 ja B3) olivat seurausta konsortion osakkaiden sopimuksesta, jonka sopimuspuoli Alankomaiden valtio tosiasiallisesti oli 3 päivästä lokakuuta 2008. Konsortion osakkaiden sopimuksen ehtojen mukaisesti valtio (ABN AMRO N:n sijaan) oli velvollinen hajottamaan ABN AMRO Holdingin kolmeen osaan. Alankomaiden valtio kielsi, että nämä kulut olisivat tarjonneet ABN AMRO N:lle etua, ja selitti, että se maksoi eriyttämiskulut, koska hajottamisen toteutus oli valtion sopimusvelvoite.
(195)
Eriyttämiskuluihin myös lasketusta 500 miljoonan euron turvamarginaalista Alankomaiden valtio väitti, että se oli tavanomainen pankkikäytäntö. Pankit eivät voi toimia ainoastaan vähimmäisvaatimusten mukaisella pääomalla vaan tarvitsevat lisäksi joustovaraa. Muuten ne joutuvat rahoitusvaikeuksiin heti pienimmästäkin vastoinkäymisestä. Alankomaiden valtio totesi kuitenkin, että sen osuus turvamarginaalista olisi tilapäinen ja että pitemmällä aikavälillä ABN AMRO N:n olisi huolehdittava turvamarginaalista itse ilman valtion apua.
(196)
Toimenpiteestä B4 Alankomaiden valtio väitti, että se ei ole valtiontukea. Alankomaiden valtio väitti, että päätös pankkien sulauttamisesta oli jo tehty ja osittain pantu täytäntöön siinä vaiheessa, kun se osti FBN:n. Alankomaiden valtio tuki väitettä viittaamalla siihen, että ABN AMRO Asset Management oli jo irrotettu ja integroitu Fortis SA/NV:n sisällä 3 päivän lokakuuta 2008 integroitujen toimenpiteiden aikaan. Alankomaiden valtio korosti myös, että komissio oli pakottanut sen toteuttamaan sulautumaan liittyviä korjaustoimenpiteitä ratkaistakseen loput keskittymisongelmat ja että New HBU:n sulautumaan liittyvät toimenpiteet olivat siirtyneet Fortis SA/NV:ltä sille. Alankomaiden valtio totesi myös, että ABN AMRO N:n varat eivät lopulta kasvaneet, joten se oli edelleen sitä mieltä, että toimenpide B4 ei ollut valtiontukea.
(197)
Alankomaiden valtio ilmaisi, että ingrointikulujen rahoittamiseen myönnettyjä valtion varoja (toimenpide B5) olisi pidettävä järkevänä investointina, joka johtaa kohtuulliseen tuottoon synergioiden muodossa. Alankomaiden valtio arvioi synergiaedut noin 1,1 miljardiksi euroksi vuodessa (ennen verotusta). Alkuvaiheen integrointikuluiksi arvioitiin noin 1,2 miljardia euroa (verotuksen jälkeen). Alankomaiden valtion mukaan sulautuman nettonykyarvon (ottaen huomioon synergian, integrointikulut ja sulautumaan liittyvien korjaustoimenpiteiden kulut) voidaan odottaa kohoavan + 2,88 miljardiin euroon (89).
(198)
Alankomaiden valtion mukaan Tier 2 -pääoman muuntaminen Tier 1 -pääomaksi (toimenpide C) ei antanut FBN:lle valikoivaa etua. Alankomaiden valtio väitti, että muuntaminen oli Alankomaiden valtion edun mukaista, sillä se kykeni muuntamaan lainat, joihin liittyi keskimäärin 2,976 prosentin kuponkikorko, pääomaksi, jolla oli sen mielestä houkutteleva tuotto. Tältä osin Alankomaiden valtio viittasi ABN AMRO Groupin ennusteeseen normalisoidusta vuoden 2012 oman pääoman tuotosta, joka olisi noin […] prosenttia, kuten joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa esitetään.
(199)
Jos komissio pitää toimenpidettä C valtiontukena, Alankomaiden valtio väitti, että komission ei pitäisi katsoa kaikkia mitätöityjä lainoja valtiontueksi. Se selitti, että muunnos voitiin jakaa Tier 2 -pääoman takaisinmaksuksi nimellisarvollaan sekä Tier 1 -ydinpääoman lisäykseen (ilman nettokäteisvaikutusta). Alankomaiden valtion mukaan sillä ei voinut tuolloin olla mitään aihetta odottaa Tier 2 -pääoman takaisinmaksua nimellisarvollaan, koska muiden pankkien vastaavilla välineillä käytiin kauppaa huomattavasti nimellisarvoa alemmalla hinnalla, mikä osoittaa markkinatilanteen vaikeutta. Alankomaiden valtio totesi, että [135 - 405] miljoonan euron alennus oli perusteltu vastaavien lukujen perusteella.
(200)
Alankomaiden valtio totesi, että 740 miljoonan euron maksaminen (toimenpide D) oli yksi sen konsortion osakkaiden sopimukseen perustuvista velvoitteista. Alankomaiden valtio korosti lisäksi, että maksuja suoritettiin ainoastaan konsortion muille jäsenille eikä ABN AMRO N:lle, joten tässäkään ei ollut kyse valtiontuesta ABN AMRO N:lle.
(201)
Toimenpiteen E osalta Alankomaiden valtio väitti, että ABN AMRO II ei hyötynyt vastatakauksesta (jota kuvataan 126 kappaleessa), vaan toimenpide E ainoastaan asetti ABN AMRO II:n sellaiseen asemaan, että se kykeni tarjoamaan vastatakauksen Deutsche Bankille. Se väitti, että ABN AMRO II ei voinut käyttää vastatakausta uuden liiketoiminnan kehittämiseen, joten toimenpide ei johtanut kilpailun vääristymiseen.
(202)
Alankomaiden valtion mielestä vastatakaus oli pääomapohjan vahvistamista koskevan komission tiedonannon mukainen. Alankomaiden valtio korosti, että sen hinnoittelu perustui EKP:n pääomankorotusta koskevaan suositukseen.
(203)
Alankomaiden valtio kommentoi lisäksi komission epäilyjä siitä, että FBN:n etuoikeutetut osakkaat eivät olleet osallistuneet taakan jakoon riittävästi (90). Se selitti, että etuoikeutettuihin osakkeisiin sijoittaneet eivät olleet saaneet osinkoa vuonna 2008 (ei käteisenä eikä suoriteperusteisesti kertyneenä osinkona) ja että etuoikeutetuilla osakkeilla käytiin kauppaa alle nimellisarvon. Lisäksi FBN:n kyky maksaa tai varata kiinteitä osinkoja tulevaisuudessa riippui sen mukaan siitä, tuottaako FBN riittävästi IFRS:n mukaista voittoa. Alankomaiden valtio totesi, että FBN:n etuoikeutettuihin osakkeisiin sovellettava osinkolauseke sisälsi velvoitteen maksaa korkoa tai muuta tuottoa, jos osinkoja jaetaan dividend stopper/pusher (91), ja että ABN AMRO Groupin osinkopolitiikkaan liittyvä epävarmuus vähensi etuoikeutettuihin osakkeisiin sijoittaneiden varmuutta dividend stopper/pusher -lausekkeesta.
(204)
Sen suhteen, maksetaanko pääoma takaisin heti kun (tilapäinen) pääomatarve poistuu, Alankomaiden valtio väitti, että se aikoi käyttää ABN AMRO Groupin osinkopolitiikkaa sillä tavalla, ettei ABN AMRO Groupille jää liikapääomaa, joka voisi johtaa kilpailun vääristymiseen (92).
(205)
Kilpailun vääristymisen osalta Alankomaiden valtio totesi, että se ei ollut komission kanssa samaa mieltä siitä, että ABN AMRO N ja FBN vahvistuivat Alankomaissa sulautuman ansiosta, eikä siitä, että tällainen kehitys uhkasi aiheuttaa tarpeettomia kilpailun vääristymiä. Se uskoi pikemminkin päinvastaista ja toi esiin, että FBN:n ja ABN AMRO N:n ero emoyhtiöistään ja niiden sulautuminen teetti paljon työtä ja jätti FBN:n ja ABN AMRO N:n johdolle vähemmän aikaa liiketoiminnan päivittäiseen johtamiseen, jolloin irtaantumisella ja sitä seuranneella sulautumisella oli kielteinen vaikutus FBN:n ja ABN AMRO N:n (tai sulautuman jälkeen ABN AMRO Groupin) kilpailuasemaan.
5.3 Alankomaiden valtion huomautukset asianomaisten osapuolten huomautuksiin
5.3.1 Alankomaiden valtion huomautukset 6 päivänä toukokuuta 2009 päivättyyn valituksen tekijän kirjeeseen
(206)
Alankomaiden valtio korosti yleisesti sitä, että sen mielestä FBN:n ja ABN AMRO N:n hyväksi toteutetut toimenpiteet eivät vastanneet unionin määritelmää valtiontuesta eikä niillä sen vuoksi voinut olla vääristävää vaikutusta. Sen mielestä FBN:n ja ABN AMRO N:n toiminta säästö- ja talletusmarkkinoilla oli sellaista kuin omia kaupallisia etujaan suojelevan ja järkevän markkinoilla toimijan toiminta on. Alankomaiden valtio uskoi, että FBN:n ja ABN AMRO N:n tarjoamat korot eivät aiheuttaneet vääristymiä. Näin ollen sen mukaan unionin kilpailuoikeutta ei oltu rikottu.
(207)
Alankomaiden valtio esitti useita vertailutaulukoita koroista, joita tarjottiin tietynlaisissa talletus- ja säästötuotteissa. Se kiisti, että FBN ja ABN AMRO N olisivat jatkuvasti tarjonneet korkeimpia korkoja varsinkaan verrattuina pienempiin alankomaalaispankkeihin, joita ovat esimerkiksi SNS, NIBC ja DSB. Alankomaiden valtio huomautti myös, että säästötilien korot olivat Alankomaissa korkeita jo ennen finanssikriisiä, mikä johtui osittain pienempien pankkien aggressiivisesta hinnoittelupolitiikasta. Alankomaiden valtio uskoi, että pankit yrittivät finanssikriisin aikaan suojella säästösektoriaan tarjoamalla asiakkaille suhteellisen korkeita korkoja säästötuotteista.
(208)
Alankomaiden valtio kommentoi myös markkinoille syyskuussa 2008 tulleen ABN AMRO N:n Internetbrändi MoneYoun hinnoittelustrategiaa. Se väitti, että MoneYou on erikoistunut Internettuote, joka eroaa merkittävästi perinteisemmistä tuotteista kustannuspohjaltaan ja palvelutasoltaan. Sen mukaan MoneYou oli tehnyt brändiään tunnetuksi olemassaolonsa kuuden ensimmäisen kuukauden aikana ja sen vuoksi joutunut tarjoamaan korkoja, jotka olivat enimmäkseen hieman alempia tai samansuuruisia kuin samanlaisten Internetpankkimarkkinoiden toimijoiden tarjoamat korot (93). Vuoden 2009 toisesta neljänneksestä alkaen MoneYoun tarjoamia korkoja alennettiin ja MoneYou sijoittautui ns. keskisegmenttiin (94). Alankomaiden valtio lisäsi, että MoneYou ei saanut kerättyä kovin paljoa rahoitusta (vain [0 - 5] miljardia euroa), mikä vastaa määrältään noin [0 - 5] prosenttia Alankomaiden koko säästömarkkinoista. Alankomaiden valtio lisäsi, että Van Lanschotin entiset asiakkaat muodostivat vain pienen osan MoneYoun asiakaskunnasta (nimittäin [0 - 5 000] tiliä tai [0 - 5] prosenttia MoneYoun tileistä).
(209)
Alankomaiden valtio kielsi myös, että ABN AMRO N:n ja FBN:n rahoitus olisi riippunut yksinomaan Alankomaiden säästömarkkinoista. Se esitti uusia tietoja, jotka osoittivat, että ABN AMRO N oli laskenut 6 päivänä heinäkuuta 2009 liikkeeseen 2 miljardin euron katetun joukkolainan ja FBN oli laskenut liikkeeseen 15,5 miljardia euroa valtion takaamia velkasitoumuksia. Alankomaiden valtion mukaan valituksen tekijän väitteet olivat vääriä ja ennenaikaisia. Se totesi, että FBN tarvitsi vain vähän aikaa rahamarkkinasijoitustoiminnan aloittamiseen ja valtion takaamien velkasitoumusten liikkeeseen laskemiseen. Alankomaiden valtio totesi lisäksi, että talletus- ja säästötuotteet ovat myös tärkeitä asiakassuhteiden rakentamiseksi ja että niillä on toisenlainen ja laajempi tarkoitus kuin muilla rahoitusvälineillä. Alankomaiden valtio huomautti tässä yhteydessä, että säästö- ja talletusmarkkinaosuuden menetys saattaa johtaa pankin muidenkin tuotteiden markkinaosuuden menetykseen.
(210)
Alankomaiden valtio kiisti myös, että asiakkaat ja markkinoilla toimijat olisivat pitäneet ABN AMRO N:ää ja FBN:ää kilpailijoitaan turvallisempina pankkeina. Se viittasi FBN:n ja ABN AMRO N:n luottokelpoisuusluokituksiin, jotka olivat alemmat kuin esimerkiksi Rabobankin AAA-luokitus. Samaan suuntaan viittasivat niiden suhteelliset luottoriskinvaihtosopimusten hinnat. Alankomaiden valtio uskoi myös, ettei valtio-omistajuus tehnyt ABN AMRO N:stä eikä FBN:stä turvallisempaa asiakkaiden ja markkinoiden silmissä. Se huomautti näiden valtion monien tilapäistoimien osoittaneen, että Alankomaiden valtio tulisi mahdollisuuksien mukaan minkä tahansa yksityisomisteisen pankin apuun. Tämän vuoksi se uskoi, että todellisuudessa ei nähty mitään eroa yksityisomisteisten ja Alankomaiden valtion omistamien pankkien tarjoamassa turvassa.
(211)
Sen laskemiseksi, olivatko tarjotut säästötuotteiden korot tappiollisia, niitä ei olisi Alankomaiden valtion mielestä pitänyt verrata Euribor-korkoihin vaan korkoihin, jotka perustuivat ns. toistosalkkumenetelmään (95). Alankomaiden valtio myönsi, että tällä menetelmällä joidenkin tuotteiden marginaali oli tilapäisesti negatiivinen. Se kuitenkin väitti tätä järkeväksi toiminnaksi markkinoilla ja sanoi sen vastaavan (yksityisomisteisten) kilpailijoiden toimintaa kyseisenä aikana.
5.3.2 Alankomaiden valtion huomautukset 21 ja 28 päivänä elokuuta 2009 esitettyihin kantelijan väitteisiin
(212)
Alankomaiden valtio totesi, että sen aiemmat kantelijaa koskevat huomautukset, jotka on esitelty 206-211 kappaleessa, pätevät edelleen.
(213)
Alankomaiden valtio totesi lisäksi, että kantelijan väite, jonka mukaan ABN AMRO N:n ja FBN:n markkinaosuus kasvoi, perustui virheellisiin tilastoihin. ABN AMRO N:n väitettiin keränneen 21 miljardia euroa uusia talletuksia, mutta Alankomaiden valtio väitti, että ainoastaan 5,1 miljardia euroa tuli Alankomaiden vähittäissäästömarkkinoilta ja loput pääasiassa yritysasiakkaiden säästöistä ja ulkomaisista talletuksista. Alankomaiden valtio esitti myös tietoja, joiden mukaan suuri osa FBN:n talletusten ja säästöjen kasvusta johtui yrityspankkitoiminnasta eikä vähittäis- ja yksityispankkitoiminnasta.
(214)
Alankomaiden valtio havaitsi, että alankomaalaiset asiakkaat olivat panostaneet enemmän säästämiseen makrotaloudellisen epävakauden vuoksi. Se viittasi Alankomaiden tilastokeskuksen tietoihin, joiden mukaan säästäminen kasvoi vuoden 2009 alkupuoliskolla 7,7 prosenttia edellisvuoteen verrattuna. ABN AMRO N:n asiakassäästöt kasvoivat samaan aikaan 7,5 prosenttia, mikä merkitsee sitä, että ABN AMRO N:n markkinaosuus pikemminkin supistui. FBN esitti myös näyttöä, joka osoitti, että sen asiakkaiden säästöt kehittyivät markkinoiden mukaisesti.
5.3.3 Alankomaiden valtion huomautukset ABN AMRO Bankin huomautuksiin
(215)
Alankomaiden valtio vahvisti, että se ei ollut tarjonnut likviditeettijärjestelyä ABN AMRO N:lle, vahvistaen näin yleisesti ABN AMRO Bankin esittämät väitteet.
6. ARVIOINTI
6.1 Tuen olemassaolo
(216)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa määrätään, että ”jäsenvaltion myöntämä taikka valtion varoista muodossa tai toisessa myönnetty tuki, joka vääristää tai uhkaa vääristää kilpailua suosimalla jotakin yritystä tai tuotannonalaa, ei sovellu sisämarkkinoille, siltä osin kuin se vaikuttaa jäsenvaltioiden väliseen kauppaan”. Tästä seuraa, että valtion toimenpide on valtiontukea, jos se täyttää seuraavat neljä (kumulatiivista) kriteeriä:
-
valtion varat
-
valikoiva etu
-
kilpailua vääristävä vaikutus sekä
-
vaikutus jäsenvaltioiden väliseen kauppaan.
(217)
Ensimmäinen kriteeri täyttyy 128 kappaleessa olevassa taulukossa esitettyjen toimenpiteiden Y1 ja E osalta, sillä kyseiset toimenpiteet rahoitettiin suoraan Alankomaiden valtion varoista.
(218)
Sitä, tarjosiko toimenpide valikoivaa etua FBN:lle, ABN AMRO N:lle tai sulautumisen jälkeen ABN AMRO Groupille (toinen kriteeri), arvioidaan 220-278 kappaleessa kunkin toimenpiteen osalta erikseen.
(219)
Jos tässä tapauksessa havaitaan valikoivaa etua, myös kolmas ja neljäs kriteeri täyttyvät. Kaikki toimenpiteet vääristävät tai uhkaavat vääristää kilpailua, sillä ne asettavat FBN:n, ABN AMRO N:n tai sulautumisen jälkeen ABN AMRO Groupin edullisempaan asemaan kuin kilpailevat pankit (kolmas kriteeri). Toimenpiteillä on lisäksi vaikutusta jäsenvaltioiden väliseen kauppaan. FBN, ABN AMRO N ja sulautumisen jälkeen ABN AMRO Group ovat kansainvälisiä pankkeja, joilla on toimintaa Alankomaiden ulkopuolella, ja ne kilpailevat samalla kotimarkkinoillaan ulkomaisten pankkien tytäryhtiöiden kanssa (neljäs kriteeri).
6.1.1 Lokakuun 3 päivän 2008 toimenpiteet Y1 ja Y2
(220)
On aiheellista muistuttaa, että tässä päätöksessä arvioidaan ainoastaan mahdollista tukea FBN:lle, ABN AMRO N:lle tai sulautumisen jälkeen ABN AMRO Groupille. Toimenpiteistä Y1 ja Y2 mahdollisesti Fortis Bank SA/NV:lle aiheutunutta tukea käsiteltiin 3 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä päätöksessä.
(221)
Kuten 3 päivänä joulukuuta 2008 tehdyn päätöksen (96) johdanto-osan 52 kappaleessa sekä kyseisistä toimenpiteistä 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyssä alustavassa arvioinnissa todettiin, 3 päivänä lokakuuta 2008 toteutetut toimenpiteet (eli toimenpiteet X, Y1 ja Y2) kytkeytyvät toisiinsa. Alankomaiden valtio irrotti FBN:n ja ABN AMRO N:n likviditeettiongelmaisista emoyhtiöistään ostamalla FBN:n. Jotta FBN saatiin täysin eroon emoyhtiönsä likviditeettiongelmista, Alankomaiden valtion oli lisäksi otettava FBN:n rahoittajan rooli. Tämä päämäärä johti toimenpiteisiin Y1 ja Y2. Alankomaiden valtio otti lisäksi 3 päivänä lokakuuta 2008 kantaakseen Fortis SA/NV:n velvoitteet, jotka perustuivat konsortion osakkaiden sopimukseen.
(222)
Kuten 3 päivänä joulukuuta 2008 tehdyn päätöksen johdanto-osan 50 kappaleessa todetaan, komissio ei hyväksy sitä, että markkinataloussijoittajaperiaate täyttyisi 3 päivän lokakuuta 2008 integroiduissa toimenpiteissä, joilla Alankomaiden valtio osti FBN:n (ABN AMRO N mukaan lukien) 12,8 miljardilla eurolla ja vielä rahoitti FBN:ää erittäin suurella summalla. Mikään ostaja ei olisi vallinneessa markkinatilanteessa kyennyt tai halunnut tarjota yhtä paljon FBN:n pelastamiseksi (97). Alankomaiden valtion toimittamat lisätiedot lisäksi vahvistivat, että Alankomaiden valtio lupautui 3 päivänä lokakuuta 2008 lisäksi korvaamaan Fortis SA/NV:lle sen konsortion osakkaiden sopimuksesta johtuvat velvoitteet. Konsortion osakkeiden sopimus olisi tehnyt 3 päivän lokakuuta 2008 integroiduista toimenpiteistä vieläkin vähemmän hyväksyttäviä markkinataloussijoittajalle. Mikään sijoittaja ei olisi ilman asianmukaista yritystarkastusta (due diligence) ottanut kantaakseen Fortis SA/NV:n konsortion osakkaiden sopimuksesta johtuvia velvoitteita, jotka johtivat myöhemmässä vaiheessa merkittäviin vastuisiin (joista Alankomaiden valtio oli jo osittain selvillä 3 päivänä lokakuuta 2008).
(223)
Lokakuun 3 päivän 2008 integroidut toimenpiteet olivat välttämättömiä Alankomaiden valtiolle, jotta vältettiin mittavat Alankomaiden pankkijärjestelmään ja talouteen kohdistuvat negatiiviset sivuvaikutukset (98). Sijoittaja ei tavallisesti markkinataloudessa ota huomioon tällaisia sivuvaikutuksia.
(224)
Halu ehkäistä Alankomaiden pankkimarkkinoiden ja talouden vakava häiriintyminen selittää myös sen, miksi Alankomaiden valtio teki päätökset niin nopeasti. Markkinataloussijoittaja olisi käyttänyt enemmän aikaa arvioidakseen, tarvitaanko pääomaa myöhemmin mahdollisesti lisää, sekä tutkinut kyseisten yritysten tilinpäätöstietoja ja taloudellista asemaa tarkemmin. Kunnolliseen yritystarkastukseen riittävästi aikaa käyttäneellä markkinataloussijoittajalla olisikin ollut selkeämpi kuva jatkoinvestoinneista, ja se olisi ottanut nämä tiedot huomioon määrittäessään kohteen arvoa. Koska Alankomaiden valtion oli toimittava nopeasti Alankomaiden rahoitusmarkkinoiden vakauden säilyttämiseksi, se ei voinut toimia kuin markkinataloussijoittaja ja käyttää enemmän aikaa harkitakseen perusteellisemmin 3 päivän lokakuuta 2008 integroituja toimenpiteitä ja konsortion osakkaiden sopimukseen liittyviä velvoitteita.
(225)
Tämän vuoksi komissio vahvistaa arvionsa, jonka mukaan 3 päivän lokakuuta 2008 integroidut toimenpiteet eivät olleet markkinataloussijoittajaperiaatteen mukaisia. (Sama päätelmä oli tehty jo 3 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä päätöksessä, jossa kyseisiä liiketoimia pidettiin valtiontukena Fortis Bank SA/NV:lle.)
(226)
Lokakuun 3 päivänä 2008 toteutetut toimenpiteet yhdessä mahdollistivat FBN:n ja ABN AMRO N:n irtaantumisen Fortis SA/NV:stä, ja niistä koitui siten merkittävää valikoivaa etua FBN:lle, joka oli pitkälle integroitunut Fortis Bank SA/NV:hen ja voimakkaasti riippuvainen sen rahoituksesta. Alankomaiden valtio myönsi joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa (ks. myös johdanto-osan 78 kappale), että jos se ei olisi puuttunut asiaan, FBN olisi kaatunut Fortis SA/NV:n mukana. Ilman valtiontukitoimenpiteitä FBN olisi joutunut vastaamaan konkurssin partaalla olleen Fortis SA/NV:n vastuista, mikä olisi huomattavasti haitannut FBN:n toimintaa. Erottamalla toimintansa Fortis SA/NV:stä FBN kykeni suurelta osin välttämään ongelmat ja kulut, jotka ovat tyypillisiä vaikeuksissa oleville (rahoitusalan) yrityksille (kuten suuremmat rahoituskulut, kumppaneiden tiukentamat maksuehdot, suuremmat henkilöstökulut henkilöstön säilyttämiseksi, toiminnan hiljentyminen ja riskipainotetut omaisuuserät pääoman säilyttämiseksi) (99). Vaikka ABN AMRO N pysyi toiminnallisesti erillisenä yhtiönä, Alankomaiden valtio pelkäsi sen maineen puolesta sitä, että markkinat saattaisivat yhdistää ABN AMRO N:n sen tulevaan omistajaan Fortis SA/NV:hen.
(227)
Toimenpide Y1, joka on merkittävä osa 3 päivän lokakuuta 2008 integroituja toimenpiteitä, tarjosi myös merkittävää etua FBN:lle varsinkin toimenpiteen suuruusluokan ja tuolloin vallinneen markkinatilanteen vuoksi.
(228)
Suuri 45 miljardin euron (100) likviditeettijärjestely tarjottiin ajankohtana, jolloin tukkumarkkinat olivat käytännössä pysähtyneet varsinkin suurien rahamäärien ja FBN:n kaltaisten yhtiöiden osalta, joilla oli suhteellisen paljon lainoja suhteessa talletuksiin. Näin suurta rahamäärää ei ollut helposti saatavilla markkinoilta, mitä osoittaa se, että FBN:llä meni useita kvartaaleja lyhytaikaisen likviditeettijärjestelyn korvaamiseen muilla rahoituslähteillä. FBN lopulta maksoi kaiken Alankomaiden valtiolta saamansa lyhyen aikavälin rahoituksen takaisin kesäkuussa 2009, yhdeksän kuukautta sen myöntämisen jälkeen. Jälleenrahoitus toteutettiin osittain valtion takaamien joukkolainaemissioiden avulla (101).
(229)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että toimenpide Y1 oli valtiontukea, koska se tarjosi FBN:lle etua sellaisen rahoituksen muodossa, jota se ei olisi löytänyt markkinoilta tuolloin vallinneessa markkinatilanteessa.
(230)
Komission mielestä toimenpide Y2, Fortis Bank SA/NV:n myöntämien pitkäaikaislainojen novaatio, tarjosi valikoivaa etua FBN:lle. Alankomaiden valtion toimittamista tiedoista ilmenee, että Fortis Bank SA/NV oli oikeutettu kiinteäkorkoisten pitkäaikaislainojen välittömään takaisinmaksuun (7,9 miljardin euron nimellisarvosta), koska FBN:n omistaja vaihtui. Toimenpiteen Y2 ansiosta FBN:n ei tarvinnut etsiä näiden pitkäaikaislainojen takaisinmaksuun tarvittavaa uutta rahoitusta markkinoilta. Se saattoi jatkossakin hyötyä olemassa olevista lainoista kriisiä edeltäneillä koroilla.
(231)
Novaation hyväksyessään Alankomaiden valtio järjesti FBN:lle pitkän aikavälin velan kriisiä edeltäneellä korolla. Markkinataloussijoittaja ei olisi järjestänyt näitä lainoja kriisiä edeltäneellä korkotasolla vaan neuvotellut koron, joka vastaisi paremmin vallitsevaa markkinatilannetta, etenkin koska kyseessä olivat suuret lainasummat.
(232)
Tästä syystä on aiheellista päätellä, että toimenpide Y2 muodostaa valtiontuen FBN:lle, koska se tarjoaa sille valikoivaa etua sellaisen lainan muodossa, jonka korkoprosentti on kriisiä edeltäneellä tasolla. Alankomaiden valtio ei yrittänyt saada lunastettavien lainojen korkoa kriisinjälkeiselle tasolle, joten se ei toiminut kuin markkinataloussijoittaja.
(233)
Komissio on saanut riittävät tiedot päätelläkseen, että ABN AMRO N ei saanut rahoitusta toimenpiteillä Y1 ja Y2. Niinpä sille ei koitunut etua kyseisistä toimenpiteistä.
(234)
Edellä esitetyn perusteella 3 päivän lokakuuta 2008 integroidut toimenpiteet eivät ole markkinataloustoimijaperiaatteen mukaisia ja ne tarjoavat FBN:lle valikoivaa etua. Toimenpiteiden ansiosta FBN saattoi pysyä markkinoilla ja jatkaa toimintaansa ilman että sille koitui enempää haittaa emoyhtiönsä ongelmista. FBN sai myös hyvin suuren määrän rahoitusapua, jota ei ollut yhtä nopeasti saatavissa markkinoilta. Näistä syistä toimenpiteet Y1 ja Y2 ovat valtiontukea. Sen sijaan kuten 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 32 kappaleessa todetaan, toimenpide X ei sellaisenaan muodosta valtiontukea FBN:lle, mutta se on osa laajempaa pakettia (eli FBN:n irrottamista Fortis Bank SA/NV:stä), johon liittyy valtiontuki FBN:lle.
6.1.2 Markkinataloussijoittajaperiaatteen soveltaminen 3 päivänä lokakuuta 2008 annetun alkuvaiheen tuen jälkeen toteutettuihin toimenpiteisiin
(235)
Alankomaiden valtio on toteuttanut suuren määrän toimenpiteitä FBN:n ja ABN AMRO N:n hyväksi noin 18 kuukauden ajanjaksolla. Alankomaiden valtion mielestä markkinataloussijoittajaperiaatetta pitäisi testata erikseen jokaiseen toimenpiteeseen (ja etenkin sulautumaan liittyviin toimenpiteisiin B4 ja B5). Komissio kuitenkin päättelee, että johtuen toimenpiteiden aikajärjestyksestä (I), toimenpiteiden yhteisestä tarkoituksesta (II) ja yhtiöiden tilanteesta kunkin toimenpiteen ajankohtana (III) toimenpiteet eivät ole riittävän erillisiä, jotta markkintaloussijoittajaperiaatteen toteutumista voitaisiin arvioida jokaisesta erikseen. Komissio katsoo, että kaikki toimenpiteet ovat osa yhtä pitkällistä rakenneuudistusprosessia (102) (103).
(236)
Tämän päätöksen 2.1 ja 2.4 jaksossa aiemmin kuvattu toimenpiteiden aikajärjestys (I) osoittaa, että kaikki toimenpiteet liittyivät toisiinsa ja ne toteutettiin lyhyessä ajassa.
(237)
Lisäksi sulautumaan liittyvät toimenpiteet kytkeytyvät selvästi aiempiin toimenpiteisiin. Kun Alankomaiden valtio päätti 21 päivänä marraskuuta 2008 (hiukan yli kuusi viikkoa myöhemmin kuin 3 päivän lokakuuta 2008 pelastustoimenpide) sulauttaa FBN:n ja ABN AMRO N:n, se saattoi tehdä niin ainoastaan siksi, että se oli juuri pelastanut molemmat yhtiöt konkurssilta. Toisin sanoen jos 3 päivän lokakuuta 2008 toimenpidettä ei oltaisi toteutettu, sulautuman toteuttaminen ei olisi ollut mahdollista, koska kumpaakaan yhtiöistä ei olisi enää ollut tai ne olisivat olleet huomattavasti pienimuotoisempia, mikä olisi johtanut paljon pienempään ja vähemmän houkuttelevaan sulautumaan, kuten myös Alankomaiden valtio myöntää joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassaan (ks. johdanto-osan 78 kappale).
(238)
Kaikilla toimenpiteillä oli yhteisenä tavoitteena (II) palauttaa FBN:n ja ABN AMRO N:n elinkelpoisuus. Välittömästi 3 päivän lokakuuta 2008 integroitujen toimenpiteiden jälkeen oli selvää, että Alankomaiden valtio oli ainoastaan vakauttanut tilanteen, mutta merkittävät operatiiviset ongelmat odottivat yhä ratkaisua varsinkin kummankin yksikön irtaannuttua emoyhtiöstään.
(239)
Sulautumaa tarvittiin myös yhteisen tavoitteen saavuttamiseen, täyden elinkelpoisuuden palauttamiseen. FBN:n rahoitusasema oli yksinään heikko, koska sillä oli suhteellisen vähän vähittäispankkitoimintaa ja se oli pitkälti riippuvainen tukkurahoituksesta (104). ABN AMRO N oli menettänyt merkittävää tuoteasiantuntemusta ja suuren osan kansainvälisestä verkostaan. Kummallakin yhtiöllä oli toiminnallisia ongelmia, jotka liittyivät esimerkiksi tietotekniikkaan sekä verotukseen ja riskinhallintaan, ja lisäksi oli epäselvää, olivatko ne riittävän suuria kaikilla toimialoilla, joilla ne toimivat. Alankomaiden valtio selvitti useita vaihtoehtoja ja päätti nopeasti, että paras keino elinkelpoisuuden palauttamiseen oli yhtiöiden sulauttaminen yhdistettynä uusiin pääomanlisäyksiin. Sulautumassa ABN AMRO N:n mittava talletuspainotteinen vähittäispankkitoiminta kompensoi FBN:n heikkoa rahoitusasemaa ja FBN puolestaan toi suuruutensa ja kansainvälisyytensä ABN AMRO N:n hyödynnettäväksi. Lisäksi yhdistetyllä yksiköllä oli paremmat valmiudet ratkaista käytännön ongelmia ja se saattoi myös hyötyä muista mittakaavaeduista. Sulautuman ansiosta yhtiöitä ei tarvinnut jälleenrakentaa erikseen.
(240)
Yhtiöiden tilanteesta kunkin toimenpiteen aikaan (III) komissio toteaa, että yhtiöiden elinkelpoisuus oli täysin palautunut vasta kun kaikki toimenpiteet oli toteutettu. Ne eivät olleet elinkelpoisia välivaiheessa, kuten 21 päivänä marraskuuta 2008, jolloin päätös sulautumasta tehtiin. Komissio korostaakin, että joulukuun 2008 lopussa eli sulautumapäätöksen tekemisen jälkeen FBN oli vaarassa alittaa DNB:n asettamat vähimmäispääomavaatimukset, koska sen oli tehtävä ABN AMRO N:ään liittyvä alaskirjaus. ABN AMRO N oli vielä FBN:n kirjanpidossa arvona, joka ei enää vastannut todellisuutta (105) toimenpiteessä X käytetyn arvon jälkeen ja alaskirjaus oli siksi välttämätön. FBN:N pääomaongelman ratkaisemiseksi Alankomaiden valtio osti ABN AMRO N:n 6,5 miljardilla eurolla FBN:ltä ja toteutti muita korjaavia pääomatoimia vuoden 2009 lopulla, kuten Tier 2 -pääoman muuntaminen Tier 1 -pääomaksi (ks. johdanto-osan 121 kappale ja alaviite 52). Alankomaiden valtion, […] ja […] ilmoituksissa vahvistetaan, että FBN:llä ja ABN AMRO N:llä oli edelleen huomattavia elinkelpoisuuteen liittyviä ongelmia 3 päivän lokakuuta 2008 integroitujen liiketoimien jälkeen (106).
(241)
Komissio toteaa myös, että Alankomaiden valtio toimitti täysimittaisen rakenneuudistussuunnitelman vasta sitten, kun kaikista toimenpiteistä oli päätetty, mikä osoittaa, että elinkelpoisuus oli saatu palautettua vasta sitten. Komissio oli pyytänyt tarkkaa rakenneuudistussuunnitelmaa useaan otteeseen menettelyn aikana (ks. esimerkiksi 137 kappale), sillä se oli välttämätön sen arvioimiseksi, onko tukea saaneen yrityksen elinkelpoisuus turvattu.
(242)
Alankomaiden valtio toimitti joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman 4 päivänä joulukuuta 2009, mutta tästä ensimmäisestä suunnitelmasta puuttui vielä tärkeitä, rakenneuudistustiedonannossa mainittuja elementtejä, kuten heikoimman skenaarion mukaiset rahoituslaskelmat. Tarvittavat täydennykset saatiin 23 päivänä maaliskuuta 2010. Alankomaiden valtio vastasi komission aiempiin rakenneuudistussuunnitelmapyyntöihin, että FBN:n ja ABN AMRO N:n sulautumalla oli tärkeä rooli kyseisten yhtiöiden rakenteiden uudistamisessa. Sen mukaan ABN AMRO Groupin siirtymäkauden johtoryhmä tarvitsi aikaa suunnitelman laatimiseen eikä sillä voinut olla kokonaiskuvaa ryhmittymän muodosta tulevaisuudessa ennen kuin sulautuminen oli toteutettu.
6.1.3 Edun olemassaolo ja päätelmät mahdollisesta valtiontuesta toimenpiteissä, jotka toteutettiin 3 päivän lokakuuta 2008 integroitujen toimenpiteiden jälkeen
(243)
Toimenpide Z oli välttämätön, jotta FBN:n vakavaraisuussuhdelukujen aleneminen alle vähimmäispääomavaatimusten voitiin estää.
(244)
FBN:n pääomaongelma johtui ABN AMRO N:n suuresta kirjanpitoarvosta. […] laatiman due diligence -raportin simulaatiot osoittavat, että ABN AMRO N:n kirjanpitoarvon laskeminen 6,5 miljardiin euroon johtaisi 3,8 prosentin Tier 1 -vakavaraisuussuhteeseen ja 7,6 prosentin kokonaisvakavaraisuussuhteeseen FBN:n osalta (107). Toisin sanoen oli riski, että FBN jäisi alle niiden lakisääteisten vähimmäisvaatimusten, joiden mukaan kokonaisvakavaraisuussuhteen vähimmäismäärän oli oltava 8 prosenttia (josta enintään puolet Tier 2 -pääomaa). […]-raportin mukaan ABN AMRO N:n myynti 6,5 miljardilla eurolla Alankomaiden valtiolle nosti FBN:n Tier 1 -vakavaraisuussuhteen 7,8 prosenttiin ja kokonaisvakavaraisuussuhteen 15,7 prosenttiin, mikä ratkaisi FBN:n pääomaongelman ja mahdollisti yhtiön pysymisen markkinoilla.
(245)
Toimenpiteestä koitui FBN:lle etua sellaisen pääoman muodossa, jota se ei olisi voinut löytää markkinoilta. Yhtiö ei myöskään pystynyt käyttämään sisäisesti syntyneitä tuottoja ongelman (osittaiseen) ratkaisuun. Tähän olivat osasyynä Madoff-huijaukseen liittyneet 922 miljoonan euron tappiot vuonna 2008. Koska FBN oli vaarassa alittaa vähimmäispääomavaatimukset, toimenpide antoi yhtiölle mahdollisuuden täyttää lainsäädännölliset vaatimukset ja jatkaa toimintaansa.
(246)
Komissio on tullut jäljempänä esitetyistä syistä siihen tulokseen, että ABN AMRO N:n myynti Alankomaiden valtiolle ei tapahtunut markkinaolosuhteiden mukaisesti.
(247)
Markkinataloussijoittaja (108), joka olisi ollut kiinnostunut ABN AMRO N:n ostosta joulukuussa 2008, olisi käyttänyt markkinahintaa ottaen huomioon kyseisen ajankohdan markkinaolosuhteet. Alankomaiden valtiolla oli […]-raportissa kaksi arvonmäärityslaskelmaa: suhdannesyklin ylittävä [5 - 9] miljardin euron arvo, joka edellytti markkinoiden normalisoitumista, ja ”nykyisten markkinaolosuhteiden” mukainen [4 - 6,5] miljardin euron arvo, joka perustui markkinaolosuhteisiin lokakuun 2008 alkupäivinä (109). Markkinataloussijoittaja olisi pitänyt lähtökohtana nykyisten markkinaolosuhteiden mukaista arvoa.
(248)
”Nykyisten markkinaolosuhteiden” mukaista arvoa olisi joka tapauksessa tarkistettava, koska markkinaolosuhteet heikkenivät 3 päivän lokakuuta 2008 (jolloin […] arviointiraportti on päivätty) ja sen päivän välillä, jolloin Alankomaiden valtio varsinaisesti päätti ABN AMRO N:n ostamisesta. Tuona aikana Euro Stoxx 50 -indeksi laski 22,2 prosenttia ja Euro Stoxx Banks -indeksi 45,3 prosenttia.
(249)
Alankomaiden valtio väitti, että tarkistus on tarpeeton ABN AMRO N:n konservatiivisen riskiprofiilin (ei myrkyllisiä omaisuuseriä, hyvä rahoitusasema jne.) vuoksi, mutta väite on hylättävä. Markkinat heikkenivät laaja-alaisesti ja etenkin pankkien osakekurssit laskivat, mikä osoitti, että kyse ei ollut niinkään yksittäisen osakkeen ominaisuuksista vaan heikentyneestä talouden ja finanssimarkkinoiden tilasta ja siihen liittyvästä vaadittujen riskipreemioiden kasvusta. Tämän vuoksi on välttämätöntä korjata 3 päivän lokakuuta 2008”nykyisten markkinaolosuhteiden” mukaista arvoa alaspäin, jotta saadaan kohtuullinen arvio ABN AMRO N:n arvosta 14 päivänä joulukuuta 2008. Kun otetaan huomioon Euro Stoxx 50 -indeksin lasku (22,2, prosenttia) ja Euro Stoxx Banks -indeksin lasku (45,3 prosenttia), markkinahinnaksi joulukuussa 2008 saadaan [2,2 - 3,6] - [3,1 - 5,1] miljardia euroa (vähentämällä [4 - 6,5] miljardista eurosta 22,2 prosenttia ja 45,3 prosenttia) (110).
(250)
Komissio voi hyväksyä sen Alankomaiden viranomaisten vaatimuksen, että olisi tehtävä oikaisu sen huomioon ottamiseksi, että Alankomaiden valtio ei maksanut kaupasta käteistä. Toimenpiteen Y2 seurauksena Alankomaiden valtio omisti FBN:n liikkeeseen laskemia velkainstrumentteja, ja se maksoi ABN AMRO N:stä FBN:lle mitätöimällä niistä nimellisarvoltaan 6,5 miljardin euron osan. Koska muiden pankkien liikkeeseenlaskemilla velkainstrumenteilla käytiin samaan aikaan kauppaa huomattavasti nimellisarvoa alemmalla hinnalla, komissio voi hyväksyä sen, että mitätöityjen velkasitoumusten arvo oli niiden nimellisarvoa pienempi. Käytettävissä olevien markkinatietojen perusteella komissio voi hyväksyä [10 - 30] prosentin tai [0,65 - 1,95] miljardin euron korjauksen. Tämä merkitsisi 6,5 miljardin euron sijasta [4,55 - 5,85] miljardin euron todellista kauppahintaa (6,5 miljardia euroa vähennettynä [0,65 - 1,95] miljardilla eurolla) (111).
(251)
Tuen määrä toimenpiteessä Z olisi siten maksetun hinnan ja ABN AMRO N:n markkina-arvon välinen erotus. Se olisi siis [0 - 2,75] miljardista eurosta ([4,55 - 5,85] miljardia euroa vähennettynä [3,1 - 5,1] miljardilla eurolla) [0,95 - 3,65] miljardiin euroon ([4,55 - 5,85] miljardia euroa vähennettynä [2,2 - 3,6] miljardilla eurolla).
(252)
Komissio ei näe perustetta Alankomaiden valtion väitteelle, että sen 6,5 miljardiksi euroksi määrittämä arvo olisi saanut vakuuttavan vahvistuksen siitä, että muut konsortion jäsenet ja […] raportissaan hyväksyivät sen. Ylihinta ABN AMRO N:stä ei vaikuttanut muihin konsortion jäseniin, joten se, että ne hyväksyivät kaupan, ei merkitse sitä, että ne olisivat hyväksyneet itse arvonmäärityksen. Ei ole myöskään viitteitä siitä, että konsortion jäsenet olisivat itse tehneet toista arvonmääritystä. […] kirje ei tue Alankomaiden valtion väitettä. […] tarkasteli ainoastaan menettelytapaa ja prosessia eikä sen lyhyttä raporttia voida pitää vakuuttavana arvonmäärityksenä. […] raportin lähtökohtana oli Alankomaiden valtion 3 päivänä lokakuuta 2008 FBN:stä ja ABN AMRO N:stä maksama hinta. Kuten edellä on esitetty, 3 päivän lokakuuta 2008 toimenpide ei perustunut markkinatilanteeseen. Valtiontukea sisältävää toimenpidettä ei voida käyttää markkinahinnan päättelyyn.
(253)
Fortis SA/NV:n osakkaiden palkkaamien asiantuntijoiden raportissa ei myöskään tueta väitettä, jonka mukaan Alankomaiden valtio ei olisi maksanut ylihintaa. Tämä raportti on ainoastaan toisen käden analyysi arvoista ja prosessissa käytetyistä arvonmääritysmenetelmistä eikä uusi arvonmääritys. Lisäksi raporttia olisi tarkasteltava asiayhteydessään. Fortis SA/NV:n osakkaat olivat huolissaan siitä, että ne saivat liian matalan hinnan Alankomaiden valtion ostamista omaisuuseristä, ja raportti käsittelee pääasiassa tätä asiaa eli Alankomaiden valtion maksamaa liian alhaista hintaa. Lopuksi olisi huomattava, että tekstissä, johon Alankomaiden valtio viittaa, ei sanota mitään ABN AMRO N:stä erikseen, vaan se käsittelee ainoastaan koko Alankomaiden valtion ostamaa omaisuuserien pakettia.
(254)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että toimenpide Z on valtiontukitoimenpide FBN:n hyväksi, koska se tarjoaa FBN:lle pääomaa, jonka ansiosta se voi pysyä markkinoilla. Avun määrä on [0 - 2,75] miljardista eurosta [0,95 - 3,65] miljardiin euroon.
(255)
Komissio on päätellyt, että ABN AMRO Z:n pääomavajeen kattaminen kuului Alankomaiden valtion eikä ABN AMRO N:n vastuulle. Alankomaiden valtiota sitoivat 3 päivästä lokakuuta 2008 konsortion osakkaiden sopimuksen ehdot. Sen seurauksena sen oli toteutettava ABN AMRO Holdinging purkaminen konsortion osakkeiden sopimuksessa määritellyin ehdoin. Koska finanssivalvoja antoi luvan purkamisprosessin aloittamiseen vasta kun ABN AMRO Z:n pääomaongelma oli ratkaistu, Alankomaiden valtiolla ja muilla konsortion jäsenillä ei ollut muuta mahdollisuutta kuin korjata ABN AMRO Z:n pääomavaje.
(256)
ABN AMRO N toimi ainoastaan välikätenä, kun ABN AMRO Z:lle, jolla ei ole operatiivista toimintaa, järjestettiin tarvittava pääoma.
(257)
Komissio ei ole havainnut näyttöä epäsuorasta tuesta ABN AMRO N:lle. Alankomaiden valtion esittämien lisätietojen perusteella vahvistui, että kaikki merkitykselliset liiketoimet ABN AMRO Z:n ja ABN AMRO N:n välillä tapahtuivat markkinaolosuhteiden mukaisesti tai ennen valtion toimia 3 päivänä lokakuuta 2008.
(258)
Kuten 110 kappaleessa mainitaan, vakavaraisuusvaatimuksen kevennys oli voimassa sen jälkeen, kun ABN AMRO II irrotettiin ABN AMRO Bankista 500 miljoonan euron turavamarginaalin ja 1,2 miljardin euron integrointikulujen kattamiseksi, kun taas vaihtoon velvoittavista vaihtovelkakirjoista saatava käteinen annettiin ABN AMRO Z:lle. Näin ollen siitä päivästä alkaen, jolloin ABN AMRO II erotettiin ABN AMRO Bankista (eli 6 päivästä helmikuuta 2010 vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen loppuun saakka lokakuussa 2010), vakavaraisuusvaatimuksen kevennys oli valtiontukea ABN AMRO II:lle. Sen sijaan 1,7 miljardia euroa vaihtoon velvoittavista vaihtovelkakirjoista, joiden tuotot siirrettiin ABN AMRO Z:lle, lakkasi samana päivänä olemasta valtiontukea ABN AMRO N:lle / ABN AMRO II:lle. Nämä muutokset eivät siis muuta tuen määrää vaan ainoastaan välineitä, joilla tuki myönnettiin, ja tuen kestoa. Tämä muodonmuutos ei aiheuta sellaisia kysymyksiä, joita pitäisi enempää käsitellä tässä päätöksessä.
(259)
Onkin pääteltävä, että toimenpide A ei muodosta valtiontukea. Konsortion osakkaiden sopimus velvoitti Alankomaiden valtion, joka oli Fortis SA/NV:n seuraaja, korjaamaan ABN AMRO Z:n pääomavajeet. Tämän vuoksi toimenpide ei tarjoa valikoivaa etua ABN AMRO N:lle eikä vapauta sitä kuluista, joita sille olisi tavallisesti koitunut.
(260)
Koska vakavaraisuusvaatimuksen kevennys ei kattanut ABN AMRO Z:n pääomavajetta, Alankomaiden valtion oli sijoitettava lisää pääomaa vaihtoon velvoittavan vaihtovelkakirjan kautta. Toimenpidettä A koskevat päätelmät soveltuvat myös toimenpiteeseen B1.
(261)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että toimenpide B1 ei muodosta valtiontukea, sillä ABN AMRO Z:n pääomavajeen rahoittaminen oli konsortion osakkaiden sopimuksen mukaan Alankomaiden valtion velvollisuus eikä se tarjonnut ABN AMRO N:lle valikoivaa etua.
(262)
Koko 1,08 miljardin euron määrään (eli toimenpiteet B2 ja B3 yhdessä) sisältyy 480 miljoonaa euroa yleisiä eriyttämiskuluja, 90 miljoonaa euroa kuluja rahamarkkinayksikön perustamisesta ja 500 miljoonan euron turvamarginaali. On tärkeää erottaa 500 miljoonan euron turvamarginaali muista 580 miljoonan euron eriyttämiskuluista.
(263)
Muiden eriyttämiskulujen osalta komissio hyväksyy väittämän, että konsortion osakkaiden sopimus velvoitti Alankomaiden valtion jatkamaan ABN AMRO Holdingin jakamista kolmeen erilliseen osaan sopimuksen mukaisesti. Toisin sanoen eriyttämiskulut ovat seuraus konsortion osakkaiden sopimuksesta, jonka sopimusvelvoitteet siirtyivät Fortis SA/NV:ltä sen seuraajalle, Alankomaiden valtiolle. Tästä seurannut nettotilanne oli se, että ABN AMRO N:n pääoma-asema ei parantunut toimenpiteen ansiosta, koska Alankomaiden valtio antoi sille pääomaa, joka kului heti eriyttämiskuluihin.
(264)
Tämä ei kuitenkaan päde 500 miljoonan euron turvamarginaaliin, koska sopimus ei velvoittanut valtiota järjestämään sitä. Jos Alankomaiden valtio ei olisi antanut kyseistä tukea, ABN AMRO N olisi ollut vaikeammassa rahoitusasemassa ja se olisi joutunut esimerkiksi vähentämään riskipainotettuja omaisuuseriään pääomaa vapauttaakseen. Toisin sanoen turvamarginaali on valikoivaa etua, joka paransi ABN AMRO N:n kilpailuasemaa verrattuna siihen, jos toimenpidettä ei oltaisi toteutettu.
(265)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että vaikka yleiset eriyttämiskulut eivät muodosta valtiontukea, 500 miljoonan euron turvamarginaali (eli osa toimenpiteestä B3) muodostaa. Se tarjoaa ABN AMRO N:lle ylimääräistä pääomaa ja valikoivaa etua.
(266)
Komissio toteaa, että FBN:n ja ABN AMRO N:n sulauttamiseen ei ollut sopimusvelvoitteista tai taloudellisista syistä johtuvaa pakkoa, kun Alankomaiden valtio osti yhtiöt. ABN AMRO N:n varallisuudenhoito-osasto oli integroitu Fortis SA/NV:n kanssa, mutta kyseinen osasto ei ole pankeille välttämätön, sillä monet muut pankit hankkivat varallisuudenhoitotuotteensa erikoistuneilta ulkopuolisilta palveluntarjoajilta. Alankomaiden valtio itse päätti 21 päivänä marraskuuta 2008 sulauttaa ABN AMRO N:n ja FBN:n, koska se piti tätä vaihtoehtoa parempana kuin muita rakenneuudistusvaihtoehtoja, kuten molempien pankkien erillisstrategiaa, jommankumman tai molempien yhtiöiden nopeaa myyntiä tai keskeisten tytäryritysten nopeaa myyntiä.
(267)
FBN ja ABN AMRO N eivät kyenneet maksamaan sulautuman aiheuttamia alkuvaiheen ingrointikuluja itse. Komissio panee merkille, että Alankomaiden valtio on puolustanut sulautumaa julkisuudessa sillä, että ”kyseiset pankit ovat vahvempia yhdessä kuin yksinään” (112). Sulautuman pitäisikin johtaa merkittäviin etuihin synergian (arviolta 1,1 miljardia euroa vuodessa ennen verotusta) ja kilpailuaseman kohenemisen (esimerkiksi markkinaosuuksien kasvu, rahoituspohjan lujittuminen jne.) muodossa.
(268)
Ennen kuin sulautumasta saatiin hyötyä, FBN:lle ja ABN AMRO N:lle koitui monenlaisia kuluja (sulautumaan liittyvä korjaustoimenpide ja integrointikulut). Alankomaiden valtio maksoi nämä kulut pääomankorotuksen avulla (ajankohtana, jolloin pääomaa oli edelleen vaikea saada), ja FBN ja ABN AMRO N saivat kaikki edut. Niinpä se tarjosi FBN:lle ja ABN AMRO N:lle selkeästi etua.
(269)
Alankomaiden valtion mukaan sulautuman nettonykyarvo on positiivinen (113). Kuten 235-242 kappaleessa on perusteellisesti selostettu, toimenpiteet B4 ja B5 kuitenkin seuraavat muita valtiontukitoimenpiteitä ja ovat osa laajempaa rakenneuudistussuunnitelmaa, joten markkinataloussijoittajaperiaatetta ei sovelleta.
(270)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että toimenpide B4 muodostaa 300 miljoonan euron valtiontuen ja toimenpide B5 1,2 miljardin euron valtiontuen. Ne tarjosivat FBN:lle ja ABN AMRO N:lle valikoivaa etua, koska nämä saivat niistä pääomaa.
(271)
Toimenpide C antoi FBN:lle pääomaa, jonka ansiosta se täytti finanssivalvojan vähimmäisvaatimukset. Jos Alankomaiden valtio ei olisi muuntanut FBN:n Tier 2 -pääomaa Tier 1 -pääomaksi, FBN:n olisi pitänyt lopettaa toimintansa tai se olisi joutunut etsimään vaihtoehtoisia ratkaisuja, kuten riskipainotettujen omaisuuserien vähentämistä Tier 1 -pääoman vapauttamiseksi. Toimenpiteen ansiosta FBN:lle kertyi enemmän pääomaa ja se sai vahvemman kilpailuaseman kuin ilman tukea.
(272)
Alankomaiden valtio muunsi nimellisarvoltaan 1,35 miljardin euron Tier 2 -velkasitoumukset vastaavaksi määräksi Tier 1 -pääomaa. Tämä muunnos johtaa samoihin kassavirtoihin kuin skenaario, jossa FBN olisi ostanut valtion omistamat Tier 2 -velkasitoumukset takaisin nimellisarvon hintaan ja sen jälkeen lisännyt pääomaa samalla määrällä. Samalla tavalla kuin johdanto-osan 250 kappaleessa on esitetty, komissio saattoi hyväksyä sen, että Alankomaiden valtion mitätöimien velkasitoumusten markkina-arvo oli nimellisarvoa pienempi. Kun otetaan huomioon verrokkipankkien samanlaisten sitoumusten alennukset, [135 - 405] miljoonan euron (tai [10 - 30] prosentin) alennus on perusteltu. Toisin sanoen FBN maksoi epäsuorasti [135 - 405] miljoonaa euroa liikaa Alankomaiden valtiolle ostaessaan sitoumukset takaisin nimellisarvoon. Tuen määrä on tästä syystä [0,945 - 1,215] miljardia euroa eikä 1,35 miljardia.
(273)
Alankomaiden valtion väitettä, että toimenpide on markkinataloussijoittajaperiaatteen mukainen, ei voida hyväksyä. Kuten 235-242 kappaleessa on selostettu, toimenpide seuraa muita toimenpiteitä, jotka kytkeytyvät valtiontukeen, joten markkinataloussijoittajaperiaatetta ei sovelleta.
(274)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että toimenpide C muodostaa [0,945 - 1,215] miljardin euron valtiontuen, koska se tarjoaa FBN:lle etua lisäpääoman muodossa.
(275)
Muille konsortion jäsenille suoritettujen maksujen osalta komissio päättelee, että maksut todellakin kuuluvat konsortion osakkeiden sopimukseen liittyviin velvoitteisiin. Konsortion jäsenet olivat ennakoineet, että eriyttämisprosessissa saattaa ilmaantua odottamattomia asioita, ja konsortion osakkeiden sopimuksessa määritellään, millä menetelmillä tällaiset asiat hoidetaan. Komissio ei ole löytänyt näyttöä siitä, että Alankomaiden valtion maksut muille konsortion jäsenille olisivat johtaneet ylimääräisiin nettovarallisuuden siirtoihin tai muihin etuihin ABN AMRO N:n hyväksi.
(276)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että toimenpide D ei muodosta valtiontukea, sillä toimenpide D oli konsortion osakkaiden sopimuksen nojalla valtion eikä ABN AMRO N:n velvollisuus. Toimenpiteestä ei koitunut valikoivaa etua ABN AMRO N:lle.
(277)
Komissio on tullut siihen tulokseen, että ristikkäiset vastuut liittyvät pitkälti siihen erityistilanteeseen, jossa ABN AMRO N erosi emoyhtiöstään ABN AMRO Bankistä (nykyisin RBS NV). Alankomaiden yhtiölain mukaan Deutsche Bank vastaa New HBU:n ostajana ABN AMRO Bankin veloista, jos tämä ei itse huolehdi velvoitteistaan. Tämän vuoksi Deutsche Bank haluaa korvauksen riskistä, joka sille ABN AMRO Bankista koituu. Jos ABN AMRO N ei olisi eronnut ABN AMRO Bankista, New HBU:n ja ABN AMRO Bankin välille ei olisi syntynyt ristikkäisiä vastuita. Alankomaiden valtio tarjoaa tämän vuoksi takauksen ristikkäisille vastuille, jotka ovat olemassa ainoastaan ABN AMRO N:n irtaantumisen takia. Alankomaiden valtio ei anna takausta ristikkäiselle vastuulle New HBU:n ja ABN AMRO N:n välillä.
(278)
Tämän vuoksi on pääteltävä, että voidaan hyväksyä väite, ettei toimenpide E muodosta valtiontukea, koska ABN AMRO N:n erottaminen ABN AMRO Bankista on konsortion osakkaiden sopimuksesta johtuva Alankomaiden valtion velvoite.
6.1.4 Tuen määrittäminen
(279)
ABN AMRO Group (tai FBN ja ABN AMRO N ennen sulautumista) on hyötynyt pääomankorotustuesta, jonka määrä on 4,2-5,45 miljardia euroa. Määrä vastaa 2,75-3,5 prosenttia ABN AMRO Groupin riskipainotetuista omaisuuseristä.
(280)
Komissio toteaa, että FBN hyötyi myös sekä suhteessa että absoluuttisesti hyvin suuresta likviditeettituesta.
Taulukko 5
Valtiontuki: pääomankorotustuki ja likviditeettituki
Pääomankorotustuki
(miljardia euroa)
Valtiontuki vähintään
Valtiontuki enintään
FBN:n ja ABN AMRO N:n riskipainot. omaisuuserät yhteensä
Riskipainot. omaisuuserät vähimmäisprosentti
Riskipainot. omaisuuserät enimmäisprosentti
Toimenpide Z: Alankomaiden valtio ostaa AA:n FBN:ltä
[0 - 2,75]
[0,95 - 3,65]
162,6 (114)
[0 - 1,7] %
[0,6 - 2,25] %
Toimenpide B3: Eriyttämiskulut (turvamarginaali)
0,5
0,5
149,5 (115)
0,33 %
0,33 %
Toimenpide B4: HBU:n myyntiin liittyvä pääomavaje
0,3
0,3
149,5
0,20 %
0,20 %
Toimenpide B5: Integrointikulut
1,2
1,2
149,5
0,80 %
0,80 %
Toimenpide C: Tier 2 == Tier 1 muunnos
[0,945 - 1,215]
[0,945 - 1,215]
149,5
[0,63 - 0,82]%
[0,63 - 0,82 %]
Pääomankorotustuki yhteensä
4,2
5,45
2,75 %
3,5 %
Rahoitus-/likviditeettituki
Toimenpide Y1: Lyhytaik. likviditeettijärjestely
45
Toimenpide Y2: Pitkäaikaiset lainat
7,9
Alankomaiden takausjärjestelmän takaama uusi velkasitoumus
18,8
Rahoitus- /likviditeettituki yhteensä
71,7 (tai 52,9 korjattuna kaksinkertaisen laskennan välttämiseksi) (116)
6.2 Eri tukitoimenpiteiden soveltuvuus yhteismarkkinoille
(281)
SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan mukaan komissio voi pitää tukea sisämarkkinoille soveltuvana, jos tuki on tarkoitettu ”jäsenvaltion taloudessa olevan vakavan häiriön poistamiseen”. Alankomaiden taloudessa oli vakavan häiriön riski. Tämän vahvistaa se, että komissio hyväksyi useita toimenpiteitä, joilla Alankomaiden viranomaiset pyrkivät hillitsemään finanssikriisiä, kuten takausjärjestelmä.
(282)
Tässä yhteydessä on kuitenkin tärkeää korostaa, että ensimmäisen asteen tuomioistuin on korostanut, että SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohtaa olisi sovellettava ahtaasti siten, että talouden häiriön on koskettava koko valtiota eikä ainoastaan jotakin aluetta (117). Komissio toteaa, että ABN AMRO N ja FBN ovat johtavia alankomaalaisia pankkeja, joilla on maan kattava verkosto ja jotka kuuluvat markkina-asemaltaan Alankomaiden vähittäis- ja pk-yrityspankkimarkkinoiden monien markkinasegmenttien huipulle. Koska toipumiseen maailmanlaajuisesta finanssi- ja talouskriisista liittyi monia epävarmuustekijöitä, näiden pankkien toiminnan lakkaaminen olisi aiheuttanut vakavan häiriön Alankomaiden taloudessa, joten Alankomaiden valtion antamaa valtiontukea voidaan arvioida SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan b alakohdan nojalla.
(283)
Komissio esitti yksityiskohdat tiettyjen toimenpiteiden soveltuvuudesta pankkitiedonannossa, pääomapohjan vahvistamista koskevassa tiedonannossa ja arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevassa tiedonannossa sekä tarvittavista rakenneuudistuksista rakenneuudistustiedonannossa.
(284)
Jokaista toimenpidettä olisi tarkasteltava asiaa koskevien komission tiedonantojen valossa. Vakavaraisuusvaatimuksen kevennys ei koske arvoltaan alentuneita omaisuuseriä vaan on tosiasiassa arviointiperusta pääomankorotustoimenpiteelle. Arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevan tiedonannon taustalla olevia yleisiä periaatteita on kuitenkin noudatettava, jotta vakavaraisuusvaatimuksen kevennys soveltuisi sisämarkkinoille. Jotta toimintaedellytykset pysyisivät tasapuolisina, komission oli tarkastettava, ettei vakavaraisuusvaatimuksen kevennystä käytetty ennakoitujen tappioiden siirtämiseksi valtiolle. Toimenpiteeseen A oli sisällyttävä riittävät kannustimet irtaantumiseen, ja jos taloudellinen tilanne olisi heikentynyt, ABN AMRO N:n oli kannettava osa tappioista vertikaalisen osuuden kautta. Likviditeettitoimenpiteitä (toimenpiteet Y1 ja Y2) olisi arvioitava pankkitiedonannon perusteella ja pääomankorotustoimenpiteitä (ja etenkin toimenpiteitä Z, B4 ja B5 sekä 500 miljoonan euron turvamarginaalia, joka muodosti osan toimenpiteistä B3 ja C) pääomapohjan vahvistamista koskevan tiedonannon perusteella.
6.2.1 Toimenpiteiden Y1 ja Y2 soveltuvuus pankkitiedonannon valossa
(285)
Jotta toimenpiteet Y1 ja Y2 olisivat pankkitiedonannon mukaisia, niiden olisi oltava tarkasti kohdennettuja, oikeasuhteisia ja suunniteltu sellaisiksi, että tarpeeton kilpailun vääristyminen vältetään.
(286)
Komissio toistaa 8 päivänä huhtikuuta 2009 tehdyn päätöksen johdanto-osan 51 kappaleessa esitetyt päätelmät siitä, että FBN oli välttämätöntä erottaa kokonaan likviditeettiongelmaisesta emoyhtiöstään Fortis SA/NV:stä, jotta FBN saatiin suojaan sen emoyhtiön tuolloin akuuteista vaikeuksista. Tämän vuoksi toimenpiteitä voidaan pitää tarkasti kohdennettuina FBN:n pelastamiseksi.
(287)
Toimenpiteiden Y1 ja Y2 olisi oltava myös oikeasuhteisia eivätkä ne saisi tarpeettomasti vääristää kilpailua. Komissio suhtautuu tältä osin myötämielisesti Alankomaiden valtion hinnoittelujärjestelmään, jossa pyrittiin takausjärjestelmän avulla (ks. 169 kappale) luomaan tasapuoliset toimintaedellytykset. Komissio on jatkuvasti vaatinut, että jäsenvaltiot veloittavat takausjärjestelmissä vähintään 50 peruspisteen palkkion yli kolmen (ja enintään 12) kuukauden takauksista. Komissio havaitsi, että Alankomaiden valtio ei aina vaatinut Euriborkorkoa korotettuna 50 peruspisteellä yli kolmen kuukauden lainoista. Tämän vuoksi komissio voi todeta toimenpiteen Y1 sisämarkkinoille soveltuvaksi ainoastaan sillä ehdolla, että tehdään 18,2 miljoonan euron korjausmaksu, jolla varmistetaan, että yli kolmen kuukauden lainoista on tosiasiassa maksettu Euribor-korkoa korotettuna 50 peruspisteellä. Komissio toteaa myönteisenä seikkana sen, että koko likviditeettijärjestely maksettiin takaisin ja se päättyi kesäkuussa 2009.
(288)
Toimenpiteen Y2 osalta komissio toteaa, että koska Alankomaiden valtio ei muuttanut lainojen korkoprosenttia eikä maksuaikaa, FBN hyötyi suhteellisen edullisista lainoista, mikä saattoi vääristää kilpailua. Tämän vuoksi komissio voi todeta kyseisen toimenpiteen pankkitiedonannon mukaiseksi, jos kaikki jäljempänä tässä päätöksessä esitetyt ehdot ja etenkin toimenpiteet kilpailun vääristymisen rajoittamiseksi pannaan oikein täytäntöön.
6.2.2 Toimenpiteiden Z, B3 (500 miljoonaa euroa), B4, B5 ja C soveltuvuus pääomapohjan vahvistamista koskevan tiedonannon valossa
(289)
Komissio on päätellyt, että kyseiset toimenpiteet toteutettiin todellisen tarpeen vuoksi ja ne kattoivat vähimmäismäärän, jolla kyseisten yhtiöiden elinkelpoisuus saatiin täysin palautettua.
(290)
Korvauksen osalta komissio havaitsi, että valtio omisti jo 100 prosenttia FBN:n kantaosakkeista (ja epäsuorasti 100 prosenttia ABN AMRO N:stä). Kaikki nämä toimenpiteet olivat välttämättömiä tämän osakkuuden arvon säilyttämiseksi.
(291)
ABN AMRO Groupin oman pääoman tuottoaste nousee noin […] prosenttiin vuonna 2013, mikä osoittaa, että valtion toimenpiteiden avulla on luotu elinkelpoinen ja kannattava yksikkö.
(292)
Kaikki käytettävissä olevat ABN AMRO Groupista tehdyt arvonmääritykset ovat selkeästi suurempia kuin tuen yhteismäärä tukitoimenpiteissä Z, B3, B4, B5 ja C (4,2-5,45 miljardia euroa). Näin ollen valtio saa asianmukaisen korvauksen ABN AMRO N:lle ja FBN:lle antamastaan tuesta (118).
(293)
Edellä esitetyn perusteella komissio päättelee, että toimenpiteet Z, B3, B4, B5 ja C ovat pääomapohjan vahvistamista koskevan tiedonannon mukaisia, jos jäljempänä tässä päätöksessä asetetut ehdot pannaan täytäntöön oikein.
6.2.3 Vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen johdonmukaisuus arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevan tiedonannon periaatteiden kanssa
(294)
Komissio tunnustaa, että Alankomaiden valtion tarjoama vakavaraisuusvaatimuksen kevennys eroaa muissa tapauksissa arvioiduista tavallisista arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevista toimenpiteistä. Muilla arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevilla toimenpiteillä pyrittiin vapauttamaan pankit arvoltaan alentuneista omaisuuseristä, kun taas vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen suojaama salkku on perinteinen alankomaalainen asuntolainasalkku, jonka ABN AMRO N ja ulkopuoliset asiantuntijat eivät odottaneet merkittävästi heikkenevän.
(295)
Komissio toteaa, että perinteinen pääomankorotus ABN AMRO N:ssä ei soveltunut Alankomaiden valtiolle, koska ABN AMRO N ei ollut erillinen oikeushenkilö kyseisenä ajankohtana eikä Alankomaiden valtio olisi kyennyt eristämään pääomaosuuttaan, millä olisi voinut olla kielteiset seuraukset erityisesti paineiden kasvaessa. Myöskään ei ollut mahdollista keventää yksityisen pääoman vakavaraisuusvaatimuksia toimenpiteen suuruusluokan ja ABN AMRO Bank NV:n (ABN AMRO N:n ja ABN AMRO Z:n emoyhtiö) purkamiseen liittyvien monimutkaisten tekijöiden vuoksi.
(296)
Näiden erityistekijöiden vuoksi komissio voi hyväksyä sen, että vakavaraisuusvaatimuksen kevennys on pikemminkin vaihtoehto perinteiselle päomankorotukselle kuin suoja myrkyllisiä omaisuuseriä vastaan ja se on siten välttämätön ja sopivasti kohdennettu toimenpide ABN AMRO Z:n erityisen pääomaongelman ratkaisemiseksi.
(297)
Siitä huolimatta, että toimenpide on lähinnä valtakirja pääomankorotustoimenpiteelle, toimenpiteen pitäisi olla johdonmukainen muiden vakavaraisuusvaatimuksen kevennysjärjestelyjen kanssa, jolloin se suojaa sisämarkkinoita 284 kappaleessa selostetulla tavalla.
(298)
Komissio on päätellyt, että Alankomaiden valtio on esittänyt riittävän näytön siitä, että arvonmääritys oli sellainen, että ABN AMRO N tai sen oikeudellinen seuraaja kantaa odotettavissa olevat tappiot. ABN AMRO N:ää koskevat markkinatiedot (etenkin luottoluokitusraporteissa), historialliset tiedot ja viime aikojen näyttö osoittavat, että vuosittain ensimmäinen 20 peruspisteen tappio-osuus riittää kattamaan odotettavissa olevat tappiot.
(299)
ABN AMRO N:n maksama korvaus ei ole pienempi kuin arvoltaan alentuneita omaisuuseriä ja pääomapohjan vahvistamista koskevissa tiedonannoissa edellytetään. Korvauksen tuloksena ABN AMRO N maksaa 10 prosenttia pääomasta, jota kevennys koskee, sen seurauksena, että riskipainotetut omaisuuserät pienenevät. Tämä prosentti on hyvä verrattuna pääomapohjan vahvistamista koskevan tiedonannon 27 kohdassa määriteltyyn vähimmäisprosenttiin. Koska korvaus on suhteellisen suuri, 5 prosentin vertikaalisen osuuden ja takaisinperintäjärjestelyjen voidaan katsoa olevan arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevan tiedonannon 24 kohdan ja alaviitteen 15 mukaisia.
(300)
Toimenpide A sisältää riittävät kannustimet irtaantumiseen. Edellä 107 kappaleessa kuvatut osto-optiot osoittavat, että ABN AMRO N:n (tai nykyisin ABN AMRO Groupin) on helppoa lopettaa toimenpide. Lisäksi hinnoittelu tekee toimenpiteestä ajan kuluessa yhä kalliimman. Sopimusehtojen mukaan hinnoittelua ei mukauteta, kun ABN AMRO Group alkaa laskea pääomavaatimuksensa Basel II -menetelmällä. Koska mukautusta ei tehdä, toimenpiteen keventävä vaikutus vakavaraisuusvaatimukseen vähenee mutta takausmaksu ei pienene. Lisäksi ensimmäinen tappio-osuus lasketaan prosenttiosuutena alkuperäisen salkun arvosta siten, että ensimmäisen tappio-osuuden prosenttiosuus jäljellä olevasta salkusta (joka on alkuperäinen salkku korjattuna muun muassa takaisinmaksuilla) kasvaa vähitellen ajan kuluessa.
(301)
Kun otetaan huomioon vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksen ominaisuudet, joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma sekä ajan tasalle saatettu marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelma, sellaisina kuin niitä kuvataan tämän päätöksen 2.3 luvussa, komissio katsoo, että toimenpide A on arvoltaan alentuneita omaisuuseriä koskevan toimenpiteen yleisten periaatteiden mukainen sekä sisämarkkinoiden periaatteiden mukainen, kuten 284 kappaleessa selostetaan.
(302)
Se, että ABN AMRO Group luopui vakavaraisuusvaatimuksen kevennyksestä pian sen jälkeen kun se pani täytäntöön Basel II -vaatimukset, vahvistaa jälkikäteen analyysin, joka esitettiin 294-301 kappaleessa.
6.3 Tuen, joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman ja ajan tasalle saatetun marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelman arviointi rakenneuudistustiedonannon perusteella
(303)
Kun otetaan huomioon tuen määrä ja kohdeala, joita on kuvattu edellä olevissa kappaleissa, ja etenkin se, että pääomankorotustuki ylittää 2 prosenttia riskipainotetuista omaisuuseristä, komissio uskoo, että perusteellinen rakenneuudistus rakenneuudistustiedonannon 4 kohdan mukaisesti on tarpeen.
6.3.1 Elinkelpoisuus
(304)
Rakenneuudistussuunnitelman olisi osoitettava, että pankin strategia perustuu johdonmukaiseen konseptiin ja että pankki on palauttanut pitkän aikavälin elinkelpoisuudensa ilman valtion tukea.
(305)
Kuten jo 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyssä päätöksessä pääteltiin, FBN:n ja ABN AMRO N:n liiketoimintamallit eivät perustuneet liialliseen riskinottoon tai kestämättömiin lainakäytäntöihin. Ne olivat kuitenkin kumpikin liian heikkoja ja niiltä puuttui valmiudet tietyillä keskeisillä aloilla sen seurauksena, että ne olivat eronneet emokonserneistaan. Kun ABN AMRO N:n emoyhtiö hajotettiin, sillä ei juuri ollut yhteyksiä suurempiin yrityksiin, sillä ei enää ollut kansainvälistä verkkoa ja siltä puuttui useita tuotteita ja tietoteknisiä valmiuksia. Ero emoyhtiöstä vaikutti voimakkaasti myös FBN:ään. Sen rahoitus oli voimakkaasti riippuvainen tukkumarkkinoista. ABN AMRO Groupin joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma (kuin myös ajan tasalle saatettu marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelma) osoittaa, että ABN AMRO N:n ja FBN:n integrointi vähentää merkittävästi kummankin erillisen yksikön heikkoutta. FBN:n ja ABN AMRO N:n yhdistäminen auttoi lievittämään joitakin näistä puutteista. ABN AMRO N:n suuri vähittäis- ja yksityispankkitoiminta kattoi suuren määrän talletuksia, mikä paransi integroidun ryhmän rahoitusprofiilia, FBN ratkaisi osittain ongelman ABN AMRO N:n kansainvälisen verkoston puuttumisesta ja yhdessä niillä oli paremmat valmiudet ratkaista esimerkiksi tietotekniikkaan liittyviä ongelmia (koska niiden ei tarvinnut kummankin erikseen rakentaa uutta järjestelmäalustaa ja muita tukityökaluja).
(306)
Rahoituslaskelmat osoittivat, että yritysten yhdistelmä pystyisi rakenneuudistusprosessin lopussa kattamaan kulunsa ja saavuttamaan kohtuullisen, noin […] prosentin oman pääoman tuottoasteen. Yhtiö toimisi kannattavasti myös stressitilanteessa ja sen vakavaraisuussuhdeluvut pysyisivät vähimmäisvaatimusrajan yläpuolella. Näin ollen yhtiön pääomapuskuri vaikuttaa riittävän vahvalta (valtion eri toimenpiteiden jälkeen) kestämään tulevia vaikeuksia joutumatta turvautumaan uudestaan valtioon.
(307)
Kuten vuoden 2008 jälkipuoliskon ja vuoden 2009 alkupuoliskon luvut osoittivat, täysin elinkelpoisen yrityksen aikaansaamiseksi on ratkaisevan tärkeää saavuttaa riitävän korkeat nettokorkotuotot. Tämän vuoksi joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma ja ajan tasalle saatettu marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelma voidaan todeta yhteensopiviksi rakenneuudistustiedonannon elinkelpoisuusvaatimusten kanssa ainoastaan, jos ABN AMRO Group pyrkii saavuttamaan nettokorkotuotot, jotka on määritelty ja saatettu ajan tasalle marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmassa. ABN AMRO Groupin olisi raportoitava edistymisestään komissiolle säännöllisesti, vähintään vuosineljänneksittäin. Jos ABN AMRO Group havaitsee poikkeamia ennakkoarvioihin verrattuna, sen olisi heti toteutettava korjaavia toimia.
(308)
Rakenneuudistussuunnitelman olisi sisällettävä tarvittavalla tavalla eriteltyjä laskelmia. Rakenneuudistus edellyttää myös luopumista sellaisista toiminnoista, jotka jäisivät keskipitkällä aikavälillä rakenteellisesti tappiollisiksi (119). Komissio suhtautui 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen 120 kappaleessa epäilevästi siihen, oliko Prime Fund Solutions -yksikön (joka oli kärsinyt merkittäviä, Madoff-huijaukseen liittyviä tappioita vuonna 2008) elinkelpoisuusongelmat ratkaistu soveltuvalla tavalla. Tämä kysymys ratkesi, kun kyseinen yksikkö myytiin Credit Suisselle (ks. myös 74 kappale). Tarkat yksikkötason laskelmat osoittavat, että kaikki yksiköt vaikuttivat tuloksiin positiivisesti sekä perusskenaariossa että stressiskenaariossa. Komissio voi näin ollen päätellä, että ei ole muita yksiköitä, joilla olisi rakenteellisia kannattavuusongelmia, ja tämän perusteella uudet luovutukset eivät ole tarpeen yhtiön elinkelpoisuuden parantamiseksi.
6.3.2 Vastuunjako / välttämätön vähimmäismäärä
(309)
Rakenneuudistussuunnitelman olisi osoitettava selkeästi, että tuki on rajoittunut välttämättömään vähimmäismäärään. Valtion ei pitäisi yksinään kantaa rakenneuudistuksen kuluja vaan mahdollisimman suuri osa taakasta kuuluu niille, jotka ovat sijoittaneet pankkiin. Toisin sanoen pankin ja sen osakkeenomistajien olisi osallistuttava rakenneuudistukseen mahdollisimman paljon omilla varoillaan. Rakenneuudistustuki olisi rajoitettava niin, että se kattaa kustannukset, jotka ovat välttämättömiä elinkelpoisuuden palauttamiseksi. Tämä tarkoittaa, että yritykselle ei pitäisi myöntää julkisia varoja, joita voitaisiin käyttää sellaisen markkinoita vääristävän toiminnan rahoittamiseen, joka ei liity rakenneuudistukseen, kuten hankintoihin (120).
(310)
Rakenneuudistustiedonannossa muistutetaan, että hankintakielto on välttämätön, jotta tuki pysyy välttämättömässä vähimmäismäärässä. Rakenneuudistustiedonannon 23 kohdassa todetaan, että ”yritykselle ei pitäisi myöntää julkisia varoja, joita voitaisiin käyttää sellaisen markkinoita vääristävän toiminnan rahoittamiseen, joka ei liity rakenneuudistukseen. Esimerkiksi muiden yritysten osakkeiden hankintaa tai uusia sijoituksia ei voida rahoittaa valtiontuella, ellei se ole välttämätöntä yrityksen elinkelpoisuuden palauttamiseksi.”
(311)
Rakenneuudistustiedonannossa yhdistetään hankintakielto kilpailun vääristymiseen. Tiedonannon 39 ja 40 kohdassa todetaan, että ”valtiontukea ei saa käyttää vahingoittamaan kilpailijoita, jotka eivät saa samanlaista julkista tukea” ja että ”pankkien ei pitäisi käyttää valtiontukea kilpailevien yritysten ostamiseen. Tämän ehdon olisi oltava voimassa vähintään kolme vuotta, ja sen voimassaolo voi jatkua rakenneuudistusvaiheen loppuun tuen ulottuvuudesta, määrästä ja kestosta riippuen.”.
(312)
Rakenneuudistustiedonannon 40 kohdan mukaisesti tukea voidaan pitää soveltuvana ainoastaan, jos ABN AMRO Group noudattaa tiukasti hankintakieltoa (121) kolmen vuoden ajan tämän päätöksen hyväksymispäivästä. Hankintakieltoa olisi jatkettava, jos Alankomaiden valtio omistaa yli 50 prosenttia ABN AMRO Groupista vielä kolmen vuoden kuluttuakin. Kieltoa ei kuitenkaan pitäisi jatkaa viittä vuotta pitempään. Vaikka osa tuesta on jo saatu takaisin, pankki ei voi maksaa takaisin joitakin toimenpiteitä (erityisesti toimenpiteet Z ja C) johtuen niiden muodosta (eli koska ne eivät olleet hybridejä velkasitoumuksia). Valtion omistajuuden päättyminen antaa vertailukohdan arvioida, milloin tuesta saatu etu lakkaa.
(313)
Komissio toteaa, että joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma (jota on täydennetty 23 päivänä maaliskuuta 2010 heikoimman skenaarion mukaisilla rahoituslaskelmilla) osoitti jo, että ABN AMRO Groupista oli tullut elinkelpoinen kokonaisuus, jonka pitäisi saavuttaa kohtuullinen oman pääoman tuotto ja jonka odotetaan tuottavan kohtuullista voittoa heikossakin taloustilanteessa. Ajan tasalle saatettu marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelma vahvisti tämän analyysin. Elinkelpoisuuden palautuminen ei ole hankintojen varassa. Näin ollen hankintakielto ei haittaa elinkelpoisuuden palautumista.
(314)
Komissio katsoo, että hybridi-instrumenttien kuponkikoron maksamisen ja osto-option kieltoja ei rakenneuudistustiedonannon 26 kappaleen nojalla voida välttää (122). Rakenneuudistuksen yhteydessä toimenpiteet, jotka vähentävät omien varojen kokonaismäärää, eivät vastaa vastuunjaon ja välttämättömän vähimmäismäärän tavoitetta.
(315)
Kuten rakenneuudistustiedonannon 26 kappaleessa todetaan, ”pankkien ei kuitenkaan pitäisi käyttää valtiontukea omista varoista (oma pääoma ja etuoikeusasemaltaan huonompi velka) suoritettavan korvauksen maksamiseen silloin kun ne eivät saa toiminnastaan riittävää tuottoa.”. ABN AMRO Groupin joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman (joka on saatettu ajan tasalle marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmalla) tarkan analyysin perusteella komissio voi päätellä, että ABN AMRO Groupin pitäisi noin kahdessa vuodessa palauttaa elinkelpoisuutensa, mistä on osoituksena kohtuullinen noin […] prosentin oman pääoman tuottoaste vuosina 2012 ja 2013. Tässä yhteydessä hydridi-instrumenttien kuponkikoron ja osto-option kaksivuotiset (123) kiellot vaikuttavat kohtuulliselta vastuunjaolta yhtiön pääomanomistajien puolelta (124). Näin ollen tukea voidaan pitää soveltuvana ainoastaan, jos asetetaan kaksivuotinen hybridi-instrumenttien kuponkikoron maksamisen ja osto-option kielto, jotka määritellään tarkemmin tämän päätöksen 8 artiklassa. Kieltoja olisi sovellettava myös FBNH Preferred Shares -osakkaisiin komission 5 päivänä helmikuuta 2010 tehdyn päätöksen johdanto-osan 130 kappaleessa ilmaiseman epäilyn poistamiseksi.
(316)
Muissa tapauksissa tarvitaan toimenpiteitä vastuun jakamiseksi siten, että pelastetuilla pankeilla on sopiva vastuu niiden aiemman toiminnan seurauksista, mikä kannustaa niitä ja muita toimimaan jatkossa järkevämmin. Tämä seikka koskee vähemmän tätä tapausta, koska yhtiön ongelmat liittyivät pitkälti entiseen emoyhtiöön Fortis SA/NV:hen (ks. 6.3.3 ”Kilpailun vääristymistä rajoittavat toimenpiteet”). Tämän vuoksi vastuunjaon näkökulmasta voidaan hyväksyä myös se, että muita suurempia luovutuksia ei toteutettu lukuun ottamatta luopumista PFS:stä ja Intertrustista, joiden yhteenlaskettu osuus liiketoiminnan kokonaistuotoista oli […] prosenttia ja riskipainotetuista omaisuuseristä […] prosenttia.
6.3.3 Kilpailun vääristymistä rajoittavat toimenpiteet
(317)
Kilpailun vääristymistä rajoittaviin toimenpiteisiin liittyy tässä tapauksessa joitakin epätavallisia piirteitä.
(318)
Rakenneuudistustiedonannon 28 kohdassa määritellään, minkälaista kilpailun vääristymistä voi tapahtua, kun valtiontukea annetaan rahoitusjärjestelmän vakauttamiseksi järjestelmäkriisissä: ”Silloin kun pankit kilpailevat tuotteidensa ja palveluidensa paremmuudella, ne pankeista, jotka ottavat liian suuria riskejä ja/tai tukeutuvat kestämättömiin liiketoimintamalleihin, menettävät lopulta markkinaosuuksiaan ja joutuvat mahdollisesti vetäytymään markkinoilta, kun tehokkaammat kilpailijat lisäävät markkinaosuuttaan tai markkinoille tulee uusia tehokkaampia kilpailijoita. Valtiontuki pitkittää liiallisen riskinoton ja kestämättömien liiketoimintamallien aiemmin synnyttämiä kilpailun vääristymiä ylläpitämällä keinotekoisesti tuensaajien markkinavoimaa. Se saattaa näin aiheuttaa edunsaajien moraalikatoa ja heikentää tukea vaille jääneiden kilpailijoiden kannustimia kilpailla, sijoittaa ja innovoida.”.
(319)
Kuten 3 päivänä joulukuuta 2008 tehdyssä päätöksessä selitetään, Fortis SA/NV:n ja Fortis Bank SA/NV:n vaikeudet johtuivat liiallisesta riskistä: i) Fortis Bank SA/NV sijoitti suuren määrän rahaa strukturoituihin luottoihin ja ii) Fortis SA/NV päätti ostaa ABN AMRO N:n korkealla hinnalla. Jotta tällaisille pankeille voitaisiin myöntää tukea, komissio vaatii tuensaajan markkinaosuuden merkittävää supistamista. Komissio toteaa, että Fortis SA/NV onkin hajotettu neljään osaan: belgialaiset ja kansainväliset vakuutusvarat ovat edelleen osa julkisesti noteerattua Fortis SA/NV:tä (jonka uudeksi nimeksi Fortis SA/NV:n romahdettua tuli Ageas); BNP Paribas on ostanut Fortis Bank SA/NV:n ja BGL:n; Alankomaiden valtio on ostanut FBN:n (ABN AMRO N mukaan luettuna); Alankomaiden valtio osti lisäksi alankomaalaisen vakuutustoiminnan (125). Toisin sanoen Fortis SA/NV on hajotettu pienempiin osiin, ja Fortis Bank SA/NV on jaettu kahteen osaan (126).
(320)
Komissio toteaa, että tässä päätöksessä käsiteltäviin toimenpiteisiin FBN:n ja ABN AMRO N:n hyväksi liittyy erityispiirteitä, jotka poikkeavat muista rakenneuudistustapauksista, joita se on joutunut tässä kriisissä käsittelemään, myös toimenpiteistä Fortis Bank SA/NV:n ja Fortis SA/NV:n hyväksi. Tässä tapauksessa on kyse siitä, että FBN ja ABN AMRO N eivät tarvitse valtiontukea ensisijaisesti siksi, että niiden johto olisi tehnyt huonoja päätöksiä. Niiden valtiontuen tarve ei johdu esimerkiksi liiallisten riskien kertymisestä niiden sijoitus- tai antolainaustoiminnasta tai siitä, että ne olisivat noudattaneet kestämätöntä hinnoittelupolitiikkaa. Myöskään Fortis SA/NV:n ja Fortis Bank SA/NV:n vaikeudet eivät johtuneet riskialttiista antolainauksesta tai hinnoittelusta vähittäis-, yksityis- tai liikepankkitoiminnassa, vaan nämä toiminnat olivat tuottavia. Näin ollen komissio katsoo, että tuki FBN:lle ja ABN AMRO N:lle vääristää kilpailua huomattavasti vähemmän kuin tuki rahoituslaitoksille, joille oli kertynyt liiallisia riskejä. Tämän vuoksi komissio katsoo, että uudet luovutukset eivät ole tarpeen.
(321)
Olisi kuitenkin varmistettava, että FBN ja ABN AMRO N eivät käytä valtiontukea kasvuun kilpailijoiden kustannuksella esimerkiksi noudattamalla kestämätöntä hinnoittelupolitiikkaa tai ostamalla muita rahoituslaitoksia. Jos näin tapahtuisi, tuki heikentäisi tukea vaille jääneiden kilpailijoiden kannustimia kilpailla, sijoittaa ja innovoida ja saattaisi heikentää kannustimia rajatylittävään toimintaan heikentämällä Alankomaiden markkinoiden houkuttelevuutta.
(322)
Valtiontukea voidaan tämän vuoksi pitää soveltuvana ainoastaan, jos on toteutettu riittävät toimenpiteet sen varmistamiseksi, että valtiontukea ei käytetä kilpailijoiden vahingoksi, kun osa kilpailijoista ei saanut samanlaista julkista tukea. Tukea saaneiden ja tukea saamattomien pankkien toimintaedellytysten pitäisi olla tasavertaiset. Olisi myös vältettävä sitä, että valtiotuki heikentää tukea vaille jääneiden kilpailijoiden kannustimia kilpailla, sijoittaa ja innovoida ja että luodaan esteitä markkinoille pääsylle, mikä voisi vähentää rajat ylittävää toimintaa.
(323)
Rakenneuudistustiedonannon mukaan tällaisten rajoitusten luonne ja muoto riippuu tuen määrästä ja sen myöntämiseen liittyvistä ehdoista ja olosuhteista sekä niiden markkinoiden ominaisuuksista, joilla tuensaajapankki toimii. Tuen määrää on käsitelty luvussa 6.1.3 ”Tuen määrittäminen”. Tuen myöntämiseen liittyviä erityisehtoja ja olosuhteita on käsitelty tämän luvun alussa. Kuten rakenneuudistustiedonannon 32 kohdassa mainitaan, pankin koolla ja suhteellisella merkityksellä markkinoillaan on myös merkitystä. Jos rakenneuudistuksen kohteena olevan pankin markkinaosuus on supistunut, lisätoimenpiteiden tarve on epätodennäköisempi. Tämän vuoksi olosuhteet, joiden perusteella tuki voidaan todeta soveltuvaksi, liittyvät pääasiassa vähittäis- ja yksityispankkitoimintaan, sillä yhtiö oli jo merkittävästi supistanut markkinaosuuttaan liikepankkitoiminnassa luopumalla New HBU:sta.
(324)
Tukea voidaan pitää rakenneuudistustiedonannon mukaisena sillä ehdolla, että ABN AMRO Group panee täytäntöön 325-329 kappaleessa kuvatut toimenpiteet.
(325)
Vähittäis- ja yksityispankkitoiminnan osalta tukea voidaan pitää soveltuvana, jos ABN AMRO Group ei ole hintajohtaja tavallisten säästö- ja asuntolainatuotteiden sektorilla. Rakenneuudistustiedonannon 44 kohdan mukaisesti ABN AMRO Groupin ei pitäisi tarjota hintaehtoja, joihin tukea saamattomat kilpailijat eivät pysty.
(326)
Koska hintajohtajuuskielto saattaisi olla tehottomampi sektoreilla, joihin kuuluu paljon räätälöityjä tuotteita (kuten Alankomaiden yksityispankkitoiminnassa, josta tehtiin erillinen kantelu), tarvitaan rakenneuudistustiedonannon 44 kohdan mukainen lisäehto, jotta tukea voitaisiin pitää soveltuvana. ABN AMRO Groupin on pyrittävä saavuttamaan sellaiset nettokorkotulot kuin komissio on esittänyt 8 päivänä marraskuuta 2010. ABN AMRO Groupin olisi tämän vuoksi toteutettava tarvittavat toimet heti kun se havaitsee, että se on alittamassa ennusteet, varsinkin jos tämä johtuu matalista korkomarginaaleista.
(327)
Koska hintajohtajuuskieltoa on vaikea toteuttaa ja valvoa yksityispankkitoiminnassa, on välttämätöntä soveltaa muita sopivia keinoja tehokkaan kilpailun varmistamiseksi, kuten markkinoilletuloa edistäviä toimenpiteitä rakenneuudistustiedonannon 44 kohdan mukaisesti. Jotta tuki voitaisiin todeta tältä osin soveltuvaksi, ABN AMRO Groupin on toteutettava toimenpide, joka helpottaa pankin vaihtamista. Käytännössä tämä tarkoittaa sitä, että ABN AMRO Groupin olisi katettava omat hallinto-, siirto- ja toimenpidekulunsa, joita sille koituu Private Banking NL:n asiakkaista ja jotka ovat suoraa seurausta yksityispankkisuhteen päättämisestä ja salkkujen siirtämisestä (127). Tätä toimenpidettä olisi sovellettava kahden peräkkäisen kuukauden ajan alkaen mahdollisimman pian mutta viimeistään vuoden kuluessa tämän päätöksen hyväksymispäivästä. Heti kun tämä kahden kuukauden jakso alkaa, pankki ilmoittaa kaikille yksityispankkiasiakkailleen yksiselitteisellä tavalla niille tarjotusta mahdollisuudesta. ABN AMRO Groupin olisi myös toimitettava komissiolle näyttö siitä, että asiakkaiden siirrot on toteutettu tavanomaisten menettelyjen mukaisesti ja käsitelty viipymättä.
(328)
Jos toimenpiteet tarpeettoman kilpailun vääristymisen rajoittamiseksi ja etenkin erityistoimenpiteet vähittäis- ja yksityispankkitoiminnan alalla toteutetaan oikein, niillä ratkaistaan asianmukaisesti kantelun tekijän esittämät seikat. Näitä seikkoja tutkiessaan komissio havaitsi, että ABN AMRO oli hinnoitellut joitakin tuotteitaan tilapäisesti tappiollisesti, mutta hinnoittelu tapahtui olosuhteissa, joissa likviditeetistä oli puutetta ja kaikki pankit kilpailivat aggressiivisesti asiakkaiden säästöistä. Samalla tilanteeseen vaikutti MoneYoun käynnistämiseen (josta oli päätetty jo ennen Fortis SA/NV:n romahdusta) liittyvä erityistilanne.
(329)
Rakenneuudistustiedonannon 44 kohdassa mainitaan myös, että pankit eivät saa tuoda valtion tukea esiin kilpailuetuna, kun ne markkinoivat rahoitustarjouksiaan. Näin ollen ehtona sille, että tuki voidaan todeta soveltuvaksi, on se, että ABN AMRO Group ei käytä valtiontukea markkinointikampanjoissaan ja tiedotuksessaan sijoittajille kolmen vuoden aikana. Kieltoa pitäisi jatkaa enintään viideksi vuodeksi niin pitkään kuin Alankomaiden valtiolla on vähintään 50 prosentin osakkuus ABN AMRO Groupista.
(330)
Kilpailun kohtuuttoman vääristymisen näkökulmasta komissio pitää luopumista PFS:stä ja Intertrustista hyvänä asiana. Luopuminen PFS:stä vähentää yhtiön houkuttelevuutta institutionaalisten asiakkaiden silmissä, kun taas Intertrust tarjosi muun muassa palveluita, jotka olisivat saattaneet vahvistaa yksityispankkitoimintaa. Niinpä sen myynti saattaa auttaa kilpailijoita parantamaan kilpailuasemiaan verrattuna ABN AMRO Mees Piersoniin. Komissio katsoo myös, että se, että osa tuesta on maksettu takaisin, vähentää osaltaan kilpailun vääristymistä. Komissio suhtautuu myönteisesti myös 75 kappaleessa kuvattuun osinkopolitiikkaan.
6.3.4 Päätelmät
(331)
Jos kaikki 6.2 ja 6.3 luvussa kuvatut ehdot pannaan oikein täytäntöön, joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma (saatettuna ajan tasalle marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmalla) antaa riittävän näytön siitä, että ABN AMRO Groupin pitkän aikavälin elinkelpoisuus on palautunut. Joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma (saatettuna ajan tasalle marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmalla) sisältää riittävän vastuunjaon ja riittävät toimenpiteet kilpailun tarpeettoman vääristymisen ehkäisemiseksi. Komissio voikin näillä ehdoilla todeta, että joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelma (saatettuna ajan tasalle marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmalla) on rakenneuudistustiedonannon mukainen.
7. PÄÄTELMÄT
Komissio päättelee, että Alankomaat on rikkonut SEUT-sopimuksen 108 artiklan 3 kohtaa pannessaan laittomasti täytäntöön luvussa 6.1.3 ”Tuen määrittäminen” luetellut valtiontukitoimenpiteet. Tuki voidaan kuitenkin katsoa soveltuvaksi, jos 6.2 ja 6.3 luvussa esitetyt ja tämän päätöksen artiklaosassa tarkemmin kuvatut ehdot pannaan täytäntöön.
Komissio ottaa huomioon, että Alankomaiden valtio on poikkeuksellisesti hyväksynyt sen, että tämän päätöksen teksti annetaan ainoastaan englannin kielellä,
ON TEHNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Alankomaiden valtion ABN AMRO Groupille antama valtiontuki soveltuu sisämarkkinoille 3-9 artiklassa määritellyin ehdoin.
Valtiontukea myönnettiin seuraavasti:
-
pääomankorotustuki 4,2 miljardin euron arvosta FBN:lle ja 5,45 miljardin euron arvosta ABN AMRO N:lle, ja
-
71,7 miljardia euroa likviditeettitukea.
2 artikla
Tässä päätöksessä sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
”ABN AMRO Group” tarkoittaa ABN AMRO Groupia ja sen kokonaan omistamia suoria tai välillisiä tytäryhtiöitä, mukaan luettuina yksiköt, joissa ABN AMRO Groupilla on yrityskeskittymien valvonnasta 20 päivänä tammikuuta 2004 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 139/2004 (128), jäljempänä ’EY:n sulautuma-asetus’, tarkoitettu yksinomainen määräysvalta.
b)
”Olla ykkössijalla” tarkoittaa tarjota houkuttelevinta hintaa.
c)
”Vähittäisasiakas” tarkoittaa kaikkia henkilöasiakkaita (vastakohtana yritysasiakkaille).
d)
”Vakiomuotoiset vähittäissäästö- ja talletustuotteet” tarkoittaa kaikkia vakiomuotoisia vähittäis- ja talletustuotteita, jotka kattavat minä tahansa ajankohtana vähintään 85 prosenttia ABN AMRO Groupin tuotteiden määrästä vähittäissäästö- ja talletusmarkkinoilla.
e)
”Vakiomuotoiset asuntolainatuotteet” tarkoittaa kaikkia vakiomuotoisia vähittäis- ja talletustuotteita, jotka kattavat minä tahansa ajankohtana vähintään 85 prosenttia ABN AMRO Groupin tuotteiden määrästä asuntolainasektorilla.
f)
Private Banking NL tarkoittaa kaikkia liiketoimintayksikkö Private Bankingin asiakkaita lukuun ottamatta niitä, jotka ovat osa Private Banking Internationalia (129).
3 artikla
1. Ilman komission ennakkolupaa ABN AMRO Group ei saa olla ykkössijalla vähittäisasiakkaiden vakiomuotoisten säästö- ja talletustuotteiden osalta niiden […] rahoituslaitosten keskuudessa, joilla on määrällisesti suurin markkinaosuus Alankomaiden vähittäissäästömarkkinoilla jollakin seuraavista sektoreista:
-
säästötilit
-
1 vuoden määräaikaistalletukset
-
2 vuoden määräaikaistalletukset
-
3 vuoden määräaikaistalletukset
-
4 vuoden määräaikaistalletukset sekä
-
5 vuoden määräaikaistalletukset.
Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, jos kolme rahoituslaitosta yhdessä on ykkössijalla niiden […] rahoituslaitosten keskuudessa, joilla on suurin markkinaosuus jollakin Alankomaiden vähittäissäästö- ja talletusmarkkinasektorilla, ABN AMRO Group saa olla samalla tasolla näiden kolmen rahoituslaitoksen kanssa kyseisen sektorin vakiomuotoisten tuotteiden osalta.
2. Ilman komission ennakkolupaa ABN AMRO Group ei saa olla ykkössijalla vakiomuotoisten asuntolainatuotteiden osalta niiden […] rahoituslaitosten keskuudessa, joilla on suurin markkinaosuus Alankomaiden vähittäisasuntolainamarkkinoilla.
Sen estämättä, mitä 1 kohdassa säädetään, jos kolme rahoituslaitosta yhdessä on ykkössijalla niiden […] rahoituslaitosten keskuudessa, joilla on suurin markkinaosuus Alankomaiden asuntolainamarkkinoilla, ABN AMRO Group saa olla samalla tasolla näiden kolmen rahoituslaitoksen kanssa kyseisen vakiomuotoisen asuntolainatyypin osalta.
3. Sen varmistamiseksi, että 1 ja 2 kohtaa noudatetaan, ABN AMRO Group seuraa jatkuvasti ja vähintään viikottain niiden […] muiden rahoituslaitosten, joilla on määrältään suurin markkinaosuus kyseisistä Alankomaiden säästömarkkinoista, tarjoamia ehtoja siltä osin kuin nämä ehdot on julkisesti saatavissa. Jos näiden […] muiden rahoituslaitosten luvut eivät ole julkisesti saatavissa, ne korvataan markkinaosuusjärjestyksessä seuraavaksi suurimpien rahoituslaitosten luvuilla.
Heti kun ABN AMRO Group havaitsee tarjoavansa jotakin tuotettaan edullisempaan hintaan kuin hinta, joka sen on sallittua tarjota tämän artiklan 1 ja 2 kohdan perusteella, se ilmoittaa asiasta komissiolle. Se muuttaa välittömästi tuotteen hintaa ja soveltaa hinnanmuutosta mahdollisimman nopeasti.
Vähittäissäästö- ja talletustuotteiden osalta ABN AMRO Group soveltaa hinnanmuutosta kymmenen päivän kuluessa päivästä, jolloin se huomasi ehdoissa eron. Jos ero kuitenkin koskee tuotteita, joiden hintaa voidaan muuttaa ainoastaan kuukauden lopussa ja eron huomaamisen ja kuukauden lopun välillä on vähemmän kuin 10 työpäivää, ABN AMRO Group soveltaa muutosta ensimmäisen tilaisuuden tullen seuraavan kuukauden lopusta alkaen.
Asuntolainojen osalta ABN AMRO Group mukauttaa hinnoitteluaan kymmenen työpäivän kuluessa päivästä, jolloin se huomasi ehdoissa eron, ja muutosta sovelletaan 15 työpäivän kuluessa siitä, kun ero ehdoissa huomattiin.
4. Edellä 1 ja 2 kohdassa määriteltyjä ehtoja sovelletaan kolmen vuoden ajan tämän päätöksen hyväksymispäivästä. ABN AMRO Group toimittaa komissiolle raportin näiden ehtojen noudattamisesta neljännesvuosittain ja viimeistään kahden viikon kuluessa ABN AMRO Groupin neljännesvuosittaisten tulosten julkaisemisen jälkeen.
4 artikla
1. ABN AMRO Group tekee parhaansa toteuttaakseen komissiolle toimittamansa joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelman, sellaisena kuin se on saatettuna ajan tasalle marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmalla, mukaiset suunnitelmat, myös nettokorkotuottojen osalta. Marraskuun 2010 suunnitelmat toteutetaan ABN AMRO Groupin konsolidoidulla tasolla.
ABN AMRO Group raportoi komissiolle neljännesvuosittain esittäen suunnitelmien jakautumat ja varsinaiset luvut (nettokorkotuotot mukaan luettuina) joulukuun 2009 rakenneuudistussuunnitelmassa sekä marraskuun 2010 rakenneuudistussuunnitelmassa määriteltyjen neljän segmentin osalta, jotka ovat Retail Banking, Private Banking NL, Private Banking International ja Commercial & Merchant Banking.
ABN AMRO Group voi toimittaa komissiolle perustellun pyynnön tarkistaa sen suunnitelmia (nettokorkotuotot mukaan luettuina) ulkopuolisten olosuhteiden muutosten mukaisesti.
2. ABN AMRO Group esittää nettokorkotuottolaskelmista erittelyn määriin ja marginaaleihin jaoteltuna konsolidoidulla tasolla ja yksityispankkitoiminnan tasolla.
ABN AMRO Group raportoi komissiolle neljännesvuosittain ja viimeistään kahden viikon kuluessa sen neljännesvuosittaisen tuloksen julkaisemisen jälkeen ja tuo esiin, ovatko konsolidoidulla tasolla saavutetut nettokorkotuotot 1 kohdassa tarkoitettujen suunnitelmien mukaiset. Raportissa esitetään myös vertailu ennakoitujen ja toteutuneiden marginaalien välillä konsolidoidulla tasolla ja yksityispankkitoiminnan tasolla.
Jos konsolidoidulla tasolla saavutetut nettokorkotuotot eivät ole suunnitelmien mukaiset, ABN AMRO Group esittää raportissa toimenpiteet, jotka se on toteuttanut näiden suunnitelmien toteuttamiseksi.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa määriteltyjä velvoitteita sovelletaan kolmen vuoden ajan tämän päätöksen hyväksymispäivästä.
5 artikla
1. ABN AMRO Group ei hanki yli [0 - 7] prosentin määräysvaltaa missään yrityksessä.
2. Poiketen 1 kohdasta ABN AMRO Group voi tehdä hankintoja, jos sen kaikista tällaisista hankinnoista yhteensä kolmen vuoden kuluessa tämän päätöksen hyväksymispäivästä maksama kumulatiivinen brutto-ostohinta (lukuun ottamatta velkojen omaksiottoa tai siirtämistä tällaisten hankintojen yhteydessä) on vähemmän kuin [0-600] miljoonaa euroa.
Edellä 1 kohdassa määriteltyä kieltoa ei sovelleta ABN AMRO Groupin tekemiin pääomasijoituksiin, jos ne soveltuvat sen liiketoimintasuunnitelmaan ja sen Private Equity -yksikön suunniteltuun budjettiin, joka on toimitettu komissiolle 5 päivänä lokakuuta 2010.
Edellä 1 kohdassa määriteltyä kieltoa ei myöskään sovelleta […] pääomaosuuksiin, joita ABN AMRO Groupin Energy, Commodities and Transportation -yksikkö on ottanut tavanomaisen rahoitustoiminnan tueksi, jos se soveltuu ABN AMRO Groupin liiketoimintasuunnitelmaan ja kyseisen yksikön suunniteltuun budjettiin, joka on toimitettu komissiolle 10 päivänä tammikuuta 2010.
ABN AMRO Group raportoi komissiolle neljännesvuosittain ja viimeistään kahden viikon kuluessa sen neljännesvuosittaisen tuloksen julkaisemisen jälkeen. Raportissa luetellaan Private Equity ja Energy, Commodities and Transportation -yksiköiden tekemät hankinnat. Raportissa annetaan tarkat tiedot myös ABN AMRO Groupin muista hankinnoista, joita sen sallitaan tekevän 1 kohdan nojalla.
3. Edellä 1 kohdassa määriteltyä kieltoa sovelletaan vähintään kolmen vuoden ajan tämän päätöksen hyväksymispäivästä tai siihen saakka, jolloin Alankomaiden omistusosuus ABN AMRO Groupista laskee alle 50 prosentin, siitä riippuen, kumpi tapahtuu myöhemmin. Kiellon soveltaminen lopetetaan viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän päätöksen hyväksymispäivästä.
Jos 1 kohdassa määriteltyä kieltoa sovelletaan yli kolmen vuoden ajan tämän päätöksen hyväksymispäivästä, 2 kohdan ensimmäisen alakohdan perusteella sovellettavaa kumulatiivisen brutto-ostohinnan yhteismäärää korotetaan [0-200] miljoonalla eurolla vuodessa.
6 artikla
ABN AMRO Group ei saa mainostaa sitä, että valtio omistaa sen, eikä viitata mihinkään valtiolta saamaansa tukeen viestinnässään nykyisten tai potentiaalisten asiakkaiden ja/tai sijoittajien kanssa ainakaan kolmeen vuoteen tämän päätöksen hyväksymispäivästä tai siihen saakka, jolloin Alankomaiden omistusosuus ABN AMRO Groupista laskee alle 50 prosentin, siitä riippuen, kumpi tapahtuu myöhemmin. Kiellon soveltaminen lopetetaan viimeistään viiden vuoden kuluttua tämän päätöksen hyväksymispäivästä.
Kieltoa rajoittamatta ABN AMRO Group voi viitata siihen, että se on valtion omistama, ja mihin tahansa sen valtiolta saamaan tukeen silloin kun viittaus on sovellettavan lainsäädännön perusteella välttämätön.
7 artikla
1. ABN AMRO Group tarjoaa Private Banking NL:n asiakkaille mahdollisuuden päättää yksityispankkisuhteensa ABN AMRO Groupin kanssa ja siirtää sijoitussalkkunsa muihin pankkeihin. Tämä tarjous on voimassa kahden peräkkäisen kuukauden ajan, jäljempänä ’kyseinen ajanjakso’.
Kyseinen ajanjakso alkaa mahdollisimman pian tämän päätöksen hyväksymispäivästä siten, että se tarjoaa (tarvittaessa) kohtuullisen valmisteluajan, ja viimeistään vuoden kuluessa tämän päätöksen hyväksymispäivästä. ABN AMRO Group toimittaa komission hyväksyttäväksi kyseisen ajanjakson aloituspäivän vähintään neljä viikkoa ennen kyseisen ajanjakson suunniteltua aloitusaikaa.
2. ABN AMRO Group toimittaa kaikille Private Banking NL:n asiakkailleen 1 kohdassa kuvatun tarjouksen ehdot yksiselitteisellä tavalla viimeistään kyseisen ajanjakson ensimmäisenä päivänä. Tiedot, jotka ABN AMRO Group lähettää asiakkailleen, toimitetaan ensin komissiolle vähintään neljä viikkoa ennen tietojen lähettämistä asiakkaille.
3. ABN AMRO Group helpottaa yksityispankkisuhteiden päättämistä asiakkaiden pyynnöstä käyttäen tavanomaisia menettelyjä mahdollisimman pienin kuluin. Jos asiakas päättää siirtää positionsa ja/tai (niihin liittyvät) vakuusoikeudet ja jos siirto on mahdollinen siirron kohteena olevan pankin kannalta, ABN AMRO helpottaa siirtoa. Asiakkaille ilmoitetaan, että likvidoimisen sijasta on mahdollista siirtää positiot, ja niille ilmoitetaan molempien vaihtoehtojen kulut.
ABN AMRO Groupin on katettava omat hallinto-, siirto- ja toimenpidekulunsa, jotka ovat suoraan seurausta yksityispankkisuhteiden päättämisestä ja salkkujen siirtämisestä (130).
ABN AMRO Group ei ole velvollinen kattamaan muita asiakkaan rahoitusseuraamuksia.
8 artikla
ABN AMRO Group ei maksa kuponkikorkoa Tier 1 -ydinpääomainstrumenteille, Tier 1 -pääomainstrumenteille eikä Tier 2 -pääomainstrumenteille (mukaan luettuina hybridit pääomainstrumentit ja etuoikeutetut osakkeet), jotka on laskettu liikkeeseen ennen tämän päätöksen hyväksymispäivää, eikä se myöskään käytä osto-oikeuttaan näihin pääomainstrumentteihin ennen 10 päivää maaliskuuta 2013 (kyseinen päivä kieltoon mukaan luettuna), ellei se on oikeudellisesti velvollinen tekemään niin.
ABN AMRO Group voi laskea liikkeeseen uusia pääomainstrumentteja tämän päätöksen hyväksymispäivän jälkeen tai maksaa kuponkikorkoa tällaisista uusista pääomavälineistä ellei tällainen liikkeeseen laskeminen tai maksaminen johda velvollisuuteen maksaa kuponkikorkoa sen omista, olemassa olevista pääomavälineistä.
Poiketen ensimmäisestä alakohdasta ABN AMRO Group voi ostaa FCC-instrumentin (Fortis Capital Company Ltd:n liikkeeseen laskemat, määräämättömäksi ajaksi annetut ei-kumulatiiviset äänioikeudettomat class A/series I -osakkeet, yhteensä 87,5 miljoonaa euroa, tuotto 6,25 %).
ABN AMRO Group maksaa 10 päivään maaliskuuta 2013 (kyseinen päivä mukaan luettuna) saakka osingon kantaosakkeistaan vain, jos osingon määrä ylittää 100 miljoonaa euroa (131).
9 artikla
ABN AMRO Group maksaa viimeistään 30 päivänä kesäkuuta 2011 Alankomaiden valtiolle mukautetun koron lainoista, jotka on yksilöity komission sähköpostiviestissä Alankomaiden valtiolle 24 päivänä kesäkuuta 2010. Määrä, joka on mukautettu korolla, on 18 152 722 euroa.
10 artikla
Alankomaiden valtio ilmoittaa komissiolle kahden kuukauden kuluessa tämän päätöksen tiedoksiannosta toimenpiteistä, joita se on toteuttanut tämän päätöksen noudattamiseksi.
11 artikla
Tämä päätös on osoitettu Alankomaiden kuningaskunnalle.
Tehty Brysselissä 5 päivänä huhtikuuta 2011.