EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 640/2010
af 7. juli 2010
om et dokumentationsprogram for fangster af almindelig tun (Thunnus thynnus) og om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1984/2003
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 43, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Unionen er kontraherende part i De Forenede Nationers havretskonvention af 10. december 1982, godkendt ved Rådets afgørelse 98/392/EF (3), i aftalen om gennemførelse af konventionens bestemmelser vedrørende bevarelse og forvaltning af fælles fiskebestande og stærkt vandrende fiskebestande, ratificeret ved Rådets afgørelse 98/414/EF (4), og i aftalen om fremme af fiskerfartøjers overholdelse af internationale bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger på det åbne hav, godkendt ved Rådets afgørelse 96/428/EF (5). Unionen deltager som led i disse internationale forpligtelser i bestræbelserne på at sikre bæredygtig forvaltning af stærkt vandrende fiskebestande.
(2)
Unionen er kontraherende part i den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet i medfør af Rådets afgørelse 86/238/EØF (6) (ICCAT-konventionen). ICCAT-konventionen fastsætter rammebestemmelser for det regionale samarbejde om bevarelse og forvaltning af bestandene af tun og beslægtede arter i Atlanterhavet og tilstødende farvande gennem en international kommission for bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) og for vedtagelsen af henstillinger, der finder anvendelse i ICCAT-konventionsområdet, og som bliver bindende for de kontraherende parter og for samarbejdende ikke-kontraherende parter, organisationer og fiskeriorganisationer (CPC'er).
(3)
ICCAT-henstilling 1992-01, 1993-03, 1996-10, 1997-04, 1998-12, 03-19 og 06-15 og afgørelse 1993-02, 1994-04 og 1994-05 om et statistisk dokumentationsprogram for almindelig tun er gennemført ved Rådets forordning (EF) nr. 1984/2003 af 8. april 2003 om indførelse af en ordning for statistisk registrering af almindelig tun, sværdfisk og storøjet tun i Fællesskabet (7).
(4)
Som led i foranstaltningerne til at forvalte bestandene af almindelig tun, til at forbedre de statistiske oplysningers kvalitet og pålidelighed og til at forebygge, afværge og standse ulovligt fiskeri vedtog ICCAT på sit årlige møde i Recife (Brasilien) den 15. november 2009 henstilling 09-11 om ændring af henstilling 08-12 om et ICCAT-dokumentationsprogram for fangster af almindelig tun. Denne henstilling trådte i kraft den 1. juni 2010 og skal gennemføres af Unionen.
(5)
Af hensyn til klarhed og ensartet anvendelse af bestemmelserne om et ICCAT-dokumentationsprogram for fangster af almindelig tun bør de relevante bestemmelser i forordning (EF) nr. 1984/2003 vedrørende ICCAT's statistikdokument og reeksportcertifikat for almindelig tun ophæves. Forordning (EF) nr. 1984/2003 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed.
(6)
Kommissionen bør have beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde med hensyn til gennemførelsen af nye bevarelsesforanstaltninger vedtaget af ICCAT, og således ajourføre og supplere bilagene til denne forordning. Det er særlig vigtigt, at Kommissionen foretager passende høringer under sit forberedende arbejde, bl.a. på ekspertniveau -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
Med denne forordning indføres et EU-dokumentationsprogram for fangster af almindelig tun til fremme af gennemførelsen af de af Den Internationale Kommission for Bevarelse af Tunfiskebestanden i Atlanterhavet (ICCAT) vedtagne bevarelses- og forvaltningsforanstaltninger, hvori bestemmelserne i ICCAT-dokumentationsprogrammet for fangster af almindelig tun er indarbejdet med henblik på at bestemme oprindelsen af al almindelig tun.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »almindelig tun«: fisk af arten Thunnus thynnus henhørende under de i bilag I angivne koder i den kombinerede nomenklatur
b) »intern handel«:
i)
handel i en medlemsstat eller mellem to eller flere medlemsstater med almindelig tun, der er fanget i ICCAT-konventionsområdet af et EU-fiskerfartøj eller et faststående tunfiskenet, og som er landet i Unionens område, og
ii)
handel i en medlemsstat eller mellem to eller flere medlemsstater med opdrættet almindelig tun fanget i ICCAT-konventionsområdet af et EU-fiskerfartøj og anbragt i bur i et akvakulturbrug beliggende i Unionens område.
c) »eksport«: enhver transport til et tredjeland af almindelig tun fanget i ICCAT-konventionsområdet af et EU-fiskerfartøj eller et faststående tunfiskenet, herunder transport fra Unionens område, fra tredjelande eller fra fangstpladser
d) »import«: indførelse på Unionens område, herunder med henblik på anbringelse i bur, opfedning, opdræt eller omladning, af almindelig tun fanget i ICCAT-konventionsområdet af et tredjelands fiskerfartøj eller faststående tunfiskenet
e) »reeksport«: enhver transport fra Unionens område af almindelig tun, som tidligere er blevet importeret til Unionens område
f) »ICCAT-konventionsområde«: det område, der er defineret i den internationale konvention om bevarelse af tunfiskebestanden i Atlanterhavet
g) »flagmedlemsstat«: den medlemsstat, hvor fiskerfartøjet er registreret
h) »netmedlemsstat«: den medlemsstat, hvor det faststående tunfiskenet er forankret
i) »akvakulturbrug-medlemsstat«: den medlemsstat, hvor akvakulturbruget er etableret
j) »CPC'er«: kontraherende parter og samarbejdende ikke-kontraherende parter, organisationer og fiskeriorganisationer i ICCAT
k) »parti«: et kvantum varer af almindelig tun med samme fremtoning og fra samme relevante geografiske område og samme fiskerfartøj eller gruppe af fiskerfartøjer eller samme faststående tunfiskenet.
KAPITEL II
FANGSTOPGØRELSE FOR ALMINDELIG TUN
Artikel 3
Almindelige bestemmelser
1. Medlemsstaterne kræver en behørigt udfyldt fangstopgørelse for almindelig tun (»fangstopgørelse«) for al almindelig tun, der landes eller omlades i deres havne, anbringes i bur som beskrevet i bilag IV, og høstes i deres akvakulturbrug.
2. Ethvert parti almindelig tun, der er genstand for intern handel, importeres til eller eksporteres eller reeksporteres fra Unionens område, ledsages af en attesteret fangstopgørelse - medmindre artikel 4, stk. 3, finder anvendelse - og, hvis relevant, af en ICCAT-overførselsopgørelse eller et attesteret reeksportcertifikat for almindelig tun (»reeksportcertifikat«).
Al landing, omladning, anbringelse i bur, høst, intern handel, import, eksport eller reeksport af almindelig tun uden behørigt udfyldt og attesteret fangstopgørelse eller reeksportcertifikat er forbudt.
3. Medlemsstaterne må ikke anbringe almindelig tun i akvakulturbrug, der ikke er godkendt af en medlemsstat eller af CPC, eller som ikke er registreret i ICCAT's register over akvakulturbrug, der er godkendt til opdræt af almindelig tun fanget i ICCAT-konventionsområdet.
4. Akvakulturbrug-medlemsstater sikrer, at fangster af almindelig tun anbringes i separate bure eller rækker af bure og opdeles efter oprindelsesmedlemsstat eller oprindelses-CPC.
5. Som en undtagelse fra stk. 4 skal akvakulturbrug-medlemsstater sikre, at almindelig tun, der fanges i forbindelse med fælles fiskeri som defineret i artikel 2, litra g), i Rådets forordning (EF) nr. 302/2009 af 6. april 2009 om en flerårig genopretningsplan for almindelig tun i det østlige Atlanterhav og Middelhavet (8), anbringes i separate bure eller rækker af bure og opdeles på grundlag af det fælles fiskeri.
6. Akvakulturbrug-medlemsstater sikrer, at almindelig tun høstes i akvakulturbrug samme år, de fanges, eller før fangstperioden for notfartøjer begynder, hvis de høstes det følgende år. Er høsten ikke afsluttet inden udløbet af denne periode, skal akvakulturbrug-medlemsstater udfylde og indsende en årlig overførselserklæring til Kommissionen senest ti dage efter udløbet af den nævnte periode. I denne erklæring skal indgå:
-
mængde (i kg) og antal fisk, der agtes overført,
-
fangstår,
-
størrelsessammensætning,
-
flagmedlemsstat eller CPC, ICCAT-nummer og navn på fiskerfartøjet,
-
referencenumre for fangstopgørelsen for de overførte fangster,
-
navn og ICCAT-nummer på opfedningsanlægget,
-
burnummer og
-
oplysninger om høstede mængder (i kg), når høsten er afsluttet.
Kommissionen fremsender inden fem dage sådanne erklæringer til ICCAT's sekretariat.
7. Mængder, der overføres i overensstemmelse med stk. 6, anbringes i separate bure eller rækker af bure i akvakulturbruget og opdeles efter fangstår.
8. Flag- eller netmedlemsstaterne udleverer kun fangstopgørelsesformularer til de af deres fiskerfartøjer og faststående tunfiskenet, der er godkendt til fangst af almindelig tun i ICCAT-konventionsområdet, herunder som bifangst.
9. Hver fangstopgørelsesformular har et unikt dokumentidentifikationsnummer. Dokumentnumrene er specifikke for flagmedlemsstaten eller netmedlemsstaten og tildeles hvert enkelt fiskerfartøj eller faststående tunfiskenet. Disse formularer kan ikke overdrages til et andet fiskerfartøj eller faststående tunfiskenet.
10. Hver delforsendelse ved opdelte partier eller hver forarbejdet vare ledsages af en kopi af fangstopgørelsen, der i sporingsøjemed er forsynet med det unikke dokumentidentifikationsnummer fra den originale fangstopgørelse.
11. Intern handel med, import, eksport og reeksport af andre fiskedele end kødet (dvs. hoveder, øjne, rogn, indvolde og haler) er undtaget fra kravene i denne forordning.
Artikel 4
Attestering
1. Fiskerfartøjsførere, tunfiskenetaktører, akvakulturbrugere, sælgere, eksportører eller disses bemyndigede repræsentanter udfylder ved hver landing, overførsel, anbringelse i bur, høst og omladning af, intern handel med eller eksport af almindelig tun en fangstopgørelse, om muligt elektronisk, med angivelse af de krævede oplysninger i de relevante afsnit og anmoder om attestering heraf i overensstemmelse med stk. 2.
2. Fangstopgørelsen attesteres af en kompetent myndighed i flag-, net- eller akvakulturbrug-medlemsstaten eller den medlemsstat, hvor sælgeren eller eksportøren er etableret. Medlemsstaterne attesterer kun fangstopgørelsen for almindelig tun i følgende tilfælde:
a)
fiskerfartøjet fører medlemsstatens flag, eller det faststående tunfiskenet eller akvakulturbruget er etableret i den pågældende medlemsstat, der har høstet den almindelige tun
b)
alle oplysningerne i fangstopgørelsen er fundet nøjagtige ved verifikation af partiet
c)
de samlede mængder, der skal attesteres, ligger inden for deres kvoter eller fangstbegrænsninger for det pågældende forvaltningsår, herunder i givet fald individuelle kvoter, der er tildelt fiskerfartøjer eller faststående tunfiskenet, og
d)
den almindelige tun opfylder de relevante bestemmelser i ICCAT’s forvaltnings- og bevarelsesforanstaltninger.
3. Attestering i medfør af stk. 2 i denne artikel kræves ikke, hvis alle eksemplarer af almindelig tun, der udbydes til salg, er mærket som anført i artikel 5 af den flag- eller netmedlemsstat, der har fanget dem.
4. Er mængden af fanget eller landet almindelig tun under 1 ton eller tre fisk, kan fiskerilogbogen eller salgsnotaen bruges som midlertidig fangstopgørelse, forudsat at fangstopgørelsen attesteres inden syv dage og forud for intern handel eller eksport.
5. En attesteret fangstopgørelse skal indeholde de relevante oplysninger i bilag II.
6. Bilag III indeholder en model til fangstopgørelse. Er der i et afsnit i modellen til fangstopgørelsen ikke tilstrækkelig plads til at angive alle faser af den almindelige tuns vej fra fangst til handel, kan det relevante afsnit udvides i det nødvendige omfang og vedlægges som et bilag. Den berørte medlemsstats kompetente myndighed attesterer bilaget hurtigst muligt og senest inden den næste transport af den pågældende almindelige tun.
7. Bilag IV indeholder retningslinjer for udstedelse, nummerering, udfyldelse og attestering af fangstopgørelser.
Artikel 5
Mærkning
1. Medlemsstaterne kan kræve, at deres fiskerfartøjer eller faststående tunfiskenet forsyner hver enkelt almindelig tun med et mærke, fortrinsvis når den dræbes, men senest ved landing. Mærkerne har medlemsstatsspecifikke numre og er sikret mod manipulation. Mærkenumrene er knyttet til fangstopgørelsen.
2. De berørte medlemsstater forelægger Kommissionen et resumé af gennemførelsen af mærkningsprogrammet. Kommissionen fremsender inden for en rimelig frist dette resumé til ICCAT's sekretariat.
3. Anvendelse af mærker godkendes kun, hvis de samlede fangstmængder ligger inden for medlemsstaternes kvoter eller fangstbegrænsninger for hvert forvaltningsår, herunder i givet fald de individuelle kvoter, der er tildelt fangstfartøjer eller faststående tunfiskenet.
KAPITEL III
REEKSPORTCERTIFIKAT FOR ALMINDELIG TUN
Artikel 6
Almindelige bestemmelser
1. Medlemsstaterne sørger for, at hvert parti almindelig tun, som reeksporteres fra deres område, ledsages af et attesteret reeksportcertifikat.
Der kræves ikke reeksportcertifikat i tilfælde, hvor opdrættet almindelig tun importeres levende.
2. Den aktør, der er ansvarlig for reeksporten, udfylder reeksportcertifikatet ved at anføre de krævede oplysninger i de relevante afsnit og anmoder om attestering heraf for så vidt angår det parti almindelig tun, der skal reeksporteres. Det udfyldte reeksportcertifikat ledsages af en kopi af den (de) attesterede fangstopgørelse(r) for den tidligere importerede almindelige tun.
Artikel 7
Attestering af reeksport
1. Reeksportcertifikatet attesteres af den reeksporterende medlemsstats kompetente myndighed.
2. Den kompetente myndighed attesterer kun reeksportcertifikatet for alle varer af almindelig tun i følgende tilfælde:
a)
alle oplysningerne i reeksportcertifikatet er fundet nøjagtige
b)
den (de) attesterede fangstopgørelse(r), der fremlægges til støtte for reeksportcertifikatet, er godkendt med henblik på import af de i reeksportcertifikatet anførte varer
c)
de varer, der skal reeksporteres, er helt eller delvis de samme varer som dem, der optræder i den (de) attesterede fangstopgørelse(r) og
d)
en kopi af fangstopgørelsen(-opgørelserne) er vedlagt det attesterede reeksportcertifikat.
3. Det attesterede reeksportcertifikat skal indeholde oplysningerne i bilag V.
KAPITEL IV
FORELÆGGELSE AF DOKUMENTER OG VERIFIKATION
Artikel 8
Forelæggelse og opbevaring af attesterede dokumenter
1. Medmindre artikel 4, stk. 3, finder anvendelse, fremsender medlemsstaterne ad elektronisk vej hurtigst muligt og under alle omstændigheder senest fem arbejdsdage fra attesteringsdatoen eller øjeblikkeligt, hvis transporten ikke ventes at tage mere end fem arbejdsdage, en kopi af alle attesterede fangstopgørelser eller reeksportcertifikater til:
a)
Kommissionen
b)
den kompetente myndighed i den medlemsstat eller CPC, hvor den almindelige tun vil blive genstand for intern handel eller opdrættet, eller hvortil den vil blive importeret, og
c)
ICCAT's sekretariat.
2. Medlemsstaterne opbevarer kopier af udstedte eller modtagne attesterede fangstopgørelser og reeksportcertifikater i mindst to år.
Artikel 9
Verifikation
1. Medlemsstaterne sørger for, at deres kompetente myndigheder identificerer hvert parti almindelig tun, der landes i, omlades i, er genstand for intern handel i, importeres til eller eksporteres eller reeksporteres fra deres område. De kompetente myndigheder anmoder om og undersøger den (de) attesterede fangstopgørelse(r) og tilhørende dokumentation for hvert parti almindelig tun. Undersøgelsen omfatter søgning i ICCAT-sekretariatets attesteringsdatabase.
2. De kompetente myndigheder kan også undersøge partiets indhold for at verificere oplysningerne i fangstopgørelsen og tilhørende dokumentation og foretager om nødvendigt verifikation hos de berørte aktører.
3. Hvis der som følge af undersøgelserne eller verifikationerne, jf. stk. 1 og 2, opstår tvivl vedrørende oplysningerne i en fangstopgørelse, samarbejder medlemsstaterne med de kompetente myndigheder, som har attesteret fangstopgørelsen(-opgørelserne) eller reeksportcertifikatet(-certifikaterne), for at løse de pågældende tvivlsspørgsmål.
4. Identificerer en medlemsstat et parti uden fangstopgørelse, meddeler den dette til den leverende medlemsstat eller til den eksporterende CPC og til flagmedlemsstaten eller flag-CPC'en, hvis disse kendes.
5. Så længe undersøgelser eller verifikationer pågår, jf. stk. 1 og 2, frigiver medlemsstaterne ikke partiet til intern handel, import eller eksport, og accepterer ikke overførselsopgørelsen i tilfælde af levende almindelig tun til akvakulturbrug.
6. Hvis en medlemsstat som følge af undersøgelser eller verifikationer i medfør af stk. 1 og i samarbejde med de berørte attesteringsmyndigheder fastslår, at en fangstopgørelse er ugyldig, eller at et reeksportcertifikat er ugyldigt, forbydes intern handel, import, eksport og reeksport af det pågældende parti almindelig tun.
KAPITEL V
INDBERETNING AF DATA
Artikel 10
Oplysninger om attestering og kontaktpunkter
1. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen:
a)
navn og fuld adresse på de myndigheder, der har kompetence til at attestere og verificere fangstopgørelser og reeksportcertifikater,
b)
navn, titel og eksempler på individuelt bemyndigede attesteringstjenestemænds stempel eller segl,
c)
i givet fald eksempler på mærker.
2. Meddelelsen indeholder også datoen fra hvilken, de i stk. 1. anførte oplysninger får virkning. Opdaterede oplysninger om attesteringsmyndighederne og attesteringstjenestemænd tilsendes Kommissionen i god tid.
3. Medlemsstaterne meddeler Kommissionen, hvilke kontaktpunkter der bør underrettes om spørgsmål vedrørende fangstopgørelser og reeksportcertifikater, især deres navne.
4. Kommissionen sender straks disse oplysninger til ICCAT's sekretariat.
Artikel 11
Årlig programrapport
1. Senest den 15. september hvert år sender medlemsstaterne ad elektronisk vej Kommissionen en programrapport, der indeholder de i bilag VI anførte oplysninger, og som dækker perioden fra den 1. juli i det foregående år til den 30. juni i det pågældende år.
2. Kommissionen udarbejder Unionens årlige programrapport og forelægger den for ICCAT's sekretariat senest den 1. oktober hvert år.
KAPITEL VI
AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 12
Ændring af bilag
For at kunne anvende de bevarelsesforanstaltninger, der er vedtaget af ICCAT, kan Kommissionen ved hjælp af delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 13, og på de betingelser, der er fastsat i artikel 14 og 15, ændre bilagene til denne forordning.
Når Kommissionen vedtager sådanne delegerede retsakter, handler den i overensstemmelse med denne forordnings bestemmelser.
Artikel 13
Udøvelse af delegationen
1. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage de i artikel 12 omhandlede delegerede retsakter for en periode på fem år efter 14. august 2010. Kommissionen aflægger rapport vedrørende de delegerede beføjelser senest seks måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser fornys automatisk for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet tilbagekalder delegationen i henhold til artikel 14.
2. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidig Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
3. Kommissionen tillægges beføjelser til at vedtage delegerede retsakter med forbehold af betingelserne i artikel 14 og 15.
Artikel 14
Tilbagekaldelse af delegationen
1. Delegationen af beføjelser, jf. artikel 12, kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Hvis en institution indleder en intern procedure for at beslutte, om den ønsker at tilbagekalde delegationen af beføjelser, bestræber den sig på at give den anden institution og Kommissionen meddelelse herom i rimelig tid, inden den træffer endelig afgørelse.
3. Afgørelsen om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er nævnt i afgørelsen, til ophør. Den træder i kraft øjeblikkeligt eller på et senere tidspunkt, der præciseres i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af de delegerede retsakter, der allerede er trådt i kraft. Den offentliggøres i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 15
Indsigelser mod delegerede retsakter
1. Europa-Parlamentet eller Rådet kan gøre indsigelse mod en delegeret retsakt inden for en frist på to måneder fra meddelelsen.
Fristen forlænges med to måneder på foranledning af Europa-Parlamentet eller Rådet.
2. Hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har rejst indsigelse mod den delegerede retsakt ved fristens udløb, offentliggøres den i Den Europæiske Unions Tidende og træder i kraft på den dato, der er fastsat heri.
3. Gør Europa-Parlamentet eller Rådet indsigelse mod en delegeret retsakt, træder retsakten ikke i kraft. Den institution, der gør indsigelse, angiver grundene til at gøre indsigelse mod den delegerede retsakt.
Artikel 16
Ændringer til forordning (EF) nr. 1984/2003
1. I forordning (EF) nr. 1984/2003 foretages følgende ændringer:
a)
i titlen udgår ordene »almindelig tun«
b)
i artikel 1, litra a), udgår ordene »almindelig tun (Thunnus thynnus)«
c)
i artikel 2 udgår ordene »almindelig tun«
d)
artikel 3, litra a), udgår
e)
artikel 4, stk. 1, første led, udgår
f)
i artikel 4, stk. 2, litra b), nr. iii), udgår ordene »almindelig tun«
g)
artikel 5, stk. 1, første led, udgår
h)
artikel 6, stk. 1, andet afsnit, litra a), udgår
i)
i artikel 8, litra a), udgår ordene »almindelig tun«
j)
artikel 9, stk. 2, litra a), udgår
k)
bilag I, IVa, IX og XV ophæves.
2. Henvisninger til de ophævede bestemmelser i forordning (EF) nr. 1984/2003 gælder som henvisninger til nærværende forordning.
Artikel 17
Revision af forordningen
Kommissionen tager forordningen op til fornyet behandling på grundlag af de henstillinger, der vedtages af ICCAT, idet den tager hensyn til de opdaterede videnskabelige udtalelser om bestandenes størrelse, som vil blive forelagt på dens møder, og fremsætter forslag til enhver ændring, som måtte være nødvendig.
Artikel 18
Ikrafttrædelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 7. juli 2010.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 640/2010,
annettu 7 päivänä heinäkuuta 2010,
tonnikalaa (Thunnus thynnus) koskevasta saaliinkirjausohjelmasta ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1984/2003 muuttamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 43 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Unioni on sopimuspuolena 10 päivänä joulukuuta 1982 tehdyssä Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksessa, joka on hyväksytty neuvoston päätöksellä 98/392/EY (3), hajallaan olevien kalakantojen ja laajasti vaeltavien kalakantojen säilyttämistä ja hoitoa koskevien Yhdistyneiden Kansakuntien merioikeusyleissopimuksen määräysten täytäntöönpanosta tehdyssä sopimuksessa, joka on ratifioitu neuvoston päätöksellä 98/414/EY (4) ja aavan meren kalastusalusten kansainvälisten suojelu- ja hoitotoimenpiteiden noudattamisen edistämisestä tehdyssä sopimuksessa, joka on hyväksytty neuvoston päätöksellä 96/428/EY (5). Unioni osallistuu kyseisten kansainvälisten velvoitteiden mukaisesti toimiin, joita toteutetaan laajasti vaeltavien kalakantojen kestävän hoidon varmistamiseksi.
(2)
Unioni on neuvoston päätöksen 86/238/ETY (6) nojalla sopimuspuolena yleissopimuksessa Atlantin tonnikalojen suojelusta, ’jäljempänä ICCAT-yleissopimus’. ICCAT-yleissopimuksessa määrätään tonnikalojen ja sen lähilajien säilyttämisen ja hoidon alueellisen yhteistyön puitteista Atlantin valtamerellä ja sitä ympäröivillä merillä Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) avulla sekä sellaisten ICCAT-yleissopimusalueella sovellettavien suositusten antamisesta, jotka velvoittavat sopimuspuolia ja yhteistyötä tekeviä muita kuin sopimuspuolia, yhteisöjä ja kalastusyhteisöjä.
(3)
ICCAT:n antamat tonnikalan tilastointiasiakirjaohjelmia koskevat suositukset 1992-01, 1993-03, 1996-10, 1997-04, 1998-12, 03-19 ja 06-15 sekä päätöslauselmat 1993-02, 1994-04 ja 1994-05 on pantu täytäntöön tonnikalaa, miekkakalaa ja isosilmätonnikalaa koskevan yhteisön tilastointijärjestelmän perustamisesta 8 päivänä huhtikuuta 2003 annetulla neuvoston asetuksella (EY) N:o 1984/2003 (7).
(4)
Tonnikalakantojen sääntelytoimenpiteiden osana sekä tilastotietojen laadun ja luotettavuuden parantamiseksi ja laittoman kalastuksen ehkäisemiseksi, vastustamiseksi ja poistamiseksi ICCAT antoi Recifessä (Brasilia) 15 päivänä marraskuuta 2009 pidetyssä vuosikokouksessaan suosituksen 09-11 ICCAT:n tonnikalasaaliiden kirjausohjelmaa koskevan suosituksen 08-12 muuttamiseksi. Tämä suositus tuli voimaan 1 päivänä kesäkuuta 2010, ja unionin on tarpeen panna se täytäntöön.
(5)
ICCAT:n tonnikalasaaliiden kirjausohjelmaa koskevien säännösten helppolukuisuuden ja yhdenmukaisen soveltamisen varmistamiseksi asetuksen (EY) N:o 1984/2003 säännökset, jotka koskevat ICCAT:n tonnikalan tilastointiasiakirjaa ja jälleenvientitodistusta, olisi poistettava. Sen vuoksi asetus (EY) N:o 1984/2003 olisi muutettava vastaavasti.
(6)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti komissiolle olisi siirrettävä valta hyväksyä säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, joilla saatetaan ICCAT:n hyväksymät uudet säilyttämistoimenpiteet osaksi lainsäädäntöä ja täten saatetaan tämän asetuksen liitteet ajan tasalle ja täydennetään niitä. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijoiden tasolla,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
Tällä asetuksella vahvistetaan Kansainvälisen Atlantin tonnikalojen suojelukomission (ICCAT) hyväksymien säilyttämis- ja hoitotoimenpiteiden täytäntöönpanon tueksi unionin tonnikalasaaliiden kirjausohjelma, johon sisällytetään ICCAT:n tonnikalasaaliiden kirjausohjelman määräykset kaikkien tonnikalojen alkuperän tunnistamiseksi.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
a)
’tonnikalalla’ tarkoitetaan liitteessä I lueteltuihin yhdistetyn nimikkeistön koodeihin kuuluvaa Thunnus thynnus -lajin kalaa;
b)
’kotimaankaupalla’ tarkoitetaan
i)
unionin pyyntialuksen ICCAT-yleissopimusalueella pyytämän tai siellä unionin rysällä pyydetyn ja unionin alueella puretun tonnikalan kauppaa yhdessä jäsenvaltiossa taikka kahden tai useamman jäsenvaltion välillä; ja
ii)
unionin pyyntialuksen ICCAT-yleissopimusalueella pyytämän sellaisen kasvatetun tonnikalan kauppaa yhdessä jäsenvaltiossa taikka kahden tai useamman jäsenvaltion välillä, joka on siirretty kasvatushäkkiin unionin alueelle sijoittautuneeseen kasvatuslaitokseen;
c)
’viennillä’ tarkoitetaan unionin pyyntialusten ICCAT-yleissopimusalueella pyytämien tai siellä unionin rysällä pyydetyn, mukaan lukien unionin alueelta, kolmansista maista tai kalavesiltä saadun, tonnikalan viemistä kolmanteen maahan;
d)
’tuonnilla’ tarkoitetaan kolmannen maan pyyntialuksen ICCAT-yleissopimusalueella pyytämän tai siellä kolmannen maan rysällä pyydetyn tonnikalan tuontia unionin alueelle, myös kasvatushäkkiin siirtoa, lihotusta, kasvatusta tai jälleenlaivausta varten;
e)
’jälleenviennillä’ tarkoitetaan unionin alueelle aiemmin tuodun tonnikalan viemistä unionin alueelta;
f)
’ICCAT-yleissopimusalueella’ tarkoitetaan aluetta, joka määritellään yleissopimuksessa Atlantin tonnikalojen suojelusta;
g)
’lippujäsenvaltiolla’ tarkoitetaan jäsenvaltiota, jonka lipun alla pyyntialus purjehtii;
h)
’rysäjäsenvaltiolla’ tarkoitetaan jäsenvaltiota, jossa rysä sijaitsee;
i)
’kasvatusjäsenvaltiolla’ tarkoitetaan jäsenvaltiota, jossa kalankasvatuslaitos sijaitsee;
j)
’sopimuspuolilla’ tarkoitetaan ICCAT:n sopimuspuolia, yhteistyötä tekeviä muita kuin sopimuspuolia, yhteisöjä ja kalastusyhteisöjä;
k)
’erällä’ tarkoitetaan tonnikalatuotteiden määrää, jolla on samanlainen tarjontamuoto ja joka on peräisin samalta asianomaiselta maantieteelliseltä alueelta ja samalta kalastusalukselta, taikka samasta kalastusalusten ryhmästä, tai samasta rysästä.
II LUKU
TONNIKALAN SAALISASIAKIRJA
3 artikla
Yleiset säännökset
1. Jäsenvaltioiden on vaadittava, että kaikista niiden satamissa puretuista tai jälleenlaivatuista sekä liitteessä IV mainitulla tavalla kasvatushäkkiin siirretyistä ja niiden kasvatuslaitoksista nostetuista tonnikaloista esitetään asianmukaisesti täytetty tonnikalan saalisasiakirja, jäljempänä ’saalisasiakirja’.
2. Kunkin kotimaankaupan kohteena olevan taikka unionin alueelle tuodun tai sieltä viedyn tai jälleenviedyn tonnikalaerän mukana on oltava validoitu saalisasiakirja lukuun ottamatta tapauksia, joissa sovelletaan 4 artiklan 3 kohtaa, ja tapauksen mukaan ICCAT:n siirtoilmoitus tai validoitu tonnikalan jälleenvientitodistus, jäljempänä ’jälleenvientitodistus’.
Tonnikalan purkaminen, jälleenlaivaus, kasvatushäkkiin siirto, häkistä nostaminen, kotimaankauppa, tuonti, vienti tai jälleenvienti ilman täytettyä ja validoitua saalisasiakirjaa ja tapauksen mukaan myös jälleenvientitodistusta on kiellettyä.
3. Jäsenvaltiot eivät saa siirtää tonnikalaa kasvatuslaitokseen, joka ei ole jäsenvaltion tai sopimuspuolten hyväksymä tai joka ei sisälly ICCAT:n rekisteriin vesiviljelylaitoksista, joilla on lupa harjoittaa ICCAT-yleissopimusalueella pyydetyn tonnikalan kasvatusta.
4. Kasvatusjäsenvaltioiden on varmistettava, että tonnikalasaaliit pannaan eri häkkeihin tai häkkisarjoihin ja erotellaan lähtöpaikkana olleen jäsenvaltion tai sopimuspuolen mukaan.
5. Poiketen siitä, mitä 4 kohdassa säädetään, kasvatusjäsenvaltioiden on varmistettava, että tonnikalan monivuotisesta elvytyssuunnitelmasta Itä-Atlantilla ja Välimerellä 6 päivänä huhtikuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 302/2009 (8) 2 artiklan g kohdassa määritellyistä yhteisistä kalastustoimista peräisin olevat tonnikalasaaliit pannaan eri häkkeihin tai häkkisarjoihin ja erotellaan yhteisten kalastustoimien mukaan.
6. Kasvatusjäsenvaltioiden on varmistettava, että tonnikalat nostetaan kasvatuslaitoksista niiden pyyntivuonna tai ennen kurenuotta-alusten pyyntikauden alkua, jos ne nostetaan seuraavana vuonna. Jos nostotoimia ei ole saatu päätökseen tuon ajanjakson aikana, kasvatusjäsenvaltioiden on täytettävä ja toimitettava vuosittain siirtoilmoitus komissiolle kymmenen päivän kuluessa tuon ajanjakson päättymisestä. Ilmoituksessa on oltava:
-
siirrettäväksi tarkoitettujen kalojen määrät (ilmaistuna kiloina) ja lukumäärä;
-
pyyntivuosi;
-
kokokoostumus;
-
lippujäsenvaltio tai sopimuspuoli, pyyntialuksen ICCAT-numero ja nimi;
-
siirrettävien saaliiden saalisasiakirjan viitenumerot;
-
lihotuslaitoksen nimi ja ICCAT-numero;
-
häkin numero; ja
-
tiedot nostetuista määristä (ilmaistuna kiloina) nostamisen päätyttyä.
Komissio toimittaa ilmoitukset ICCAT:n sihteeristölle viiden päivän kuluessa.
7. Edellä 6 kohdan mukaisesti siirretyt määrät on pantava kasvatuslaitoksessa eri häkkeihin tai häkkisarjoihin pyyntivuoden mukaan.
8. Lippu- tai rysäjäsenvaltiot saavat toimittaa saalisasiakirjalomakkeet ainoastaan niille pyyntialuksilleen ja rysilleen, joilla on lupa kalastaa tonnikalaa ICCAT-yleissopimusalueella, myös sivusaaliina.
9. Kussakin saalisasiakirjalomakkeessa on oltava yksilöllinen tunnistenumero. Tunnistenumeron on viitattava tiettyyn lippu- tai rysäjäsenvaltioon, ja se on annettava kullekin pyyntialukselle tai rysälle. Näitä lomakkeita ei voi siirtää toiselle pyyntialukselle tai rysälle.
10. Kunkin osaerän tai jalostetun tuotteen mukana on oltava saalisasiakirjan jäljennös, johon on jäljitettävyyssyistä merkitty alkuperäisen saalisasiakirjan yksilöllinen tunnistenumero.
11. Muiden kalan osien kuin kalanlihan (so. pään, silmien, mädin ja maidin, sisälmysten ja pyrstön) kotimaankauppa, tuonti, vienti ja jälleenvienti vapautetaan tämän asetuksen vaatimuksista.
4 artikla
Validointi
1. Pyyntialusten päälliköiden, rysien käyttäjien, laitosten hoitajien, myyjien, viejien tai heidän valtuutettujen edustajiensa on täytettävä saalisasiakirja, jos mahdollista sähköisesti, antamalla vaaditut tiedot oikeissa kohdissa ja pyytämällä sen 2 kohdan mukaista validointia aina tonnikalan purkamisen, siirtämisen, häkkiin siirron, noston, jälleenlaivauksen, kotimaankaupan ja viennin yhteydessä.
2. Saalisasiakirjan validoinnista vastaa lippu-, rysä- tai kasvatusjäsenvaltion taikka sen jäsenvaltion toimivaltainen viranomainen, johon myyjä tai viejä on sijoittautunut. Jäsenvaltiot saavat validoida saalisasiakirjan koko tonnikalamäärän osalta ainoastaan seuraavissa tapauksissa:
a)
pyyntialus purjehtii kyseisen jäsenvaltion lipun alla tai rysä tai laitos, josta tonnikala on nostettu, sijaitsee kyseisessä jäsenvaltiossa;
b)
kaikki saalisasiakirjassa annetut tiedot on todettu oikeiksi erälle tehdyssä tarkastuksessa;
c)
validoitaviksi esitetyt kokonaismäärät ovat kullekin kalastusvuodelle vahvistettujen kiintiöiden tai saalisrajoitusten mukaiset, tarvittaessa pyyntialuksille tai rysille myönnetyt yksittäiset kiintiöt mukaan luettuina; ja
d)
tonnikala täyttää ICCAT:n säilyttämis- ja hoitotoimenpiteiden asiaa koskevat vaatimukset.
3. Tämän artiklan 2 kohdan mukaista validointia ei vaadita, jos tonnikalan pyytänyt lippu- tai rysäjäsenvaltio on merkinnyt 5 artiklan mukaisesti koko myytävissä olevan tonnikalamäärän.
4. Jos pyydetyt ja puretut tonnikalamäärät ovat alle tonnin tai pienempiä kuin kolme kalaa, väliaikaisena saalisasiakirjana voidaan ennen kotimaankauppaa tai vientiä käyttää kalastuspäiväkirjaa tai myynti-ilmoitusta, kunnes saalisasiakirja validoidaan seitsemän päivän kuluessa.
5. Validoidussa saalisasiakirjassa on annettava liitteessä II esitetyt tiedot soveltuvin osin.
6. Saalisasiakirjan malli esitetään liitteessä III. Jos jossakin saalisasiakirjan mallin kohdassa ei ole riittävästi tilaa tonnikalan liikkeiden selvittämiseksi aukottomasti pyyntivaiheesta kauppaan, kyseiset tiedot voidaan tarvittaessa antaa liitteessä. Asianomaisen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen on validoitava liite mahdollisimman pian ja viimeistään tonnikalaa seuraavan kerran siirrettäessä.
7. Saalisasiakirjan laatimista, numerointia, täyttämistä ja validointia koskevat ohjeet ovat liitteessä IV.
5 artikla
Merkintä
1. Jäsenvaltiot voivat vaatia, että niiden pyyntialukset tai rysien käyttäjät kiinnittävät kuhunkin tonnikalaan merkin mieluiten teurastuksen yhteydessä mutta viimeistään kaloja purettaessa. Merkeissä on oltava yksilöllinen jäsenvaltiokohtainen numero, ja ne on suojattava väärinkäytöltä. Merkin numeroiden on liityttävä saalisasiakirjaan.
2. Asianomaisten jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle yhteenveto merkintäohjelman täytäntöönpanosta. Komissio toimittaa yhteenvedot ICCAT:n sihteeristölle kohtuullisen ajan kuluessa.
3. Merkkien käyttö on sallittua ainoastaan, kun saaliiden kokonaismäärät ovat kullekin kalastusvuodelle vahvistettujen jäsenvaltioiden kiintiöiden tai saalisrajoitusten mukaiset, tarvittaessa pyyntialuksille tai rysille myönnetyt yksittäiset kiintiöt mukaan luettuina.
III LUKU
TONNIKALAN JÄLLEENVIENTITODISTUS
6 artikla
Yleiset säännökset
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että jokaisen niiden alueelta jälleenvietävän tonnikalaerän mukana on validoitu jälleenvientitodistus.
Jälleenvientitodistusta ei vaadita, jos kasvatettua tonnikalaa tuodaan elävänä.
2. Jälleenviennistä vastuussa olevan toimijan on täytettävä jälleenvientitodistus antamalla vaaditut tiedot todistuksen oikeissa kohdissa ja pyytämällä sen validointia jälleenvietävän tonnikalaerän osalta. Täytetyn jälleenvientitodistuksen mukana on oltava jäljennös aiemmin tuotuun tonnikalaan liittyvistä validoiduista saalisasiakirjoista.
7 artikla
Jälleenviennin validointi
1. Jälleenvientitodistuksen validoinnista vastaa jälleenviejäjäsenvaltion toimivaltainen viranomainen.
2. Toimivaltainen viranomainen saa validoida jälleenvientitodistuksen kaikkien tonnikalatuotteiden osalta ainoastaan, jos:
a)
kaikki jälleenvientitodistuksessa annetut tiedot on todettu oikeiksi;
b)
jälleenvientitodistuksen tueksi esitetyt validoidut saalisasiakirjat on hyväksytty jälleenvientitodistuksessa ilmoitettujen tuotteiden tuonnin osalta;
c)
jälleenvietävät tuotteet ovat täysin tai osittain samoja kuin validoiduissa saalisasiakirjoissa ilmoitetut tuotteet; ja
d)
validoituun jälleenvientitodistukseen liitetään saalisasiakirjan / -kirjojen jäljennös.
3. Validoidussa jälleenvientitodistuksessa on annettava liitteessä V esitetyt tiedot.
IV LUKU
TOIMITTAMINEN JA TARKASTUS
8 artikla
Validoitujen asiakirjojen toimittaminen ja säilyttäminen
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava jäljennös kaikista validoiduista saalisasiakirjoista tai jälleenvientitodistuksista, lukuun ottamatta tapauksia, joissa sovelletaan 4 artiklan 3 kohtaa, mahdollisimman pian ja joka tapauksessa viiden työpäivän kuluessa validointipäivästä, tai viipymättä, jos kuljetuksen odotetaan kestävän enintään viisi työpäivää, seuraaville tahoille:
a)
komissiolle;
b)
jäsenvaltioiden toimivaltaisille viranomaisille tai sopimuspuolille, jos tonnikala on tarkoitettu kotimaankauppaan, kasvatukseen tai tuontiin; ja
c)
ICCAT:n sihteeristölle.
2. Jäsenvaltioiden on säilytettävä laatimiensa tai vastaanottamiensa validoitujen saalisasiakirjojen ja jälleenvientitodistusten jäljennökset vähintään kaksi vuotta.
9 artikla
Tarkastus
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että niiden toimivaltaiset viranomaiset yksilöivät jokaisen tonnikalaerän, joka puretaan, jälleenlaivataan tai suunnataan kotimaankauppaan niiden alueella tai joka tuodaan niiden alueelle taikka viedään tai jälleenviedään niiden alueelta. Toimivaltaisten viranomaisten on vaadittava validoidut saalisasiakirjat ja muut vastaavat asiakirjat kustakin tonnikalaerästä tutkintaa varten. Tutkinta sisältää ICCAT:n sihteeristön ylläpitämän validointitietokannan tarkastelun.
2. Toimivaltaiset viranomaiset voivat tutkia myös erän sisältöä tarkastaakseen saalisasiakirjassa ja vastaavissa asiakirjoissa annetut tiedot, ja niiden on tarvittaessa tehtävä asianomaisia toimijoita koskevia tarkastuksia.
3. Jos 1 ja 2 kohdan mukaisesti tehtyjen tutkimusten tai tarkastusten perusteella herää epäilys, pitävätkö saalisasiakirjassa annetut tiedot paikkansa, jäsenvaltioiden on tehtävä yhteistyötä saalisasiakirjan / -kirjat tai jälleenvientitodistuksen / -todistukset laatineiden toimivaltaisten viranomaisten kanssa tällaisten epäilysten hälventämiseksi.
4. Jos jäsenvaltio havaitsee erän, jonka mukana ei ole saalisasiakirjaa, sen on ilmoitettava havainnostaan lähettävälle jäsenvaltiolle tai viejänä toimivalle sopimuspuolelle sekä lippujäsenvaltiolle tai lippusopimuspuolelle, jos nämä ovat tiedossa.
5. Edellä olevan 1 ja 2 kohdan mukaisten tutkimusten ja tarkastusten ollessa kesken jäsenvaltiot eivät voi myöntää erälle lupaa kotimaankauppaan, tuontiin tai vientiin eivätkä ottaa vastaan siirtoilmoitusta, kun kyse on kasvatuslaitoksiin tarkoitetusta elävästä tonnikalasta.
6. Jos jäsenvaltio päättää 1 kohdan mukaisten tutkimusten tai tarkastusten perusteella sekä yhteistyössä asianomaisten validointiviranomaisten kanssa, että saalisasiakirja tai jälleenvientitodistus on mitätön, kyseisen tonnikalaerän kotimaankauppa, tuonti, vienti tai jälleenvienti kielletään.
V LUKU
TIETOJEN TOIMITTAMINEN
10 artikla
Validointia ja yhteysviranomaisia koskevat tiedot
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle:
a)
saalisasiakirjojen tai jälleenvientitodistusten validoinnista ja tarkastamisesta vastaavien toimivaltaisten viranomaistensa nimet ja täydelliset osoitteet;
b)
henkilökohtaisesti valtuutettujen viranomaisten nimet ja virka-asemat sekä näytteet leimasta tai sinetistä; ja
c)
tarvittaessa näytteet merkeistä.
2. Tiedonannossa on ilmoitettava päivämäärä, jona 1 kohdassa tarkoitetut tiedot tulevat voimaan. Validointiviranomaisia ja -virkamiehiä koskevat päivitetyt tiedot on toimitettava komissiolle hyvissä ajoin.
3. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle yhteysviranomaiset, joille on annettava tieto, kun ilmenee saalisasiakirjoihin tai jälleenvientitodistuksiin liittyviä kysymyksiä, ja erityisesti näiden nimet.
4. Komissio toimittaa nämä tiedot viipymättä edelleen ICCAT:n sihteeristölle.
11 artikla
Ohjelman vuosikertomus
1. Jäsenvaltioiden on toimitettava komissiolle vuosittain viimeistään 15 päivänä syyskuuta sähköisessä muodossa oleva ohjelmakertomus, joka kattaa ajanjakson edellisen vuoden 1 päivästä heinäkuuta kuluvan vuoden 30 päivään kesäkuuta ja sisältää liitteessä VI esitetyt tiedot.
2. Komissio laatii ohjelman vuosikertomuksen unionin osalta ja toimittaa sen ICCAT:n sihteeristölle viimeistään kunkin vuoden 1 päivänä lokakuuta.
VI LUKU
LOPPUSÄÄNNÖKSET
12 artikla
Liitteiden muuttaminen
Soveltaakseen ICCAT:n hyväksymiä säilyttämistoimenpiteitä komissio voi muuttaa tämän asetuksen liitteitä delegoiduilla säädöksillä 13 artiklan ja 14 ja 15 artiklassa säädettyjen edellytysten mukaisesti.
Tällaisia delegoituja säädöksiä antaessaan komissio noudattaa tämän asetuksen säännöksiä.
13 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle viiden vuoden ajaksi 14 päivänä elokuuta 2010 lukien valta antaa 12 artiklassa tarkoitettuja delegoituja säädöksiä. Komissio esittää siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään kuusi kuukautta ennen tämän viiden vuoden kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto peruuta siirtoa 14 artiklan mukaisesti.
2. Heti kun komissio on hyväksynyt delegoidun säädöksen, se antaa säädöksen tiedoksi samanaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
3. Komissiolle siirrettyyn valtaan antaa delegoituja säädöksiä sovelletaan 14 ja 15 artiklassa säädettyjä ehtoja.
14 artikla
Siirretyn säädösvallan peruuttaminen
1. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 12 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron.
2. Toimielin, joka on aloittanut sisäisen menettelyn päättääkseen, peruuttaako se säädösvallan siirron, pyrkii ilmoittamaan asiasta toiselle toimielimelle ja komissiolle kohtuullisessa ajassa ennen lopullisen päätöksen tekemistä.
3. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan joko välittömästi tai jonakin myöhempänä, siinä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta aiemmin annettujen delegoitujen säädösten voimassaoloon. Se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
15 artikla
Delegoitujen säädösten vastustaminen
1. Euroopan parlamentti ja neuvosto voivat vastustaa delegoitua säädöstä kahden kuukauden kuluessa siitä, kun säädös on annettu tiedoksi.
Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa pidennetään kahdella kuukaudella.
2. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole määräajan päättyessä vastustanut delegoitua säädöstä, delegoitu säädös julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja se tulee voimaan siinä mainittuna päivänä.
3. Jos Euroopan parlamentti tai neuvosto vastustaa delegoitua säädöstä, se ei tule voimaan. Säädöstä vastustava toimielin esittää syyt, miksi se vastustaa delegoitua säädöstä.
16 artikla
Asetuksen (EY) N:o 1984/2003 muuttaminen
1. Muutetaan asetus (EY) N:o 1984/2003 seuraavasti:
a)
poistetaan otsikosta ilmaisu ”tonnikalaa”;
b)
poistetaan 1 artiklan a alakohdasta ilmaisu ”tonnikalan (Thunnus thynnus)”;
c)
poistetaan 2 artiklasta ilmaisu ”tonnikaloihin”;
d)
poistetaan 3 artiklan a alakohta;
e)
poistetaan 4 artiklan 1 kohdan ensimmäinen luetelmakohta;
f)
poistetaan 4 artiklan 2 kohdan b alakohdan iii alakohdasta ilmaisu ”tonnikalasta”;
g)
poistetaan 5 artiklan 1 kohdan ensimmäinen luetelmakohta;
h)
poistetaan 6 artiklan 1 kohdan toisen alakohdan a alakohta;
i)
poistetaan 8 artiklan a alakohdasta ilmaisu ”tonnikalalle”;
j)
poistetaan 9 artiklan 2 kohdan a alakohta;
k)
kumotaan liitteet I, IV a, IX ja XV.
2. Viittauksia asetuksen (EY) N:o 1984/2003 kumottuihin säännöksiin pidetään viittauksina tähän asetukseen.
17 artikla
Uuudelleentarkastelu
Komissio tarkastelee uudelleen tätä asetusta ICCAT:n antamien suositusten perusteella ottaen huomioon sen kokouksissa esitettävät tonnikalakantojen kokoa koskevat ajantasaistetut tieteelliset lausunnot ja tekee tarvittaessa muutosehdotuksia.
18 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 7 päivänä heinäkuuta 2010.