EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 765/2012
af 13. juni 2012
om ændring af Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 207, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Den 28. juli 2011 vedtog Verdenshandelsorganisationens (»WTO«) tvistbilæggelsesorgan appelorganets rapport og panelrapporten som ændret af appelorganets rapport (»rapporterne«) i tvisten »De Europæiske Fællesskaber - De endelige antidumpingforanstaltninger vedrørende visse skruer, bolte, møtrikker og lignende varer af jern eller stål med oprindelse i Folkerepublikken Kina« (2).
(2)
I rapporterne blev det bl.a. konstateret, at artikel 9, stk. 5, i Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (3) (»antidumpinggrundforordningen«), ikke var i overensstemmelse med artikel 6.10, 9.2 og 18.4 i WTO's antidumpingaftale og med artikel XVI:4 i WTO-overenskomsten. Artikel 9, stk. 5 i antidumpinggrundforordningen indeholder bestemmelser om, at de individuelle eksporterende producenter i lande uden markedsøkonomi, som ikke får markedsøkonomisk behandling, jf. antidumpinggrundforordningens artikel 2, stk. 7, litra c), bliver underlagt en landsdækkende told, medmindre sådanne eksportører kan godtgøre, at de opfylder betingelserne for individuel behandling i antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5.
(3)
Appelorganet fandt, at antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5, indeholder en formodning om, at de eksporterende producenter i lande uden markedsøkonomi ikke er berettigede til individuel behandling, og at de for at kvalificere sig til individuel behandling har bevisbyrden ved prøvningen af, om de opfylder kriterierne for individuel behandling. I henhold til appelorganet findes der intet retsgrundlag for en sådan formodning i de relevante WTO-aftaler.
(4)
Imidlertid præciserede appelorganet, at ved fastlæggelsen af én dumpingmargin og én antidumpingtold for en række eksportører afhænger denne fastlæggelses overensstemmelse med artikel 6.10 og 9.2 i WTO's antidumpingaftale af, om der foreligger forhold, som indikerer, at to eller flere eksportører står i et sådant forhold, at de bør behandles som én enhed, til trods for at de retligt er adskilt. Sådanne forhold kan omfatte: i) eksistensen af selskabsmæssige og strukturelle forbindelser mellem eksportørerne, f.eks. fælles kontrol, aktiebesiddelser og ledelse, ii) eksistensen af selskabsmæssige og strukturelle forbindelser mellem staten og eksportørerne, f.eks. fælles kontrol, aktiebesiddelser og ledelse, og iii) kontrol eller væsentlig indflydelse fra statens side med hensyn til prisfastsættelse og resultater. I den forbindelse bør de udtryk i de foreslåede ændringer til antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5, der afspejler disse forhold, læses i lyset af appelorganets præciseringer, uden at dette berører de udtryk, der anvender den samme eller en lignende ordlyd i andre bestemmelser i antidumpinggrundforordningen.
(5)
Den 18. august 2011 underrettede Unionen tvistbilæggelsesorganet om, at den har til hensigt at gennemføre tvistbilæggelsesorganets henstillinger og afgørelser i denne tvist således, at WTO-forpligtelserne overholdes.
(6)
I den forbindelse er det nødvendigt at ændre bestemmelserne i antidumpinggrundforordningens artikel 9, stk. 5 -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Artikel 9, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1225/2009 affattes således:
»5. Antidumpingtold pålægges i hvert enkelt tilfælde med en passende sats uden forskelsbehandling for al indførsel af en vare, for hvilken der er konstateret dumping og deraf følgende skade, med undtagelse af indførsel fra leverandører, der i henhold til bestemmelserne i denne forordning har afgivet pristilsagn, som er blevet godtaget.
I forordningen om indførelse af antidumpingforanstaltningerne anføres tolden for hver enkelt leverandør, eller, hvis dette ikke er praktisk muligt, for det pågældende leverandørland. Leverandører, der er retligt adskilt fra andre leverandører, eller som er retligt adskilt fra staten, kan alligevel anses for én enhed i forbindelse med fastsættelsen af tolden. Ved anvendelsen af dette afsnit kan der tages hensyn til forhold, som f.eks. eksistensen af strukturelle eller selskabsmæssige forbindelser mellem leverandørerne og staten eller mellem leverandørerne indbyrdes, statens kontrol med eller væsentlige indflydelse på prisfastsættelse og produktion eller leverandørlandets økonomiske struktur.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den finder anvendelse efter denne forordnings ikrafttræden på alle undersøgelser, der indledes i henhold til forordning (EF) nr. 1225/2009.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 13. juni 2012.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 765/2012,
annettu 13 päivänä kesäkuuta 2012,
polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 muuttamisesta
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 207 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen, kun säädösehdotus on toimitettu kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Maailman kauppajärjestön WTO:n riitojenratkaisuelin hyväksyi 28 päivänä heinäkuuta 2011 asiassa ”European Communities - Definitive Anti-Dumping Measures on Certain Iron or Steel Fasteners from China” (Euroopan yhteisöt - tiettyjä Kiinasta peräisin olevia rauta- ja teräskiinnittimiä koskevat lopulliset polkumyynnin vastaiset toimenpiteet) (2) pysyvän valituselimen raportin ja paneeliraportin, sellaisena kuin se on muutettuna pysyvän valituselimen raportilla.
(2)
Raporteissa todettiin muun muassa, että polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (3), jäljempänä ’polkumyyntiä koskeva perusasetus’, 9 artiklan 5 kohta on ristiriidassa WTO:n polkumyyntisopimuksen 6 artiklan 10 kohdan, 9 artiklan 2 kohdan ja 18 artiklan 4 kohdan sekä WTO-sopimuksen XVI artiklan 4 kohdan kanssa. Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa säädetään, että sellaisiin muussa kuin markkinatalousmaassa toimiviin yksittäisiin vientiä harjoittaviin tuottajiin, joille ei ole polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan c alakohdan mukaisesti myönnetty markkinatalouskohtelua, sovelletaan koko maata koskevaa tullia, jolleivät nämä viejät pysty osoittamaan, että ne täyttävät polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa säädetyt yksilöllisen kohtelun edellytykset.
(3)
Pysyvä valituselin katsoi, että polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa luodaan olettamus, jonka mukaan muissa kuin markkinatalousmaissa toimivat vientiä harjoittavat tuottajat eivät ole oikeutettuja yksilölliseen kohteluun, vaan niiden on osoitettava, jotta ne täyttäisivät yksilöllisen kohtelun edellytykset, että ne täyttävät yksilöllisen kohtelun vaatimukset. Pysyvän valituselimen mukaan asianomaisiin WTO:n sopimuksiin ei sisälly oikeudellista perustaa tällaiselle olettamukselle.
(4)
Pysyvä valituselin selvensi kuitenkin, että määritettäessä useille viejille yksi ainoa polkumyyntimarginaali ja polkumyyntitulli tämän määrityksen yhteensopivuus WTO:n polkumyyntisopimuksen 6 artiklan 10 kohdan ja 9 artiklan 2 kohdan kanssa riippuu siitä, onko olemassa sellaisia tilanteita, jotka osoittavat kahden tai useamman viejän suhteen olevan sellainen, että niitä olisi kohdeltava yhtenä yksikkönä siitä huolimatta, että ne ovat oikeudellisesti erillisiä. Tällaisia tilanteita voivat olla: i) viejien väliset yhtiöoikeudelliset ja rakenteelliset yhteydet, kuten yhteinen valvonta, osakeomistus ja johto; ii) valtion ja viejien väliset yhtiöoikeudelliset ja rakenteelliset yhteydet, kuten yhteinen valvonta, osakeomistus ja johto; sekä iii) valtion valvonta tai merkittävä vaikutus hinnoittelun ja tuotannon osalta. Polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 9 artiklan 5 kohtaa koskeviin ehdotettuihin muutoksiin sisältyviä käsitteitä, jotka ilmentävät näitä tilanteita, olisi tältä osin tulkittava pysyvän valituselimen selvennykset huomioon ottaen, sanotun kuitenkaan vaikuttamatta polkumyyntiä koskevan perusasetuksen muissa säännöksissä oleviin käsitteisiin, joiden sanamuoto on sama tai samankaltainen.
(5)
Unioni ilmoitti 18 päivänä elokuuta 2011 riitojenratkaisuelimelle, että se aikoo panna riitojenratkaisuelimen tässä asiassa esittämät suositukset ja päätökset täytäntöön WTO-velvoitteitaan kunnioittaen.
(6)
Tästä syystä on tarpeen muuttaa polkumyyntiä koskevan perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdan säännöksiä,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Korvataan asetuksen (EY) N:o 1225/2009 9 artiklan 5 kohta seuraavasti:
”5. Sellaisen mistä tahansa tulevan tuonnin osalta, jonka on todettu tapahtuvan polkumyynnillä ja aiheuttavan vahinkoa, otetaan syrjimättömällä tavalla käyttöön kussakin tapauksessa määrältään asianmukainen polkumyyntitulli, lukuun ottamatta tuontia, joka tulee sellaisen toimittajan kautta, jonka sitoumus on tämän asetuksen mukaisesti hyväksytty.
Asetuksessa, jolla polkumyyntitoimenpiteet otetaan käyttöön, määritetään kunkin toimittajan tai, jos tämä ei ole mahdollista, kyseisen toimittajamaan osalta käyttöön otettava tulli. Toimittajia, jotka ovat oikeudellisesti erillisiä muista toimittajista tai jotka ovat oikeudellisesti erillisiä valtiosta, voidaan kuitenkin pitää tullin määrittämisen kannalta yhtenä yksikkönä. Tämän alakohdan soveltamiseksi voidaan ottaa huomioon sellaiset tekijät kuin toimittajien ja valtion väliset tai toimittajien keskinäiset rakenteelliset tai yhtiöoikeudelliset yhteydet, valtion valvonta tai merkittävä vaikutus hinnoittelun ja tuotannon osalta tai asianomaisen toimittajamaan talouden rakenne.”
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan kaikkiin tutkimuksiin, jotka pannaan asetuksen (EY) N:o 1225/2009 mukaisesti vireille tämän asetuksen voimaantulon jälkeen.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 13 päivänä kesäkuuta 2012.