EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 465/2012
af 22. maj 2012
om ændring af forordning (EF) nr. 883/2004 om koordinering af de sociale sikringsordninger og forordning (EF) nr. 987/2009 om de nærmere regler til gennemførelse af forordning (EF) nr. 883/2004
(Teksten er relevant for EØS og for EU/CH-aftalen)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 48,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
For at tage højde for de retlige ændringer i visse medlemsstater og for at sikre retssikkerheden for de berørte parter bør Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 883/2004 (2) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 987/2009 (3) ændres.
(2)
Der er modtaget relevante forslag fra Den Administrative Kommission for Koordinering af Sociale Sikringsordninger om koordineringen af de sociale sikringsordninger for at forbedre og modernisere EU-retten, som er medtaget i denne forordning.
(3)
Forandringer i den sociale virkelighed kan påvirke koordineringen af de sociale sikringsordninger. For at reagere på sådanne forandringer er det nødvendigt med ændringer inden for fastlæggelsen af den lovgivning, der finder anvendelse, og af arbejdsløshedsydelserne.
(4)
I bilag III til Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart (4) defineres begrebet »hjemmebase« for flyve- og kabinebesætningsmedlemmer i henhold til EU-retten. For at lette anvendelsen af afsnit II i forordning (EF) nr. 883/2004 på denne gruppe personer er det berettiget at indføre en særlig regel, hvorved begrebet »hjemmebase« bliver kriterium for fastlæggelsen af, hvilken lovgivning der skal finde anvendelse på flyve- og kabinebesætningsmedlemmer. Den lovgivning, der finder anvendelse på flyve- og kabinebesætningsmedlemmer, bør dog forblive stabil, og princippet om hjemmebase bør ikke medføre hyppige ændringer af den lovgivning, der finder anvendelse, på grund af industriens arbejdsmønster eller sæsonpræget efterspørgsel.
(5)
I situationer, hvor en person arbejder i to eller flere medlemsstater, bør det præciseres, at betingelsen om udøvelse af en »væsentlig del« af beskæftigelsen, som omhandlet i artikel 13, stk. 1, i forordning (EF) nr. 883/2004, også gælder for personer, der er beskæftiget i flere virksomheder eller hos flere arbejdsgivere.
(6)
Forordning (EF) nr. 883/2004 bør ændres ved at indsætte en ny bestemmelse, der sikrer, at en selvstændig grænsearbejder, som bliver fuldtidsledig, modtager ydelser, hvis den pågældende har tilbagelagt forsikringsperioder som selvstændig erhvervsdrivende eller perioder af selvstændig virksomhed anerkendt med henblik på tilkendelse af arbejdsløshedsydelser i den kompetente medlemsstat, og hvis der i bopælsmedlemsstaten ikke findes nogen arbejdsløshedsforsikringsordning for selvstændige erhvervsdrivende. Denne bestemmelse bør tages op til fornyet overvejelse på grundlag af erfaringerne efter to års gennemførelse og bør om nødvendigt ændres.
(7)
Forordning (EF) nr. 883/2004 og (EF) nr. 987/2009 bør derfor ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 883/2004 foretages følgende ændringer:
1)
Udtrykket »Kommissionen for De Europæiske Fællesskaber« erstattes i hele teksten af »Europa-Kommissionen«.
2)
Følgende betragtning indsættes:
»(18b)
I bilag III til Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart (5) defineres begrebet »hjemmebase« for flyve- og kabinebesætningsmedlemmer som en for besætningsmedlemmet af luftfartsforetagendet angivet lokalitet, hvor besætningsmedlemmet normalt påbegynder og afslutter en tjenesteperiode eller en række af tjenesteperioder, og hvor luftfartsforetagendet under normale omstændigheder ikke er ansvarligt for indkvartering af det pågældende besætningsmedlem. For at lette anvendelsen af nærværende forordnings afsnit II på flyve- og kabinebesætningsmedlemmer er det berettiget at anvende begrebet »hjemmebase« som kriterium for fastlæggelsen af, hvilken lovgivning der skal finde anvendelse på flyve- og kabinebesætningsmedlemmer. Den lovgivning, der finder anvendelse på flyve- og kabinebesætningsmedlemmer, bør dog forblive stabil, og princippet om hjemmebase bør ikke medføre hyppige ændringer af den lovgivning, der finder anvendelse, på grund af industriens arbejdsmønster eller sæsonpræget efterspørgsel.
3)
Artikel 9 affattes således:
»Artikel 9
Erklæringer fra medlemsstaterne vedrørende denne forordnings anvendelsesområde
1. Medlemsstaterne giver skriftligt Europa-Kommissionen meddelelse om de erklæringer, der er fremsat i henhold til artikel 1, litra l), de love og ordninger, der er omhandlet i artikel 3, de indgåede overenskomster, der er nævnt i artikel 8, stk. 2, de minimumsydelser, der er omhandlet i artikel 58, og den manglende forsikringsordning, der er nævnt i artikel 65a, stk. 1, samt om væsentlige ændringer. I meddelelserne angives den dato, fra hvilken denne forordning finder anvendelse på de ordninger, der er anført af medlemsstaterne heri.
2. Disse meddelelser fremsendes hvert år til Europa-Kommissionen og offentliggøres i nødvendigt omfang.«
4)
I artikel 11 tilføjes følgende stykke:
»5. Beskæftigelse som flyve- eller kabinebesætningsmedlem, der udfører passager- eller fragttjenester, anses for arbejde, der udøves i den medlemsstat, hvor »hjemmebasen«, som defineret i bilag III til forordning (EØF) nr. 3922/91, er beliggende.«
5)
Artikel 12, stk. 1, affattes således:
»1. En person, der har lønnet beskæftigelse i en medlemsstat for en arbejdsgiver, som normalt udøver sin virksomhed i denne medlemsstat, og som af denne arbejdsgiver udsendes til en anden medlemsstat for dér at udføre et arbejde for hans regning, er fortsat omfattet af lovgivningen i den førstnævnte medlemsstat, forudsat at varigheden af dette arbejde ikke påregnes at overstige 24 måneder, og at den pågældende ikke udsendes for at afløse en anden udsendt person.«
6)
Artikel 13, stk. 1, affattes således:
»1. En person, der normalt har lønnet beskæftigelse i to eller flere medlemsstater, er omfattet:
a)
af lovgivningen i bopælsmedlemsstaten, såfremt den pågældende udøver en væsentlig del af sin virksomhed i denne medlemsstat, eller
b)
såfremt den pågældende ikke udøver en væsentlig del af sin virksomhed i bopælsmedlemsstaten:
i)
af lovgivningen i den medlemsstat, hvor virksomheden eller arbejdsgiveren har sit hjemsted eller sit forretningssted, hvis den pågældende er beskæftiget af én virksomhed eller arbejdsgiver, eller
ii)
af lovgivningen i den medlemsstat, hvor virksomhederne eller arbejdsgiverne har deres hjemsted eller forretningssted, hvis den pågældende er beskæftiget af to eller flere virksomheder eller arbejdsgivere, som kun har deres hjemsted eller forretningssted i én medlemsstat, eller
iii)
af lovgivningen i den medlemsstat, hvor virksomhedens eller arbejdsgiverens hjemsted eller forretningssted er beliggende uden for bopælsmedlemsstaten, hvis den pågældende er beskæftiget af to eller flere virksomheder eller arbejdsgivere, som har deres hjemsted eller forretningssted i to medlemsstater, hvoraf den ene er bopælsmedlemsstaten, eller
iv)
af lovgivningen i bopælsmedlemsstaten, hvis den pågældende er beskæftiget af to eller flere virksomheder eller arbejdsgivere, og mindst to af dem har deres hjemsted eller forretningssted i andre medlemsstater end bopælsmedlemsstaten.«
7)
Artikel 36, stk. 2a, affattes således:
»2a. Den kompetente institution kan ikke afvise at give den tilladelse, der er omhandlet i artikel 20, stk. 1, til en person, der er ramt af en arbejdsulykke eller har pådraget sig en erhvervssygdom, og som har ret til ydelser for den pågældende institutions regning, hvis den behandling, som vedkommendes tilstand kræver, ikke kan ydes i bopælsmedlemsstaten inden for en frist, der er lægeligt forsvarlig under hensyn til den pågældendes aktuelle helbredstilstand og udsigterne for sygdommens udvikling.«
8)
Artikel 63 affattes således:
»Artikel 63
Særlige bestemmelser vedrørende ophævelse af bopælsbestemmelser
Ved anvendelsen af dette kapitel finder artikel 7 kun anvendelse i forbindelse med de i artikel 64, 65 og 65a omhandlede tilfælde og inden for de deri fastlagte grænser.«
9)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 65a
Særlige bestemmelser for fuldtidsledige selvstændige grænsearbejdere, hvor der ikke findes nogen arbejdsløshedsforsikringsordning for selvstændige erhvervsdrivende i bopælsmedlemsstaten
1. Uanset artikel 65 skal en fuldtidsledig person, der som grænsearbejder senest har tilbagelagt forsikringsperioder som selvstændig erhvervsdrivende eller perioder af selvstændig virksomhed, der er anerkendt med henblik på tilkendelse af arbejdsløshedsydelser i en anden medlemsstat end vedkommendes bopælsmedlemsstat, og hvis bopælsmedlemsstat har givet meddelelse om, at der ikke er nogen mulighed for, at nogen kategori af selvstændige erhvervsdrivende kan være omfattet af dens arbejdsløshedsforsikringsordning, tilmelde sig ved og stille sig til rådighed for arbejdsformidlingen i den medlemsstat, hvor den pågældende senest udøvede selvstændig virksomhed, og, når den pågældende ansøger om arbejdsløshedsydelser, fortsat overholde de betingelser, der er fastsat i sidstnævnte medlemsstats lovgivning. Den fuldtidsledige kan som et supplerende tiltag stille sig til rådighed for arbejdsformidlingen i bopælsmedlemsstaten.
2. Ydelser til den i stk. 1 omhandlede fuldtidsledige udredes af den medlemsstat, hvis lovgivning den pågældende senest har været omfattet af, i henhold til den lovgivning, den pågældende medlemsstat anvender.
3. Hvis den i stk. 1 omhandlede fuldtidsledige ikke ønsker at stille sig eller fortsætte med at være til rådighed for arbejdsformidlingen i den medlemsstat, hvor den pågældende senest udøvede sin virksomhed efter at være blevet tilmeldt der, og ønsker at søge arbejde i bopælsmedlemsstaten, finder artikel 64 tilsvarende anvendelse, bortset fra artikel 64, stk. 1, litra a). Det i artikel 64, stk. 1, litra c), første punktum, omhandlede tidsrum kan af den kompetente institution forlænges til udgangen af det tidsrum, hvor den arbejdsløse har ret til ydelser.«
10)
Artikel 71, stk. 2, affattes således:
»2. Den Administrative Kommission træffer afgørelse med kvalificeret flertal som fastlagt i traktaterne, bortset fra vedtagelsen af vedtægterne, som fastsættes af dens medlemmer ved overenskomst mellem disse.
Afgørelserne om de i artikel 72, litra a), omhandlede fortolkningsspørgsmål offentliggøres i nødvendigt omfang.«
11)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 87a
Overgangsbestemmelse om anvendelse af forordning (EU) nr. 465/2012
1. Såfremt en person, som følge af ikrafttrædelsen af forordning (EU) nr. 465/2012, i henhold til afsnit II i nærværende forordning er omfattet af lovgivningen i en anden medlemsstat end den, hvis lovgivning vedkommende var omfattet af før nævnte ikrafttrædelse, er denne person fortsat omfattet af sidstnævnte lovgivning i en overgangsperiode, der varer så længe den relevante situation forbliver uændret, og under alle omstændigheder højst 10 år efter datoen for ikrafttrædelsen af forordning (EU) nr. 465/2012. En sådan person kan anmode om, at overgangsperioden ikke længere skal gælde for vedkommende. En sådan anmodning indgives til den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i bopælsmedlemsstaten. Anmodninger indgivet senest den 29. september 2012 har virkning fra den 28. juni 2012. Anmodninger indgivet efter den 29. september 2012 har virkning fra den første dag i den følgende måned efter indgivelsen af anmodningen.
2. Senest den 29. juni 2014 skal Den Administrative Kommission evaluere gennemførelsen af bestemmelserne i artikel 65a i nærværende forordning og fremlægge en rapport om deres anvendelse. På grundlag af denne rapport kan Europa-Kommissionen, hvor det er hensigtsmæssigt, fremlægge forslag med henblik på ændring af disse bestemmelser.«
12)
Bilag X og XI ændres som angivet i bilaget til denne forordning.
Artikel 2
I forordning (EF) nr. 987/2009 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 6, stk. 1, litra b) og c), affattes således:
»b)
lovgivningen i den medlemsstat, hvor personen har bopæl, hvis personen har lønnet beskæftigelse eller udøver selvstændig virksomhed i to eller flere medlemsstater og udøver en del af sin virksomhed i bopælsmedlemsstaten, eller hvis vedkommende hverken har lønnet beskæftigelse eller udøver selvstændig virksomhed
c)
i alle andre tilfælde lovgivningen i den medlemsstat, hvis lovgivning der først blev anmodet om anvendelse af, hvis personen udøver sin virksomhed i to eller flere medlemsstater.«
2)
Artikel 14 ændres således:
a)
Stk. 5 affattes således:
»5. Ved anvendelsen af artikel 13, stk. 1, i grundforordningen er en person, der »normalt har lønnet beskæftigelse i to eller flere medlemsstater«, navnlig en person, der samtidig eller skiftevis for samme virksomhed eller arbejdsgiver eller for forskellige virksomheder eller arbejdsgivere udøver en eller flere særskilte former for virksomhed i to eller flere medlemsstater.«
b)
Følgende stykker indsættes:
»5a. Ved anvendelsen af afsnit II i grundforordningen er »hjemsted eller forretningssted« det hjemsted eller det forretningssted, hvor virksomhedens væsentlige beslutninger træffes, og hvor den centrale administrations funktioner udføres.
Ved anvendelsen af artikel 13, stk. 1, i grundforordningen er et ansat flyve- eller kabinebesætningsmedlem, der normalt udfører passager- eller fragttjenester i to eller flere medlemsstater, omfattet af lovgivningen i den medlemsstat, hvor hjemmebasen, som defineret i bilag III til Rådets forordning (EØF) nr. 3922/91 af 16. december 1991 om harmonisering af tekniske krav og administrative procedurer inden for civil luftfart (6), befinder sig.
5b. Der ses bort fra virksomhed af marginalt omfang ved fastlæggelse af, hvilken lovgivning der finder anvendelse i henhold til artikel 13 i grundforordningen. Artikel 16 i gennemførelsesforordningen finder anvendelse i alle tilfælde, der er omfattet af nærværende artikel.
3)
Artikel 15, stk. 1, andet punktum, affattes således:
»Denne institution udsteder til den berørte person den attest, som er omhandlet i artikel 19, stk. 2, i gennemførelsesforordningen, og stiller straks oplysninger om, hvilken lovgivning der finder anvendelse på den pågældende person i henhold til artikel 11, stk. 3, litra b), eller artikel 12 i grundforordningen, til rådighed for den institution, der er udpeget af den kompetente myndighed i den medlemsstat, hvor aktiviteten udøves.«
4)
Artikel 54, stk. 2, affattes således:
»2. Ved anvendelsen af artikel 62, stk. 3, i grundforordningen forelægger den kompetente institution i den medlemsstat, af hvis lovgivning den pågældende person var omfattet under sin seneste lønnede beskæftigelse eller selvstændige virksomhed, straks bopælsstedets institution efter anmodning fra denne alle de oplysninger, der er nødvendige for beregningen af arbejdsløshedsydelserne, og som der kan opnås adgang til i den medlemsstat, hvor institutionen er beliggende, særligt størrelsen af den løn- eller erhvervsindtægt, som den pågældende har haft.«
5)
Artikel 55 ændres således:
a)
Stk. 1, første afsnit, affattes således:
»1. For at være omfattet af artikel 64 eller 65a i grundforordningen underretter en arbejdsløs, der rejser til en anden medlemsstat, inden afrejsen den kompetente institution og anmoder den om et dokument, der attesterer, at vedkommende fortsat har ret til ydelser på de vilkår, der er fastsat i artikel 64, stk. 1, litra b), i grundforordningen.«
b)
Følgende stykke tilføjes:
»7. Stk. 2-6 finder tilsvarende anvendelse på den situation, der er omfattet af artikel 65a, stk. 3, i grundforordningen.«
6)
Artikel 56, stk. 1 og 2, affattes således:
»1. Når en arbejdsløs beslutter sig for i henhold til artikel 65, stk. 2, eller artikel 65a, stk. 1, i grundforordningen også at tilmelde sig arbejdsformidlingen i den medlemsstat, der ikke udreder ydelserne, ved at lade sig registrere der som arbejdssøgende, underretter vedkommende institutionen og arbejdsformidlingen i den medlemsstat, der udreder ydelserne.
Efter anmodning fra arbejdsformidlingen i den medlemsstat, der ikke udreder ydelserne, fremsender arbejdsformidlingen i den medlemsstat, der udreder ydelserne, de relevante oplysninger om den arbejdsløses tilmelding og arbejdssøgning.
2. Hvis den lovgivning, der finder anvendelse i den pågældende medlemsstat, kræver, at den arbejdsløse opfylder bestemte forpligtelser og/eller udfører arbejdssøgningsaktiviteter, skal forpligtelser og aktiviteter i den medlemsstat, der udreder ydelserne, have prioritet.
Hvis den arbejdsløse ikke opfylder alle forpligtelser og/eller udfører alle arbejdssøgningsaktiviteter i den medlemsstat, som ikke udreder ydelserne, vil dette ikke berøre de ydelser, der gives i den anden medlemsstat.«
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 22. maj 2012.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 465/2012,
annettu 22 päivänä toukokuuta 2012,
sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamisesta annetun asetuksen (EY) N:o 883/2004 ja asetuksen (EY) N:o 883/2004 täytäntöönpanomenettelystä annetun asetuksen (EY) N:o 987/2009 muuttamisesta
(ETA:n kannalta ja EU:n ja Sveitsin sopimuksen kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 48 artiklan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Tietyissä jäsenvaltioissa tehtyjen lainsäädäntömuutosten ottamiseksi huomioon ja oikeusvarmuuden takaamiseksi sidosryhmien osalta on tarpeen mukauttaa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 883/2004 (2) sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 987/2009 (3).
(2)
Sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista käsittelevältä hallintotoimikunnalta on saatu sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamista koskevia aiheellisia ehdotuksia, joilla pyritään parantamaan ja nykyaikaistamaan unionin lainsäädäntöä, ja nämä ehdotukset on sisällytetty tähän asetukseen.
(3)
Yhteiskunnallisessa todellisuudessa tapahtuvat muutokset voivat vaikuttaa sosiaaliturvajärjestelmien yhteensovittamiseen. Tällaisiin muutoksiin vastaamiseksi tarvitaan muutoksia, jotka koskevat sovellettavan lainsäädännön määrittämistä ja työttömyysetuuksia.
(4)
Unionin lainsäädännön mukainen ohjaamomiehistön ja matkustamomiehistön jäsenten ”kotiaseman” käsite määritellään teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen yhdenmukaistamisesta siviili-ilmailun alalla 16 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3922/91 (4) liitteessä III. Jotta helpotettaisiin asetuksen (EY) N:o 883/2004 II osaston soveltamista tähän henkilöryhmään, on perusteltua ottaa käyttöön erityinen sääntö, jonka mukaan ”kotiaseman” käsitettä tullaan käyttämään perusteena ohjaamomiehistön ja matkustamomiehistön jäseniin sovellettavan lainsäädännön määrittämiseksi. Ohjaamomiehistön ja matkustamomiehistön jäseniin sovellettavan lainsäädännön olisi kuitenkin pysyttävä vakaana eikä ”kotiasema-periaate” saisi johtaa sovellettavan lainsäädännön usein tapahtuvaan vaihtumiseen alan työjärjestelyjen tai kausiluonteisten vaatimusten vuoksi.
(5)
Tilanteissa, joissa henkilö työskentelee kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa, olisi selvennettävä, että asetuksen (EY) N:o 883/2004 13 artiklan 1 kohdan mukaista ehtoa, että harjoitetaan ”huomattavaa osaa” toiminnasta, sovelletaan myös henkilöihin, jotka harjoittavat toimintaa usean yrityksen tai työnantajan lukuun.
(6)
Asetusta (EY) N:o 883/2004 olisi muutettava lisäämällä siihen uusi säännös, jolla varmistetaan, että itsenäisenä ammatinharjoittajana toiminut rajatyöntekijä, joka joutuu kokonaan työttömäksi, saa etuuksia, jos hänellä on täyttyneitä vakuutuskausia itsenäisenä ammatinharjoittajana tai itsenäisen ammatinharjoittamisen kausia, jotka on tunnustettu työttömyysetuuksien myöntämistä varten toimivaltaisessa jäsenvaltiossa, ja jos hänen asuinjäsenvaltiossaan ei ole itsenäiset ammatinharjoittajat kattavaa työttömyysetuusjärjestelmää. Kyseistä säännöstä olisi tarkasteltava uudelleen kahden vuoden soveltamisen aikana saatujen kokemusten perusteella, ja sitä olisi tarvittaessa muutettava.
(7)
Asetukset (EY) N:o 883/2004 ja (EY) N:o 987/2009 olisi näin ollen muutettava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 883/2004 seuraavasti:
1)
Korvataan ilmaus ”Euroopan yhteisöjen komissio” ilmauksella ”Euroopan komissio” koko tekstissä.
2)
Lisätään johdanto-osan kappale seuraavasti:
”18 b.
Teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen yhdenmukaistamisesta siviili-ilmailun alalla 16 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3922/91 (5) liitteessä III ohjaamomiehistön ja matkustamomiehistön jäsenten ”kotiaseman” käsite määritellään lentotoiminnan harjoittajan miehistön jäsenelle nimeämäksi paikaksi, jossa miehistön jäsen tavallisesti aloittaa ja lopettaa työjakson tai peräkkäisten työjaksojen sarjan ja jossa lentotoiminnan harjoittaja ei tavallisesti vastaa hänen majoituksestaan. Jotta helpotettaisiin tämän asetuksen II osaston soveltamista ohjaamomiehistön ja matkustamomiehistön jäseniin, on perusteltua käyttää ”kotiaseman” käsitettä perusteena ohjaamomiehistön ja matkustamomiehistön jäseniin sovellettavan lainsäädännön määrittämiseksi. Ohjaamomiehistön ja matkustamomiehistön jäseniin sovellettavan lainsäädännön olisi kuitenkin pysyttävä vakaana eikä kotiasema-periaate saisi johtaa sovellettavan lainsäädännön usein tapahtuvaan vaihtumiseen alan työjärjestelyjen tai kausiluonteisten vaatimusten vuoksi.
3)
Korvataan 9 artikla seuraavasti:
”9 artikla
Jäsenvaltioiden ilmoitukset tämän asetuksen soveltamisalasta
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava Euroopan komissiolle kirjallisesti 1 artiklan l alakohdan mukaisista ilmoituksista, 3 artiklassa tarkoitetuista lainsäädännöstä ja järjestelmistä, 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetuista tehdyistä sopimuksista, 58 artiklassa tarkoitetuista vähimmäisetuuksista ja 65 a artiklan 1 kohdassa tarkoitetusta vakuutusjärjestelmän puuttumisesta sekä aineellisista muutoksista. Ilmoituksissa on annettava päivämäärä, josta lähtien tätä asetusta sovelletaan jäsenvaltioiden ilmoituksissa mainittuihin järjestelmiin.
2. Nämä ilmoitukset on toimitettava Euroopan komissiolle vuosittain, ja ne julkistetaan tarvittavilta osin.”
4)
Lisätään 11 artiklaan kohta seuraavasti:
”5. Toimintaa lentoliikenteen henkilö- tai rahtipalveluja suorittavana ohjaamomiehistön tai matkustamomiehistön jäsenenä pidetään siinä jäsenvaltiossa harjoitettavana toimintana, jossa asetuksen (ETY) N:o 3922/91 liitteessä III määritelty kotiasema sijaitsee.”
5)
Korvataan 12 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Jäsenvaltiossa tavallisesti toimintaansa harjoittavalle työnantajalle tässä jäsenvaltiossa palkkatyötä tekevä henkilö, jonka tämä työnantaja lähettää toiseen jäsenvaltioon tekemään siellä työtä kyseisen työnantajan lukuun, on edelleen ensiksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännön alainen, edellyttäen että tämän työskentelyn arvioitu kesto on enintään 24 kuukautta ja että kyseistä henkilöä ei lähetetä korvaamaan toista lähetettyä työntekijää.”
6)
Korvataan 13 artiklan 1 kohta seuraavasti:
”1. Palkkatyötä tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa tekevä henkilö on
a)
asuinjäsenvaltionsa lainsäädännön alainen, jos hän harjoittaa huomattavaa osaa toiminnastaan tässä jäsenvaltiossa, tai
b)
jos hän ei harjoita huomattavaa osaa toiminnastaan asuinjäsenvaltiossaan:
i)
sen jäsenvaltion lainsäädännön alainen, jossa yrityksen tai työnantajan kotipaikka tai liiketoimintapaikka sijaitsee, jos henkilö on yhden yrityksen tai työnantajan palveluksessa tai
ii)
sen jäsenvaltion lainsäädännön alainen, jossa yritysten tai työnantajien kotipaikka tai liiketoimintapaikka sijaitsee, jos hän on kahden tai useamman yrityksen tai työnantajan palveluksessa ja näiden kotipaikka tai liiketoimipaikka sijaitsee ainoastaan yhdessä jäsenvaltiossa; tai
iii)
sen jäsenvaltion lainsäädännön alainen, jossa yrityksen tai työnantajan kotipaikka tai liiketoimintapaikka sijaitsee ja joka on muu kuin henkilön asuinjäsenvaltio, jos henkilö on kahden tai useamman yrityksen tai työnantajan palveluksessa ja näiden kotipaikka tai liiketoimintapaikka sijaitsee kahdessa jäsenvaltiossa, joista toinen on henkilön asuinjäsenvaltio; tai
iv)
asuinjäsenvaltionsa lainsäädännön alainen, jos hän on kahden tai useamman yrityksen tai työnantajan palveluksessa ja näistä ainakin kahden kotipaikka tai liiketoimintapaikka sijaitsee eri jäsenvaltioissa, joista kumpikaan tai mikään ei ole henkilön asuinjäsenvaltio.”
7)
Korvataan 36 artiklan 2 a kohta seuraavasti:
”2 a. Toimivaltainen laitos ei voi kieltäytyä antamasta 20 artiklan 1 kohdassa edellytettyä lupaa henkilölle, joka on joutunut työtapaturman uhriksi tai sairastunut ammattitautiin ja jolla on oikeus etuuksiin toimivaltaisen laitoksen kustannuksella, jos hänen tilansa edellyttämää hoitoa ei voida antaa henkilön asuinjäsenvaltiossa lääketieteellisesti perusteltavissa olevan ajan kuluessa, kun otetaan huomioon hänen senhetkinen terveydentilansa ja sairauden todennäköinen kulku.”
8)
Korvataan 63 artikla seuraavasti:
”63 artikla
Erityissäännökset asumissääntöjen huomiotta jättämisestä
Tätä lukua sovellettaessa 7 artiklaa sovelletaan ainoastaan 64, 65 ja 65 a artiklassa tarkoitetuissa tapauksissa ja niissä säädetyin rajoituksin.”
9)
Lisätään artikla seuraavasti:
”65 a artikla
Erityissäännökset kokonaan työttömiä itsenäisenä ammatinharjoittajana toimineita rajatyöntekijöitä varten, joiden asuinjäsenvaltiossa ei ole itsenäiset ammatinharjoittajat kattavaa työttömyysetuusjärjestelmää
1. Poiketen siitä, mitä 65 artiklassa säädetään, kokonaan työttömänä olevan henkilön, jolla rajatyöntekijänä on viimeksi täyttyneitä vakuutuskausia itsenäisenä ammatinharjoittajana tai itsenäisen ammatinharjoittamisen kausia, jotka on tunnustettu työttömyysetuuksien myöntämistä varten muussa jäsenvaltiossa kuin hänen asuinjäsenvaltiossaan, ja jonka asuinjäsenvaltio on toimittanut ilmoituksen siitä, että minkään itsenäisten ammatinharjoittajien ryhmän ei ole mahdollista kuulua kyseisen jäsenvaltion työttömyysetuusjärjestelmän piiriin, on rekisteröidyttävä ja ilmoittauduttava käytettäväksi sen jäsenvaltion työvoimaviranomaisille, jossa hän viimeksi harjoitti toimintaansa itsenäisenä ammatinharjoittajana, ja etuuksia hakiessaan noudatettava jatkossakin viimeksi mainitun jäsenvaltion lainsäädännössä vahvistettuja ehtoja. Lisäksi kokonaan työttömänä oleva henkilö voi ilmoittautua asuinjäsenvaltion työvoimaviranomaisten käytettäväksi.
2. Etuudet 1 kohdassa tarkoitetulle kokonaan työttömälle henkilölle antaa soveltamansa lainsäädännön mukaisesti se jäsenvaltio, jonka lainsäädäntöä henkilöön viimeksi sovellettiin.
3. Jos 1 kohdassa tarkoitettu kokonaan työtön henkilö ei halua ilmoittautua sen jäsenvaltion työvoimaviranomaisten käytettäväksi, jossa hän viimeksi toimi, tai olla edelleen niiden käytettävissä rekisteröidyttyään sinne ja haluaa hakea työtä asuinjäsenvaltiossa, 64 artiklaa sovelletaan tarvittavin muutoksin, lukuun ottamatta sen 1 kohdan a alakohtaa. Toimivaltainen laitos voi jatkaa 64 artiklan 1 kohdan c alakohdan ensimmäisessä virkkeessä tarkoitettua aikaa siihen saakka, kunnes oikeus etuuksiin päättyy.”
10)
Korvataan 71 artiklan 2 kohta seuraavasti:
”2. Hallintotoimikunta tekee päätöksensä perussopimuksissa määritellyllä määräenemmistöllä, paitsi jos kyse on sen sääntöjen hyväksymisestä, jotka hallintotoimikunnan jäsenet laativat yhteisymmärryksessä.
Jäljempänä 72 artiklan a alakohdassa tarkoitettuja tulkintakysymyksiä koskevat päätökset julkistetaan tarvittavilta osin.”
11)
Lisätään artikla seuraavasti:
”87 a artikla
Siirtymäsäännös asetuksen (EU) N:o 465/2012 soveltamista varten
1. Jos asetuksen (EU) N:o 465/2012 voimaantulon johdosta henkilöön sovelletaan tämän asetuksen II osaston mukaisesti jonkin muun kuin sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jonka lainsäädäntöä häneen sovellettiin ennen mainittua voimaantuloa, häneen sovelletaan ennen mainittua päivää sovellettua jäsenvaltion lainsäädäntöä myös siirtymäajan, joka kestää niin kauan kuin asianomainen tilanne säilyy muuttumattomana mutta joka tapauksessa kuitenkin enintään kymmenen vuotta asetuksen (EU) N:o 465/2012 voimaantulopäivästä. Tällainen henkilö voi pyytää, että siirtymäaikaa ei enää sovelleta häneen. Tällainen pyyntö on esitettävä asuinjäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämälle laitokselle. Pyyntöjen, jotka esitetään viimeistään 29 päivänä syyskuuta 2012, katsotaan tulevan voimaan 28 päivänä kesäkuuta 2012. Pyynnöt, jotka esitetään 29 päivän syyskuuta 2012 jälkeen, tulevat voimaan niiden esittämistä seuraavan kuukauden ensimmäisenä päivänä.
2. Hallintotoimikunta arvioi viimeistään 29 päivänä kesäkuuta 2014 tämän asetuksen 65 a artiklassa vahvistettujen säännösten täytäntöönpanoa ja antaa kertomuksen niiden soveltamisesta. Tämän kertomuksen pohjalta Euroopan komissio voi tarvittaessa tehdä ehdotuksia näiden säännösten muuttamiseksi.”
12)
Muutetaan liitteet X ja XI tämän asetuksen liitteen mukaisesti.
2 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 987/2009 seuraavasti:
1)
Korvataan 6 artiklan 1 kohdan b ja c alakohta seuraavasti:
”b)
asuinjäsenvaltion lainsäädäntö, jos asianomainen henkilö on palkkatyössä tai toimii itsenäisenä ammatinharjoittajana kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa ja harjoittaa osaa toiminnastaan asuinjäsenvaltiossa tai jos hän ei ole palkkatyössä eikä toimi itsenäisenä ammatinharjoittajana;
c)
kaikissa muissa tapauksissa, joissa henkilö harjoittaa toimintaa kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa, sen jäsenvaltion lainsäädäntö, jonka soveltamista ensin pyydettiin.”
2)
Muutetaan 14 artikla seuraavasti:
a)
korvataan 5 kohta seuraavasti:
”5. Sovellettaessa perusasetuksen 13 artiklan 1 kohtaa ’palkkatyötä tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa tekevä henkilö’ tarkoittaa henkilöä, joka saman yrityksen tai työnantajan taikka usean yrityksen tai työnantajan palveluksessa harjoittaa samanaikaisesti tai vuorotellen yhtä tai useampaa erillistä toimintaa kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa.”
b)
lisätään kohdat seuraavasti:
”5 a. Sovellettaessa perusasetuksen II osastoa ’kotipaikalla tai liiketoimintapaikalla’ tarkoitetaan kotipaikkaa tai liiketoimintapaikkaa, jossa yrityksen olennaiset päätökset tehdään ja jossa sen keskushallinto toimii.
Sovellettaessa perusasetuksen 13 artiklan 1 kohtaa lentoliikenteen henkilö- tai rahtipalveluja tavallisesti kahdessa tai useammassa jäsenvaltiossa suorittavaan palveluksessa olevaan ohjaamomiehistön tai matkustamomiehistön jäseneen sovelletaan sen jäsenvaltion lainsäädäntöä, jossa teknisten sääntöjen ja hallinnollisten menettelyjen yhdenmukaistamisesta siviili-ilmailun alalla 16 päivänä joulukuuta 1991 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 3922/91 (6) liitteessä III olevan määritelmän mukainen kotiasema sijaitsee.
5 b. Pienimuotoista toimintaa ei oteta huomioon määritettäessä sovellettava lainsäädäntö perusasetuksen 13 artiklan nojalla. Täytäntöönpanoasetuksen 16 artiklaa sovelletaan kaikkiin tämän artiklan mukaisiin tapauksiin.
3)
Korvataan 15 artiklan 1 kohdan toinen virke seuraavasti:
”Kyseisen laitoksen on annettava asianomaiselle henkilölle täytäntöönpanoasetuksen 19 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu todistus ja viipymättä toimitettava kyseiseen henkilöön perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan b alakohdan tai 12 artiklan nojalla sovellettavaa lainsäädäntöä koskevat tiedot sen jäsenvaltion toimivaltaisen viranomaisen nimeämän laitoksen saataville, jossa toimintaa harjoitetaan.”
4)
Korvataan 54 artiklan 2 kohta seuraavasti:
”2. Sovellettaessa perusasetuksen 62 artiklan 3 kohtaa sen jäsenvaltion, jonka lainsäädäntöä asianomaiseen henkilöön sovellettiin hänen palkkatyössä tai itsenäisenä ammatinharjoittajana viimeksi harjoittamansa toiminnan osalta, toimivaltainen laitos ilmoittaa viipymättä asuinpaikan laitokselle tämän pyynnöstä kaikki tiedot, jotka ovat tarpeen niiden työttömyysetuuksien laskemiseksi, jotka voidaan saada sen sijaintijäsenvaltiossa, erityisesti saadut palkka- tai ammattitulot.”
5)
Muutetaan 55 artikla seuraavasti:
a)
korvataan 1 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:
”1. Jotta toiseen jäsenvaltioon siirtyvään työttömään sovellettaisiin perusasetuksen 64 tai 65 a artiklaa, hänen on ennen lähtöään tehtävä ilmoitus toimivaltaiselle laitokselle ja pyydettävä todistusta siitä, että hänellä on edelleen oikeus etuuksiin perusasetuksen 64 artiklan 1 kohdan b alakohdassa säädetyin edellytyksin.”
b)
lisätään kohta seuraavasti:
”7. Edellä olevaa 2-6 kohtaa sovelletaan tarvittavin muutoksin perusasetuksen 65 a artiklan 3 kohdan soveltamisalaan kuuluvaan tilanteeseen.”
6)
Korvataan 56 artiklan 1 ja 2 kohta seuraavasti:
”1. Jos työtön päättää perusasetuksen 65 artiklan 2 kohdan tai 65 a artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoittautua myös sen jäsenvaltion työvoimaviranomaisten käytettäväksi, joka ei ole etuuksien antaja, rekisteröitymällä siellä työnhakijaksi, hänen on ilmoitettava tästä etuudet antavan jäsenvaltion laitokselle ja työvoimaviranomaisille.
Etuudet antavan jäsenvaltion työvoimaviranomaisten on sen jäsenvaltion, joka ei ole etuuksien antaja, työvoimaviranomaisten pyynnöstä lähetettävä asiaankuuluvat tiedot työttömän rekisteröitymisestä ja työnhausta.
2. Jos asianomaisissa jäsenvaltioissa sovellettavassa lainsäädännössä edellytetään, että työtön täyttää tietyt velvoitteet ja/tai hakee työtä, ensisijaisia ovat työttömän velvoitteet ja/tai työnhaku etuudet antavassa jäsenvaltiossa.
Se, että työtön on laiminlyönyt kaikki velvoitteet ja/tai työnhaun jäsenvaltiossa, joka ei ole etuuksien antaja, ei vaikuta toisessa jäsenvaltiossa myönnettäviin etuuksiin.”
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 22 päivänä toukokuuta 2012.