EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 862/2010/EU
af 22. september 2010
om Unionens deltagelse i et fælles forsknings- og udviklingsprogram for Østersøen (BONUS), der iværksættes af flere medlemsstater
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 185 og artikel 188, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Europa-Parlamentets og Rådets afgørelse nr. 1982/2006/EF af 18. december 2006 om Det Europæiske Fællesskabs syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-2013) (3) (»syvende rammeprogram«) indeholder bestemmelser om Fællesskabets deltagelse i forsknings- og udviklingsprogrammer, der iværksættes af flere medlemsstater, herunder deltagelse i de strukturer, der oprettes til gennemførelsen af disse programmer, jf. artikel 169 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (»EF-traktaten«).
(2)
I Rådets beslutning 2006/971/EF af 19. december 2006 om særprogrammet »Samarbejde« til gennemførelse af Det Europæiske Fællesskabs syvende rammeprogram for forskning, teknologisk udvikling og demonstration (2007-13) (4) opfordres til en tværtematisk tilgang til forskningsemner, der er relevante for et eller flere temaer i syvende rammeprogram, og i den sammenhæng identificeredes et initiativ i henhold til EF-traktatens artikel 169 på området for fælles forskning i Østersøen som et af de områder, der er egnet til Fællesskabets deltagelse i fælles gennemførte nationale forskningsprogrammer.
(3)
Østersøens økosystem, der er et halvt indesluttet europæisk indhav, er et af verdens største brakvandsområder og er blevet påvirket massivt af mange naturlige og menneskeskabte faktorer, bl.a. forurening med dumpede kemiske våben, f.eks. kampgasser fra anden verdenskrig, og med tungmetalforbindelser, organiske stoffer, radioaktivt materiale og udslip af brændsels- og råolie. Landbrugets udvikling i Østersøens afvandingsområde har ligeledes forårsaget uforholdsmæssigt store tilførsler af gødningsstoffer og organisk materiale, der øger eutrofieringen, og indførelse af ikke-endemiske fremmede organismer i miljøet. Overudnyttelse af fiskebestande og klimaforandringer medvirker til tab af den oprindelige biodiversitet. Disse faktorer samt menneskenes fortsatte handlinger, herunder infrastrukturprojekter direkte på og i umiddelbar nærhed af kysten og i Østersøens afvandingsområde, samt turisme, der ikke er økologisk bæredygtig, fører til en ødelæggelse af det naturlige miljø. Alt dette begrænser i alvorlig grad Østersøens kapacitet til på et bæredygtigt niveau at tilvejebringe de varer og tjenesteydelser, som mennesker er direkte eller indirekte afhængige af til deres sociale, kulturelle og økonomiske gavn.
(4)
Det Europæiske Råd understregede på topmødet den 14. december 2007 miljøets bekymrende tilstand i Østersøen, sådan som det blev beskrevet i meddelelsen af 10. juni 2009 fra Kommissionen til Europa-Parlamentet, Rådet, det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg og Regionsudvalget om EU-strategien for Østersøområdet. Desuden opfordrede Rådet Kommissionen til at forelægge et forslag til et initiativ i henhold til EF-traktatens artikel 169 for Østersøområdet.
(5)
Videnskaben bør bidrage til at tage sådanne udfordringer op og finde løsninger på de presserende miljøproblemer i Østersøen. Men den aktuelle situations alvor kræver en kvalitativ og kvantitativ optrapning af den igangværende forskning i Østersøregionen gennem udvikling og gennemførelse af en fuldt integreret tilgang, hvorved de relevante forskningsprogrammer i alle de omkringliggende stater kan strømlines og fokuseres med henblik på at løse de komplekse og akutte problemer på en koordineret, effektiv og virkningsfuld måde.
(6)
I øjeblikket er koordineringen på EU-plan af en række forsknings- og udviklingsprogrammer eller aktiviteter, som iværksættes af medlemsstaterne enkeltvis på nationalt plan til støtte for forskning og udvikling i Østersøregionen, ikke tilstrækkelig til, at der kan opnås den kritiske masse, der er nødvendig på de strategiske forsknings- og udviklingsområder.
(7)
Endvidere er de eksisterende sektorspecifikke forskningsstrukturer, som har udviklet sig gennem en lang historie af nationale politikker, dybt forankret i nationale forvaltningssystemer og hindrer udvikling og finansiering af den tværfaglige miljøforskning, der er nødvendig for at løse problemerne i Østersøen.
(8)
Mens der er en lang tradition for forskningssamarbejde i Østersøregi med lande både inden for og uden for Østersøområdet, har samarbejdsindsatsen hidtil ikke fået tildelt de fornødne finansielle midler til at udnytte forskningspotentialet optimalt på grund af den ulige økonomiske og udviklingsmæssige situation i disse lande og de meget forskellige nationale forskningsagendaer, -temaer og -prioriteter.
(9)
I sit arbejdsprogram for 2007-2008 af 11. juni 2007 for gennemførelsen af særprogrammet »Samarbejde« ydede Kommissionen finansiel støtte til BONUS ERA-NET og ERA-NET PLUS inden for forskning i Østersømiljøet for at styrke samarbejdet mellem de organer, der finansierer miljøforskning i Østersøregionen, og befordre overgangen til et fælles forsknings- og udviklingsprogram for Østersøen, som skal iværksættes på grundlag af EF-traktatens artikel 169.
(10)
BONUS ERA-NET og ERA-NET PLUS har i det store og hele fungeret godt, og det er derfor vigtigt at sikre kontinuiteten i forskningsindsatsen med henblik på at tage de presserende miljømæssige udfordringer op.
(11)
I overensstemmelse med tilgangen i syvende rammeprogram, og som det blev anerkendt i interessenthøringerne i forbindelse med BONUS ERA-NET, er der et behov for politikdrevne forskningsprogrammer i Østersøregionen.
(12)
Danmark, Tyskland, Estland, Letland, Litauen, Polen, Finland og Sverige (»deltagerlandene«) har aftalt i fællesskab at iværksætte det fælles forsknings- og udviklingsprogram for Østersøen BONUS (»BONUS«). BONUS tager sigte på at støtte videnskabelig udvikling og innovation ved at tilvejebringe de nødvendige retlige og organisatoriske rammer for tværnationalt samarbejde mellem Østersøstaterne om miljøforskning i Østersøregionen.
(13)
Selv om BONUS primært er rettet mod miljøforskning, går programmet på tværs af en række tilknyttede EU-forskningsprogrammer vedrørende en vifte af menneskelige aktiviteter, der har en akkumuleret indvirkning på økosystemer, f.eks. fiskeri, akvakultur, landbrug, infrastruktur (herunder på energiområdet), transport, uddannelse og forskermobilitet samt samfundsøkonomiske emner. BONUS har betydelig relevans for en række EU-politikker og direktiver, herunder EU-strategien for Østersøområdet, den fælles fiskeripolitik, den fælles landbrugspolitik, Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2000/60/EF af 23. oktober 2000 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets vandpolitiske foranstaltninger (5), Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2008/56/EF af 17. juni 2008 om fastlæggelse af en ramme for Fællesskabets havmiljøpolitiske foranstaltninger (havstrategirammedirektivet) (6) samt Unionens internationale forpligtelser, såsom handlingsplanen for redningen af Østersøen (HELCOM Baltic Sea Action Plan). Som følge heraf vil mange andre områder af EU-politikken nyde godt af BONUS.
(14)
For at øge virkningen af BONUS har deltagerlandene godkendt, at Unionen deltager i programmet.
(15)
BONUS bør inkludere en strategisk fase fulgt af en gennemførelsesfase, så der bliver lejlighed til at foretage en bred interessenthøring om en strategidrevet forskningsagenda, der også kan imødekomme nye forskningsbehov. I den strategiske fase af BONUS bør flere sektororienterede finansieringsorganer søges inddraget for yderligere at styrke integrationen af den forskning, der imødekommer behov hos slutbrugere på tværs af sektorer, og sikre en effektiv anvendelse og udnyttelse af resultaterne til politiske og ressourceforvaltningsmæssige ordninger på tværs af en bred vifte af økonomiske sektorer.
(16)
Ved slutningen af den strategiske fase bør Kommissionen kontrollere, at den strategiske forskningsagenda og platformene for høring af interessenter eksisterer, og at gennemførelsesmodaliteterne er fastlagt, således at BONUS kan gå ind i gennemførelsesfasen. Kommissionen kan i givet fald rette henstillinger om en forbedring af den strategiske forskningsagenda. Overgangen til gennemførelsesfasen bør ske smidigt og uden forsinkelser.
(17)
Deltagerlandene har aftalt at bidrage med 50 mio. EUR til BONUS. Naturaliebidrag i form af adgang til og udnyttelse af infrastrukturer (»naturalieinfrastrukturbidrag«) bør tillades, forudsat at de ikke udgør en betydelig del af det samlede bidrag. De bør evalueres for deres værdi og nytte med hensyn til at gennemføre BONUS-projekter.
(18)
Unionens deltagelse i BONUS bør ikke overstige 50 mio. EUR i hele programmets løbetid og inden for den grænse matche deltagerlandenes bidrag med det formål at øge deres interesse i at gennemføre BONUS i fællesskab. Størstedelen af Unionens finansielle bidrag bør tildeles i gennemførelsesfasen. Der bør defineres en beløbsgrænse for hver fase. Beløbsgrænsen for gennemførelsesfasen bør øges med et eventuelt beløb, der måtte være til overs efter gennemførelsen af den strategiske fase.
(19)
Den fælles gennemførelse af BONUS kræver en særlig gennemførelsesstruktur som bestemt i beslutning 2006/971/EF. Deltagerlandene er blevet enige om en sådan særlig gennemførelsesstruktur og har oprettet Baltic Organisations Network for Funding Science (»BONUS-EØFG«) til at gennemføre BONUS. BONUS-EØFG bør være modtager af Unionens finansielle bidrag. Selv om deltagerlandene mindes om, at princippet om en fælles pulje er vigtigt, vil hvert enkelt deltagerland i overensstemmelse med de fælles finansieringsregler og -procedurer for BONUS beslutte, om det vil forvalte sit eget bidrag, eller om dets bidrag vil blive forvaltet af BONUS-EØFG. BONUS-EØFG bør også sikre, at gennemførelsen af BONUS overholder princippet om forsvarlig økonomisk forvaltning.
(20)
Unionens finansielle bidrag bør være betinget af, at deltagerlandenes kompetente nationale myndigheder indgår formelle forpligtelser og betaler deres finansielle bidrag.
(21)
Betalingen af Unionens finansielle bidrag til den strategiske fase bør være betinget af, at der indgås en støtteaftale mellem Kommissionen på vegne af Unionen og BONUS-EØFG, som bør være omfattet af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1906/2006 af 18. december 2006 om regler for virksomheders, forskningscentres og universiteters deltagelse i foranstaltninger under syvende rammeprogram og for formidling af forskningsresultater (2007-2013) (7) med det formål at lette og forenkle forvaltningen af bidraget.
(22)
Betalingen af Unionens finansielle bidrag til gennemførelsesfasen bør være betinget af, at der indgås en gennemførelsesaftale mellem Kommissionen på vegne af Unionen og BONUS-EØFG, der indeholder detaljerede ordninger for udnyttelsen af Unionens finansielle bidrag. Denne del af Unionens finansielle bidrag bør forvaltes ved indirekte, centraliseret forvaltning i overensstemmelse med artikel 54, stk. 2, litra c), og artikel 56 i Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (8) (»finansforordningen«) og artikel 35, artikel 38, stk. 2, og artikel 41 i Kommissionens forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 af 23. december 2002 om gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (9).
(23)
Eventuelle renter af bidrag indbetalt til BONUS-EØFG bør anses for at være dets indtægt og afsættes til gennemførelsen af BONUS.
(24)
For at beskytte sine finansielle interesser bør Unionen have ret til at nedsætte, tilbageholde eller indstille sit finansielle bidrag i tilfælde af, at gennemførelsen af BONUS er utilstrækkelig, mangelfuld eller forsinket, eller deltagerlandene ikke yder bidrag eller bidrager mangelfuldt eller forsinket til finansieringen af BONUS, på de betingelser, der er fastlagt i de aftaler, som Unionen og BONUS-EØFG skal indgå.
(25)
For at sikre en effektiv gennemførelse af BONUS i gennemførelsesfasen bør den finansielle støtte tildeles deltagerne i BONUS-projekter, der udvælges på centralt plan under BONUS-EØFG's ansvar og på grundlag af forslagsindkaldelser. Tildelingen og udbetalingen af en sådan finansiel støtte til deltagerne i BONUS bør ske på gennemsigtig og ubureaukratisk vis og efter fælles regler i overensstemmelse med syvende rammeprogram.
(26)
Uanset at Det Fælles Forskningscenter er en afdeling under Kommissionen, råder dets institutter imidlertid over forskningskompetencer, der er relevante for BONUS, og som kunne bidrage til gennemførelsen af programmet. Det er derfor hensigtsmæssigt at definere Det Fælles Forskningscenters rolle med hensyn til støtteberettigelse.
(27)
For at sikre ligebehandling bør evalueringen af forslagene følge de samme principper, som gælder forslag, der fremlægges under syvende rammeprogram. Derfor bør evalueringen af forslagene foregå centralt under BONUS-EØFG's ansvar ved uafhængige eksperter med et godt kendskab til lokale forhold på grundlag af gennemsigtige og fælles kriterier, og støtten bør tildeles i overensstemmelse med en centralt godkendt karakterliste. Karaktergivning og prioriteret rækkefølge bør godkendes af BONUS-EØFG, der nøje baserer sig på resultatet af den uafhængige evaluering, som bør være bindende.
(28)
Enhver medlemsstat og ethvert land, der er associeret med syvende rammeprogram, er berettiget til at deltage i BONUS.
(29)
I overensstemmelse med målsætningerne for syvende rammeprogram bør ethvert andet land også kunne deltage i BONUS, særlig de lande, der støder op til Østersøen eller indgår i dens afvandingsområde, hvis der er truffet bestemmelse om en sådan deltagelse i den relevante internationale aftale, og hvis både Kommissionen og de deltagende stater godkender dette. I overensstemmelse med syvende rammeprogram bør Unionen have ret til at godkende betingelserne for sin økonomiske støtte til BONUS, for så vidt angår andre landes deltagelse heri i overensstemmelse med reglerne og vilkårene i denne afgørelse.
(30)
Der bør træffes passende foranstaltninger til forebyggelse af uregelmæssigheder og svig, og de nødvendige skridt bør tages for at kræve tabte, uberettiget udbetalte eller forkert anvendte midler tilbagebetalt i overensstemmelse med Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 2988/95 af 18. december 1995 om beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser (10), (Euratom, EF) nr. 2185/96 af 11. november 1996 om Kommissionens kontrol og inspektion på stedet med henblik på beskyttelse af De Europæiske Fællesskabers finansielle interesser mod svig og andre uregelmæssigheder (11) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1073/1999 af 25. maj 1999 om undersøgelser, der foretages af Det Europæiske Kontor for Bekæmpelse af Svig (OLAF) (12).
(31)
Forskningsaktiviteter, der gennemføres under BONUS, bør overholde etiske principper i overensstemmelse med de generelle principper i syvende rammeprogram samt følge principperne om integrering af kønsaspektet, ligestilling mellem kønnene og bæredygtig udvikling.
(32)
På baggrund af en midtvejsevaluering, der foretages af Kommissionen bistået af uafhængige eksperter med et godt kendskab til lokale forhold, bør Kommissionen vurdere kvaliteten og effektiviteten af gennemførelsen af BONUS og fremskridtene med at opfylde de fastsatte mål og foretage en endelig evaluering.
(33)
Deltagerne i BONUS bør orientere om og videreformidle deres resultater bredt, særlig til andre lignende regionale havforskningsprojekter, og gøre oplysningerne offentligt tilgængelige.
(34)
Den vellykkede gennemførelse af de projekter, der allerede er iværksat under BONUS ERA-NET og BONUS ERA-NET PLUS, har afsløret, hvilken katastrofal tilstand Østersøen befinder sig i. Miljøets tilstand i Østersøområdet bør derfor fortsat være genstand for yderligere forskningsaktiviteter -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Unionens finansielle bidrag
1. Unionens finansielle bidrag til det fælles forsknings- og udviklingsprogram for Østersøen BONUS (»BONUS«), som iværksættes i fællesskab af Danmark, Tyskland, Estland, Letland, Litauen, Polen, Finland og Sverige (»deltagerlandene«), ydes på de betingelser, der er fastlagt i denne afgørelse.
2. Unionen betaler et finansielt bidrag, der ikke overstiger 50 mio. EUR i hele BONUS-programmets løbetid i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1906/2006 for den strategiske fases vedkommende og i overensstemmelse med artikel 54, stk. 2, litra c), i finansforordningen for gennemførelsesfasens vedkommende. Inden for denne beløbsgrænse skal Unionens finansielle bidrag matche deltagerlandenes bidrag.
3. Unionens finansielle bidrag betales samlet over de budgetbevillinger, der er tildelt alle de relevante temaer i særprogrammet »Samarbejde«.
Artikel 2
Gennemførelse af BONUS
1. BONUS gennemføres af Baltic Organisations’ Network for Funding Science (»BONUS-EØFG«).
2. BONUS gennemføres i to faser, en strategisk fase fulgt af en gennemførelsesfase, i overensstemmelse med bilag I.
3. Den strategiske fase af BONUS varer i op til 18 måneder. Den udgør forberedelsesfasen til gennemførelsesfasen. I den strategiske fase udfører BONUS-EØFG følgende opgaver:
a)
forbereder den strategiske forskningsagenda, der definerer den del, der vedrører det videnskabelige indhold af BONUS med fokus på forslagsindkaldelser, i overensstemmelse med målsætningerne for syvende rammeprogram
b)
etablerer platforme for høring af interessenter med det formål at styrke og institutionalisere inddragelsen af interessenter fra alle relevante sektorer
c)
forbereder og udarbejder gennemførelsesbestemmelser, herunder juridiske og finansielle regler og procedurer, bestemmelser om intellektuelle ejendomsrettigheder, der hidrører fra BONUS-aktiviteter, menneskelige ressourcer og kommunikationsaspekter.
4. Gennemførelsesfasen varer i en periode på mindst fem år. I gennemførelsesfasen offentliggøres forslagsindkaldelserne med henblik på finansiering af projekter, der retter sig mod målene for BONUS. Disse forslagsindkaldelser målrettes tværnationale projekter med mange partnere, idet der tilskyndes til en passende deltagelse af små og mellemstore virksomheder, og indbefatter forskning, teknologisk udvikling, undervisning og formidlingsaktiviteter. Projekterne skal udvælges på basis af principperne om ligebehandling, åbenhed, uafhængig evaluering og samfinansiering og om, at bidraget ikke må bruges til at opnå en fortjeneste, ikke må ydes med tilbagevirkende kraft og ikke kan kumuleres med andre EU-kilder. Tildelingen og udbetalingen af tilskud til deltagerne i BONUS sker efter de fælles bestemmelser i overensstemmelse med syvende rammeprogram.
Artikel 3
Betingelser for Unionens finansielle bidrag
1. Unionens finansielle bidrag til den strategiske fase må ikke overstige 1,25 mio. EUR og matcher inden for denne grænse deltagerlandenes bidrag. Unionens forpligtelse til at bidrage til den strategiske fase er betinget af en tilsvarende forpligtelse fra deltagerlandenes side.
2. Unionens finansielle bidrag til gennemførelsesfasen må ikke overstige 48,75 mio. EUR og matcher inden for denne grænse deltagerlandenes bidrag. Beløbsgrænsen kan øges med det beløb, der måtte være til overs efter den strategiske fases afslutning. I gennemførelsesfasen kan op til 25 % af bidragene fra deltagerlandene bestå i naturalieinfrastrukturbidrag.
3. Unionens finansielle bidrag til gennemførelsesfasen er betinget af:
a)
at de deltagende stater udarbejder den strategiske forskningsagenda, skaber platformene for høring af interessenter og fastlægger gennemførelsesbestemmelser, jf. artikel 2, stk. 3, og at der sker fremskridt hen imod opfyldelsen af målsætninger og resultater som fastlagt i bilag I, afsnit 2. Kommissionen kan i givet fald rette henstillinger om en forbedring af den strategiske forskningsagenda
b)
at BONUS-EØFG godtgør, at den har kapacitet til at gennemføre BONUS, herunder modtage, tildele og overvåge Unionens finansielle bidrag i henhold til indirekte, centraliseret forvaltning i overensstemmelse med artikel 54, stk. 2, litra c), og artikel 56 i finansforordningen og artikel 35, artikel 38, stk. 2, og artikel 41 i forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002 og i overensstemmelse med princippet om forsvarlig finansiel forvaltning
c)
at der opretholdes og anvendes en egnet og effektiv styringsmodel for BONUS i overensstemmelse med bilag II
d)
at BONUS-EØFG effektivt udfører aktiviteter, der vedrører gennemførelsesfasen i BONUS som fastlagt i bilag I, hvilket indebærer, at der offentliggøres forslagsindkaldelser med henblik på tildeling af støtte
e)
at hvert deltagerland forpligter sig til at bidrage med sin andel af finansieringen af BONUS, og at de rent faktisk indbetaler deres bidrag, især midler til deltagere i BONUS-projekter, der udvælges efter forslagsindkaldelser
f)
at EU's statsstøtteregler overholdes, og navnlig Fællesskabets rammebestemmelser for statsstøtte til forskning og udvikling og innovation (13)
g)
at der sikres en høj grad af videnskabelig ekspertise, iagttagelse af etiske principper i overensstemmelse med de generelle principper i syvende rammeprogram og overholdelse af principperne om integrering af kønsaspektet og ligestilling mellem kønnene samt princippet om bæredygtig udvikling.
Artikel 4
Det Fælles Forskningscenters deltagelse
1. Det Fælles Forskningscenter er berettiget til støtte fra BONUS på samme vilkår som deltagerlandenes støtteberettigede enheder.
2. Det Fælles Forskningscenters egne ressourcer, som ikke er dækket af finansiering fra BONUS, anses ikke for at være en del af Unionens finansielle bidrag efter artikel 1.
Artikel 5
Aftaler mellem Unionen og BONUS-EØFG
1. De nærmere bestemmelser om forvaltning af og kontrol med midler og beskyttelsen af Unionens finansielle interesser i den strategiske fase fastlægges i en støtteaftale, der indgås mellem Kommissionen på Unionens vegne og BONUS-EØFG i overensstemmelse med reglerne i denne afgørelse og i forordning (EF) nr. 1906/2006.
2. De nærmere bestemmelser om forvaltning af og kontrol med midler og beskyttelsen af Unionens finansielle interesser i gennemførelsesfasen fastlægges i en gennemførelsesaftale og i årlige finansieringsaftaler, der indgås mellem Kommissionen på Unionens vegne og BONUS-EØFG.
Gennemførelsesaftalen skal navnlig omfatte følgende:
a)
en definition af de delegerede opgaver
b)
bestemmelser om beskyttelse af EU-midler
c)
betingelser for og nærmere bestemmelser om udførelse af opgaver, herunder finansieringsregler og øvre finansieringsgrænser for BONUS-projekterne, hensigtsmæssige bestemmelser om afgrænsning af ansvar og iværksættelse af kontrol
d)
regler for rapportering til Kommissionen om, hvordan opgaverne udføres
e)
kriterier for, hvornår opgaverne ikke længere udføres
f)
nærmere bestemmelser om Kommissionens tilsyn
g)
betingelserne for anvendelsen af separate bankkonti og anvendelsen af renteafkastet
h)
bestemmelser, der sikrer, at EU-indsatsen er synlig i forhold til andre af BONUS-EØFG's aktiviteter
i)
forpligtelse til at undlade enhver handling, der kan medføre en interessekonflikt efter artikel 52, stk. 2, i finansforordningen
j)
bestemmelser om intellektuelle ejendomsrettigheder, der opstår som følge af gennemførelsen af BONUS som nævnt i artikel 2
k)
de kriterier, der skal anvendes til midtvejsevalueringen og den endelige evaluering, herunder de i artikel 13 nævnte.
3. Kommissionen foretager en forudgående evaluering af BONUS-EØFG for at skaffe bevis for, at de procedurer og systemer, der nævnes i artikel 56 i finansforordningen, findes og fungerer efter hensigten.
Artikel 6
Renteafkast af bidrag
Renteafkastet af de finansielle bidrag til BONUS anses for at være indtægt for BONUS-EØFG og afsættes til BONUS.
Artikel 7
Nedsættelse, tilbageholdelse eller indstilling af Unionens finansielle bidrag
Hvis gennemførelsen af BONUS er utilstrækkelig, mangelfuld eller forsinket, har Unionen ret til at nedsætte, tilbageholde eller indstille sit finansielle bidrag alt efter, hvordan gennemførelsen af BONUS skrider frem.
Yder deltagerlandene ikke bidrag eller bidrager de mangelfuldt eller forsinket til finansieringen af BONUS, har Unionen ret til at nedsætte sit finansielle bidrag i forhold til størrelsen af offentlige bidrag, som deltagerlandene har ydet ifølge betingelserne i støtteaftalen, der er omhandlet i artikel 5, stk. 1.
Artikel 8
Deltagerlandenes beskyttelse af Unionens finansielle interesser
Ved gennemførelsen af BONUS træffer deltagerlandene alle de lovgivningsmæssige, forskriftsmæssige, administrative og andre foranstaltninger, der er nødvendige for at beskytte Unionens finansielle interesser. Deltagerlandene træffer navnlig de nødvendige foranstaltninger til at sikre fuldstændig inddrivelse af alle Unionens fordringer i overensstemmelse med finansforordningen og forordning (EF, Euratom) nr. 2342/2002.
Artikel 9
Kontrol, der foretages af Kommissionen og Revisionsretten
Kommissionen og Revisionsretten for Den Europæiske Union har ret til at foretage enhver form for kontrol og inspektion, som er nødvendig for at sikre en forsvarlig forvaltning af Unionens midler og for at beskytte Unionens finansielle interesser mod svig og uregelmæssigheder. Med henblik herpå stiller deltagerlandene og BONUS-EØFG alle relevante dokumenter til rådighed for Kommissionen og Revisionsretten.
Artikel 10
Gensidig information
Kommissionen fremsender alle relevante oplysninger til Europa-Parlamentet, Rådet og Revisionsretten. Via BONUS-EØFG opfordres deltagerlandene til at forelægge eventuelle yderligere oplysninger for Kommissionen, som Europa-Parlamentet, Rådet eller Revisionsretten har anmodet om vedrørende den finansielle forvaltning af BONUS-EØFG, og som er i overensstemmelse med de generelle rapporteringskrav i artikel 13.
Artikel 11
Deltagelse af andre medlemsstater og associerede lande
Enhver medlemsstat og ethvert land, der er associeret med syvende rammeprogram, kan deltage i BONUS i overensstemmelse med de kriterier, der er fastlagt i artikel 3, stk. 1, og artikel 3, stk. 3, litra e) og f). Medlemsstater og associerede lande, der har tilsluttet sig BONUS, anses for deltagerlande i forbindelse med denne afgørelse.
Artikel 12
Deltagelse af andre lande
Deltagerlandene og Kommissionen kan godkende deltagelse af ethvert andet land med forbehold af kriterierne i artikel 3, stk. 1, og artikel 3, stk. 3, litra e) og f), og forudsat at denne deltagelse er omfattet af den relevante internationale aftale.
Deltagerlandene og Kommissionen definerer betingelserne for, hvornår juridiske enheder, der er etableret eller bosiddende i det pågældende land, er berettiget til BONUS-støtte.
Artikel 13
Årlig rapportering og evaluering
I sin årlige rapport om syvende rammeprogram, der forelægges Europa-Parlamentet og Rådet i henhold til traktatens artikel 190 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, indarbejder Kommissionen en rapport om BONUS-aktiviteterne.
Kommissionen foretager en midtvejsevaluering af BONUS senest den 31. december 2014. Denne evaluering omfatter fremskridtene med at nå målene ifølge artikel 2 og bilag I samt BONUS-programmets anbefalinger af de bedst egnede metoder til yderligere styrkelse af integrationen og højnelsen af kvaliteten og effektiviteten af gennemførelsen, herunder videnskabelig, forvaltningsmæssig og finansiel integration, og det evalueres desuden, om deltagerlandenes bidragsniveau er passende set ud fra deres nationale forskersamfunds potentielle behov. Kommissionen forelægger konklusionerne på midtvejsevalueringen og sine bemærkninger hertil for Europa-Parlamentet og Rådet.
Ved afslutningen af Unionens deltagelse i BONUS, dog senest den 31. december 2017, foretager Kommissionen en endelig evaluering af BONUS. Kommissionen forelægger resultaterne af denne evaluering for Europa-Parlamentet og Rådet.
Artikel 14
Ikrafttræden
Denne afgørelse træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 15
Adressater
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 22. september 2010.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 862/2010/EU,
annettu 22 päivänä syyskuuta 2010,
unionin osallistumisesta useiden jäsenvaltioiden yhteiseen Itämeren tutkimus- ja kehitysohjelmaan (BONUS)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 185 artiklan ja 188 artiklan toisen kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Euroopan yhteisön seitsemännestä tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelmasta (2007-2013), jäljempänä ’seitsemäs puiteohjelma’, 18 päivänä joulukuuta 2006 tehdyllä Euroopan parlamentin ja neuvoston päätöksellä N:o 1982/2006/EY (3) mahdollistetaan yhteisön osallistuminen Euroopan yhteisön perustamissopimuksen, jäljempänä ’EY:n perustamissopimus’, 169 artiklassa tarkoitettuihin useiden jäsenvaltioiden käynnistämiin tutkimus- ja kehittämistyötä koskeviin toimintaohjelmiin sekä näiden toimintaohjelmien täytäntöönpanoa koskeviin järjestelmiin.
(2)
Euroopan yhteisön seitsemännen tutkimuksen, teknologian kehittämisen ja demonstroinnin puiteohjelman (2007-2013) täytäntöön panemiseksi toteutettavasta erityisohjelmasta ”Yhteistyö”19 päivänä joulukuuta 2006 tehdyssä neuvoston päätöksessä 2006/971/EY (4) kannustetaan omaksumaan tieteidenvälinen lähestymistapa tutkimusaiheisiin, jotka ovat relevantteja seitsemännen puiteohjelman yhden tai sitä useamman aihealueen kannalta, ja siinä määritettiin tässä yhteydessä EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla toteutettava Itämeren yhteistä tutkimusta koskeva toimi yhdeksi alaksi, jolla yhteisö voi osallistua yhteisesti toteutettaviin kansallisiin tutkimusohjelmiin.
(3)
Itämeren ekosysteemiin, joka on puolisuljettu eurooppalainen sisämeri ja yksi maailman suurimmista murtovesialueista, ovat vakavasti vaikuttaneet monet luonnolliset ja ihmisen toiminnasta johtuvat ympäristöpaineet, kuten mereen laskettujen kemiallisten aseiden, esimerkiksi toisen maailmansodan aikaisten taistelukaasujen, ja raskasmetalliyhdisteiden, orgaanisten aineiden, radioaktiivisten aineiden sekä polttoöljy- ja öljyvuotojen aiheuttama pilaantuminen. Maatalouden kehittyminen Itämeren valuma-alueella on niin ikään aiheuttanut rehevöitymiseen johtavaa lannoitteiden ja orgaanisen materiaalin liiallista käyttöä sekä ei-kotoperäisten vieraiden organismien tuloa ympäristöön. Kalavarojen kestämätön käyttö ja ilmastonmuutos aiheuttavat alkuperäisen biologisen monimuotoisuuden köyhtymistä. Nämä tekijät ja ihmisen jatkuva toiminta, kuten suoraan Itämeren rannikolla ja sen välittömässä läheisyydessä sekä Itämeren valuma-alueella toteutettavat infrastruktuurihankkeet, ja ekologisesti kestämätön matkailu pilaavat luonnonympäristöä. Kaikki tämä vähentää vakavasti Itämeren ekosysteemin valmiuksia tarjota kestävältä pohjalta tavaroita ja palveluja, joista ihminen on riippuvainen sekä suoraan että välillisesti yhteiskunnallisista, kulttuurisista ja taloudellisista syistä.
(4)
Joulukuun 14 päivänä 2007 kokoontunut Eurooppa-neuvosto toi korostetusti esiin huolen Itämeren ympäristön tilasta, mikä on otettu huomioon komission Euroopan parlamentille, neuvostolle, Euroopan talous- ja sosiaalikomitealle ja alueiden komitealle 10 päivänä kesäkuuta 2009 antamassa tiedonannossa ”Euroopan unionin strategia Itämeren aluetta varten”. Lisäksi neuvosto kehotti komissiota esittämään ehdotuksen Itämeren aluetta koskevaksi EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan mukaiseksi aloitteeksi.
(5)
Tieteen olisi autettava vastaamaan tällaisiin haasteisiin ja löytämään ratkaisuja Itämeren alueen kiireellisiin ympäristöongelmiin. Tilanteen vakavuus edellyttää kuitenkin, että tämänhetkistä tutkimusta Itämeren alueella vahvistetaan laadullisesti ja määrällisesti kehittämällä ja panemalla täytäntöön täysin yhdennetty lähestymistapa, jossa kaikkien Itämeren valtioiden asianomaiset tutkimusohjelmat voidaan johdonmukaistaa ja keskittää, jotta monimutkaisiin ja kiireellisiin ongelmiin voidaan puuttua koordinoidusti, tehokkaasti ja tuloksekkaasti.
(6)
Yksittäisten jäsenvaltioiden toteuttamia kansallisia tutkimus- ja kehittämisohjelmia tai -toimia tutkimuksen ja kehittämisen tukemiseksi Itämeren alueella ei tällä hetkellä koordinoida riittävän hyvin unionin tasolla, jotta niiden avulla saataisiin koottua välttämätön kriittinen massa strategisilla tutkimuksen ja kehittämisen aloilla.
(7)
Lisäksi nykyiset alakohtaiset tutkimusrakenteet, jotka ovat kehittyneet pitkäaikaisten kansallisten politiikkojen tuloksena, ovat kansallisiin hallintojärjestelmiin syvään juurtuneita ja estävät kehittämästä ja rahoittamasta monitieteistä, tieteidenvälistä ja tieteenalarajat ylittävää ympäristötutkimusta, joka on tarpeen Itämeren haasteisiin vastaamiseksi.
(8)
Itämeren maat ovat pitkään harjoittaneet Itämereen liittyvää tutkimusyhteistyötä sekä keskenään että muiden kuin Itämeren maiden kanssa, mutta yhteistyötoimille ei ole toistaiseksi ollut riittäviä rahoitusvaroja, jotta tutkimusvalmiuksia olisi voitu hyödyntää optimaalisesti; syynä tähän ovat olleet kyseisten maiden epätasapainoinen talous- ja kehitystilanne sekä hyvin erilaiset kansalliset tutkimuslinjaukset, tutkimuskohteet ja painopisteet.
(9)
”Yhteistyö”-erityisohjelman toteuttamiseksi 11 päivänä kesäkuuta 2007 hyväksymässään työohjelmassa 2007-2008 komissio myönsi rahoitustukea Itämeren ympäristötutkimuksen BONUS ERA-NET- ja ERA-NET PLUS -toimille vahvistaakseen ympäristötutkimuksen rahoitusorganisaatioiden välistä yhteistyötä Itämeren alueella ja helpottaakseen siirtymistä EY:n perustamissopimuksen 169 artiklan nojalla toteutettavaan yhteiseen Itämeren tutkimus- ja kehitysohjelmaan.
(10)
BONUS ERA-NET- ja ERA-NET PLUS -toimet ovat onnistuneet yleensä hyvin, ja sen vuoksi on tärkeää varmistaa tutkimustoimien jatkuvuus kiireellisiin ympäristöhaasteisiin vastaamiseksi.
(11)
Seitsemännen puiteohjelman lähestymistavan mukaisesti Itämeren alueella tarvitaan politiikkalähtöisiä tutkimusohjelmia, kuten BONUS ERA-NET -toimen aikana järjestetyissä sidosryhmäkuulemisissa todettiin.
(12)
Tanska, Saksa, Viro, Latvia, Liettua, Puola, Suomi ja Ruotsi, jäljempänä ’osallistuvat valtiot’, ovat päättäneet käynnistää yhdessä Itämeren yhteisen tutkimus- ja kehitysohjelman BONUS, jäljempänä ’BONUS-ohjelma’. BONUS-ohjelman tavoitteena on tukea tieteellistä kehitystä ja innovointia tarjoamalla tarvittavat oikeudelliset ja organisatoriset puitteet Itämeren valtioiden väliselle ympäristötutkimusyhteistyölle Itämeren alueella.
(13)
Vaikka BONUS-ohjelmassa keskitytään suurelta osin ympäristötutkimukseen, se kytkeytyy myös useisiin muihin asiaan liittyviin unionin tutkimusohjelmiin, joiden aiheina ovat ekosysteemeihin kasautuvasti vaikuttavat ihmisten toiminnot, kuten kalatalous, vesiviljely, maatalous, infrastruktuuri (energia-ala mukaan luettuna), liikenne, tutkijoiden koulutus ja liikkuvuus sekä sosioekonomiset kysymykset. BONUS-ohjelmalla on suuri merkitys useiden unionin politiikkojen ja direktiivien kannalta, joita ovat muun muassa unionin strategia Itämeren aluetta varten, yhteinen kalastuspolitiikka, yhteinen maatalouspolitiikka, yhteisön vesipolitiikan puitteista 23 päivänä lokakuuta 2000 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2000/60/EY (5) ja yhteisön meriympäristöpolitiikan puitteista 17 päivänä kesäkuuta 2008 annettu Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivi 2008/56/EY (meristrategiadirektiivi) (6), sekä unionin kansainvälisten sitoumusten kuten HELCOMin Itämeren toimintasuunnitelman kannalta. BONUS-ohjelmasta hyötyvät näin ollen myös useat muut unionin politiikanalat.
(14)
Tehostaakseen BONUS-ohjelman vaikutusta osallistuvat valtiot ovat antaneet suostumuksensa unionin osallistumiselle kyseiseen ohjelmaan.
(15)
BONUS-ohjelmassa olisi oltava toteutusvaihetta edeltävä strategiavaihe, joka antaa mahdollisuuden kuulla laajalti sidosryhmiä strategialähtöisestä tutkimuslinjauksesta, jossa otetaan huomioon myös esiin nousevat tutkimustarpeet. BONUS-ohjelman strategiavaiheen aikana olisi pyrittävä saamaan mukaan lisää alakohtaisesti suuntautuneita rahoitusorganisaatioita, jotta voidaan edelleen lisätä loppukäyttäjien monialaisiin tarpeisiin vastaavan tutkimuksen yhtenäisyyttä sekä varmistaa tulosten tehokas käyttö ja hyödyntäminen poliittisessa päätöksenteossa ja resurssien hallinnassa useilla eri talouden aloilla.
(16)
Komission olisi strategiavaiheen lopussa tarkistettava, että BONUS-ohjelman toteutusvaiheeseen siirtymisen edellyttämät strateginen tutkimuslinjaus, sidosryhmien kuulemisfoorumit ja täytäntöönpanosäännöt on määritelty. Komissio voi tarvittaessa antaa suosituksia strategisen tutkimuslinjauksen parantamiseksi. Siirtymisen toteutusvaiheeseen olisi tapahduttava saumattomasti ja viivytyksettä.
(17)
Osallistuvat valtiot ovat päättäneet antaa 50 miljoonan euron rahoitusosuuden BONUS-ohjelmaan. Luontoissuoritukset infrastruktuurien käyttöoikeuksien ja käytön muodossa, jäljempänä ’infrastruktuureihin liittyvät luontoissuoritukset’, olisi hyväksyttävä, kunhan ne eivät muodosta merkittävää osaa koko osuudesta. Niiden arvo ja hyödyllisyys BONUS-ohjelman hankkeiden toteutuksen kannalta olisi arvioitava.
(18)
Unionin rahoitusosuuden BONUS-ohjelmassa olisi oltava enintään 50 miljoonaa euroa kyseisen ohjelman koko keston ajaksi ja näissä enimmäisrajoissa yhtä suuri kuin osallistuvien valtioiden rahoitusosuus, jotta lisättäisiin niiden intressiä BONUS-ohjelman yhteistoteutukseen. Suurin osa unionin rahoitusosuudesta olisi osoitettava toteutusvaiheeseen. Kumpaakin vaihetta varten olisi määriteltävä enimmäismäärät. Jos strategiavaiheen jälkeen rahoitusta on käyttämättä, toteutusvaiheen enimmäisrahoitusta olisi lisättävä käyttämättä jääneellä määrällä.
(19)
BONUS-ohjelman yhteinen täytäntöönpano edellyttää päätöksessä 2006/971/EY säädettyä erityistä täytäntöönpanorakennetta. Osallistuvat valtiot ovat sopineet tällaisesta erityisestä täytäntöönpanorakenteesta ja perustaneet BONUS-ohjelman toteuttamista varten Baltic Organisations’ Network for Funding Sciencen (Itämeren tutkimusyhteistyön rahoittajayhtymä), jäljempänä ’BONUS EEIG’. BONUS EEIG:n olisi oltava unionin rahoitusosuuden saaja. Osallistuvien valtioiden olisi muistettava, että todellisten yhteisten varojen periaate on tärkeä, mutta kukin osallistuva valtio päättää BONUS-ohjelman yhteisten rahoitussääntöjen ja -menettelyjen mukaisesti, hallinnoiko se itse omaa rahoitusosuuttaan vai hallinnoiko sitä BONUS EEIG. BONUS EEIG:n olisi myös varmistettava, että BONUS-ohjelma pannaan täytäntöön moitteettoman varainhoidon periaatteen mukaisesti.
(20)
Unionin rahoitusosuuden edellytyksenä olisi oltava, että osallistuvien valtioiden toimivaltaiset viranomaiset antavat tarvittavat viralliset sitoumukset ja maksavat rahoitusosuutensa.
(21)
Strategiavaihetta varten maksettavasta unionin rahoitusosuudesta olisi tehtävä avustussopimus unionin puolesta toimivan komission ja BONUS EEIG:n välillä; avustussopimuksen hallinnoinnin helpottamiseksi ja yksinkertaistamiseksi siihen olisi sovellettava säännöistä, jotka koskevat yritysten, tutkimuskeskusten ja korkeakoulujen osallistumista seitsemännen puiteohjelman toimiin sekä tutkimustulosten levittämistä (2007-2013), 18 päivänä joulukuuta 2006 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EY) N:o 1906/2006 (7).
(22)
Toteutusvaihetta varten maksettavan unionin rahoitusosuuden edellytyksenä olisi oltava, että unionin puolesta toimivan komission ja BONUS EEIG:n välillä tehdään täytäntöönpanosopimus, joka sisältää yksityiskohtaiset säännöt unionin rahoitusosuuden käytöstä. Tähän osaan unionin rahoitusosuudesta olisi sovellettava välillistä keskitettyä hallinnointia Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (8), jäljempänä ’varainhoitoasetus’, 54 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja 56 artiklan sekä Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 1605/2002 soveltamissäännöistä 23 päivänä joulukuuta 2002 annetun komission asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 (9) 35 artiklan, 38 artiklan 2 kohdan ja 41 artiklan mukaisesti.
(23)
BONUS EEIG:lle maksetuille rahoitusosuuksille mahdollisesti kertyvät korot olisi katsottava sen tuloiksi ja osoitettava BONUS-ohjelman toteutukseen.
(24)
Jos BONUS-ohjelman toteutus on riittämätöntä, osittaista tai myöhässä tai jos osallistuvat valtiot eivät maksa osuuttaan BONUS-ohjelman rahoitukseen tai maksavat sen osittain tai myöhässä, unionilla olisi taloudellisten etujensa suojelemiseksi oltava oikeus rahoitusosuutensa alentamiseen, keskeyttämiseen tai lopettamiseen ehdoilla, jotka vahvistetaan unionin ja BONUS EEIG:n välillä tehtävissä sopimuksissa.
(25)
Jotta BONUS-ohjelman toteutus olisi tehokasta, toteutusvaiheen aikana rahoitustukea olisi annettava BONUS-ohjelman hankkeisiin osallistuville, jotka valitaan keskustasolla BONUS EEIG:n vastuulla ehdotuspyyntöjen pohjalta. Tällaisen rahoitustuen myöntämisen ja maksamisen BONUS-ohjelman osallistujille olisi oltava avointa ja epäbyrokraattista, ja siinä olisi noudatettava seitsemännen puiteohjelman mukaisia yhteisiä sääntöjä.
(26)
Yhteinen tutkimuskeskus on komission yksikkö, mutta sen laitoksilla on kuitenkin tutkimusvalmiuksia, jotka ovat BONUS-ohjelman kannalta merkittäviä ja joita voitaisiin hyödyntää sen toteutuksessa. Siksi on asianmukaista määrittää Yhteisen tutkimuskeskuksen asema sen rahoituskelpoisuuden kannalta.
(27)
Tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi ehdotusten arvioinnissa olisi noudatettava samoja periaatteita kuin seitsemännessä puiteohjelmassa jätettyjen ehdotusten arvioinnissa. Riippumattomien, paikalliset olosuhteet hyvin tuntevien asiantuntijoiden olisi tämän vuoksi arvioitava ehdotukset keskitetysti BONUS EEIG:n johdolla avointen ja yhteisten kriteerien pohjalta, ja rahoitus olisi osoitettava keskitetysti hyväksytyn paremmuusjärjestyksen mukaisesti. BONUS EEIG:n olisi hyväksyttävä ehdotusten paremmuus- ja tärkeysjärjestys noudattaen riippumattoman arvioinnin tulosta, jonka pitäisi olla sitova.
(28)
Minkä tahansa jäsenvaltion ja seitsemänteen puiteohjelmaan assosioituneen maan olisi voitava liittyä BONUS-ohjelmaan.
(29)
Seitsemännen puiteohjelman tavoitteiden mukaisesti minkä tahansa muun maan, erityisesti Itämereen rajoittuvien tai sen valuma-alueella olevien maiden, olisi voitava osallistua BONUS-ohjelmaan, jos osallistumisesta määrätään asiaan sovellettavassa kansainvälisessä sopimuksessa ja jos sekä komissio että osallistuvat valtiot hyväksyvät osallistumisen. Seitsemännen puiteohjelman mukaisesti unionilla olisi oltava oikeus sopia BONUS-ohjelmaa koskevan rahoitusosuutensa ehdoista tässä päätöksessä vahvistetuin säännöin ja edellytyksin ottaen huomioon muiden maiden osallistuminen.
(30)
Olisi toteutettava asianmukaiset toimenpiteet väärinkäytösten ja petosten estämiseksi sekä toteutettava tarvittavat toimet menetettyjen, aiheettomasti maksettujen tai väärin käytettyjen varojen perimiseksi takaisin Euroopan yhteisöjen taloudellisten etujen suojaamisesta 18 päivänä joulukuuta 1995 annetun neuvoston asetuksen (EY, Euratom) N:o 2988/95 (10), komission paikan päällä suorittamista tarkastuksista ja todentamisista Euroopan yhteisöjen taloudellisiin etuihin kohdistuvien petosten ja muiden väärinkäytösten estämiseksi 11 päivänä marraskuuta 1996 annetun neuvoston asetuksen (Euratom, EY) N:o 2185/96 (11) ja Euroopan petostentorjuntaviraston (OLAF) tutkimuksista 25 päivänä toukokuuta 1999 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1073/1999 (12) mukaisesti.
(31)
BONUS-ohjelmassa toteutetuissa tutkimustoimissa olisi noudatettava eettisiä periaatteita seitsemännen puiteohjelman yleisperiaatteiden mukaisesti sekä ja naisten ja miesten tasa-arvon ja sen valtavirtaistamisen sekä kestävän kehityksen periaatteita.
(32)
Komission olisi riippumattomien, paikalliset olosuhteet hyvin tuntevien asiantuntijoiden avustuksella tekemänsä väliarvioinnin perusteella arvioitava BONUS-ohjelman toteutuksen laatua ja tehokkuutta sekä edistymistä tavoitteiden saavuttamisessa, ja sen olisi tehtävä loppuarviointi.
(33)
BONUS-ohjelman osallistujien olisi tiedotettava tuloksistaan ja levitettävä niitä laajalti, erityisesti muille samankaltaisille alueellisille merentutkimushankkeille, ja saatettava tiedot julkisesti saataville.
(34)
BONUS ERA-NET- ja BONUS ERA-NET PLUS -toimissa jo toteutettujen hankkeiden onnistunut täytäntöönpano toi esiin Itämeren katastrofaalisen tilan. Itämeren ympäristön tilan tutkimista olisi sen vuoksi jatkettava,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Unionin rahoitusosuus
1. Unionin rahoitusosuus Tanskan, Saksan, Viron, Latvian, Liettuan, Puolan, Suomen ja Ruotsin, jäljempänä ’osallistuvat valtiot’, yhdessä käynnistämään yhteiseen Itämeren tutkimus- ja kehitysohjelmaan BONUS, jäljempänä ’BONUS-ohjelma’, suoritetaan tässä päätöksessä säädetyin edellytyksin.
2. Unioni suorittaa enintään 50 miljoonan euron suuruisen rahoitusosuuden BONUS-ohjelmaan sen koko keston ajaksi asetuksen (EY) N:o 1906/2006 mukaisesti strategiavaiheessa ja varainhoitoasetuksen 54 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukaisesti toteutusvaiheessa. Unionin rahoitusosuus on näissä enimmäisrajoissa yhtä suuri kuin osallistuvien valtioiden rahoitusosuus.
3. Unionin rahoitusosuus suoritetaan yhteisesti niistä talousarviomäärärahoista, jotka on osoitettu kaikille asianomaisille aihealueille ”Yhteistyö”-erityisohjelmassa.
2 artikla
BONUS-ohjelman toteutus
1. BONUS-ohjelman toteuttaa Baltic Organisations’ Network for Funding Science, jäljempänä ’BONUS EEIG’.
2. BONUS-ohjelma toteutetaan liitteen I mukaisesti kahdessa vaiheessa eli strategiavaiheessa ja sitä seuraavassa toteutusvaiheessa.
3. BONUS-ohjelman strategiavaihe kestää enintään 18 kuukautta. Siinä valmistellaan toteutusvaihetta. Strategiavaiheen aikana BONUS EEIG toteuttaa seuraavat tehtävät:
a)
strategisen tutkimuslinjauksen valmistelu eli BONUS-ohjelman tieteellisen sisällön määrittely ehdotuspyyntöihin keskittyen seitsemännessä puiteohjelmassa asetettujen tavoitteiden mukaisesti;
b)
sidosryhmien kuulemisfoorumien luominen, jonka tavoitteena on vahvistaa kaikkia asiaankuuluvia aloja edustavien sidosryhmien osallistumista ja vakiinnuttaa se;
c)
täytäntöönpanosääntöjen valmistelu, mukaan lukien oikeudelliset ja taloudelliset säännöt ja menettelyt, BONUS-ohjelman toimista johtuviin immateriaalioikeuksiin sovellettavat säännöt sekä henkilöstöä ja viestintänäkökohtia koskevat säännöt.
4. Toteutusvaihe kestää vähintään viisi vuotta. Toteutusvaiheen aikana julkaistaan ehdotuspyynnöt BONUS-ohjelman tavoitteisiin tähtäävien hankkeiden rahoittamiseksi. Ehdotuspyynnöissä haetaan useiden kumppanien monikansallisia hankkeita, joissa edistetään pienten ja keskisuurten yritysten riittävää osallistumista ja joihin sisältyy tutkimukseen, teknologian kehittämiseen, koulutukseen ja levittämiseen liittyviä toimia. Hankkeet valitaan noudattaen tasa-arvoisen kohtelun, avoimuuden, riippumattoman arvioinnin, yhteisrahoituksen, voittoa tavoittelemattoman rahoituksen ja taannehtivuuskiellon periaatteita sekä periaatetta, jonka mukaan rahoitus ei ole yhdistettävissä muista unionin lähteistä saatavan rahoituksen kanssa. Rahoitustuen myöntämisessä ja maksamisessa BONUS-ohjelman osallistujille noudatetaan seitsemännen puiteohjelman mukaisia yhteisiä sääntöjä.
3 artikla
Unionin rahoitusosuuden edellytykset
1. Unionin rahoitusosuus strategiavaihetta varten on enintään 1,25 miljoonaa euroa ja näissä enimmäisrajoissa yhtä suuri kuin osallistuvien valtioiden rahoitusosuus. Unioni sitoutuu suorittamaan rahoitusosuuden strategiavaiheeseen sillä ehdolla, että osallistuvat valtiot antavat yhtä suuren sitoumuksen.
2. Unionin rahoitusosuus toteutusvaihetta varten on enintään 48,75 miljoonaa euroa ja näissä enimmäisrajoissa yhtä suuri kuin osallistuvien valtioiden rahoitusosuus. Tähän enimmäismäärään voidaan lisätä mahdolliset strategiavaiheen rahoituksesta käyttämättä jääneet määrät. Toteutusvaiheen aikana enintään 25 prosenttia osallistuvien valtioiden rahoitusosuudesta voi muodostua infrastruktuureihin liittyvien luontoissuoritusten antamisesta.
3. Unionin rahoitusosuus toteutusvaihetta varten edellyttää seuraavaa:
a)
Osallistuvat valtiot vahvistavat 2 artiklan 3 kohdassa tarkoitetut strategisen tutkimuslinjauksen, sidosryhmien kuulemisfoorumit ja täytäntöönpanosäännöt ja edistyvät liitteessä I olevassa 2 kohdassa esitettyjen tavoitteiden ja suoritteiden saavuttamisessa. Komissio voi tarvittaessa antaa suosituksia strategisen tutkimuslinjauksen parantamiseksi.
b)
BONUS EEIG osoittaa valmiutensa BONUS-ohjelman toteutukseen, mukaan lukien unionin rahoitusosuuden vastaanottaminen, jakaminen ja valvonta välillistä keskitettyä hallinnointia soveltaen varainhoitoasetuksen 54 artiklan 2 kohdan c alakohdan ja 56 artiklan ja asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 35 artiklan, 38 artiklan 2 kohdan ja 41 artiklan mukaisesti sekä moitteettoman varainhoidon periaatetta noudattaen.
c)
BONUS-ohjelmaa varten pidetään yllä ja sovelletaan tarkoituksenmukaista ja tehokasta hallintomallia liitteen II mukaisesti.
d)
BONUS EEIG toteuttaa tehokkaasti BONUS-ohjelman toteutusvaiheeseen liittyvät liitteessä I esitetyt toimet, muun muassa ehdotuspyyntöjen käynnistämisen avustusten myöntämiseksi.
e)
Kukin osallistuva valtio sitoutuu osallistumaan BONUS-ohjelman rahoittamiseen ja maksamaan tosiasiallisesti rahoitusosuutensa, erityisesti kun kyse on ehdotuspyyntöjen perusteella valittujen BONUS-hankkeiden osallistujien rahoittamisesta.
f)
Unionin valtiontukisääntöjä, erityisesti tutkimus- ja kehitystyöhön sekä innovaatiotoimintaan myönnettävälle valtiontuelle vahvistettuja yhteisön puitteita (13) noudatetaan.
g)
Varmistetaan korkea tieteellinen taso ja eettisten periaatteiden noudattaminen seitsemännen puiteohjelman yleisperiaatteiden mukaisesti ja noudatetaan naisten ja miesten tasa-arvon ja sen valtavirtaistamisen sekä kestävän kehityksen periaatteita.
4 artikla
Yhteisen tutkimuskeskuksen osallistuminen
1. Yhteinen tutkimuskeskus on oikeutettu rahoitukseen BONUS-ohjelman puitteissa samoilla ehdoilla, joita sovelletaan osallistuvista valtioista oleviin rahoitukseen oikeutettuihin oikeushenkilöihin.
2. Yhteisen tutkimuskeskuksen omia varoja, jotka eivät sisälly BONUS-ohjelman rahoitukseen, ei katsota osaksi 1 artiklassa tarkoitettua unionin rahoitusosuutta.
5 artikla
Unionin ja BONUS EEIG:n väliset sopimukset
1. Varojen hallintaa ja valvontaa koskevat yksityiskohtaiset järjestelyt ja unionin taloudellisten etujen suojaaminen strategiavaiheen aikana vahvistetaan unionin puolesta toimivan komission ja BONUS EEIG:n välisellä avustussopimuksella, joka tehdään tässä päätöksessä ja asetuksessa (EY) N:o 1906/2006 vahvistettujen sääntöjen mukaisesti.
2. Varojen hallintaa ja valvontaa koskevat yksityiskohtaiset järjestelyt ja unionin taloudellisten etujen suojaaminen toteutusvaiheen aikana vahvistetaan unionin puolesta toimivan komission ja BONUS EEIG:n välisessä täytäntöönpanosopimuksessa ja vuotuisissa rahoitussopimuksissa.
Täytäntöönpanosopimuksen on sisällettävä etenkin seuraavaa:
a)
annettujen tehtävien määrittely;
b)
säännökset unionin varojen suojaamisesta;
c)
tehtävien toteuttamista koskevat ehdot ja yksityiskohtaiset järjestelyt, muun muassa BONUS-hankkeisiin sovellettavat rahoitussäännöt ja rahoituksen enimmäismäärät sekä asianmukaiset määräykset vastuualueiden rajaamisesta ja tarkastusten järjestämisestä;
d)
säännöt siitä, miten tehtävien hoidosta raportoidaan komissiolle;
e)
tehtävien lopettamisedellytykset;
f)
komission suorittamaa valvontaa koskevat yksityiskohtaiset järjestelyt;
g)
erillisen pankkitilin ja kerääntyneiden korkojen käyttöä koskevat ehdot;
h)
määräykset, joilla varmistetaan unionin toiminnan näkyvyys suhteessa BONUS EEIG:n muihin toimintoihin;
i)
sitoumus pidättyä toimista, jotka voivat aiheuttaa varainhoitoasetuksen 52 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja eturistiriitoja;
j)
edellä 2 artiklassa tarkoitetusta BONUS-ohjelman toteutuksesta johtuvia immateriaalioikeuksia koskevat säännöt;
k)
kriteerit, joita käytetään väli- ja loppuarvioinneissa, mukaan lukien 13 artiklassa tarkoitetut arvioinnit.
3. Komissio tekee BONUS EEIG:stä etukäteisarvioinnin varmistuakseen, että käytössä on varainhoitoasetuksen 56 artiklassa tarkoitetut asianmukaisesti toimivat menettelyt ja järjestelmät.
6 artikla
Rahoitusosuuksista kertyvät korot
BONUS-ohjelmalle osoitetuille rahoitusosuuksille kertyvät korot katsotaan BONUS EEIG:n tuloiksi, ja ne osoitetaan BONUS-ohjelman toteutukseen.
7 artikla
Unionin rahoitusosuuden pienentäminen, keskeyttäminen tai lopettaminen
Jos BONUS-ohjelmaa ei toteuteta tai jos sen toteutus on riittämätöntä, osittaista tai myöhässä, unioni voi alentaa rahoitusosuuttaan tai keskeyttää tai lopettaa sen ottaen huomioon BONUS-ohjelman toteutuksen edistymisen.
Jos osallistuvat valtiot eivät maksa osuuttaan BONUS-ohjelman rahoituksesta tai maksavat sen vain osittain tai myöhässä, unioni voi vähentää rahoitusosuuttaan 5 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun avustussopimuksen ehtojen mukaisesti ottaen huomioon osallistuvien valtioiden myöntämän julkisen rahoituksen.
8 artikla
Unionin taloudellisten etujen suojaaminen osallistuvissa valtioissa
Osallistuvien valtioiden on toteutettava BONUS-ohjelmaa toteuttaessaan kaikki lainsäädännölliset, sääntömääräiset, hallinnolliset tai muut toimenpiteet, jotka ovat tarpeen unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi. Osallistuvien valtioiden on erityisesti toteutettava tarpeelliset toimenpiteet sen varmistamiseksi, että unionille kuuluvat rahamäärät peritään takaisin täysimääräisinä varainhoitoasetuksen ja asetuksen (EY, Euratom) N:o 2342/2002 mukaisesti.
9 artikla
Komission ja tilintarkastustuomioistuimen harjoittama valvonta
Komissiolla ja Euroopan unionin tilintarkastustuomioistuimella on oikeus tehdä tarkistuksia ja tarkastuksia, jotka ovat tarpeen unionin varojen moitteettoman hallinnoinnin varmistamiseksi ja unionin taloudellisten etujen suojaamiseksi petoksilta ja väärinkäytöksiltä. Tätä varten osallistuvien valtioiden ja BONUS EEIG:n on annettava kaikki asiaan liittyvät asiakirjat komission ja tilintarkastustuomioistuimen käyttöön.
10 artikla
Tietojen vastavuoroinen toimittaminen
Komissio toimittaa kaikki tarvittavat tiedot Euroopan parlamentille, neuvostolle ja tilintarkastustuomioistuimelle. Osallistuvia valtioita pyydetään toimittamaan komissiolle BONUS EEIG:n välityksellä kaikki Euroopan parlamentin, neuvoston tai tilintarkastustuomioistuimen pyytämät BONUS EEIG:n varainhoitoa koskevat lisätiedot, jotka vastaavat 13 artiklassa esitettyjä yleisiä raportointivaatimuksia.
11 artikla
Muiden jäsenvaltioiden ja assosioituneiden maiden osallistuminen
Mikä tahansa jäsenvaltio tai seitsemänteen puiteohjelmaan assosioitunut maa voi liittyä BONUS-ohjelmaan 3 artiklan 1 kohdassa sekä 3 artiklan 3 kohdan e ja f alakohdassa esitettyjen perusteiden mukaisesti. BONUS-ohjelmaan liittyneet jäsenvaltiot ja assosioituneet maat katsotaan osallistuviksi valtioiksi tätä päätöstä sovellettaessa.
12 artikla
Muiden maiden osallistuminen
Osallistuvat valtiot ja komissio voivat hyväksyä minkä tahansa muun maan osallistumisen 3 artiklan 1 kohdassa sekä 3 artiklan 3 kohdan e ja f alakohdassa esitettyjen perusteiden mukaisesti edellyttäen, että osallistumisesta määrätään asiaa koskevassa kansainvälisessä sopimuksessa.
Osallistuvien valtioiden ja komission on määritettävä edellytykset, joilla tällaiseen maahan sijoittautuneet tai tällaisessa maassa asuvat oikeushenkilöt ovat oikeutettuja saamaan rahoitusta BONUS-ohjelmasta.
13 artikla
Vuosikertomus ja arviointi
Komissio raportoi BONUS-ohjelman toimista Euroopan parlamentille ja neuvostolle Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 190 artiklan nojalla esitettävässä seitsemännen puiteohjelman vuosikertomuksessa.
Komissio tekee BONUS-ohjelman väliarvioinnin viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2014. Arviointi kattaa edistymisen 2 artiklassa ja liitteessä I esitettyjen tavoitteiden saavuttamisessa, ja siinä annetaan BONUS-ohjelmaa koskevat suositukset soveltuvimmista tavoista, joilla voidaan lisätä yhtenäisyyttä ja toteutuksen laatua ja tehokkuutta, tieteellinen, hallinnollinen ja taloudellinen yhtenäisyys mukaan lukien, sekä arvio siitä, onko osallistuvien valtioiden rahoitusosuus asianmukainen, kun otetaan huomioon niiden kansallisten tutkimusyhteisöjen potentiaalinen kysyntä. Komissio toimittaa väliarviointinsa johtopäätökset ja niihin liittyvät huomautuksensa Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
Kun unionin osallistuminen BONUS-ohjelmaan päättyy, kuitenkin viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017, komissio tekee BONUS-ohjelmaa koskevan loppuarvioinnin. Komissio toimittaa loppuarvioinnin tulokset Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
14 artikla
Voimaantulo
Tämä päätös tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
15 artikla
Osoitus
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
Tehty Strasbourgissa 22 päivänä syyskuuta 2010.