RÅDETS AFGØRELSE
af 13. juli 2010
i henhold til traktatens artikel 140, stk. 2, om Estlands indførelse af euroen den 1. januar 2011
(2010/416/EU)
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (»traktaten«), særlig artikel 140, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til beretning fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til beretning fra Den Europæiske Centralbank,
under henvisning til udtalelse fra Europa-Parlamentet,
under henvisning til drøftelser i Det Europæiske Råd,
under henvisning til henstilling fra de af Rådets medlemmer, som repræsenterer medlemsstater, der har euroen som valuta, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (»ØMU«) blev indledt den 1. januar 1999. Ved afgørelse 98/317/EF (1) traf Rådet, på sit møde i Bruxelles, i sin sammensætning af stats- og regeringschefer afgørelse om, at Belgien, Tyskland, Spanien, Frankrig, Irland, Italien, Luxembourg, Nederlandene, Østrig, Portugal og Finland opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta den 1. januar 1999.
(2)
Rådet besluttede ved beslutning 2000/427/EF (2), at Grækenland opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta den 1. januar 2001. Rådet besluttede ved beslutning 2006/495/EF (3), at Slovenien opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta den 1. januar 2007. Rådet besluttede ved beslutning 2007/503/EF (4) og 2007/504/EF (5), at henholdsvis Cypern og Malta opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta den 1. januar 2008. Rådet besluttede ved beslutning 2008/608/EF (6), at Slovakiet opfyldte de nødvendige betingelser for indførelse af den fælles valuta den 1. januar 2009.
(3)
I overensstemmelse med punkt 1 i protokollen om visse bestemmelser vedrørende Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, meddelte Det Forenede Kongerige Rådet, at det ikke agtede at gå over til tredje fase af ØMU den 1. januar 1999. Denne meddelelse er ikke blevet ændret siden hen. I overensstemmelse med punkt 1 i protokollen om visse bestemmelser vedrørende Danmark, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, og afgørelsen truffet af stats- og regeringscheferne i Edinburgh i december 1992 meddelte Danmark Rådet, at det ikke vil deltage i tredje fase af ØMU. Danmark har ikke anmodet om, at proceduren i artikel 140, stk. 2, i traktaten indledes.
(4)
I henhold til beslutning 98/317/EF er Sverige en medlemsstat med dispensation som defineret i traktatens artikel 139, stk. 1. I overensstemmelse med artikel 4 i tiltrædelsesakten af 2003 er Den Tjekkiske Republik, Estland, Letland, Litauen, Ungarn og Polen medlemsstater med dispensation som defineret i traktatens artikel 139, stk. 1. I henhold til artikel 5 i tiltrædelsesakten af 2005 er Bulgarien og Rumænien medlemsstater med dispensation som defineret i traktatens artikel 139, stk. 1.
(5)
Den Europæiske Centralbank (»ECB«) blev oprettet den 1. juli 1998. Det Europæiske Monetære System er blevet erstattet af en valutakursmekanisme, som blev indført ved Det Europæiske Råds resolution af 16. juni 1997 om oprettelse af en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (7). Procedurerne for en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (ERM II) blev fastlagt i aftalen af 16. marts 2006 mellem Den Europæiske Centralbank og de nationale centralbanker i medlemsstaterne uden for euroområdet om fastlæggelse af de operationelle procedurer for en valutakursmekanisme i tredje fase af Den Økonomiske og Monetære Union (8).
(6)
I traktatens artikel 140, stk. 2, er procedurerne for ophævelse af de pågældende medlemsstaters dispensation fastsat. Mindst én gang hvert andet år, eller på anmodning fra en medlemsstat med dispensation, aflægger Kommissionen og ECB beretning til Rådet efter fremgangsmåden i traktatens artikel 140, stk. 1. De seneste regelmæssige konvergensberetninger fra Kommissionen og ECB blev vedtaget i maj 2010.
(7)
Medlemsstaternes nationale lovgivninger, herunder de nationale centralbankers statutter, tilpasses om nødvendigt for at gøre dem forenelige med traktatens artikel 130 og 131 samt med statutten for Det Europæiske System af Centralbanker (»statutten for ESCB og ECB«). Kommissionens og ECB's beretninger indeholder en detaljeret vurdering af foreneligheden af Estlands lovgivning med traktatens artikel 130 og 131 samt med statutten for ESCB og ECB.
(8)
I henhold til artikel 1 i protokol nr. 13 om konvergenskriterierne (»protokollen«) betyder kriteriet vedrørende prisstabilitet som omhandlet i traktatens artikel 140, stk. 1, første led, at en medlemsstat har en holdbar prisudvikling og en gennemsnitlig inflationstakt, som betragtet i en periode på et år før undersøgelsen ikke overstiger inflationstakten i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end 1,5 procentpoint. Med henblik på dette kriterium måles inflationen ved harmoniserede forbrugerprisindekser (HICP) som defineret i Rådets forordning (EF) nr. 2494/95 af 23. oktober 1995 om harmoniserede forbrugerprisindekser (9). Med henblik på at vurdere prisstabilitetskriteriet er en medlemsstats inflation blevet målt ved den procentvise ændring i det aritmetiske gennemsnit af de sidste 12 månedlige indekser i forhold til det aritmetiske gennemsnit af de 12 månedlige indekser i den foregående periode. I deres beretninger har Kommissionen og ECB taget udgangspunkt i en referenceværdi beregnet som et simpelt aritmetisk gennemsnit af inflationstakterne i de tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, plus 1,5 procentpoint.
I den etårige periode, der udløb i marts 2010, blev referenceværdien for inflation beregnet til 1,0 %, hvor Portugal, Estland og Belgien var de tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med en inflationstakt på henholdsvis - 0,8 %, - 0,7 % og - 0,1 %. Under de nuværende økonomiske omstændigheder, der er karakteriseret ved en stor samlet nedgang, hvor et væsentligt antal lande står over for forløb med en negativ inflationstakt, virker det berettiget, at de lande, hvis gennemsnitlige inflationstakt adskiller sig væsentligt fra euroområdets gennemsnitlige inflation (0,3 % i marts 2010), i overensstemmelse med præcedens fra 2004-konvergensberetningen udelukkes fra dem, der har nået de bedste resultater, eftersom disse yderligt placerede lande ikke rimeligvis kan anses for prisstabilitetsmæssigt at være blandt dem, der har nået de bedste resultater, og eftersom det ville påvirke referenceværdien og dermed kriteriets retfærdighed alvorligt, såfremt de blev medregnet. I marts 2010 indebærer dette, at Irland udelukkes som det eneste land, hvis 12-måneders inflationstakt (på - 2,3 % i marts 2010) væsentligt adskiller sig fra euroområdets og de øvrige medlemsstaters takt, hvilket hovedsagelig afspejler det alvorlige økonomiske tilbageslag.
(9)
I henhold til artikel 2 i protokollen betyder kriteriet om den offentlige budgetstilling, der henvises til i traktatens artikel 140, stk. 1, andet led, at medlemsstaten på tidspunktet for undersøgelsen ikke er genstand for en rådsafgørelse i henhold til traktatens artikel 126, stk. 6, om, at der foreligger et uforholdsmæssigt stort underskud.
(10)
I henhold til artikel 3 i protokollen betyder kriteriet i traktatens artikel 140, stk. 1, tredje led, om deltagelse i det europæiske monetære systems valutakursmekanisme, at en medlemsstat har overholdt de normale udsvingsmargener i det europæiske monetære systems valutakursmekanisme i mindst to år forud for undersøgelsen uden alvorlige spændinger. Medlemsstaterne må navnlig ikke have devalueret deres valutas bilaterale centralkurs i forhold til euroen på eget initiativ i denne periode. Siden den 1. januar 1999 har ERM II udgjort rammerne for vurderingen af opfyldelsen af valutakurskriteriet. Ved vurderingen af opfyldelsen af dette kriterium i deres beretninger har Kommissionen og ECB undersøgt den toårige periode, der udløb den 23. april 2010.
(11)
I henhold til artikel 4 i protokollen betyder kriteriet vedrørende konvergens i rentesatserne som nævnt i traktatens artikel 140, stk. 1, fjerde led, at en medlemsstat over en periode på et år før undersøgelsen har haft en gennemsnitlig langfristet nominel rentesats, som ikke overstiger den tilsvarende rentesats i de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, med mere end to procentpoint. Med henblik på vurderingen af rentekonvergenskriteriet er der blevet anvendt sammenlignelige rentesatser på tiårige toneangivende statsobligationer. Estland, som var en af de medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet i marts 2010, har ikke harmoniserede toneangivende statsobligationer eller en lignende garanti, der kan anvendes til beregningen af referenceværdien. I overensstemmelse med protokollen (hvori der henvises til »de højst tre medlemsstater, der har nået de bedste resultater«) er der med henblik på at vurdere opfyldelsen af rentesatskriteriet i Kommissionens og ECB's beretninger taget udgangspunkt i en referenceværdi beregnet som et simpelt aritmetisk gennemsnit af den langfristede nominelle rentesats i de to andre medlemsstater, der har nået de bedste resultater med hensyn til prisstabilitet, plus to procentpoint. På dette grundlag var referenceværdien i den etårsperiode, der udløb i marts 2010, på 6,0 %, dvs. den gennemsnitlige rentesats i Portugal (4,2 %) og Belgien (3,8 %) plus to procentpoint.
(12)
I overensstemmelse med artikel 5 i protokollen skal Kommissionen tilvejebringe de statistiske data, der bruges til den aktuelle vurdering af, om konvergenskriterierne er opfyldt. Kommissionen har tilvejebragt data med henblik på udarbejdelsen af denne afgørelse. Budgetdataene har Kommissionen tilvejebragt efter indberetning fra medlemsstaterne pr. 1. april 2010 i overensstemmelse med Rådets forordning (EF) nr. 479/2009 af 25. maj 2009 om gennemførelse af den protokol om proceduren i forbindelse med uforholdsmæssigt store underskud, der er knyttet som bilag til traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab (10).
(13)
På grundlag af beretningerne fra Kommissionen og ECB om de fremskridt, Estland har gjort med opfyldelsen af sine forpligtelser med hensyn til virkeliggørelsen af ØMU, har Kommissionen konkluderet følgende:
a)
Estlands lovgivning, herunder den nationale centralbanks statut, er forenelig med traktatens artikel 130 og 131 samt med statutten for ESCB og ECB.
b)
Estland opfylder de konvergenskriterier, der er nævnt i de fire led i traktatens artikel 140, stk. 1, idet:
-
den gennemsnitlige inflationstakt i Estland i det år, der udløb i marts 2010, var på - 0,7 %, hvilket er et godt stykke under referenceværdien, og det er sandsynligt, at den vil holde sig under referenceværdien i månederne fremover
-
Estland er med et offentligt underskud på 1,7 % af BNP i 2009 ikke genstand for en afgørelse fra Rådet om et uforholdsmæssigt stort underskud
-
Estland har været medlem af ERM II siden den 28. juni 2004. I den toårige periode, der udløb den 23. april 2010, har den estiske kroon (EEK) ikke været udsat for alvorlige spændinger, og der har ikke været nogen afvigelser fra ERM II's centralkurs fra tidspunktet for EEK's deltagelse
-
som følge af Estlands meget lave offentlige bruttogæld findes der ingen langfristede benchmark-statsobligationer eller andre passende garantier, som kan anvendes til at vurdere holdbarheden af konvergensen, der afspejles i de langfristede rentesatser. Mens finansmarkedets opfattelse af Estlands risikoprofil blev forværret under krisens højdepunkt, understøtter udviklingen af risikoprofilen under referenceperioden samt en bredere vurdering af den varige karakter af konvergensen, herunder Estlands finanspolitiske resultater og forholdsvis fleksible økonomi, en positiv vurdering af Estlands opfyldelse af kriteriet vedrørende de langfristede rentesatser.
c)
På baggrund af vurderingen af den lovgivningsmæssige forenelighed og opfyldelsen af konvergenskriterierne samt de øvrige forhold opfylder Estland de nødvendige betingelser for indførelse af euroen -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Estland opfylder de nødvendige betingelser for indførelse af euroen. Dispensationen til fordel for Estland, jf. artikel 4 i tiltrædelsesakten af 2003, ophæves med virkning fra den 1. januar 2011.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne.
Artikel 3
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Udfærdiget i Bruxelles, den 13. juli 2010.
NEUVOSTON PÄÄTÖS,
annettu 13 päivänä heinäkuuta 2010,
Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 140 artiklan 2 kohdan mukaisesti euron käyttöönottamisesta Virossa 1 päivänä tammikuuta 2011
(2010/416/EU)
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen, jäljempänä ’perussopimus’, ja erityisesti sen 140 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon Euroopan komission kertomuksen,
ottaa huomioon Euroopan keskuspankin kertomuksen,
ottaa huomioon Euroopan parlamentin lausunnon,
ottaa huomioon Eurooppa-neuvostossa käydyt keskustelut,
ottaa huomioon niitä jäsenvaltioita, joiden rahayksikkö on euro, edustavien neuvoston jäsenten suosituksen,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Talous- ja rahaliiton kolmas vaihe alkoi 1 päivänä tammikuuta 1999. Brysselissä 3 päivänä toukokuuta 1998 valtion- tai hallitusten päämiesten kokoonpanossa kokoontunut neuvosto päätti päätöksellä 98/317/EY (1), että Belgia, Saksa, Espanja, Ranska, Irlanti, Italia, Luxemburg, Alankomaat, Itävalta, Portugali ja Suomi täyttivät yhtenäisvaluutan käyttöönottamiseksi 1 päivänä tammikuuta 1999 vaadittavat edellytykset.
(2)
Neuvosto päätti päätöksellä 2000/427/EY (2), että Kreikka täytti vaadittavat edellytykset yhtenäisvaluutan käyttöönottamiseksi 1 päivänä tammikuuta 2001. Neuvosto päätti päätöksellä 2006/495/EY (3), että Slovenia täytti vaadittavat edellytykset yhtenäisvaluutan käyttöönottamiseksi 1 päivänä tammikuuta 2007. Neuvosto päätti päätöksellä 2007/503/EY (4) ja päätöksellä 2007/504/EY (5), että Kypros ja Malta täyttivät vaadittavat edellytykset euron käyttöönottamiseksi 1 päivänä tammikuuta 2008. Neuvosto päätti päätöksellä 2008/608/EY (6), että Slovakia täytti vaadittavat edellytykset yhtenäisvaluutan käyttöönottamiseksi 1 päivänä tammikuuta 2009.
(3)
Yhdistynyt kuningaskunta ilmoitti neuvostolle eräistä Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin Yhdistyneeseen kuningaskuntaan liittyvistä määräyksistä tehdyn, Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn pöytäkirjan 1 kohdan mukaisesti, että se ei aikonut siirtyä talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen 1 päivänä tammikuuta 1999. Tätä ilmoitusta ei ole sen jälkeen muutettu. Tanska ilmoitti neuvostolle eräistä Tanskaa koskevista määräyksistä tehdyn, Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn pöytäkirjan 1 kohdan ja valtion- tai hallitusten päämiesten Edinburghissa joulukuussa 1992 tekemän päätöksen mukaisesti, että se ei osallistu talous- ja rahaliiton kolmanteen vaiheeseen. Tanska ei ole pyytänyt perussopimuksen 140 artiklan 2 kohdassa tarkoitetun menettelyn aloittamista.
(4)
Ruotsia koskee päätöksen 98/317/EY nojalla perussopimuksen 139 artiklan 1 kohdassa määritelty poikkeus. Vuoden 2003 liittymisasiakirjan 4 artiklan mukaisesti Tšekkiä, Viroa, Latviaa, Liettuaa, Unkaria ja Puolaa koskee perussopimuksen 139 artiklan 1 kohdassa määritelty poikkeus. Vuoden 2005 liittymisasiakirjan 5 artiklan mukaisesti Bulgariaa ja Romaniaa koskee perussopimuksen 139 artiklan 1 kohdassa määritelty poikkeus.
(5)
Euroopan keskuspankki, jäljempänä ’EKP’, perustettiin 1 päivänä heinäkuuta 1998. Euroopan valuuttajärjestelmän on korvannut valuuttakurssijärjestelmä, jonka perustamisesta sovittiin valuuttakurssimekanismin perustamisesta talous- ja rahaliiton kolmannessa vaiheessa16 päivänä kesäkuuta 1997 annetulla Eurooppa-neuvoston päätöslauselmalla (7). Talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen valuuttakurssimekanismia, jäljempänä ’ERM II’, koskevista toimintamenettelyistä määrätään talous- ja rahaliiton kolmannen vaiheen valuuttakurssimekanismia koskevista toimintamenettelyistä 16 päivänä maaliskuuta 2006 tehdyssä Euroopan keskuspankin ja euroalueen ulkopuolisten jäsenvaltioiden kansallisten keskuspankkien välisessä sopimuksessa (8).
(6)
Perussopimuksen 140 artiklan 2 kohdassa määrätään menettelyistä poikkeuksen kumoamiseksi asianomaisten jäsenvaltioiden osalta. Ainakin kerran kahdessa vuodessa tai sellaisen jäsenvaltion pyynnöstä, jota koskee poikkeus, komissio ja EKP antavat neuvostolle kertomuksen perussopimuksen 140 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun menettelyn mukaisesti. Komission ja EKP:n viimeisimmät säännölliset lähentymiskertomukset hyväksyttiin toukokuussa 2010.
(7)
Kunkin jäsenvaltion kansallista lainsäädäntöä, kansallisen keskuspankin perussääntö mukaan luettuna, on tarpeen mukaan muutettava, jotta se olisi sopusoinnussa perussopimuksen 130 ja 131 artiklan sekä Euroopan keskuspankkijärjestelmän ja Euroopan keskuspankin perussäännön, jäljempänä ’EKPJ:n ja EKP:n perussääntö’, kanssa. Komission ja EKP:n kertomuksissa arvioidaan yksityiskohtaisesti Viron lainsäädännön yhteensopivuutta perussopimuksen 130 ja 131 artiklan sekä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa.
(8)
Lähentymisperusteista tehdyn pöytäkirjan N:o 13, jäljempänä ’pöytäkirja’, 1 artiklan mukaan perussopimuksen 140 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa tarkoitetulla hintatason vakauden arviointiperusteella tarkoitetaan, että jäsenvaltio on saavuttanut kestävän hintatason vakauden ja tarkasteluajankohtaa edeltävän vuoden aikana todetun keskimääräisen rahanarvon alentumisasteen, joka ylittää enintään 1,5 prosenttiyksiköllä enintään kolmen hintatason vakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaavan asteen. Hintavakautta arvioitaessa inflaatiota mitataan yhdenmukaistetuilla kuluttajahintaindekseillä (YKHI), jotka on määritelty yhdenmukaistetuista kuluttajahintaindekseistä 23 päivänä lokakuuta 1995 annetussa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 2494/95 (9). Hintavakausperusteen arvioimiseksi jäsenvaltion inflaatiota on mitattu kahdentoista kuukausi-indeksin aritmeettisen keskiarvon prosentuaalisena muutoksena verrattuna edellisen jakson kahdentoista kuukausi-indeksin aritmeettiseen keskiarvoon. Komission ja EKP:n kertomuksissa on käytetty viitearvoa, joka on saatu laskemalla kolmen hintavakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion inflaation yksinkertainen aritmeettinen keskiarvo, johon on lisätty 1,5 prosenttiyksikköä.
Maaliskuussa 2010 päättyneen vuoden aikana inflaation viitearvoksi saatiin 1,0 prosenttia, kun hintavakaudessa parhaiten suoriutuneet jäsenvaltiot olivat Portugali, jonka inflaatioaste oli - 0,8 prosenttia, Viro, jonka inflaatioaste oli - 0,7 prosenttia, ja Belgia, jonka inflaatioaste oli - 0,1 prosenttia. Nykyisessä taloustilanteessa, jota kuvaa yleinen ja laaja romahdus ja jossa useissa maissa inflaatioasteet ovat ajoittain olleet negatiivisia, on perusteltua lukea parhaiten suoriutuneista maista pois ne, joiden keskimääräinen inflaatioaste on suurella marginaalilla kaukana euroalueen keskimääräisestä inflaatioasteesta (0,3 prosenttia maaliskuussa 2010), mikä on sopusoinnussa vuoden 2004 lähentymiskertomuksen ennakkotapauksen kanssa; tällaisia selvästi poikkeavia maita ei nimittäin voida kohtuudella pitää parhaina suoriutujina hintavakaudessa, ja niiden sisällyttäminen vaikuttaisi selvästi viitearvoon ja sitä kautta arviointiperusteen oikeudenmukaisuuteen. Maaliskuussa 2010 tämä tarkoittaa sitä, että pois luetaan Irlanti, joka on ainoa maa, jonka 12 kuukauden keskimääräinen inflaatioaste (- 2,3 prosenttia maaliskuussa 2010) poikkesi laajalla marginaalilla euroalueen ja muiden jäsenvaltioiden keskimääräisestä inflaatioasteesta lähinnä sen talouden jyrkän laskusuhdanteen vuoksi.
(9)
Pöytäkirjan 2 artiklan mukaan perussopimuksen 140 artiklan 1 kohdan toisessa luetelmakohdassa tarkoitettu julkistalouden tilannetta koskeva arviointiperuste merkitsee sitä, ettei jäsenvaltiota tarkasteluajankohtana koske perussopimuksen 126 artiklan 6 kohdassa tarkoitettu neuvoston päätös liiallisen alijäämän olemassaolosta kyseisessä jäsenvaltiossa.
(10)
Pöytäkirjan 3 artiklan mukaan perussopimuksen 140 artiklan 1 kohdan kolmannessa luetelmakohdassa tarkoitettu Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmään osallistumista koskeva arviointiperuste merkitsee, että jäsenvaltio on noudattanut Euroopan valuuttajärjestelmän valuuttakurssijärjestelmässä määrättyjä tavanomaisia vaihteluvälejä ilman, että sillä on ollut merkittäviä paineita, ainakin kahtena viimeisenä tarkasteluajankohtaa edeltävänä vuotena. Jäsenvaltio ei ole erityisesti saanut samana aikana omasta aloitteestaan alentaa valuuttansa kahdenvälistä keskusarvoa suhteessa euroon. Valuuttakurssia koskevan lähentymisperusteen täyttymistä on arvioitu 1 päivästä tammikuuta 1999 alkaen ERM II:n puitteissa. Arvioidessaan kertomuksissaan tämän lähentymisperusteen täyttymistä komissio ja EKP ovat tarkastelleet 23 päivänä huhtikuuta 2010 päättynyttä kahden vuoden jaksoa.
(11)
Pöytäkirjan 4 artiklan mukaan perussopimuksen 140 artiklan 1 kohdan neljännessä luetelmakohdassa tarkoitettu korkokantojen lähentymisperuste tarkasteluajankohtaa edeltävänä vuotena merkitsee sitä, että jäsenvaltion pitkän aikavälin korkokantojen keskimääräinen nimellistaso on enintään kaksi prosenttiyksikköä korkeampi kuin enintään kolmen hintavakaudessa parhaiten suoriutuneen jäsenvaltion vastaava taso. Korkokantojen lähentymisperusteen tarkastelussa on käytetty vertailukelpoisia valtion 10 vuoden viitelainan korkoja. Virolla, joka oli hintavakaudessa yksi parhaiten suoriutuneista jäsenvaltioista maaliskuussa 2010, ei ole pitkäaikaista valtion obligaatiota tai vastaavaa arvopaperia, jota voitaisiin käyttää viitearvon laskemisessa. Näin ollen pöytäkirjan sanamuodon (jossa viitataan ”enintään kolmeen parhaiten suoriutuneeseen jäsenvaltioon”) mukaisesti korkokantojen lähentymisperusteen täyttämistä arvioitaessa komission ja EKP:n kertomuksissa on laskettu viitearvo lisäämällä kaksi prosenttiyksikköä kahden muun hintavakauden parhaiten saavuttaneen jäsenvaltion pitkäaikaisten nimelliskorkojen yksinkertaiseen aritmeettiseen keskiarvoon. Tällä perusteella maaliskuussa 2010 päättyneen vuoden viitearvo oli 6,0 prosenttia, joka vastaa Portugalin korkokannan (4,2 prosenttia) ja Belgian korkokannan (3,8 prosenttia) keskiarvoa lisättynä kahdella prosenttiyksiköllä.
(12)
Pöytäkirjan 5 artiklan mukaan komission on toimitettava lähentymisperusteiden täyttämisen arvioinnissa käytettävät tilastotiedot. Komissio on toimittanut tiedot tämän päätöksen valmistelua varten. Komissio on toimittanut julkista taloutta koskevat tiedot jäsenvaltioiden ilmoitettua ne 1 päivään huhtikuuta 2010 mennessä Euroopan yhteisön perustamissopimukseen liitetyn, liiallisia alijäämiä koskevasta menettelystä tehdyn pöytäkirjan soveltamisesta 25 päivänä toukokuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 479/2009 (10) mukaisesti.
(13)
Niiden kertomusten perusteella, jotka komissio ja EKP ovat laatineet Viron edistymisestä talous- ja rahaliiton toteuttamiseen liittyvien velvollisuuksiensa täyttämisessä, komissio katsoi seuraavaa:
a)
Viron kansallinen lainsäädäntö, kansallisen keskuspankin perussääntö mukaan luettuna, on yhteensoveltuva perussopimuksen 130 ja 131 artiklan sekä EKPJ:n ja EKP:n perussäännön kanssa.
b)
Siltä osin, täyttääkö Viro perussopimuksen 140 artiklan 1 kohdan neljässä luetelmakohdassa mainitut lähentymisperusteet, voidaan todeta seuraavaa:
-
Viron keskimääräinen inflaatio oli maaliskuussa 2010 päättyneen vuoden aikana - 0,7 prosenttia, joka on selvästi viitearvon alapuolella, ja inflaatio todennäköisesti pysyy lähikuukausina viitearvon alapuolella;
-
neuvosto ei ole tehnyt Viron osalta päätöstä liiallisen alijäämän olemassaolosta, sillä sen julkisen talouden alijäämä oli 1,7 prosenttia suhteessa BKT:hen vuonna 2009;
-
Viro on ollut ERM II:n jäsen 28 päivästä kesäkuuta 2004; 23 päivänä huhtikuuta 2010 päättyneen kahden vuoden jakson aikana Viron kruunuun ei ole kohdistunut merkittäviä paineita eikä kruunu ole ERM II:een osallistumisensa aikana poikennut ERM II:n keskuskurssista;
-
Viron julkisen talouden hyvin alhaisen bruttovelan vuoksi käytettävissä ei ole pitkäaikaista valtion obligaatiota tai muuta soveltuvaa arvopaperia, johon vertaamalla voitaisiin arvioida pitkissä koroissa näkyvää lähentymisen kestävyyttä. Vaikka käsitykset rahoitusmarkkinariskeistä Virossa lisääntyivät talouskriisin puhjetessa, niiden kehitys tarkasteluajanjaksolla ja laajempi arviointi lähentymisen kestävyydestä, mukaan lukien Viron harjoittama finanssipolitiikka ja suhteellisen joustava talous, tukevat myönteistä arviota pitkän aikavälin korkokantojen lähentymisperusteen täyttymisestä Virossa.
c)
Lainsäädännön yhteensopivuudesta ja lähentymiskriteerien täyttymisestä tehdyn arvion sekä muiden huomioon otettujen tekijöiden perusteella Viro täyttää vaadittavat euron käyttöönoton edellytykset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Viro täyttää euron käyttöönottamiseksi vaadittavat edellytykset. Viroa koskeva vuoden 2003 liittymisasiakirjan 4 artiklassa tarkoitettu poikkeus kumotaan 1 päivästä tammikuuta 2011.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu kaikille jäsenvaltioille.
3 artikla
Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tehty Brysselissä 13 päivänä heinäkuuta 2010.