KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 14. juli 2010
om undtagelse af produktion og engrossalg af elektricitet i Italiens makrozone nord og detailsalg af elektricitet til slutbrugere, der er forbundet til mellemspændings-, højspændings- og stærkstrømsnettet i Italien, fra anvendelsen af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester
(meddelt under nummer K(2010) 4740)
(Kun den italienske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2010/403/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/17/EF af 31. marts 2004 om samordning af fremgangsmåderne ved indgåelse af kontrakter inden for vand- og energiforsyning, transport samt posttjenester (1), særlig artikel 30, stk. 5 og 6,
under henvisning til anmodning fra Compagnia Valdostana delle Acque SpA - Compagnie Valdôtaine des eaux SpA (i det følgende benævnt »CVA«) indsendt pr. e-mail af 15. februar 2010,
efter høring af Det Rådgivende Udvalg for Offentlige Aftaler, og
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFREMSTILLING
(1)
Den 15. februar 2010 indgav CVA pr. e-mail en anmodning til Kommissionen i henhold til artikel 30, stk. 5, i direktiv 2004/17/EF. Kommissionen anmodede om supplerende oplysninger pr. e-mail af den 15. april 2010 til de italienske myndigheder, og pr. e-mail af 15. april 2010 til CVA. De italienske myndigheder fremsendte supplerende oplysninger pr. e-mail af 10. maj 2010 og af 20. maj 2010, og efter en forlængelse af den oprindelige frist indsendte CVA oplysningerne den 7. maj 2010.
(2)
Anmodningen fra CVA, en offentlig virksomhed jf. direktiv 2004/17/EF, vedrører følgende aktiviteter, som beskrevet i anmodningen:
a)
produktion og engrossalg af elektricitet i hele Italien
b)
alternativt, produktion og engrossalg af elektricitet i Northern Geographical Zone (i det følgende benævnt »makrozone nord« (2)) samt
c)
detailsalg af elektricitet til slutbrugere på det frie elektricitetsmarked i hele Italien.
II. RETSREGLERNE
(3)
Artikel 30 i direktiv 2004/17/EF foreskriver, at kontrakter, der indgås med henblik på at muliggøre udførelse af en af de aktiviteter, som direktivet finder anvendelse på, ikke er underlagt direktivet, hvis den pågældende aktivitet i den medlemsstat, hvor den udøves, er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår på markeder, hvortil adgangen er fri. Om en aktivitet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår, afgøres på grundlag af objektive kriterier under hensyntagen til den pågældende sektors særlige kendetegn. Adgangen til et marked betragtes som fri, hvis medlemsstaten har gennemført og anvender bestemmelserne i den relevante fællesskabslovgivning, som åbner en given sektor eller en del af den for konkurrence. Denne lovgivning er anført i bilag XI til direktiv 2004/17/EF, som for så vidt angår elektricitetssektoren henviser til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 96/92/EF af 19. december 1996 om fælles regler for det indre marked for elektricitet (3). Direktiv 96/92/EF er afløst af Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/54/EF af 26. juni 2003 om fælles regler for det indre marked for elektricitet og om ophævelse af direktiv 96/92/EF (4).
(4)
Italien har gennemført og anvender ikke blot direktiv 96/92/EF, men også direktiv 2003/54/EF, og har valgt selskabsretlig og funktionel ejerskabsmæssig adskillelse for transmissions- og distributionsnettene, undtagen for de mindste selskaber, der er undtaget fra kravene om funktionel adskillelse. Følgelig og i overensstemmelse med artikel 30, stk. 3, første afsnit, bør adgangen til markedet betragtes som fri på hele Den Italienske Republiks område.
(5)
Om en aktivitet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår, bør bedømmes på grundlag af forskellige indikatorer, hvoraf ingen er afgørende i sig selv. Hvad angår de markeder, der er omfattet af nærværende afgørelse, er hovedaktørernes markedsandel på et givet marked et af de kriterier, som bør tages i betragtning. Et andet kriterium er koncentrationsgraden på disse markeder. På grund af de særlige kendetegn ved markederne bør der også tages hensyn til andre kriterier som f.eks. balancemarkedets virkemåde, priskonkurrencen og omfanget af leverandørskift blandt kunderne.
(6)
Nærværende afgørelse indskrænker ikke anvendelsen af konkurrencereglerne.
III. VURDERING
(7)
På grundlag af Kommissionens tidligere sager (5) skelnes der mellem følgende relevante produktmarkeder i elektricitetssektoren: i) produktion og engrossalg; ii) transmission; iii) distribution og iv) detailsalg. CVA's anmodning bør derfor analyseres uafhængigt hvad angår såvel produktion som engrossalg af detailsalg.
(8)
CVA's anmodning vedrører, jf. betragtning 2 ovenfor, produktion og engrossalg af elektricitet i hele Italien, eller alternativt i makrozone nord.
(9)
På grund af flaksehalse på forbindelse mellem forskellige zoner, hvis priser er næsten helt forbundne bør Italiens nationale område i henhold til de foreliggende oplysninger (6) betragtes som bestående af fire regionale geografiske markeder for så vidt angår produktion og engrossalg af elektricitet, nemlig: Macro-zone North, Macro-zone Centre South (7), Macro-zone Sicilien (8) og Sardinien. De italienske myndigheder har bekræftet, at afgrænsningen af makrozone nord stadig bør betragtes som et relevant marked; men det skal dog tilføjes, at der konstant sker ændringer, således at afgrænsningen mellem resten af makrozonerne ikke på nuværende tidspunkt ligger fast, i afventning af en række omfattende undersøgelser, og en definitiv evaluering af konkurrenceforholdene på disse geografiske markeder er derfor ikke mulig på nuværende tidspunkt. Ud fra ovenstående, og i betragtning af at CVA's kraftværker tilfældigvis er beliggende i makrozone nord, begrænses denne afgørelse i forbindelse med evalueringen af betingelserne i artikel 30, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF til en undersøgelse af konkurrencesituationen i makrozone nord for så vidt angår produktion og engrossalg af elektricitet. Selv om makrozone nord alene udgør et relevant marked, kan den dog ikke betragtes som fuldstændig isoleret fra de omkringliggende lande og de øvrige regioner.
(10)
Som det er fast praksis (9) i forbindelse med Kommissionens beslutninger i henhold til artikel 30 mente Kommissionen for elektricitetsproduktionens vedkommende, at »én indikator for omfanget af konkurrencen på de nationale markeder er den markedsandel, som de tre største producenter råder over«. Markedsandelen for de tre største elproducenter i makrozone nord er ifølge. de italienske myndigheder på 49,7 %. Denne koncentrationsgrad, som omfatter markedsandelen for de tre største producenter, er lavere end niveauet (52,2 %) i beslutning 2008/585/EF vedrørende Østrig, lavere end niveauet (58 % af bruttoproduktionen) i beslutning 2008/741/EF vedrørende Polen og meget lavere end niveauerne i beslutning 2006/422/EF og 2007/706/EF vedrørende hhv. Finland (73,6 %) og Sverige (86,7 %). Det skal dog bemærkes, at det er en stærkere koncentration end de 39 % der refereres til i beslutning 2006/211/EF og 2007/141/EF vedr. Det Forenede Kongerige. Koncentrationen betragtes dog som tilfredsstillende lav og kan derfor anvendes som indikator for, at produktion og engrossalg af elektricitet i makrozone nord i et vist omfang er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår.
(11)
Desuden importerer Italien betydelige mænger af elektricitet, som i 2008 udgjorde over 42 997 GWh. Italien er nettoimportør og importerede ca. 13,43 % af landets samlede elektricitetsbehov (10). De italienske myndigheder (11) har bekræftet, at importen har en gavnlig virkning på konkurrencen, navnlig i makrozone nord. Selv om denne virkning skyldes den tekniske begrænsning af samkøringskapaciteten med andre lande, forventes det, at situation vil forbedres som følge af ny lovgivning (12). Der findes derfor et vist mål af begrænsninger for de førende producenters prisfastsættelsesadfærd i makrozone nord i form af import af elektricitet til det italienske område. Disse faktorer bør derfor opfattes som en indikator for, at produktion og engrossalg af elektricitet i makrozone nord i et vist omfang er direkte undergivet konkurrence fra andre EU-medlemsstater.
(12)
Kommissionens meddelelse af 11. marts 2010»Rapport om udviklingen med hensyn til realisering af det indre marked for gas og elektricitet« fra 2010 (13) viste, at de tre største elproducenter stadig har kontrol over mere end 75 % af produktionskapaciteten i 14 medlemsstater. Rapporten placerer dog det italienske elektricitetsmarked i kategorien af markeder med »moderat koncentration« (14), og Herfindahl-Hirchman-indexet (HHI) er lavere end for andre kategorier. Da konkurrencepresset er mere udtalt i makrozone nord end i de øvrige zoner, kan koncentrationsgraden betragtes som en indikator for, at produktion og engrossalg af elektricitet i makrozone nord er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår.
(13)
Derudover bør balanceringsmekanismernes virkemåde også tages i betragtning som en yderligere indikator, skønt de kun udgør en lille del af den samlede producerede og/eller forbrugte elektricitetsmængde i en medlemsstat. I henhold til de foreliggende oplysninger forhindrer balanceringsmekanismen - navnlig den markedsbaserede prisfastsættelse og det veludviklede »intra-day-market« - ikke elproduktionen i at være direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår.
(14)
Hvad angår detailsalget, kan der foretages en yderligere opdeling af det relevante produktmarked: A) detailsalg til industrikunder, der er forbundet til mellemspændings-, højspændings- og stærkstrømsnettet og B) detailsalg til mindre industri-, erhvervs- og privatkunder, der er forbundet til lavspændingsnettet. Der foretages en yderligere analyse af begge disse markeder.
(15)
Som de italienske myndigheder har bekræftet, er markedet for detailsalg af elektricitet til slutkunder, forbundet til mellemspændings-, højspændings- og stærkstrømsnettet af nationalt omfang.
(16)
I henhold til de foreliggende oplysninger (15) udgør den samlede markedsandel for de tre største detailleverandører af elektricitet til slutkunder, der er forbundet til mellemspændings-, højspændings- og stærkstrømsnettet, på 43,89 %, hvilket er en tilfredsstillende lav markedsandel (16), og kan således tages i betragtning som en indikator for, at markedet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår.
(17)
På grund af de særlige kendetegn ved det pågældende produkt (elektricitet) og det begrænsede udbud af eller manglen på passende erstatningsprodukter eller -ydelser tillægges konkurrence på prisen og prisdannelse større betydning i forbindelse med en vurdering af konkurrencesituationen på elektricitetsmarkederne. Antallet af kunder, der skifter leverandør, kan således være en indikator for reel konkurrence på prisen og således indirekte »en naturlig indikator« for konkurrencens effektivitet. Hvis kun få kunder skifter leverandør, fungerer markedet sandsynligvis ikke optimalt, selv om der ikke bør ses bort fra fordelene ved at kunne genforhandle aftalen med den hidtidige leverandør (17).
(18)
I henhold til de nyeste oplysninger (18) udgjorde andelen, der skifter leverandør pr. målersted 32,50 % for store industrikunder og 32,80 % for mellemstore virksomheder i Italien. Selv om leverandørskiftet er lavere end i f.eks. Østrig, hvor andelen af store og meget store industrikunder, der skifter leverandør, udgør 41,5 % (19), er leverandørskiftet dog betydeligt i Italien og omfatter næsten en tredjedel af de store og mellemstore industrikunder. Priserne på detailmarkedet for slutkunder, der er forbundet til mellemspændings-, højspændings- og stærkstrømsnettet, er desuden ikke regulerede. Situationen i Italien er derfor tilfredsstillende, hvad angår leverandørskifte og kontrol af slutbrugerprisen, og bør ses som en indikator for, at markedet er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår.
(19)
Hvad angår det relevante geografiske marked for detailsalg, er dette traditionelt blevet betragtet som det nationale marked. CVA anvender i sin anmodning det nationale marked som det relevante marked for detailsalg af elektricitet.
(20)
Ud fra en antagelse af, at det geografiske marked er af nationalt omfang, og ud fra de oplysninger, der på nuværende tidspunkt er tilgængelige (20), er koncentrationsgraden på det italienske marked for detailsalg af elektricitet meget høj. Den samlede markedsandel for de tre største detailleverandører til kunder, der er forbundet til lavspændingsnettet, er på 79,44 %, hvoraf den største leverandør alene har en markedsandel på 71,11 %. I denne forbindelse henvises der også til fast retspraksis (21), ifølge hvilken »store markedsandele i sig selv, medmindre der foreligger usædvanlige omstændigheder, udgør et bevis for, at der foreligger en dominerende stilling. Dette er tilfældet med hensyn til en markedsandel på 50 %«.
(21)
Det italienske detailmarked er desuden opdelt i tre underkategorier, hvoraf de to første er prisregulerede:
a)
en forstærket beskyttelsestjeneste for privatkunder og mindre virksomheder (med under 50 medarbejdere og en omsætning på højst 10 mio. EUR), som er forbundet til lavspændingsnettet og ikke har indgået en kontrakt om køb på det frie marked. Forvaltningen af denne tjeneste er forbeholdt for virksomheden Acquirente Unico SpA (i det følgende benævnt »eneaftageren«)
b)
en tilbagefaldstjeneste for alle kunder, der ikke kan indgå i den forstærkede beskyttelsestjeneste og ikke har en kontrakt om køb på det frie marked. Denne tjeneste leveres af eneaftageren efter et udbud
c)
det frie marked, dvs. resten af detailmarkedet.
(22)
Disse markeder kan dog ikke betragtes som selvstændige, relevante markeder med henblik på denne afgørelse, idet kunderne kan skifte mellem underkategorierne, og da priserne i alle tre underkategorier er markedsbaserede (22). I henhold til årsrapporten for 2009 fra de italienske myndigheder for elektricitet og gas (AEEG) udgør det såkaldte »konkurrenceneutraliserede marked«, som omfatter »den forstærkede beskyttelsestjeneste« og »tilbagefaldstjenesten«, ca. 36 % af det samlede detailmarked. I henhold til samme rapport er den forstærkede beskyttelsestjeneste desuden kendetegnet ved en specifik leverandørs meget stærke tilstedeværelse (84,3 %), som også er aktiv på det frie marked. Ifølge de italienske myndigheder mente kunderne, at omkostningerne ved leverandørskifte var høje og at der kun var få fordele ved et leverandørskifte. Dette kombineret med lave priser i forbindelse med den forbedrede beskyttelsestjeneste gjorde det meget vanskeligt for nye operatører at opnå et tilstrækkeligt kundegrundlag i denne underkategori. Dette resulterer grundlæggende i en konkurrencemæssig fordel for operatører under den forstærkede beskyttelsestjeneste, som også opererer på det frie marked, idet kunder, der ønsker at skifte fra en forstærket beskyttelsestjeneste til det frie marked eller omvendt ofte gør det uden at skifte leverandør.
(23)
Ud fra oplysningerne fra de relevante italienske myndigheder (23) kan det dog med henblik på nærværende afgørelse konkluderes, at det geografiske marked for detailsalg af elektricitet i Italien ikke er det nationale marked, som traditionelt antaget og formodet af ansøgeren, men derimod det lokale marked med et område, der som oftest ikke går ud over kommunegrænsen.
(24)
I mangel af oplysninger om konkurrenceniveauet på hvert af de således definerede lokale markeder for detailsalg af elektricitet til slutkunder, der er forbundet til lavspændingsnettet, og i betragtning af ovennævnte tvivlsspørgsmål vedrørende konkurrenceniveauet på detailmarkedet for kunder, der er forbundet til lavspændingsnettet, både globalt og lokalt, jf. betragtning 19 22, er det ikke muligt at konkludere, om betingelserne for at indrømme undtagelser i henhold til artikel 30, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF til detailsalg af elektricitet til slutkunder, der er forbundet til lavspændingsnettet i Italien, er opfyldt.
(25)
Direktiv 2004/17/EF finder derfor fortsat anvendelse, når ordregivere indgår kontrakter, der har til formål at muliggøre detailsalg af elektricitet til slutkunder, der er forbundet til lavspændingsnettet i Italien, og når de afholder projektkonkurrencer med henblik på udøvelse af en sådan aktivitet i Italien.
IV. KONKLUSIONER
(26)
Situationen med hensyn til produktion og engrossalg af elektricitet i makrozone nord kan derfor kort gengives som følger: Den samlede markedsandel for de tre største producenter er forholdsvis lav, og den betydelige import af elektricitet har en gavnlig virkning på konkurrencen i denne zone. Som anført i betragtning 13 har balanceringsmekanismen ikke forhindret elektricitetsproduktionen i at være direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår. Det kan derfor konkluderes, at alle ovenstående faktorer er indikatorer for, at produktionen er direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår i makrozone nord.
(27)
På baggrund af de faktorer, der er gennemgået i betragtning 8-13, bør betingelsen om, at den pågældende aktivitet skal være direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår, jf. artikel 30, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF, anses for at være opfyldt, hvad angår produktion og engrossalg af elektricitet i makrozone nord.
(28)
Da betingelsen om fri adgang til markedet endvidere må anses for at være opfyldt, bør direktiv 2004/17/EF ikke finde anvendelse, når ordregivere indgår kontrakter med henblik på at muliggøre produktion og engrossalg af elektricitet i makrozone nord, eller når de afholder projektkonkurrencer med henblik på udøvelsen af en sådan aktivitet i det geografiske område.
(29)
Situationen med hensyn til detailsalg af elektricitet til slutkunder, der er forbundet til mellemspændings-, højspændings- og stærkstrømsnettet i Italien, kan derfor kort gengives som følger: Den samlede markedsandel for de tre største detailleverandører er lav, omfanget af leverandørskiftet er tilfredsstillende, og der er ingen kontrol af slutbrugerprisen. Disse konklusioner svarer overens med de relevante italienske myndigheder konklusioner om, at markedet har været undergivet konkurrence i mange år, og at konkurrenceniveauet er tilfredsstillende.
(30)
På baggrund af de faktorer, der er gennemgået i betragtning 15-18, bør betingelsen om, at den pågældende aktivitet skal være direkte undergivet almindelige konkurrencevilkår, jf. artikel 30, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF, anses for at være opfyldt, hvad angår detailsalg af elektricitet til slutkunder, der er forbundet til mellemspændings-, højspændings- og stærkstrømsnettet i Italien.
(31)
Da betingelsen om fri adgang til markedet endvidere må anses for at være opfyldt, bør direktiv 2004/17/EF ikke finde anvendelse, når ordregivere indgår kontrakter med henblik på at muliggøre detailsalg af elektricitet til slutkunder, der er forbundet til mellemspændings-, højspændings- og stærkstrømsnettet i Italien, eller når de afholder projektkonkurrencer med henblik på udøvelsen af en sådan aktivitet i det geografiske område.
(32)
Ud fra de faktorer, der er undersøgt i betragtning 19-25, og i betragtning af ovennævnte tvivlsspørgsmål vedrørende konkurrenceniveauet på det nationale marked for detailsalg til slutkunder, der er forbundet til lavspændingsnettet, og da der desuden ikke foreligger oplysninger om samtlige relevante lokale markeder, jf. de italienske myndigheders definition, er det ikke muligt at konkludere, om betingelserne for at indrømme undtagelser i henhold til direktivets artikel 30, stk. 1, til detailsalg af elektricitet til slutkunder, der er forbundet til lavspændingsnettet i Italien, er opfyldt. Direktiv 2004/17/EF finder derfor fortsat anvendelse, når ordregivere indgår kontrakter, der har til formål at muliggøre detailsalg i Italien af elektricitet til slutkunder, der er forbundet til lavspændingsnettet, eller når de afholder projektkonkurrencer med henblik på udøvelse af en sådan aktivitet i Italien. Da de statistiske forpligtelser i artikel 67 fortsat finder anvendelse, kan det vise sig nødvendigt at tilse, om de berørte ordregivere træffer hensigtsmæssige foranstaltninger såsom ledelses- og/eller regnskabsmæssige adskillelse, således at de kan indgive korrekte rapporter om indgåelse af kontrakter med henblik på udførelse af de relevante aktiviteter, som ikke er blevet undtaget i medfør af denne afgørelse.
(33)
Det skal erindres, at kontrakter om udøvelse af flere aktiviteter skal behandles i overensstemmelse med artikel 9 i direktiv 2004/17/EF. I foreliggende tilfælde betyder dette, at en ordregivende myndighed, der udøver »blandede« kontrakter, dvs. kontrakter om udøvelse af både aktiviteter, der er undtaget fra anvendelsen af direktiv 2004/17/EF, og aktiviteter, der ikke er undtaget, skal der tages hensyn til de aktiviteter, som kontrakten først og fremmest tager sigte på. I forbindelse med sådanne blandede kontrakter, der først og fremmest tager sigte på at støtte detailsalg af elektricitet til slutkunder, der er forbundet til lavspændingsnettet, finder direktiv 2004/47/EF anvendelse. Hvis det ikke er muligt objektivt at afgøre, hvilken aktivitet der udgør kontraktens hovedgenstand, skal kontrakten tildeles efter reglerne i artikel 9, stk. 2 og 3.
(34)
Denne afgørelse er baseret på de retlige og faktiske forhold i februar-maj 2010, som de fremgår af de oplysninger, som Den Italienske Republik og CVA har indsendt, rapporten fra 2005 og 2010 og de tekniske bilag samt arbejdsdokumentet af 2007, den endelige rapport og årsrapporten for 2009 fra de italienske myndigheder for elektricitet og gas (AEEG). Den kan ændres, hvis betydelige ændringer af de retlige og faktiske forhold medfører, at betingelserne for at anvende artikel 30, stk. 1, i direktiv 2004/17/EF på engrossalg af elektricitet i makrozone nord og detailsalg til slutkunder, der er forbundet til mellemspændings-, højspændings- og stærkstrømsnettet, ikke længere er opfyldt -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Direktiv 2004/17/EF finder ikke anvendelse, når ordregivere indgår kontrakter med henblik på at muliggøre levering af følgende tjenester:
a)
produktion og engrossalg af elektricitet i makrozone nord
b)
detailsalg af elektricitet til slutkunder forbundet til mellemspændings-, højspændings- og stærkstrømsnettet på Den Italienske Republiks territorium.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Den Italienske Republik.
Udfærdiget i Bruxelles, den 14. juli 2010.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 14 päivänä heinäkuuta 2010,
vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/17/EY soveltamatta jättämisestä sähkön tuotantoon ja tukkumyyntiin Italiassa pohjoisen makrovyöhykkeellä ja sähkön vähittäismyyntiin keski- ja suurijännitteiseen ja hyvin korkean jännitteen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille Italiassa
(tiedoksiannettu numerolla K(2010) 4740)
(Ainoastaan italiankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2010/403/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon vesi- ja energiahuollon sekä liikenteen ja postipalvelujen alalla toimivien yksiköiden hankintamenettelyjen yhteensovittamisesta 31 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/17/EY (1) ja erityisesti sen 30 artiklan 5 ja 6 kohdan,
ottaa huomioon pyynnön, jonka Compagnia Valdostana delle Acque SpA - Compagnie valdôtaine des eaux SpA, jäljempänä ’CVA’, esitti sähköpostitse 15 päivänä helmikuuta 2010,
on kuullut julkisia hankintoja käsittelevää neuvoa-antavaa komiteaa,
sekä katsoo seuraavaa:
I TAUSTATIEDOT
(1)
CVA toimitti komissiolle sähköpostitse 15 päivänä helmikuuta 2010 direktiivin 2004/17/EY 30 artiklan 5 kohdan mukaisen pyynnön. Komissio pyysi lisätietoja sähköpostitse Italian viranomaisilta 15 päivänä huhtikuuta 2010 ja CVA:lta 15 päivänä huhtikuuta 2010. Italian viranomaiset toimittivat lisätiedot 10 päivänä toukokuuta 2010 ja 20 päivänä toukokuuta 2010 lähettämillään sähköposteilla, ja CVA, sen jälkeen kun alkuperäistä määräaikaa oli pidennetty, 7 päivänä toukokuuta 2010.
(2)
CVA on direktiivissä 2004/17/EY tarkoitetun kaltainen julkinen yritys, ja sen esittämä pyyntö koskee seuraavia pyynnössä kuvattuja toimintoja:
a)
sähkön tuotanto ja tukkumyynti Italian tasavallan koko alueella;
b)
vaihtoehtoisesti sähkön tuotanto ja tukkumyynti pohjoisen maantieteellisellä vyöhykkeellä, jäljempänä ’pohjoisen makrovyöhyke’ (2); ja
c)
sähkön vähittäismyynti loppuasiakkaille vapailla sähkömarkkinoilla Italian tasavallan koko alueella.
II OIKEUDELLINEN KEHYS
(3)
Direktiivin 2004/17/EY 30 artiklassa säädetään, ettei direktiiviä sovelleta hankintasopimuksiin, jotka tehdään jonkin direktiivissä tarkoitetun toiminnon suorittamiseksi, jos toimintoon siinä jäsenvaltiossa, jossa se toteutetaan, kohdistuu suoraa kilpailua markkinoilla, joille pääsyä ei ole rajoitettu. Sitä, kohdistuuko johonkin toimintoon suoraa kilpailua, arvioidaan puolueettomin perustein ottaen huomioon kyseisen alan erityispiirteet. Markkinoille pääsyä pidetään rajoittamattomana, jos jäsenvaltio on pannut täytäntöön ne yhteisön lainsäädännön säännökset, jotka avaavat tietyn alan tai sen osan kilpailulle, ja soveltaa niitä. Kyseinen lainsäädäntö on lueteltu direktiivin 2004/17/EY liitteessä XI, jossa viitataan sähköalan osalta sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 19 päivänä joulukuuta 1996 annettuun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiiviin 96/92/EY (3). Direktiivi 96/92/EY on korvattu sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä ja direktiivin 96/92/EY kumoamisesta 26 päivänä kesäkuuta 2003 annetulla Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivillä 2003/54/EY (4).
(4)
Italiassa on pantu täytäntöön ja sovellettu sekä direktiiviä 96/92/EY että direktiiviä 2003/54/EY ja päätetty eriyttää siirto- ja jakeluverkot oikeudellisesti ja toiminnallisesti; pienimmät yritykset on kuitenkin vapautettu toiminnallisen eriyttämisen vaatimuksista. Tällä perusteella olisi katsottava 30 artiklan 3 kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti, ettei markkinoillepääsyä ole rajoitettu missään Italian tasavallan alueella.
(5)
Sitä, kohdistuuko toimintoon suoraa kilpailua, olisi arvioitava useiden tekijöiden perusteella, joista yksikään ei ole ratkaiseva sellaisenaan. Huomioon olisi otettava tärkeimpien toimijoiden markkinaosuudet tietyillä, tässä päätöksessä tarkoitetuilla markkinoilla. Lisäksi olisi otettava huomioon kyseisten markkinoiden keskittymisaste. Kyseisten markkinoiden piirteiden vuoksi olisi otettava huomioon myös muita perusteita, kuten tasemarkkinoiden toiminta, hintakilpailu ja sähköntoimittajaa vaihtaneiden asiakkaiden määrä.
(6)
Tämä päätös ei rajoita kilpailusääntöjen soveltamista.
III ARVIOINTI
(7)
Komission aiempien päätösten perusteella (5) sähköalalla voidaan erottaa seuraavat merkitykselliset tuotemarkkinat: i) sähkön tuotanto ja tukkutoimitukset, ii) siirtäminen, iii) jakelu ja iv) vähittäistoimitukset. Näin ollen CVA:n pyyntöä olisi analysoitava erikseen toisaalta sähkön tuotannon ja tukkutoimitusten sekä toisaalta vähittäismyynnin osalta.
(8)
Kuten edellä johdanto-osan 2 kappaleessa todetaan, CVA:n esittämä pyyntö koskee sähkön tuotantoa ja tukkumyyntiä Italian tasavallan koko alueella tai vaihtoehtoisesti pohjoisen makrovyöhykkeellä.
(9)
Saatavilla olevien tietojen perusteella (6) Italian kansallisen alueen olisi sähkön tuotannon ja tukkutoimitusten osalta katsottava koostuvan neljästä alueellisesta maantieteellisestä markkina-alueesta, sillä eri vyöhykkeiden välisissä yhteyksissä on ylikuormitusta ja näillä vyöhykkeillä hinnat ovat lähes samat. Kyseiset vyöhykkeet ovat pohjoisen makrovyöhyke, keski- ja eteläosan makrovyöhyke (7), Sisilian makrovyöhyke (8) ja Sardinia. Italian viranomaiset ovat vahvistaneet, että pohjoisen makrovyöhykkeen määrittely on merkityksellisten markkinoiden käypä määrittely. Ne lisäsivät kuitenkin, että käynnissä olevien muutosten vuoksi muiden makrovyöhykkeiden määrittely ei ole tällä hetkellä selkeä, sillä kattavien kyselyiden tuloksia odotetaan. Kilpailutilanteen lopullinen määrittely näillä maantieteellisillä alueilla ei ole sen vuoksi tällä hetkellä mahdollista. Edellisen perusteella ja ottaen myös huomioon, että kaikki CVA:n voimalat ovat sattumoisin pohjoisen makrovyöhykkeellä, tässä päätöksessä rajoittaudutaan direktiivin 2004/17/EY 30 artiklan 1 kohdassa vahvistettujen edellytysten arvioinnissa tarkastelemaan, millainen kilpailutilanne pohjoisella makrovyöhykkeellä vallitsee sähkön tuotannossa ja tukkutoimituksissa. Vaikka pohjoisen makrovyöhyke muodostaa omat merkitykselliset markkinansa, sitä ei kuitenkaan voida nähdä täysin eristyneeksi naapurimaista ja muista alueista.
(10)
Kuten 30 artiklaa koskevista komission päätöksistä (9) ilmenee, komission vakiintunut käytäntö sähköntuotannon osalta on se, että ”yksi kansallisten markkinoiden kilpailuastetta kuvaavista indikaattoreista on kolmen suurimman tuottajan kokonaismarkkinaosuus”. Italian viranomaisten mukaan vuonna 2009 kolmen suurimman sähköntuottajan osuus pohjoisen makrovyöhykkeellä oli 49,7 prosenttia. Tämä keskittymisaste eli kolmen suurimman sähköntuottajan kokonaismarkkinaosuus on alhaisempi kuin Itävallan osalta päätöksessä 2008/585/EY mainittu taso (52,2 %), Puolan osalta päätöksessä 2008/741/EY mainittu taso (58 % bruttotuotannosta) ja paljon alhaisempi kuin Suomen osalta päätöksessä 2006/422/EY mainittu taso (73,6 %) ja Ruotsin osalta päätöksessä 2007/706/EY mainittu taso (86,7 %). Ala on kuitenkin keskittyneempää kuin Yhdistyneessä kuningaskunnassa (39 %), ks. päätökset 2006/211/EY ja 2007/141/EY. Tätä tasoa pidetään kuitenkin tarpeeksi alhaisena, ja sitä olisi siksi pidettävä osoituksena siitä, että sähkön tuotantoon ja tukkutoimituksiin pohjoisen makrovyöhykkeellä kohdistuu tietynlaajuista suoraa kilpailua.
(11)
Lisäksi Italia tuo huomattavasti sähköä, vuonna 2008 yli 42 997 GWh. Italia on nettotuoja, ja tuontienergian osuus oli noin 13,43 prosenttia sen kokonaistarpeista (10). Kuten Italian viranomaiset ovat vahvistaneet (11), tuonnilla on kilpailua edistävä vaikutus varsinkin pohjoisen makrovyöhykkeellä. Vaikka tätä vaikutusta sääntelevät tekniset rajoitukset, joita on yhteenkytkennöissä muiden maiden kanssa, uusi voimassa oleva lainsäädäntö huomioon ottaen (12) tilanteen odotetaan edelleen paranevan. Näin ollen sähkön tuonti Italian alueen ulkopuolelta rajoittaa jonkin verran pohjoisen makrovyöhykkeen johtavien sähköntuottajien hintakäyttäytymistä. Näitä seikkoja olisi siksi pidettävä osoituksena siitä, että sähkön tuotantoon ja tukkutoimituksiin pohjoisen makrovyöhykkeellä kohdistuu tietynlaajuista suoraa kilpailua muista EU:n jäsenvaltioista.
(12)
Komission neuvostolle ja Euroopan parlamentille 11 päivänä maaliskuuta 2010 esittämässä tiedonannossa ’Raportti kaasun ja sähkön sisämarkkinoiden toteutuksen edistymisestä’ (13) todetaan, että kolmen suurimman sähköntuottajan osuus on edelleen yli 75 prosenttia tuotantokapasiteetista 14 jäsenvaltiossa. Raportissa Italian sähkömarkkinat määritellään luokkaan ’kohtuullisen keskittyneet markkinat’ (14), kun taas Herfindahl-Hirchman-indeksin (HHI) arvot ovat alhaisemmat kuin muissa luokissa. Koska kilpailupaineet ovat jopa suuremmat pohjoisen makrovyöhykkeellä kuin muilla vyöhykkeillä, keskittymisastetta voidaan pitää osoituksena siitä, että sähkön tuotantoon ja tukkumyyntiin kohdistuu pohjoisen makrovyöhykkeellä suoraa kilpailua.
(13)
Tasemekanismien toimintaa olisi pidettävä lisäindikaattorina, vaikka se onkin vain pieni osa kaikesta jäsenvaltiossa tuotetusta ja/tai kulutetusta sähköstä. Saatavilla olevien tietojen mukaan tasemekanismin toiminta - erityisesti markkinoihin perustuva hinnoittelu ja pitkälle kehitetyt intra-day-markkinat - ei estä suoran kilpailun kohdistumista sähkön tuotantoon.
(14)
Vähittäistoimitusten merkitykselliset tuotemarkkinat voidaan erotella seuraavasti: A) vähittäistoimitukset keski- ja suurijännitteiseen ja hyvin korkean jännitteen verkkoon kytketyille teollisuusasiakkaille ja B) vähittäistoimitukset matalajännitteiseen verkkoon kytketyille teollisuus-, liike- ja kotitalousasiakkaille. Näitä markkinoita tarkastellaan erikseen yksityiskohtaisemmin.
(15)
Kuten Italian viranomaiset ovat vahvistaneet, keski- ja suurijännitteiseen ja hyvin korkean jännitteen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille toimitettavan sähkön vähittäismarkkinat ovat laajuudeltaan kansalliset.
(16)
Saatavilla olevien tietojen mukaan (15) kolmen suurimman sähköä keski- ja suurijännitteiseen ja hyvin korkean jännitteen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille myyvän vähittäismyyjän yhteenlaskettu markkinaosuus on 43,89 prosenttia, joka on riittävän alhainen taso (16), ja sitä olisi pidettävä osoituksena toimintaan kohdistuvasta suorasta kilpailusta.
(17)
Kun otetaan huomioon kyseessä olevan tuotteen (sähkön) ominaispiirteet ja sopivien korvaavien tuotteiden tai palveluiden vähäisyys tai niiden puuttuminen, sähkömarkkinoiden kilpailutilannetta arvioitaessa kasvaa hintakilpailun ja hinnanmuodostuksen merkitys. Toimittajaa vaihtavien asiakkaiden määrä voi sen vuoksi toimia hintakilpailun mittarina, ja se on siten välillisesti ”luonnollinen kilpailun tehokkuuden mittari. Jos vaihtajia on vähän, markkinoiden toimivuudessa on todennäköisesti ongelmia, joskaan ei pidä jättää huomiotta niitä etuja, joita jo mahdollisuus neuvotella sopimus uudelleen tavanomaisen toimittajan kanssa tuo muassaan” (17).
(18)
Uusimpien saatavilla olevien tietojen mukaan (18) Italiassa suurista teollisuusasiakkaista 32,50 prosenttia ja keskisuurista 32,80 prosenttia vaihtoi vuonna 2008 sähköntoimittajaa osuutena vaihtokelpoisista mittauspisteistä. Vaikka vaihtoprosentti on alhaisempi kuin esimerkiksi Itävallassa, jossa suurista ja hyvin suurista teollisuusasiakkaista sähköntoimittajaa vaihtoi 41,5 prosenttia (19), Italiassa vaihtajia oli kuitenkin merkittävä osa eli lähes kolmasosa suurista ja keskisuurista teollisuusasiakkaista. Hintoja ei myöskään säännellä keski- ja suurijännitteiseen ja hyvin korkean jännitteen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille suunnatuilla sähkön vähittäismarkkinoilla. Siksi Italian tilanne sähköntoimittajan vaihtamisen ja loppukäyttäjähintojen sääntelyn osalta on tyydyttävä, ja sitä olisi pidettävä merkkinä toimintaan kohdistuvasta suorasta kilpailusta.
(19)
Vähittäistoimitusten merkityksellisiä maantieteellisiä markkinoita on perinteisesti pidetty laajuudeltaan kansallisina. Hakemuksessaan CVA käyttääkin kansallisia markkinoita sähkön vähittäistoimitusten merkityksellisinä markkinoina.
(20)
Jos oletetaan, että maantieteelliset markkinat ovat laajuudeltaan kansalliset, ja otetaan huomioon nykyhetkellä saatavilla olevat tiedot (20), vaikuttaa siltä, että sähkön vähittäistoimitusten markkinat ovat Italiassa hyvin keskittyneet. Kolmen suurimman sähköä matalajännitteiseen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille myyvän vähittäismyyjän yhteenlaskettu markkinaosuus on 79,44 prosenttia, josta suurimman yrityksen osuus yksinään on 71,11 prosenttia. Tässä yhteydessä olisi myös muistutettava mieleen vakiintunut oikeuskäytäntö (21), jonka mukaan ”erittäin suuret markkinaosuudet ovat itsessään - poikkeustapauksia lukuun ottamatta - todiste määräävästä markkina-asemasta. Tilanne on tällainen, jos markkinaosuus on 50 prosenttia”.
(21)
Italian vähittäismarkkinat on lisäksi jaettu kolmeen alaluokkaan, joista kahdessa ensimmäisessä hintoja säännellään:
a)
tehostettu suojapalvelu (servizio di salvaguardia), kun kyseessä ovat matalajännitteiseen verkkoon kytketyt kotitalousasiakkaat ja pienet yritykset (alle 50 työntekijää ja liikevaihto enintään 10 miljoonaa euroa), jotka eivät ole tehneet ostosopimusta vapailla markkinoilla. Näiden palvelujen hoitaminen on varattu yritykselle nimeltään Acquirente Unico SpA, jäljempänä ’yksi ostaja’;
b)
suojattu palvelu asiakkaille, jotka eivät täytä tehostetun suojapalvelun edellytyksiä mutta joilla ei ole ostosopimusta vapailla markkinoilla. Tätä palvelua hoitavat palveluntarjoajat, jotka yksi ostaja valitsee tarjouskilpailumenettelyllä; ja
c)
vapaat markkinat eli vähittäismarkkinoiden loppuosa.
(22)
Näitä markkinoita ei tämän päätöksen soveltamiseksi olisi kuitenkaan pidettävä riippumattomina merkityksellisinä markkinoina, sillä asiakkaat voivat vaihtaa yhdestä alaluokasta toiseen ja hinnat ovat kaikissa näissä alaluokissa markkinaperusteisia (22). AEEG:n vuosiraportin 2009 mukaan niin kutsuttujen kytkösmarkkinoiden, jotka sisältävät tehostetun suojapalvelun ja suojatun palvelun, osuus on noin 36 prosenttia koko vähittäismarkkinoista. Saman raportin mukaan tehostetulle suojapalvelulle on luonteenomaista erään tietyn sähköntoimittajan hyvin voimakas läsnäolo (84,3 %). Tämä sähköntoimittaja toimii myös vapailla markkinoilla. Italian viranomaisten mukaan asiakkaat pitävät vaihtokustannuksia korkeina ja vaihdon tuomia etuja vähäisinä. Tämä yhdessä tehostetun suojapalvelun alhaisten hintojen kanssa johtaa siihen, että uusien toimijoiden on hyvin hankala saada riittävä asiakaspohja tässä alaluokassa. Tämä johtaa periaatteessa siihen, että toimijat, jotka harjoittavat tehostettua suojapalvelua ja toimivat myös vapailla markkinoilla, saavat kilpailuetua, sillä asiakkaat, jotka siirtyvät tehostetusta suojapalvelusta vapaille markkinoille tai päinvastoin, tekevät usein niin vaihtamatta sähköntoimittajaa.
(23)
Italian asianomaisilta viranomaisilta saatujen tietojen perusteella (23) voidaan kuitenkin tulla siihen tulokseen, että tämän päätöksen soveltamiseksi sähkön vähittäismyynnin maantieteelliset markkinat eivät kuitenkaan ole Italiassa laajuudeltaan kansalliset, kuten perinteisesti katsotaan ja hakija olettaa, vaan paikalliset, sillä alue ei yleensä ole kuntatasoa laajempi.
(24)
Koska saatavilla ei ole tietoja kilpailuasteesta näin määritellyillä matalajännitteiseen verkkoon kytkettyjen loppuasiakkaiden sähkön vähittäistoimitusten yksittäisillä paikallismarkkinoilla ja ottaen huomioon edellä mainitut epäilykset kilpailuasteesta matalajännitteiseen verkkoon kytkettyjen asiakkaiden vähittäistoimitusten markkinoilla tarkasteltuna kokonaisvaltaisesti kansallisella tasolla, kuten johdanto-osan 19-22 kappaleessa tehdään, ei ole mahdollista tulla siihen tulokseen, että edellytykset, joilla direktiivin 2004/17/EY 30 artiklan 1 kohdan mukainen poikkeus voitaisiin myöntää sähkön vähittäistoimituksille matalajännitteiseen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille Italiassa, täyttyvät.
(25)
Direktiiviä 2004/17/EY sovelletaan sen vuoksi edelleen, kun hankintayksiköt tekevät hankintasopimuksia, joiden tarkoituksena on mahdollistaa sähkön vähittäistoimitukset matalajännitteiseen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille Italiassa, ja kun ne järjestävät suunnittelukilpailuja kyseisen toiminnan harjoittamiseksi Italiassa.
IV PÄÄTELMÄT
(26)
Sähkön tuotannon ja tukkumyynnin tilanne pohjoisen makrovyöhykkeellä voidaan kiteyttää seuraavasti: kolmen suurimman sähköntuottajan yhteenlaskettu markkinaosuus on kohtuullisen alhainen, ja tuontisähkön huomattavalla määrällä on kilpailua edistävä vaikutus tällä vyöhykkeellä. Kuten johdanto-osan 13 kappaleessa todetaan, tasemekanismin toiminta ei estä suoran kilpailun kohdistumista sähköntuotantomarkkinoille. Näin ollen voidaan katsoa, että kaikki edellä mainitut tekijät ovat osoitus siitä, että toimintaan kohdistuu pohjoisen makrovyöhykkeellä suoraa kilpailua.
(27)
Johdanto-osan 8-13 kappaleessa tarkasteltujen seikkojen perusteella olisi katsottava, että ehto, joka koskee kilpailun suoraa kohdistumista toimintoon ja josta säädetään direktiivin 2004/17/EY 30 artiklan 1 kohdassa, täyttyy sähkön tuotannon ja tukkumyynnin osalta pohjoisen makrovyöhykkeellä.
(28)
Lisäksi, koska rajoittamatonta markkinoille pääsyä koskevan ehdon voidaan katsoa täyttyvän, direktiiviä 2004/17/EY ei pitäisi soveltaa hankintayksiköiden tekemiin hankintasopimuksiin, joiden tarkoituksena on mahdollistaa sähkön tuotanto ja tukkutoimitukset pohjoisen makrovyöhykkeellä, eikä suunnittelukilpailuihin, joita järjestetään tällaisen toiminnan harjoittamiseksi kyseisellä maantieteellisellä alueella.
(29)
Kun kyseessä on sähkön vähittäismyynti keski- ja suurijännitteiseen ja hyvin korkean jännitteen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille Italiassa, tilanne voidaan kiteyttää seuraavasti: kolmen suurimman vähittäismyyntiyrityksen yhteenlaskettu markkinaosuus on alhainen, sähköntoimittajaa vaihtaneiden asiakkaiden määrä osuutena sähkönottopisteistä on riittävä, eikä loppukäyttäjähintoja säännellä. Nämä päätelmät vastaavat Italian asianomaisten viranomaisten lausuntoa, jonka mukaan näihin markkinoihin on kohdistunut kilpailua jo useiden vuosien ajan, minkä vuoksi kilpailuaste on riittävä.
(30)
Johdanto-osan 15-18 kappaleessa tarkasteltujen seikkojen perusteella olisi katsottava, että ehto, joka koskee kilpailun suoraa kohdistumista toimintoon ja josta säädetään direktiivin 2004/17/EY 30 artiklan 1 kohdassa, täyttyy, kun kyseessä ovat sähkön vähittäistoimitukset keski- ja suurijännitteiseen ja hyvin korkean jännitteen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille Italian tasavallan koko alueella.
(31)
Lisäksi, koska rajoittamatonta markkinoille pääsyä koskevan ehdon voidaan katsoa täyttyvän, direktiiviä 2004/17/EY ei pitäisi soveltaa hankintayksiköiden tekemiin hankintasopimuksiin, joiden tarkoituksena on mahdollistaa sähkön vähittäistoimitukset keski- ja suurijännitteiseen ja hyvin korkean jännitteen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille Italiassa, eikä suunnittelukilpailuihin, joita järjestetään tällaisen toiminnan harjoittamiseksi kyseisellä maantieteellisellä alueella.
(32)
Kun otetaan huomioon johdanto-osan 19-25 kappaleessa tarkastellut seikat ja epäilykset siitä, esiintyykö kansallisella tasolla riittävästi kilpailua, kun kyseessä ovat vähittäistoimitukset matalajännitteiseen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille, ja lisäksi se, ettei Italian viranomaisten määrittelemistä merkityksellisistä yksittäisistä paikallisista markkinoista ole saatavilla tarkkoja tietoja, ei ole mahdollista tulla siihen tulokseen, että edellytykset, joilla direktiivin 2004/17/EY 30 artiklan 1 kohdan mukainen poikkeus voitaisiin myöntää sähkön vähittäistoimituksille matalajännitteiseen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille Italiassa, täyttyvät. Direktiiviä 2004/17/EY sovelletaan näin ollen edelleen, kun hankintayksiköt tekevät hankintasopimuksia, joiden tarkoituksena on mahdollistaa sähkön vähittäistoimitukset matalajännitteiseen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille Italiassa, ja kun ne järjestävät suunnittelukilpailuja kyseisen toiminnan harjoittamiseksi Italiassa. Koska 67 artiklan mukaisia tilastointivelvoitteita sovelletaan edelleen, saattaa olla tarpeen varmistaa, että asianomaiset hankintayksiköt toteuttavat tarkoituksenmukaisia toimenpiteitä, kuten hallinnollinen eriyttäminen ja/tai erillinen kirjanpito, jotta voidaan ilmoittaa oikeat tiedot niiden asianomaisten toimien yhteydessä tehdyistä julkisista hankinnoista, joita ei ole vapautettu tämän päätöksen nojalla.
(33)
Muistutetaan myös, että jos hankintasopimukset kattavat useita toimia, niitä on käsiteltävä direktiivin 2004/17/EY 9 artiklan mukaisesti. Tässä yhteydessä tämä tarkoittaa, että jos hankintayksikkö tekee kahtalaisia hankintoja, joilla tuetaan kumpaakin toimintaa, jotka on vapautettu direktiivin 2004/17/EY soveltamisesta, ja samaan aikaan toimintoja, joita ei ole vapautettu, huomio on kiinnitettävä toimintoihin, joita hankintasopimus pääasiallisesti koskee. Jos kyseessä ovat tällaiset kahtalaiset julkiset hankinnat, joiden pääasiallisena tarkoituksena on tukea sähkön vähittäismyyntiä matalajännitteiseen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille, sovelletaan direktiivin 2004/17/EY säännöstä. Jos objektiivisesti on mahdotonta määritellä, mitä toimintaa sopimus pääasiallisesti koskee, hankintasopimus on tehtävä 9 artiklan 2 ja 3 kohdassa tarkoitettuja sääntöjä noudattaen.
(34)
Tämä päätös perustuu helmi-toukokuun 2010 oikeudelliseen ja tosiasialliseen tilanteeseen sellaisena, kuin se esitetään Italian tasavallan ja CVA:n esittämissä tiedoissa, vuosien 2005 ja 2010 tiedonannoissa ja niiden teknisissä liitteissä sekä komission yksiköiden vuoden 2007 valmisteluasiakirjassa, loppuraportissa ja AEEG:n vuosiraportissa 2009. Päätöstä voidaan tarkistaa, jos oikeudellinen tai tosiasiallinen tilanne muuttuu merkittävästi niin, etteivät direktiivin 2004/17/EY 30 artiklan 1 kohdan soveltamisen edellytykset enää täyty, kun kyseessä ovat sähkön tukkutoimitukset pohjoisen makrovyöhykkeellä ja vähittäistoimitukset keski- ja suurijännitteiseen ja hyvin korkean jännitteen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Direktiiviä 2004/17/EY ei sovelleta hankintayksiköiden tekemiin hankintasopimuksiin, joiden tarkoituksena on mahdollistaa seuraavien toimintojen suorittaminen:
a)
sähkön tuotanto ja tukkutoimitukset pohjoisen makrovyöhykkeellä;
b)
sähkön vähittäistoimitukset keski- ja suurijännitteiseen ja hyvin korkean jännitteen verkkoon kytketyille loppuasiakkaille Italian tasavallan koko alueella.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Italian tasavallalle.
Tehty Brysselissä 14 päivänä heinäkuuta 2010.