RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 857/2010
af 27. september 2010
om indførelse af en endelig udligningstold og om endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 597/2009 af 11. juni 2009 om beskyttelse mod subsidieret indførsel fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (»grundforordningen«) (1), særlig artikel 15, stk. 1,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) efter høring af det rådgivende udvalg og:
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Midlertidige foranstaltninger
(1)
Kommissionen indførte ved forordning (EU) nr. 473/2010 (2) (»forordningen om midlertidig told«) en midlertidig udligningstold på importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater (»de pågældende lande«).
(2)
Proceduren blev indledt, efter at Polyethylene Terephthalate Committee of Plastics Europe (»klageren«) den 20. juli 2009 havde indgivet en klage på vegne af producenter, der tegner sig for en betydelig del, i dette tilfælde over 50 %, af Unionens samlede produktion af visse typer polyethylenterephthalat.
(3)
Som anført i betragtning 15 i forordningen om midlertidig told dækkede undersøgelsen af subsidiering og skade perioden fra 1. juli 2008 til 30. juni 2009 (»undersøgelsesperioden«). Undersøgelsen af udviklingstendenser af relevans for skadesvurderingen dækkede perioden fra 1. januar 2006 til udgangen af undersøgelsesperioden (»den betragtede periode«).
(4)
I den sideløbende antidumpingprocedure indførte Kommissionen ved forordning (EU) nr. 472/2010 (3) en midlertidig antidumpingtold på importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Iran og De Forenede Arabiske Emirater.
1.2. Efterfølgende procedure
(5)
Efter fremlæggelsen af de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det blev besluttet at indføre midlertidige udligningsforanstaltninger (»den foreløbige fremlæggelse«), indgav en række interesserede parter skriftlige redegørelser, hvori de tilkendegav deres synspunkter vedrørende de foreløbige konklusioner. Parter, der anmodede om det, fik også lejlighed til at blive hørt.
(6)
Kommissionen fortsatte med at indhente og efterprøve alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe en endelig afgørelse i sagen. Der blev taget stilling til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra de interesserede parter efter den foreløbige fremlæggelse, og de foreløbige konklusioner blev ændret i overensstemmelse hermed, når det var relevant.
(7)
Alle parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænktes at anbefale, at der indføres en endelig udligningstold på importen af visse typer polyethylenterephthalat med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater, og at der foretages endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told (»den endelige fremlæggelse«). Parterne fik også en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til de fremlagte oplysninger.
(8)
Der blev taget stilling til de mundtlige og skriftlige bemærkninger fra de interesserede parter, og konklusionerne blev ændret i overensstemmelse hermed, når det var relevant.
1.3. Parter, som er berørt af proceduren
(9)
Nogle af de interesserede parter hævdede, at stikprøven af EU-producenter ikke var repræsentativ, at den var uensartet, og at skadesanalysen derfor var mangelfuld. Det blev bl.a. gjort gældende, at det ikke var nødvendigt med en stikprøve, da antallet af producenter var begrænset. Det blev endvidere hævdet, at man ved »kunstigt« at opdele koncerner i individuelle juridiske enheder udelukkede nogle af de førende virksomheder på markedet (Artenius og M&G Polimeri), og at metoden til stikprøveudvælgelse var inkonsekvent, da stikprøven også omfattede to koncerner. Det blev også hævdet, at stikprøven ikke var repræsentativ, fordi den ikke omfattede nogen producent, der sælger tilstrækkelige mængder til en forretningsmæssigt forbundet PET-forarbejdningsvirksomhed. Institutionerne kunne derfor angiveligt ikke vurdere EU-erhvervsgrenens reelle forsyningskapacitet og tog ikke hensyn til interessekonflikterne i EU-erhvervsgrenen. Desuden blev det påstået, at repræsentativiteten faldt til 28 % af Unionens produktion, fordi en enkelt virksomhed, der ikke havde afgivet alle de nødvendige oplysninger, ikke indgik i stikprøven. De samme parter hævdede, at stikprøven ikke var statistisk gyldig.
(10)
Hvad angår påstanden om, at det ikke var nødvendigt at anvende en stikprøve, da antallet af producenter var begrænset, gøres der opmærksom på, at 14 EU-producenter fra otte koncerner gav sig til kende i forbindelse med stikprøveundersøgelsen. I betragtning af det objektivt store antal samarbejdsvillige EU-producenter, nemlig 14, blev der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 27, stk. 1, udtaget en stikprøve på grundlag af den største repræsentative salgsmængde, som med rimelighed kunne undersøges i den tid, der var til rådighed. Stikprøven bestod af fem individuelle virksomheder (på seks produktionssteder).
(11)
Hvad angår den første påstand vedrørende stikprøvens repræsentativitet, skal det bemærkes, at institutionerne kan lade individuelle virksomheder, som tilhører en koncern, indgå i stikprøven, forudsat at de er repræsentative og fører separate regnskaber. Hvis man skulle have undersøgt samtlige 14 EU-producenter fra de otte koncerner, ville man ikke have kunnet afslutte undersøgelsen rettidigt. At der i stikprøven indgår to koncerner, er imidlertid ikke i strid med den i dette tilfælde anvendte stikprøvemetode, nemlig den største repræsentative mængde solgt til kunder i Unionen.
(12)
For så vidt angår Indorama, havde denne koncern to forskellige produktionsanlæg i undersøgelsesperioden - ét i Nederlandene og ét i Det Forenede Kongerige. Medtagelsen af denne koncern i stikprøven er i overensstemmelse med den anvendte stikprøvemetode, da de pågældende anlæg udgjorde en enkelt enhed i juridisk og regnskabsmæssig henseende. For så vidt angår Equipolymers, som havde to separate enheder, der producerede PET i undersøgelsesperioden (én i Italien og én i Tyskland), indberettede virksomheden konsoliderede regnskaber for de to produktionssteder. Da de konsoliderede regnskaber kunne kontrolleres i forbindelse med et enkelt besøg på virksomhedens hovedsæde, blev det besluttet at behandle Equipolymers’ PET-producerende virksomheder som en enkelt enhed med henblik på denne procedure. Med hensyn til påstanden om, at Artenius og M&G Polimeri skulle indgå i stikprøven, fordi de var førende virksomheder på markedet, henvises der til, at ingen af deres individuelle enheder tilhørte de virksomheder, der sælger de største mængder til kunder i Unionen.
(13)
Hvad angår påstanden om, at stikprøven ikke var repræsentativ, fordi den ikke omfattede en producent, der hovedsagelig producerer til eget forbrug, skal det bemærkes, at forsyningskapaciteten kan undersøges som led i analysen af Unionens interesser, hvis der fremsættes krav herom, og med henblik herpå kan det interne forbrug trækkes fra den producerede mængde. Det er derfor ikke nødvendigt at medtage en sådan producent i stikprøven for at kunne undersøge visse skadesfaktorer. Herudover kan eventuelle modstridende interesser, der udspringer af, at en virksomhed er både produktions- og forarbejdningsvirksomhed i Unionen, også vurderes som led i analysen af Unionens interesser. En virksomheds stilling som produktions- og forarbejdningsvirksomhed i Unionen er ikke relevant for EU-erhvervsgrenens resultater, når salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen anvendes som benchmark. Påstanden afvises derfor.
(14)
Hvad angår påstanden om stikprøvens generelle repræsentativitet, påpeges det endnu engang, at indskrænkningen af stikprøven til fire virksomheder reducerede repræsentativiteten fra 65 % til 47 % af alle samarbejdsvillige producenters salg. De samme fire virksomheder tegnede sig for 52 % af Unionens produktion. Dette betragtes som en repræsentativ stikprøve af EU-producenter med hensyn til salg til uafhængige kunder i Unionen.
(15)
Hvad angår påstanden om, at den udtagne stikprøve ikke var statistisk gyldig, skal det bemærkes, at der klart fremgår af grundforordningens artikel 27, stk. 1, at der i stedet for en »statistisk gyldig« stikprøve kan anvendes en stikprøve baseret på den største repræsentative salgsmængde, som med rimelighed kan undersøges inden for den tid, der er til rådighed.
(16)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger til stikprøveudtagningen, bekræftes konklusionerne i betragtning 5 til 14 i forordningen om midlertidig told.
2. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
(17)
Det påpeges, at den pågældende vare i betragtning 16 i forordningen om midlertidig told er defineret som polyethylenterephthalat med et viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5 med oprindelse i de pågældende lande, for øjeblikket henhørende under KN-kode 3907 60 20.
(18)
I betragtning 18 i forordningen om midlertidig told anførtes det desuden, at undersøgelsen havde vist, at PET, der produceres og sælges i Unionen af EU-erhvervsgrenen, og PET, der produceres og sælges på hjemmemarkederne i de pågældende lande og eksporteres til Unionen, var samme vare.
(19)
Da den undersøgte vare blev anset for at være en homogen vare, blev den ikke yderligere opdelt i underkategorier med henblik på beregning af skadesmargener.
(20)
En enkelt eksporterende producent gjorde gældende, at PET burde opdeles i forskellige varetyper afhængigt af deres forskellige viskositetsindeks, da indekset er afgørende for bestemmelsen af de forskellige anvendelsesmuligheder for den producerede type PET. Dette krav blev fundet acceptabelt, og metoden til beregning af skadesmargener blev tilpasset i overensstemmelse hermed.
3. SUBSIDIERING
3.1. Iran
3.1.1. Indledning
(21)
Den iranske regering og den samarbejdsvillige eksporterende producent fremsatte bemærkninger vedrørende følgende ordninger, som er genstand for udligning i forordningen om midlertidig told:
I)
Foranstaltninger for særlige økonomiske områder (Special Economic Zones - »SEZ«) - Petrochemical SEZ
II)
Finansiering fra National Petrochemical Company til den eksporterende producent af PET.
3.1.2. Særordninger
I) Foranstaltninger for særlige økonomiske områder (SEZ) - Petrochemical SEZ
(22)
Den iranske regering hævdede, at toldfri import til frihandelsområder af råvarer og kapitalgoder ikke kan gøres til genstand for udligning. Frihandelsområder og særlige økonomiske områder er pr. definition toldfrie områder for import og eksport, som er forenelige med WTO-reglerne. Herudover gjorde den iranske regering og den samarbejdsvillige eksporterende producent gældende, at importen af toldfrie kapitalgoder ikke er retligt betinget af eksportresultater, da fritagelsen også gælder for virksomheder, som er etableret andre steder på det iranske område.
(23)
Med hensyn til de særlige økonomiske områders overensstemmelse med WTO-reglerne skal det bemærkes, at den generelle påstand, der er fremsat, ikke anfægter den etablerede kendsgerning, at de pågældende subsidier er udligningsberettigede, eftersom der ikke er fremlagt nogen uddybende analyse, som kan afvise analysen i forordningen om midlertidig told. Med hensyn til den toldfrie import af kapitalgoder til Iran fremgår det af oplysningerne på tidspunktet for indsendelsen af bemærkninger til den foreløbige fremlæggelse, at denne mulighed kun findes for virksomheder, der moderniserer deres infrastruktur, dvs. at der ikke er tale om en generel bestemmelse, som automatisk finder anvendelse på alle parter. Ovennævnte påstande måtte derfor afvises.
(24)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent gjorde gældende, at Kommissionen ikke efterlevede princippet om ikke-forskelsbehandling, eftersom der gælder lignende regler og ordninger i andre lande. Virksomheden hævdede desuden, at Kommissionen ikke havde informeret den fyldestgørende om formålet med kontrolbesøget og om de oplysninger, der skulle afgives forud for besøget.
(25)
Hvad angår den generelle påstand om manglende efterlevelse af princippet om ikke-forskelsbehandling gøres der opmærksom på, at Kommissionen indledte denne antisubsidieundersøgelse over for de tre lande, der er nævnt i klagen, i overensstemmelse med grundforordningens artikel 10. Kommissionens anbefaling måtte derfor nødvendigvis baseres på resultaterne af denne undersøgelse. For så vidt angår den påståede manglende forhåndsinformation om de forhold, der ville blive undersøgt, bemærkes det, at Kommissionen i god tid forud for kontrolbesøget underrettede den samarbejdsvillige eksporterende producent om, at den under kontrolbesøget ville indhente oplysninger om forholdet mellem den eksporterende producent og dennes aktionær. De pågældende påstande måtte derfor afvises.
(26)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent henledte institutionernes opmærksomhed på to fejl i beregningen af toldfritagelsen ved importen af én af de råvarer, der medgår til fremstillingen, og i den samlede importværdi af de fritagne kapitalgoder. Disse fejl er rettet i dette dokument. Den reviderede subsidiesats er 0,14 % for toldfri import af råvarer og 0,72 % for toldfri import af kapitalgoder. Den reviderede samlede subsidiesats for denne ordning er 0,86 %.
(27)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 20 til 44 i forordningen om midlertidig told, ændret ved betragtning 26 i nærværende forordning.
II) Finansiering fra National Petrochemical Company til den eksporterende producent af PET
(28)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent (Shahid Tondguyan Petrochemical Co. - STPC) hævdede, at dens hovedaktionær, National Petrochemical Company (NPC), ikke er et offentligt organ, og at den iranske regering ikke har betroet eller pålagt NPC den opgave at foretage betalinger til STPC. Det blev desuden fremført, at NPC's finansiering af STPC skulle betragtes som tilbagebetalingspligtig, ikke som subsidier.
(29)
I forbindelse med disse påstande skal det erindres, at følgende faktorer er relevante for vurderingen af, om en enhed skal betragtes som et offentligt organ i forbindelse med antisubsidieundersøgelser: 1) statsligt ejerskab, 2) hvorvidt regeringen er repræsenteret i enhedens bestyrelse, 3) hvorvidt regeringen udøver kontrol over enhedens aktiviteter, og hvorvidt enheden forfølger offentlige politikker eller interesser, og 4) hvorvidt enheden er oprettet ved lov. Alle disse forhold er blevet analyseret, således som det fremgår af betragtning 52 i forordningen om midlertidig told. NPC har som offentligt organ ikke behov for at få betroet eller overdraget opgaver, som er begreber, der relaterer til private enheder. Det er i undersøgelsen blevet slået fast, at NPC's rolle består i at udvikle og drive landets petrokemiske sektor, og at virksomheden som statslig administrativ myndighed har fået den yderligere opgave af den iranske regering at forvalte Petrochemical Special Economic Zone. Alle påstande, der drager NPC's rolle som offentligt organ i tvivl, må derfor afvises.
(30)
Med hensyn til påstanden om, at finansieringen af STPC er tilbagebetalingspligtig, er det relevant at påpege, at det i forbindelse med undersøgelsen blev slået fast, at tilbagebetalingen af de pågældende midler er rent hypotetisk, da det ikke på noget stadium i proceduren er blevet dokumenteret, at en sådan tilbagebetaling har fundet sted. Det forhold, at de ikke-tilbagebetalingspligtige midler er akkumuleret siden mindst 2004, bekræfter at der er tale om tilbagevendende subsidier, som har til formål at opretholde driften hos den eneste samarbejdsvillige eksporterende producent i Iran, jf. betragtning 51 i forordningen om midlertidig told. I betragtning af ovenstående må den pågældende påstand afvises.
(31)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent gjorde også gældende, at subsidiebeløbet var overvurderet. I den sammenhæng hævdedes det, at det er ganske normal forretningspraksis i Iran ikke at tillægge renter mellem et moderselskab (i dette tilfælde NPC) og dettes datterselskab (i dette tilfælde STPC). Det blev endvidere gjort gældende, at de i forbindelse med beregningen af subsidiesatsen anvendte beløb for den samlede finansiering fra NPC og STPC's samlede omsætning var fejlagtige, idet omsætningen var undervurderet og et andet beløb skulle have været anvendt, mens finansieringen var overvurderet, da visse beløb ikke skulle medregnes i de midler, NPC havde overført til STPC.
(32)
Ovenstående påstande måtte afvises. Med hensyn til den første påstand vedrørende renteberegningen skal det bemærkes, at den indhentede dokumentation ikke underbygger virksomhedens påstand om, at det er normal forretningspraksis i Iran ikke at tillægge renter mellem et moderselskab og dettes datterselskab i forbindelse med finansieringstransaktioner. En sådan praksis er desuden i klar modstrid med private investorers sædvanlige økonomiske praksis.
(33)
Hvad angår den anden påstand skal det bemærkes, at subsidiebeløbet er beregnet på grundlag af tal for finansiering og omsætning opgivet af den samarbejdsvillige eksporterende producent og verificeret under kontrolbesøget.
(34)
Med hensyn til den nye påståede samlede omsætning skal det erindres, at det tal, der blev opgivet på tidspunktet for indsendelse af bemærkninger til forordningen om midlertidig told, ikke er underbygget af verificerbar dokumentation og ikke stemmer overens med virksomhedens angivelser før og under kontrolbesøget.
(35)
For så vidt angår det samlede finansieringsbeløb gjorde den samarbejdsvillige eksporterende producent gældende, at visse beløb ikke skulle betragtes som en del af NPC's finansiering af STPC. De fremlagte oplysninger kunne dog ikke bekræfte denne påstand, da de ikke indeholdt nogen beviser for, at de pågældende beløb ikke havde relation til NPC's finansiering af STPC. En del af forklaringerne bekræftede faktisk, at NPC optrådte som et offentligt organ og varetog forpligtelser - som et andet offentligt organ skulle have opfyldt - i forbindelse med finansieringen af den samarbejdsvillige eksporterende producent uden at opkræve renter. Da der ikke er blevet fremlagt nogen verificerbar dokumentation, kan der ikke indrømmes fradrag i det samlede finansieringsbeløb.
(36)
Den iranske regering hævdede i henhold til artikel 14 i WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger (SCM-aftalen), at »statsligt indskud af egenkapital …« [og] »statslån [ikke anses] for at indebære en fordel …«, så NPC's finansiering af SPTC skulle ikke betragtes som subsidier. Denne påstand må afvises, da det i samme artikel 14 konkluderes, at »statslig indskud af egenkapital [ikke anses] for at indebære en fordel, medmindre investeringsbeslutningen kan betragtes som uoverensstemmende med den sædvanlige investeringspraksis, som private investorer i det pågældende medlems område følger.« Denne praksis er faktisk i strid med private investorers sædvanlige investeringspraksis, da ingen handelsvirksomhed i noget WTO-medlemsland ville kunne tænkes at fortsætte med at levere ikke-tilbagebetalingspligtige midler i et sådant omfang. Det skal under alle omstændigheder bemærkes, at Iran ikke er medlem af WTO.
(37)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 45 til 57 i forordningen om midlertidig told.
3.1.3. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(38)
I overensstemmelse med grundforordningen og under hensyntagen til betragtning 21 til 37 er det endelige udligningsberettigede subsidiebeløb for den eneste samarbejdsvillige eksporterende producent i Iran, udtrykt i værdi, 51,88 %.
3.2. Pakistan
3.2.1. Indledning
(39)
Den pakistanske regering og den samarbejdsvillige eksporterende producent fremsatte bemærkninger vedrørende følgende ordninger, som er genstand for udligning i forordningen om midlertidig told:
I)
Manufacturing Bond Scheme
II)
Imports of plant, machinery and equipment in Manufacturing Bond
III)
Tariff protection on purchases of PTA in the domestic market
IV)
Final Tax Regime (FTR)
V)
Export Long-Term Fixed Rate Financing Scheme (LTF-EOP)
VI)
Export Finance Scheme from the State Bank of Pakistan (EFS)
VII)
Finance under F.E. Circular No. 25 of the State Bank of Pakistan.
(40)
Den pakistanske regering gjorde indledningsvist gældende, at Kommissionen ikke havde forstået eller ignoreret dens tidligere redegørelser vedrørende subsidieordningerne. Den samarbejdsvillige eksporterende producent hævdede i en indledende bemærkning, at der i den pakistanske regerings tidligere redegørelser var blevet givet en begrundet juridisk analyse, som viste, at ordningerne ikke skulle betragtes som »forbudte« subsidier. Denne part gjorde også gældende, at Kommissionen i forordningen om midlertidig told havde baseret sine konklusioner ikke alene på en fejlagtig vurdering af de faktiske forhold, men også på en fejlagtig juridisk analyse. Det blev endvidere hævdet, at den korrekte juridiske analyse var den, som den pakistanske regering havde fremlagt.
(41)
Hvad angår de redegørelser, der blev fremlagt forud for forordningen om midlertidig told, bemærkes det, at Kommissionen har taget fuldt hensyn til dem i forbindelse med undersøgelsen, da de sammen med parternes relevante spørgeskemabesvarelser og senere indgivne data udgjorde en del af de oplysninger, der er lagt til grund for den midlertidige afgørelse.
(42)
Det bemærkes desuden, at Kommissionen gjorde nøje rede for de retlige bestemmelser, der gælder for de relevante ordninger, og disses gennemførelse i praksis. Det er ikke blevet påvist, at disse retlige bestemmelser ikke var de rette. Kommissionens juridiske analyse var baseret på grundforordningens relevante bestemmelser, bestyrket af den juridiske analyse, som Unionen gennem mange år har anvendt i forbindelse med antisubsidieundersøgelser, til f.eks. at undersøge toldgodtgørelsesordninger, eksportkreditordninger og indkomstskatteordninger (4). At en part erklærer sig uenig i den forelagte juridiske analyse, indebærer ikke, at analysen er forkert, især når der ikke er indgivet dokumentation, som kan underbygge den pågældende holdning. Dette fremgår med endnu større tydelighed af, at den pakistanske regering i forbindelse med sine bemærkninger til forordningen om midlertidig told gav udtryk for, at den var parat til, så vidt muligt, at ændre en række ordninger. I betragtning af ovenstående måtte påstandene i betragtning 40 afvises.
3.2.2. Særordninger
I) Manufacturing Bond Scheme
(43)
Den pakistanske regering og den samarbejdsvillige eksporterende producent gentog deres synspunkter, i henhold til hvilke Manufacturing Bond-ordningen forvaltes korrekt takket være et effektivt gennemførelses- og overvågningssystem, der registrerer forbrug/fradrag og kontrollerer toldfrie råvarer og virksomhedens faktiske forbrug via dens produktionsregistre. Det blev også gjort gældende, at input/output-kvoten er baseret på det faktiske forbrug i den virksomhed, der benytter sig af ordningen, og at der skal tages forbehold for verificering af registeret over råvarer. Ifølge disse påstande er input/output-kvoten etableret ved hjælp af et verificeret benchmarkingsystem, der ajourføres regelmæssigt på grundlag af virksomhedens faktiske forbrug. Ved ændringer af kvoten blev en for stor eftergivelse i den forudgående periode ført tilbage til registeret over lagertilgang, således at lagerbeholdningen blev ajourført; en virksomhed, der benytter sig af ordningen, skal bevise sin eksport af færdige varer på grundlag af den således fremkomne faktiske lagerbeholdning. Den samarbejdsvillige eksporterende producent indsendte endvidere to breve, hvori den underrettede toldmyndighederne om de råvarer, den havde opsparet under Manufacturing Bond-ordningen, og hvoraf det fremgik, at virksomheden havde ret til at anvende de som følge heraf overskydende råvarer til fremstilling af varer med henblik på senere eksport.
(44)
Hvad angår denne ordning bemærkes det som anført i betragtning 70 i forordningen om midlertidig told, at det relevante register over modtagne, fremstillede og eksporterede råvarer ikke blev ført på grundlag af det faktiske forbrug. Kun det teoretiske forbrug blev registreret i henhold til et analysecertifikat med input/output-kvoter for alle råvarer, der anvendes til fremstilling af 1 000 kg færdige varer. Disse input/output-normer fastsættes af myndighederne og revideres regelmæssigt på grundlag af oplysninger fra den samarbejdsvillige eksporterende producent, men der findes ingen klare regler eller dokumentation for, hvordan normerne revideres. Desuden har myndighederne ikke som følge af ændringer i analysecertifikatet, hvoraf det fremgik, at eftergivelsen var for stor, truffet foranstaltninger med henblik på kontrollere det samlede forudgående faktiske forbrug og anmode om betalinger for de forudgående år. Der blev med andre ord ikke ført kontrol med en eventuel for stor eftergivelse af told, som der var givet afkald på. Den samarbejdsvillige eksporterende producent påstod, at de overskydende råvarer fra den forudgående periode var blevet ført tilbage til registeret over lagertilgang, således at den faktiske lagerbeholdning var blevet ajourført. Det bør bemærkes, at denne praksis beror på, at den eksporterende producent på eget initiativ underretter den relevante myndighed om den for store eftergivelse, der er akkumuleret i den forudgående periode. Det er også bemærkelsesværdigt, at denne praksis overhovedet ikke er omhandlet i lovbestemmelserne om ordningen. Alt det foregående bekræfter, at der ikke findes noget effektivt gennemførelses- og overvågningssystem for denne ordning. Alle de hermed forbundne påstande måtte derfor afvises.
(45)
Begge parter hævdede, at tolden i henhold til den normale importordning lå på nul i undersøgelsesperioden, og at der derfor ikke er givet afkald på statsindtægter i forbindelse med importen af PTA (terephtalsyre) under Manufacturing Bond-ordningen.
(46)
Denne påstand måtte afvises. Det fremgår klart af de oplysninger, parterne har afgivet, at den normale told på import af PTA er 7,5 %. Kun undtagelsesvist og på visse betingelser kan parterne benytte sig af en nultold. Det forhold, at den pakistanske regering har oprettet Manufacturing Bond-ordningen og Tariff protection on purchases of PTA-ordningen er på ingen måde ensbetydende med, at toldsatsen for al import af PTA er nul. Faktisk bekræfter det forhold, at de nævnte ordninger findes, at staten har givet afkald på indtægter og derfor har indført særlige undtagelsesordninger med specifikke regler og bestemmelser om brugere, der kan komme i betragtning hertil.
(47)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent hævdede endvidere, at artikel 349 i kapitel XV i den pakistanske toldlovgivning (Pakistani Customs Rules) fra 2001 ikke var blevet overtrådt. I den forbindelse blev det forklaret, at Manufacturing Bond-ordningen omfatter hele fabrikken, og at lageret derfor opfylder de relevante bestemmelser, i henhold til hvilke det skal ligge i et separat område og have en selvstændig indgang eller udgang fra et offentligt område og ingen anden indgang eller udgang, og produktionsområdet og de særskilte lagre af færdige varer, kasserede materialer og affald skal være klart afmærkede.
(48)
Med hensyn til ovennævnte bemærkninger skal det gentages, at kontrolbesøget viste, at kun de toldfrit importerede råvarer var adskilt fra de lokalt indkøbte råvarer. Lageret, dvs. toldlageret og produktionslageret, lå ikke i et separat område med en selvstændig indgang eller udgang fra et offentligt område og uden nogen anden indgang eller udgang som foreskrevet i ovennævnte artikel 349. Herudover er partens påstand om, at hele fabrikken er omfattet af Manufacturing Bond-ordningen, ikke baseret på nogen verificerbar dokumentation (f.eks. en udtrykkelig tilladelse vedrørende Manufacturing Bond-områdets størrelse), bortset fra en analyse af ordlyden af artikel 349. De pågældende påstande måtte derfor afvises.
(49)
Den pakistanske regering har for ganske nylig foretaget administrative ændringer i denne ordning. Den har indført en mere udførlig definition af Manufacturing Bond i lovgivningen og har taget skridt til at styrke den relevante myndigheds kontrol med ordningen.
(50)
Med hensyn til den kontrol, myndigheden udøver over Manufacturing Bond-ordningen, afhjælper de indførte ændringer ikke systemets mest alvorlige mangler som afdækket ved den aktuelle undersøgelse, nemlig i) manglende registrering af det faktiske forbrug af importerede råvarer og ii) det forhold, at der ikke findes et kontrolsystem, som fokuserer på de faktiske resultater frem for på historiske standarder. Da gennemførelsen af ændringer i denne ordning skal verificeres på passende vis (de afdækkede problemer vedrører også forvaltningen af ordningen), skal der desuden gå en vis tid, inden man kan træffe en velfunderet afgørelse om de foretagne ændringer og den måde, hvorpå myndighederne har gennemført disse, samt hvorvidt de har sørget for et korrekt forvaltet kontrolsystem.
(51)
Den pakistanske regering gav også udtryk for, at den var parat til at afgive et tilsagn over for Kommissionen om den konkrete gennemførelse af de bestemmelser, der gælder for Manufacturing Bond-ordningen. Det blev foreslået, at tilsagnet skulle udmøntes i beviser for, at den samarbejdsvillige eksporterende producent overholder de nye bestemmelser (f.eks. ændringer vedrørende produktionsstedet, revidering af input/output-kvoter og toldeftergivelse), fremlæggelse af periodiske rapporter og tilladelse til, at Kommissionen kan foretage kontrolbesøg.
(52)
Med hensyn til ovenstående skal det bemærkes, at den pakistanske regering ved dette forslag om tilsagn indirekte bekræfter alle de mangler ved ordningen, der er fremhævet i forordningen om midlertidig told. Det er i øvrigt ikke muligt at acceptere et tilsagn vedrørende forvaltningen af en ordning på grundlag af beviser, der først vil foreligge en gang i fremtiden, jf. betragtning 50. Endelig er et sådant tilsagn vanskeligt at håndtere, da den nødvendige overvågning reelt ville indebære, at store dele af undersøgelsen repeteres med regelmæssige mellemrum. I den forbindelse bør det fremhæves, at den pakistanske regering og/eller den samarbejdsvillige eksporterende producent kan anmode om en interimsundersøgelse af foranstaltningerne, hvis de relevante bestemmelser i grundforordningens artikel 19 er opfyldt.
(53)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 60 til 80 i forordningen om midlertidig told, ændret ved betragtning 44 til 52 i nærværende forordning.
II) Imports of plant, machinery and equipment in Manufacturing Bond
(54)
Med hensyn til denne ordning hævdede begge parter, at den rentesats, der anvendes til at beregne subsidiemargenen, skal være den, der er til rådighed for den berørte eksportør i undersøgelsesperioden. Parterne gjorde endvidere gældende, at eftersom anlæg, maskiner og udstyr anvendes til fremstilling af PET til både eksport og salg på hjemmemarkedet, skulle subsidiemargenen bestemmes på grundlag af den eksporterende producents samlede omsætning.
(55)
Som svar herpå skal det bemærkes, at den rentesats, der er anvendt ved beregningen, er den i undersøgelsesperioden i Pakistan gældende markedsrente, indhentet på den pakistanske nationalbanks hjemmeside (State Bank of Pakistan). Denne sats er den normale markedsrente. Hvad angår nævneren i subsidieberegningen skal det påpeges, at forudsætningen for at kunne benytte sig af ordningen er, at de importerede maskiner oplægges i Manufacturing Bond, der er et system for toldfri import af råvarer, som udelukkende anvendes med henblik på efterfølgende eksport af produktionen fra Manufacturing Bond. Subsidiebeløbet (tælleren) skal således fordeles over den samlede eksportomsætning i undersøgelsesperioden, da subsidierne er betinget af eksportresultaterne. Alle ovennævnte påstande måtte derfor afvises.
(56)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 81 til 92 i forordningen om midlertidig told.
III) Tariff protection on purchases of PTA in the domestic market
(57)
Den pakistanske regering hævdede, at prisen på lokalt produceret PTA ikke nedsættes med 7,5 % i forhold til den internationale pris, og at refusionen ikke kun ydes for lokalt produceret PTA, men også for importeret PTA. Den samarbejdsvillige eksporterende producent gjorde gældende, at ordningen giver mulighed for refusion af told på både lokalt indkøbt og importeret PTA, og at den derfor ikke favoriserer indkøb af lokalt produceret PTA. Det blev desuden hævdet, at lovgivningen ikke begrænser adgangen til denne ordning.
(58)
Ovenstående påstande måtte afvises. Det bemærkes i den forbindelse, at der ved denne ordning ydes et finansielt bidrag i form af en direkte overførsel af midler, der giver modtagervirksomheden en klar fordel. En analyse af de af den pakistanske regering fremlagte oplysninger viser klart, at en støtteberettiget virksomhed kan: i) købe PTA på hjemmemarkedet og opnå en kompensation på 7,5 % af den pris, den har betalt for det lokalt fremstillede PTA, eller ii) importere PTA og få den told (7,5 %), som den har betalt af det importerede PTA, refunderet. Sidstnævnte mulighed kan dog ikke benyttes, hvis den støtteberettigede virksomhed anvender en toldgodtgørelsesordning (f.eks. Manufacture Bond) i forbindelse med importen af PTA. Det fremgår klart af ovenstående, at den samarbejdsvillige eksporterende producent i henhold til lovgivningen kun kunne anvende denne ordning i forbindelse med sine indkøb af PTA på hjemmemarkedet, eftersom den sideløbende anvendte Manufacturing Bond-ordningen i forbindelse med sit importerede PTA.
Herudover er det klart, at selv i tilfælde, hvor en støtteberettiget virksomhed gør brug af begge ordningens muligheder (dvs. ved at give afkald på muligheden for at anvende godtgørelsesordningen under Manufacturing Bond), vil de beløb, der kan forventes refunderet, være forskellige, da satsen i det ene tilfælde beregnes på grundlag af det fulde indenlandske fakturabeløb, mens den i det andet tilfælde beregnes på grundlag af den erklærede toldværdi, som ikke nødvendigvis er det fulde fakturerede beløb. Der er ikke indsendt verificerbar dokumentation, som kan anfægte ovenstående konklusioner. Endelig blev det med hensyn til påstanden om, at adgangen til ordningen ikke er begrænset, fastslået i forbindelse med undersøgelsen, at de støtteberettigede parter er opført med navn i den relevante lovgivning. Lokalt produceret PTA er under alle omstændigheder ikke pålagt nogen told, og derfor er »refusionen« på 7,5 % en direkte overførsel af midler, dvs. et rent tilskud. Den eneste måde, hvorpå en PET-producent kan opnå disse subsidier, dvs. dette tilskud, er at købe lokalt produceret PTA. En »refusion« af told på importeret PTA er derimod en fritagelse for en betaling, der normalt forfalder, ikke en direkte overførsel af midler; de to situationer kan derfor ikke sammenlignes.
(59)
Dette betyder, at ordningen giver den, der køber på hjemmemarkedet, og dermed den indenlandske PET-producent en klar fordel i form af en direkte overførsel af midler, og den er specifik, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra b), idet subsidierne er betinget af anvendelsen af indenlandske varer frem for importerede varer, da kun indenlandske varer er berettigede til det direkte tilskud. De pågældende subsidier kan desuden betragtes som specifikke i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a), idet adgangen til ordningen i henhold til lovgivningen er udtrykkeligt begrænset til visse virksomheder i polyesterindustrien.
(60)
I forbindelse med denne ordning indsendte den pakistanske regering sammen med sine bemærkninger til forordningen om midlertidig told en ministeriel bekendtgørelse offentliggjort den 28. juni 2010, hvoraf det fremgik, at SRO (Statutory Regulation Order) nr. 1045(I)/2008 er ophævet med virkning fra 1. juli 2010. Den pakistanske regering forklarede, at det dermed vil blive sikret, at der ikke længere ydes refusion til PTA-brugerne for hverken indenlandsk eller importeret PTA.
(61)
Herudover fremgår det af et avisudklip om samme emne, indsendt af den samarbejdsvillige eksporterende producent, at den pakistanske regering har besluttet at trække lovgivningen om denne ordning tilbage for at bringe Pakistan i overensstemmelse med de internationale standarder på området. Den samarbejdsvillige eksporterende producent bekræftede den pakistanske regerings oplysninger, idet den fremlagde data, som bekræfter, at det fra den 1. juli 2010 ikke længere er muligt at opnå det pågældende tilskud i forbindelse med indkøb af lokalt produceret PTA. I den sammenhæng skal det præciseres, at der i henhold til grundforordningens artikel 15 ikke indføres foranstaltninger, hvis subsidierne trækkes tilbage, eller det påvises, at subsidierne ikke længere giver de berørte eksportører nogen fordel. Det fremgår klart af ovenstående oplysninger, at Pakistan i det store og hele medgiver, at de i forordningen om midlertidig told fremhævede forhold vedrørende denne ordning skulle afhjælpes, at den pakistanske regering har ophævet ordningen, og at den samarbejdsvillige eksporterende producent ikke længere opnår fordele som følge af ordningen. Under disse omstændigheder anses betingelserne i grundforordningens artikel 15 for at være opfyldt, og ordningen bør derfor ikke udlignes.
(62)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 93 til 105 i forordningen om midlertidig told, ændret ved betragtning 58 til 61 i nærværende forordning.
IV) Final Tax Regime (FTR)
(63)
Begge parter hævdede, at denne ordning er et alternativt skattesystem, og at den ikke bør udlignes, da Pakistan har højhedsret med hensyn til beskatning og selv bestemmer, hvilket skattesystem det vil anvende. Det blev også gjort gældende, at FTR-ordningen ikke indebærer noget finansielt bidrag til nogen virksomheder og er en generel skatteregel i Pakistan (en kildeskat på 1 %, der trækkes af indtjeningen i udenlandsk valuta på det tidspunkt, hvor den realiseres), som fungerer efter et andet princip og på et andet grundlag end Normal Tax Regime (NTR), den normale skatteordning, der beskatter indenlandske indtægter med 35 %. Ifølge parterne er det ikke muligt at afgøre, hvilken af de to ordninger der er den mest favorable, så derfor medfører FTR ikke, at statsindtægter, som ellers er forfaldne, ikke opkræves, eller at der gives afkald herpå.
(64)
Med hensyn til disse påstande, bør det bemærkes, at det ikke er Pakistans højhedsret, der sættes spørgsmålstegn ved, men de subsidier, der angiveligt ydes til visse eksporterende producenter. Det skal desuden påpeges, at fortjeneste på eksport ikke beskattes på samme måde som fortjeneste på hjemmemarkedssalg. Hvis denne skatteordning resulterer i fortjeneste, fordi eksport beskattes lavere end fortjeneste på hjemmemarkedssalg, anses ordningen for at være subsidier som omhandlet i grundforordningens artikel 3, stk. 1, litra a), nr. ii), og artikel 3, stk. 2, i form af statsindtægter, der gives afkald på, og som giver modtagervirksomheden en fordel. Disse subsidier er også specifikke, jf. grundforordningens artikel 4, stk. 4, litra a), da de er betinget af eksportresultater.
(65)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent indsendte endvidere en række beregninger i Excel-format for årene 2008 og 2009 samt en skatteopkrævning (notice of tax demand) og en skatteopgørelse (assessment order) udsendt af skattemyndighederne (Deputy Commissioner of Income Tax), hvori en række tal i virksomhedens selvangivelse for 2008 er ændret. Den pakistanske regering bekræftede den samarbejdsvillige eksporterende producents påstande, idet den gjorde gældende, at de indsendte beregninger viser, at den samarbejdsvillige eksporterende producent har betalt mere i skat under FTR-ordningen, end hvis den var blevet beskattet efter NTR-ordningen.
(66)
Disse argumenter måtte afvises. For det første indgår de indsendte beregninger ikke i virksomhedens selvangivelse eller i noget andet officielt dokument fra skattemyndighederne. Der foreligger derfor ikke nogen verificerbar dokumentation, som godtgør, at beregningerne giver et korrekt billede den samarbejdsvillige eksporterende producents skattemæssige forpligtelser.
(67)
For det andet bekræfter en analyse af de indsendte officielle skattedokumenter (opkrævning og opgørelse) på ingen måde parternes påstande vedrørende skattens størrelse under de forskellige skatteordninger.
(68)
Hvad angår den vedrørende 2008 indsendte dokumentation, har parterne ikke kunnet vise, præcist hvordan de opgivne beløb hænger sammen med virksomhedens selvangivelse for 2008 og de to dokumenter udsendt efterfølgende af de relevante skattemyndigheder. Sidstnævnte dokumenter synes at bekræfte, at virksomheden er blevet afkrævet skat af sine indenlandske indtægter. Det fremgår dog overhovedet ikke af de indsendte oplysninger, at denne skat (eller et andet beløb) faktisk er blevet betalt, eller om virksomheden har påklaget ovennævnte skatteopkrævning. Det er heller ikke klart, hvordan de i Excel-beregningerne opgivne beløb skulle stemme overens med virksomhedens selvangivelse eller med skattemyndighedens opgørelse (assessment order). Selv om man antager, at det i skatteopkrævningen anførte beløb er blevet betalt, ville det ikke på nogen måde ændre ved den konklusion, at den samarbejdsvillige eksporterende producent har betalt mindre i skat, end hvis skatteprocenten på 35 % var blevet anvendt på eksportindtægterne.
(69)
Hvad angår den vedrørende 2009 indsendte dokumentation, skal det bemærkes, at parterne ikke har vedlagt den samarbejdsvillige eksporterende producents selvangivelse for 2009. I stedet for den officielle selvangivelse er der som dokumentation indsendt en Excel-beregning. Det siger sig selv, at de pågældende oplysninger ikke er verificerbare og ikke kan underbygge påstande vedrørende den indkomstskattemæssige udvikling efter undersøgelsesperioden. I den forbindelse bør det fremhæves, at den pakistanske regering og/eller den samarbejdsvillige eksporterende producent kan anmode om en interimsundersøgelse af foranstaltningerne, hvis de relevante bestemmelser i grundforordningens artikel 19 er opfyldt.
(70)
I forbindelse med beregningen af subsidiebeløbet under FTR-ordningen blev der imidlertid opdaget en fejl i den samarbejdsvillige eksporterende producents eksportindtægter som anført i virksomhedens selvangivelse for 2008. Dette blev rettet. Den subsidiesats, der er fastsat for den eksporterende producent i forbindelse med denne ordning i undersøgelsesperioden, er 1,97 % (i stedet for 1,95 %).
(71)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 106 til 116 i forordningen om midlertidig told, ændret ved betragtning 70 i nærværende forordning.
V) Export Long-Term Fixed Rate Financing Scheme (LTF-EOP)
(72)
Begge parter hævdede, at den rentesats, der anvendes til at beregne subsidiemargenen i forbindelse med denne finansieringsordning, skal være den, der var til rådighed på det tidspunkt, hvor den eksporterende producent forhandlede om den fast forrentede finansiering, nemlig renten i 2004/2005. Herudover burde den nævner, der anvendes til at beregne den midlertidige subsidiemargen, være virksomhedens samlede omsætning frem for den samlede eksportomsætning, eftersom de produktionsanlæg, der finansieres under LTF-EOP-ordningen, anvendes til fremstilling af varer både til hjemmemarkedet og til eksport.
(73)
Disse påstande måtte afvises. Først og fremmest skal det præciseres, at den rentesats, der er anvendt ved beregningen, er den i undersøgelsesperioden i Pakistan gældende markedsrente, indhentet på den pakistanske nationalbanks hjemmeside (State Bank of Pakistan). Den i 2004/2005 forhandlede finansiering blev udnyttet i trancher af den pågældende eksportør. Ved beregningen af subsidiebeløbet anvendte man det i undersøgelsesperioden udnyttede kreditbeløb, som den samarbejdsvillige eksporterende producent havde opgivet. Når man undersøger den fordel, en part har opnået i en specifik undersøgelsesperiode, sammenligner man normalt den i undersøgelsesperioden gældende markedsrente med den rente, der betales af det i undersøgelsesperioden modtagne lån, hvad man da også gjorde i det her foreliggende tilfælde. For så vidt angår nævneren i subsidieberegningen skal det påpeges, at det er en forudsætning for at kunne benytte sig af ordningen, at virksomheden direkte eller indirekte eksporterer mindst 50 % af sin årlige produktion. Subsidiebeløbet (tælleren) skal således fordeles over den samlede eksportomsætning af den pågældende vare i undersøgelsesperioden, da subsidierne er betinget af eksportresultaterne.
(74)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 117 til 133 i forordningen om midlertidig told.
VI) Export Finance Scheme from the State Bank of Pakistan (EFS)
(75)
Den pakistanske regering gjorde gældende, at PET-sektoren i henhold til en afgørelse truffet af den pakistanske nationalbank den 28. juni 2010 ikke længere var omfattet af denne ordning. Det blev således forfægtet, at denne ordning overholder grundforordningens artikel 15, og at Kommissionen ikke bør gøre den genstand for udligning, da subsidierne påviseligt er trukket tilbage. I den forbindelse hævdede den samarbejdsvillige eksporterende producent, at virksomheden i medfør af den pakistanske nationalbanks cirkulære nr. 9 af 28. juni 2010 havde tilbagebetalt samtlige de beløb, den havde modtaget under EFS-ordningen, og at der pr. 30. juni 2010 ikke længere var udestående beløb i den forbindelse.
(76)
Hvad angår denne påstand, skal det påpeges, at der i henhold til grundforordningens artikel 15 ikke indføres foranstaltninger, hvis subsidierne trækkes tilbage, eller det påvises, at subsidierne ikke længere giver de berørte eksportører nogen fordel. Hvad angår den dokumentation, der er fremlagt vedrørende EFS-ordningen, bemærkes det, at det faktisk fremgår af den pakistanske nationalbanks afgørelse, at bankerne ikke må bevilge lånefaciliteter til PET-sektoren under denne ordning. Ifølge det relevante dokument forbliver eksisterende lånefaciliteter, som eksportører har fået bevilget, gyldige indtil udløbsdatoen for de respektive lån, mens virksomhedernes eksportresultater vil blive taget i betragtning i forbindelse med deres låntagning i 2009-2010 og med henblik på at fastslå, om de vil være berettigede til lån i perioden frem til 2011.
I den forbindelse præciserede den pakistanske regering - ved hjælp af den fornødne dokumentation - at virksomheder, der ikke har kortfristede lån under denne ordning i det pakistanske regnskabsår 2009-2010 (dvs. indtil den 30. juni 2010), ikke kan få del i ordningen i overgangsperioden frem til 2011. Med hensyn til påstanden om, at den samarbejdsvillige eksporterende producent ikke har udestående finansiering under EFS-ordningen, bemærkes det, at denne påstand er underbygget af materiale, som er stillet til rådighed af de relevante banker og suppleret af virksomhedens statsautoriserede revisor. I betragtning af ovenstående konkluderes det, at parterne var i stand til at påvise, at EFS-ordningen ikke længere giver den berørte eksportør nogen fordel. Betingelserne i grundforordningens artikel 15 er således opfyldt, og de fremsatte påstande anses for at være berettigede. Det konkluderes derfor, at denne ordning ikke bør udlignes.
(77)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent hævdede desuden, at den rentesats, der anvendes til at beregne subsidiemargenen, skal være den, der var til rådighed for virksomheden i undersøgelsesperioden. Det blev endvidere gjort gældende, at de opnåede finansielle midler anvendes til at opfylde de generelle finansieringsbehov i forbindelse med virksomhedens omsætningsaktiver med henblik på salg både til hjemmemarkedet og til eksport, og at nævneren i beregningen af subsidiemargenen derfor bør være virksomhedens samlede omsætning.
(78)
Disse påstande måtte afvises. Det skal præciseres, at den rentesats, der er anvendt ved beregningen, er den i undersøgelsesperioden i Pakistan gældende markedsrente, indhentet på den pakistanske nationalbanks hjemmeside. Denne sats er den normale markedsrente. Hvad angår nævneren i subsidieberegningen bemærkes det, at forudsætningen for at kunne benytte sig af ordningen er enten gennemførelsen af specifikke eksporttransaktioner eller de generelle eksportresultater. Subsidiebeløbet (tælleren) skal således fordeles over den samlede eksportomsætning i undersøgelsesperioden, da subsidierne er betinget af eksportresultaterne.
(79)
På baggrund af ovenstående og da der ikke er fremsat andre relevante bemærkninger, bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 134 til 148 i forordningen om midlertidig told, ændret ved betragtning 75 til 78 i nærværende forordning.
VII) Finance under F.E. Circular No. 25 of the State Bank of Pakistan
(80)
Begge parter hævdede, at den pakistanske nationalbank ikke intervenerer i denne ordning, at forretningsbanker yder finansielle midler i udenlandsk valuta uden præferentielle rentesatser, og at ordningen ikke er betinget af eksportresultater, da både eksportører og importører kan benytte sig af den.
(81)
De fremførte argumenter blev analyseret på baggrund af de relevante lovbestemmelser og den måde, hvorpå ordningen gennemføres i praksis, og blev fundet berettigede. Det konkluderes derfor, at denne ordning ikke bør udlignes. Da ordningen under F.E. Circular No. 25 of the State Bank of Pakistan ikke vil blive udlignet, er det ikke nødvendigt at reagere på de i den forbindelse fremsatte bemærkninger.
3.2.3. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(82)
I betragtning af ovenstående og i overensstemmelse med grundforordningen er det endelige udligningsberettigede subsidiebeløb for den eneste samarbejdsvillige eksporterende pakistanske producent, udtrykt i værdi, 5,15 %.
3.3. De Forenede Arabiske Emirater (FAE)
3.3.1. Indledning
(83)
Regeringen for De Forenede Arabiske Emirater og den samarbejdsvillige eksporterende producent fremsatte bemærkninger vedrørende følgende ordninger, som er genstand for udligning i forordningen om midlertidig told:
I)
Federal Law No. 1 of 1979
II)
Free Trade Zone (FTZ).
3.3.2. Særordninger
I) Federal Law No. 1 of 1979
(84)
Regeringen for FAE hævdede, at ordningen under Federal Law No. 1 of 1979 er generelt tilgængelig på tværs af alle industrisektorer og virksomheder i FAE og bevilges til alle uden undtagelse. Den samarbejdsvillige eksporterende producent gjorde gældende, at den licens, der udstedes under Federal Law No. 1 of 1979, er forudsætningen for at kunne drive erhvervsvirksomhed i FAE.
(85)
Med hensyn til ovenstående bemærkes det, at det i undersøgelsen blev slået fast, at industrivirksomheder i FAE kan være underlagt forskellige former for licenser. Ud over licensen i henhold til Federal Law No. 1 of 1979 kan en industrivirksomhed drives i henhold til en licens udstedt af de regionale myndigheder i det specifikke emirat, hvor det er etableret. Dette var tilfældet med den samarbejdsvillige eksporterende producent, hvis licens er udstedt af myndighederne i emiratet Ras al Khaimah. Herudover kan en industrivirksomhed have sit virke i et frihandelsområde, hvor der ikke kræves licens efter ovennævnte lovgivning. Det er derfor ikke korrekt, at alle industrivirksomheder i FAE henhører under Federal Law No. 1 of 1979. Det er således ikke påvist, at ordningen bevilges automatisk, og den pågældende påstand må afvises.
(86)
Begge parter hævdede, at kravene i lovgivningen blot udgør de nødvendige forudsætninger for at kunne drive et industriprojekt i landet, ikke for at opnå toldfritagelse, og derfor er Kommissionens analyse af artikel 12, 13 og 21 i Federal Law No. 1 i forordningen om midlertidig told misvisende. Regeringen for FAE gjorde også gældende, at udtrykket »vurderes« i artikel 13 ikke indebærer en forpligtelse i den arabiske udgave af loven. Regeringen for FAE hævdede desuden, at artikel 11 og 12 i nævnte lov aldrig er blevet anvendt i praksis, da det tekniske udvalg, der har ansvaret for at rette henstillinger herom til ministeren, ikke er blevet oprettet. Det blev også gjort gældende, at Industrial Development Departments rolle er fastsat i brugermanualen vedrørende Electronic Industrial System udgivet af ministeriet, jf. betragtning 173 i forordningen om midlertidig told.
(87)
Disse påstande måtte afvises. Det bemærkes, at lovens artikel 13 og 21 er etaper i den gennemgang, der foretages med henblik på tildeling af en Industrial Licence (erhvervslicens) efter Federal Law No. 1 of 1979. Hvad angår artikel 11 og 12 skal det bemærkes, at der i disse artikler er fastsat opgaver og ansvarsområder for de forskellige organer under den statslige myndighed, der udsteder erhvervslicensen i henhold til Federal Law No. 1 of 1979. Den omstændighed, at et organ ikke er blevet oprettet, selv om loven foreskriver det, og selv om det er ansvarligt for i) at vurdere input fra Industrial Development Department og ii) at henstille til ministeren at godkende eller afvise ansøgninger, bekræfter, at den lovgivning, der ligger til grund for den subsidieydende myndigheds virke, ikke følges i praksis, og at der derfor ikke er nogen retssikkerhed med hensyn til, hvordan subsidierne tildeles. Desuden modsiger FAE-regeringens påstand vedrørende det tekniske udvalg tidligere påstande, i henhold til hvilke ministeren havde anmodet dette udvalg om at fremsætte bemærkninger til en eventuel ændring af loven. Med hensyn til betydningen af ordet »vurderes« i artikel 13 i Federal Law bemærkes det, at regeringen for FAE kun forelagde den engelske udgave af teksten i forbindelse med undersøgelsen. Desuden gjorde den først efter den foreløbige fremlæggelse gældende, at der kunne være betydningsmæssige forskelle mellem den engelske og den arabiske sprogudgave. Det forhold, at de to sprogudgaver giver anledning til tvivl om visse kriterier for støtteberettigelse, er endnu et klart tegn på, at der ikke er retssikkerhed med hensyn til de kriterier og betingelser, der gælder for at kunne komme i betragtning til subsidierne. Hvad angår Industrial Development Departments rolle bemærkes det, at der ikke er indsendt nye oplysninger, som kan anfægte resultaterne af undersøgelsen.
(88)
I henhold til regeringen for FAE fremgår det af emiraternes industristatistik, at over 4 000 industrivirksomheder er registreret i henhold til Federal Law No. 1 of 1979. Begge parter hævdede, at Kommissionen ikke har leveret konkrete beviser for, at FAE's myndigheder har udøvet skønsbeføjelser i forbindelse med godkendelse eller afvisning af ansøgninger i forbindelse med ordningen.
(89)
Disse påstande måtte afvises. Det påpeges, at det i forbindelse med undersøgelsen blev slået fast, at tildelingen af erhvervslicenser efter Federal Law No. 1 of 1979 ikke er automatisk, og at reglerne for udvælgelse af de virksomheder, der tildeles licenser, ikke er objektive. Da ordningen blev anset for at være specifik i henhold til grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a) og b), skulle regeringen for FAE i overensstemmelse med grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra c), dokumentere sin påstand om, at alle ansøgninger om erhvervslicenser indgivet i henhold til Federal Law No. 1 of 1979 siden lovens vedtagelse er blevet godkendt. Der er ikke blevet indgivet verificerbare oplysninger i den forbindelse.
(90)
Begge parter påstod, at alle industrivirksomheder i FAE opnår toldfritagelse i forbindelse med deres produktion. Den samarbejdsvillige eksporterende producent hævdede ydermere, at WTO i sin handelspolitiske eksamination af FAE, offentliggjort i 2006, analyserede Federal Law No. 1 of 1979 og konstaterede, at alle industrikoncerner indrømmes toldfritagelser. Det blev også hævdet, at ordningen er underlagt kontrolmekanismer, da erhvervslicenserne fornyes en gang om året, og de virksomheder, der er omfattet af ordningen, indberetter de toldfrit importerede råvarer, som myndighederne afviser, hvis de ikke er knyttet til produktionen.
(91)
Disse påstande måtte afvises. Det bør bemærkes, at der indrømmes toldfritagelser for virksomheder, der benytter sig af ordningen under Federal Law No. 1 of 1979, og at den normale toldsats for råvarer ikke er nul. Den samarbejdsvillige eksporterende producent har ikke kunnet påvise, hvordan et generelt udsagn fra WTO's handelspolitiske eksamination skulle være mere korrekt end den detaljerede analyse, der er foretaget i forordningen om midlertidig told på grundlag af kontrolbesøget, og som udtrykkeligt vedrører støtteberettigelse i forbindelse med Federal Law No. 1 of 1979 og gennemførelsen af denne lov i praksis. Endnu vigtigere er det, at det i undersøgelsen blev slået fast, at myndighederne diskriminerer, når de forvalter importen af toldfrie råvarer i henhold til ordningen. Der er nemlig ingen regler for, hvordan anmodninger om toldfritagelse godkendes eller afvises, og der findes ikke noget effektivt kontrolsystem for forvaltningen af ordningen; derfor er det uklart, hvorfor en part på et vist tidspunkt kan få tilladelse til at importere toldfrit, mens den på et andet tidspunkt kan få afslag. Dette har faktisk været tilfældet for den samarbejdsvillige eksporterende producent, der fra tid til anden blev anmodet om at betale told uden nogen form for begrundelse fra den subsidieydende myndigheds side. De to parter har derfor ikke kunnet levere nogen dokumentation, der bekræfter deres påstande vedrørende forvaltningen af ordningen og tildelingen af tilladelser til at importere varer toldfrit.
(92)
Det blev også hævdet, at ordningen styres af objektive kriterier, nemlig kravet om, at der kun kan indrømmes toldfritagelse for varer, som anvendes i industrivirksomhedens produktion. Denne påstand måtte afvises, da det ikke er blevet påvist, at der foreligger sådanne objektive kriterier, jf. betragtning 89 og 91.
(93)
Regeringen for FAE hævdede, at den er i gang med at ændre Federal Law No. 1 of 1979, og at Kommissionen var blevet underrettet herom. Det blev også gjort gældende, at Kommissionen har ignoreret oplysninger og dokumenter indsendt af regeringen for FAE, og at den ikke har leveret argumenter og konkrete beviser til støtte for de konstateringer og den lovgivning, der har ført til dens konklusioner.
(94)
Med hensyn til ovenstående bemærkes det, at Kommissionen nøje har undersøgt og evalueret alle oplysninger fra parterne. Med hensyn til ændringen af Federal Law No. 1 of 1979 skal det bemærkes, at det dokument, regeringen for FAE har fremlagt, er et internt udkast fra Ministry of Finance and Industry (finans- og erhvervsministeriet). Det har som sådant ikke nogen juridisk værdi. Den myndighed, der foretager undersøgelsen, må nødvendigvis analysere de gældende retsbestemmelser og den måde, hvorpå disse gennemføres, ikke et ikke-bindende udkast, som endnu ikke er godkendt af FAE's administrative og lovgivende instanser, og som ikke er vedtaget. Endnu vigtigere er det, at det forhold, at regeringen for FAE i øjeblikket arbejder på en eventuel ændring af Federal Law No. 1 of 1979, bekræfter, at myndighederne har indset, at der er behov for at afhjælpe uoverensstemmelser med WTO-aftalen om subsidier og udligningsforanstaltninger, således som regeringen for FAE har udtrykt det.
(95)
På denne baggrund bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 166 til 183 i forordningen om midlertidig told.
II) Free Trade Zone (FTZ)
(96)
Begge parter hævdede, at alle virksomheder i FAE indrømmes toldfritagelse ved import af kapitalgoder.
(97)
I den forbindelse skal det bemærkes, at det i undersøgelsen blev slået fast, at virksomheder etableret i frihandelsområdet (FTZ) har tilladelse til at importere kapitalgoder toldfrit. Det forhold, at en part kan opnå samme fordel ved at gøre brug af en anden ordning (nemlig Federal Law No. 1 of 1979), indebærer ikke, at de pågældende subsidier ikke betragtes som udligningsberettigede. Herudover var parterne ikke i stand til at fremlægge konkrete beviser, der kunne afvise konklusionerne i undersøgelsen vedrørende frihandelsområdet. I betragtning af ovenstående måtte den fremsatte påstand afvises.
(98)
På denne baggrund bekræftes konklusionerne vedrørende denne ordning, således som de er fremsat i betragtning 184 til 199 i forordningen om midlertidig told.
3.3.3. Udligningsberettigede subsidiebeløb
(99)
I betragtning af ovenstående og i overensstemmelse med grundforordningen er det endelige udligningsberettigede subsidiebeløb for den eneste samarbejdsvillige eksporterende producent i De Forenede Arabiske Emirater, udtrykt i værdi, 5,13 %.
3.4. Bemærkninger til den endelige fremlæggelse
(100)
Det skal erindres, at alle interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger til den endelige fremlæggelse. Disse bemærkninger er blevet taget i betragtning, når det var relevant, men de var ikke af en sådan art, at de kunne ændre ovennævnte konklusioner.
(101)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent i Iran gjorde endnu engang rede for sin analyse af sagens faktiske omstændigheder, men fremlagde ikke nye afgørende beviser, der kunne anfægte resultaterne af undersøgelsen.
(102)
Den pakistanske regering udtrykte utilfredshed med, at dens tilsagn vedrørende Manufacturing Bond-ordningen var blevet afvist, og gentog bemærkningerne vedrørende LTF-EOP-ordningen og FTR. Den forelagde desuden en ny afgørelse fra Federal Board of Revenue, udstedt den 27. juli 2010, hvorved tolden på import af PTA (råvare til fremstilling af PET) fastsættes til 3 %, og gjorde gældende, at institutionerne var retligt forpligtede til at omberegne subsidiemargenen for Manufacturing Bond-ordningen. Dette måtte afvises, da intet tyder på, at subsidierne ikke fortsat ydes. Den pakistanske regering hævder, at de er blevet reduceret. Ifølge reglerne i Manufacturing Bond-ordningen kan råvarerne imidlertid anvendes i mindst to år, efter at de er blevet importeret. Med andre ord kan varer importeret frem til juli 2010 (hvor tolden var 7,5 %) anvendes frem til juli 2012. Institutionerne har opgjort subsidiebeløbet på grundlag af data vedrørende undersøgelsesperioden, og i henhold til reglerne for ordningen kan virkningerne af den tidligere toldsats fortsat gøre sig gældende indtil 2012. Der forekommer således helt klart subsidiering på tidspunktet for indførelsen af den endelige told. Desuden er told kun ét af elementerne i datasættet, og hvis toldsatsen havde været lavere, ville de importerede mængder have været større, jf. betragtning 43 til 53.
(103)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent i Pakistan var uenig i analysen vedrørende FTR, men det fremlagte materiale kunne ikke ændre ved konklusionerne af undersøgelsen. Producenten hævdede endvidere, at der foreligger verificerbar dokumentation, som viser præcist, hvilke skatteforpligtelser den har, og stillede en række dokumenter til rådighed for at bevise, at Kommissionens konklusioner ikke er korrekte. Det bemærkes i den forbindelse, at de indsendte oplysninger er ufyldestgørende og ikke-verificerbare og derfor ikke kan tages i betragtning.
(104)
De Forenede Arabiske Emiraters regering forelagde endnu engang sin analyse af sagens faktiske omstændigheder og hævdede, at institutionerne havde baseret deres konklusioner på en uklar fortolkning af Federal Law 1 of 1979 uden at fremlægge konkrete beviser. I den forbindelse skal det erindres, at det i overensstemmelse med grundforordningens artikel 4, stk. 2, litra a) og b), er blevet slået fast, at ordningen er specifik, at institutionernes fortolkning af Federal Law 1 of 1979 er baseret på de indsendte oplysninger og dokumenter, og at der ikke er blevet konstateret forhold, som kan ændre resultaterne af undersøgelsen. Regeringen for FAE præciserede, at arbejdet med ændringen af Federal Law 1 of 1979 er blevet fremskyndet og i øjeblikket går ind i de sidste etaper inden offentliggørelsen. Hvad det angår, bemærkes det, at Kommissionen ser med tilfredshed på FAE's bestræbelser på at ændre sine retsbestemmelser, men ovennævnte udvikling påvirker ikke resultaterne af undersøgelsen, da der ikke foreligger nogen klar tidsplan for, hvornår arbejdet med ændringen vil blive afsluttet og den nye lov vedtaget.
(105)
Den samarbejdsvillige eksporterende producent i FAE gentog sine påstande vedrørende Federal Law 1 of 1979. Den hævdede desuden, at beregningen af subsidiemargenen var fejlbehæftet. Virksomheden gjorde gældende, at den først efter den endelige fremlæggelse blev opmærksom på, at råvarer indkøbt i Saudi-Arabien ikke er omfattet af told, fordi FAE og Saudi-Arabien er medlemmer af Golfsamarbejdsrådets toldunion, og stillede en række dokumenter til rådighed til støtte for sine påstande. Det bemærkes i den forbindelse, at disse bemærkninger er en del af en række helt nye oplysninger, som burde have være forelagt i besvarelsen af spørgeskemaet eller senest i forbindelse med kontrolbesøget, således at Kommissionen kunne have kontrolleret påstandenes rigtighed. Det er ikke muligt at verificere de pågældende data på dette sene stadium i undersøgelsen. Ydermere foreligger der ingen fyldestgørende dokumentation, der kan bekræfte disse påstande. Det blev desuden gjort gældende, at fortjenesten skulle beregnes på grundlag af de i undersøgelsesperioden forbrugte råvarer, ikke på grundlag af de indkøbte råvarer. I den forbindelse skal det bemærkes, at det er irrelevant at skelne mellem forbrugte og indkøbte råvarer, da det udligningsberettigede beløb er det samlede beløb, der kan henregnes til undersøgelsesperioden, jf. betragtning 84 til 95.
4. SKADE
4.1. EU-produktionen, EU-erhvervsgrenen og EU-forbruget
(106)
Der er ikke modtaget bemærkninger vedrørende EU-produktionen, EU-erhvervsgrenen og EU-forbruget. Derfor bekræftes betragtning 201 til 206 i forordningen om midlertidig told.
4.2. Import fra de pågældende lande
(107)
Der er ikke modtaget bemærkninger vedrørende den kumulative vurdering af virkningerne af den pågældende import, mængden af importen fra de pågældende lande og deres respektive markedsandele. Derfor bekræftes betragtning 207 til 213 i forordningen om midlertidig told.
(108)
Da det som nævnt i betragtning 20 blev besluttet at opdele den undersøgte vare i en række forskellige varetyper, er der blevet foretaget en ny underbudsberegning for at tage hensyn til denne ændring.
(109)
For at kunne undersøge prisunderbuddet blev EU-erhvervsgrenens vejede gennemsnitlige priser pr. varetype ved salg til ikke-forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik, sammenlignet med de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser for varer importeret fra de pågældende lande ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet, fastsat på cif-basis med passende justeringer for omkostninger efter importen og forskelle i handelsled.
(110)
Sammenligningen viste, at den subsidierede import med oprindelse i FAE, som blev solgt i Unionen, i undersøgelsesperioden underbød EU-erhvervsgrenens priser med 3,2 %. Den subsidierede import med oprindelse i Iran, som blev solgt i Unionen, underbød EU-erhvervsgrenens priser med 3,0 %. Den subsidierede import med oprindelse i Pakistan, som blev solgt i Unionen, underbød EU-erhvervsgrenens priser med 0,5 %. Den vejede gennemsnitlige underbudsmargen for de pågældende lande var i undersøgelsesperioden på 2,5 %.
(111)
Den iranske eksportør bemærkede, at dens skadesmargen var overvurderet, eftersom den fastsatte vejede gennemsnitlige enhedssalgspris var undervurderet, fordi beløbet til justering for forskelle i handelsled ikke var beregnet korrekt. Med hensyn til denne påstand skal det påpeges, at det i forordningen om midlertidig told anvendte beløb for forskelle i handelsled var et fast beløb pr. ton, nemlig den provision, som den samarbejdsvillige importagent forlangte, svarende til ca. 1 % af den gennemsnitlige cif-pris. Men da der ikke er foreslået nogen alternativ kvantificering af justeringen for forskelle i handelsled, og da der ikke foreligger andre oplysninger til brug for en sådan justering, afvises påstanden.
(112)
Den samme part bemærkede også, at den for omkostninger efter import fastsatte sats på 2 % forekom undervurderet.
(113)
I den forbindelse skal det endnu engang påpeges, at ingen importører samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse, og at det derfor ikke var muligt at verificere de faktiske omkostninger efter import. Da der ikke forelå andre oplysninger, gjorde man brug af den i forbindelse med tidligere procedurer anvendte sats.
4.3. EU-erhvervsgrenens situation
(114)
Nogle af de interesserede parter hævdede, at der ikke var forvoldt nogen skade, da stikprøven var forkert udtaget og resultaterne derfor ikke kunne ekstrapoleres til hele EU-erhvervsgrenen. Det blev påstået, at eftersom en enkelt virksomhed (der ikke indgik i stikprøven) havde oplyst, at den udnyttede sin kapacitet mere end 100 %, kunne der tydeligvis ikke være tale om skade. Det bemærkes, at den oplysning, der her henvises til, er taget fra den pågældende virksomheds indberetning til børsmyndighederne i et tredjeland, og at den ikke er verificeret. Den stemmer i øvrigt ikke overens med de oplysninger, der foreligger i nærværende sag. Desuden kan en enkelt EU-producents kapacitetsudnyttelse under ingen omstændigheder ændre ved konklusionerne om skade for de EU-producenter, der indgik i stikprøven, og de øvrige EU-producenter.
(115)
Da der ikke er fremsat andre påstande eller bemærkninger, bekræftes betragtning 218 til 237 i forordningen om midlertidig told.
4.4. Konklusion om skade
(116)
Da der ikke er fremsat nogen specifikke bemærkninger, bekræftes konklusionen om skade i betragtning 238 til 240 i forordningen om midlertidig told.
5. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
5.1. Virkningerne af den subsidierede import
(117)
Da der ikke er fremsat nogen specifikke bemærkninger, bekræftes betragtning 241 til 245 i forordningen om midlertidig told.
5.2. Andre faktorers virkninger
(118)
Nogle af de interesserede parter hævdede, at den i givet fald konstaterede skade ikke skyldtes den subsidierede import, men at de lave priser på PET i Unionen var udtryk for verdenskonjunkturens indvirkning på erhvervsgrenen, og at PET-priserne i Unionen i perioden mellem september 2008 og juni 2009 havde fulgt de lave priser på råolie. Hvad angår dette argument erkendes det, at priserne på PET i nogen grad er afhængige af priserne på råolie, da det er produkter afledt heraf, der udgør hovedråvaren til fremstilling af PET. Priserne på råolie var imidlertid ikke lave i hele undersøgelsesperioden, men derimod meget svingende, idet de i starten faldt meget for derefter at stige igen. Disse udsving i verdensmarkedspriserne på råolie kan ikke forklare, hvorfor EU-producenternes priser blev underbudt af importeret, subsidieret PET. Det var netop dette prisunderbud, som subsidierne gjorde muligt, der pressede EU-erhvervsgrenens priser ned og tvang EU-producenterne til at sælge med tab for ikke at miste deres kunder.
(119)
Den iranske eksportør hævdede, at de finansielle og tekniske problemer hos nogle af EU-producenterne ikke var behørigt holdt ude fra skadesanalysen og fejlagtigt var blevet tilskrevet importen fra Iran, som først kom ind på markedet efter 2006. I den forbindelse bemærkes det, at importen fra Iran var til stede på markedet allerede i 2006 og 2007 i mængder svarende til en markedsandel på under 1 %. Siden 2008 har den udgjort en markedsandel på over 1 %, og de lave priser har bidraget til pristrykket i Unionen. Desuden var betingelserne for kumulativ vurdering opfyldt i dette tilfælde, og virkningerne af den subsidierede import fra alle de pågældende lande kunne vurderes kumulativt. Hertil kom, at kun en af de virksomheder, som den iranske eksportør nævnte, indgik i stikprøven, og at denne EU-producents tekniske problemer, der var begrænset til tidsrummet mellem september og midten af oktober 2008, ikke havde væsentlig betydning for den overordnede skadessituation.
(120)
Den samme part gentog, at den i givet fald konstaterede skade måtte være forbundet med et fald i efterspørgslen, specielt i undersøgelsesperioden, der var præget af den verdensomspændende finansielle og økonomiske krise. Denne part afviste dog ikke argumenterne i betragtning 254 til 256 i forordningen om midlertidig told, nemlig at det økonomiske tilbageslag, der startede i sidste kvartal af 2008, på ingen måde kan formindske de skadevoldende virkninger af subsidieret import til lave priser på EU-markedet i hele den betragtede periode, og at selv om den faldende efterspørgsel har bidraget til den forvoldte skade, bryder den ikke årsagssammenhængen. Det bemærkes endvidere, at den pågældende subsidierede import endog opnåede en større markedsandel på bekostning af EU-producenterne, idet markedsandelen steg fra 7,6 % til 10,2 %, da efterspørgslen faldt.
(121)
Nogle af de interesserede parter hævdede, at en eventuel skade skyldtes, at Unionens PET-producenter ikke havde investeret tilstrækkeligt og som følge heraf var blevet stillet dårligere med hensyn til omkostninger end eksportørerne.
(122)
Det erkendes, at PET er en kapitalintensiv industri, og at et vist investeringsniveau er nødvendigt for at forblive konkurrencedygtig på mellemlang eller lang sigt. Det skal som anført i betragtning 237 i forordningen om midlertidig told erindres, at nogle af virksomhederne i stikprøven foretog store investeringer i 2006 og 2007, men investeringsniveauet var minimalt i 2008 og i undersøgelsesperioden.
(123)
Det bemærkes i den forbindelse, at det i betragtning af den faldende produktion og kapacitetsudnyttelse i 2008 og i undersøgelsesperioden kombineret med EU-producenternes kraftigt faldende markedsandel ville være urimeligt at forvente store investeringer i ny kapacitet i den pågældende periode.
(124)
Det skal også som anført i betragtning 233 og 234 i forordningen om midlertidig told erindres, at den finansielle situation for de EU-producenter, der indgik i stikprøven, var meget dårlig i hele den betragtede periode, og at de led betydelige tab mellem 2006 og undersøgelsesperioden. I en sådan situation ville det som sagt være urimeligt at forvente, at EU-producenterne skulle foretage store investeringer.
(125)
Det konkluderes derfor, at de begrænsede investeringer i 2008 og i undersøgelsesperioden ikke bidrog væsentligt til den skade, der forvoldtes EU-erhvervsgrenen, men snarere var et resultat heraf.
5.3. Konklusion om årsagssammenhæng
(126)
Da der ikke er fremsat yderligere bemærkninger vedrørende årsagssammenhæng, bekræftes betragtning 246 til 264 i forordningen om midlertidig told.
6. UNIONENS INTERESSER
(127)
Efter den foreløbige fremlæggelse gav et betydeligt antal EU-plastvirksomheder og/eller EU-tapperier sig til kende og hævdede, at analysen af Unionens interesser ikke afspejlede det store antal samarbejdsvillige brugeres argumenter korrekt, og at konklusionerne var i modstrid med det nuværende økonomiske klima. Dette blev dog ikke yderligere dokumenteret eller forklaret. Disse virksomheder anmodede alle om at blive hørt, men kun to virksomheder i denne brugergruppe og en sammenslutning af italienske tapperier mødte rent faktisk op til høringen. Der blev modtaget mere konkrete bemærkninger fra en af de samarbejdsvillige EU-plastvirksomheder (ALPLA), en gruppe af forarbejdningsvirksomheder (Caiba SA, Coca-Cola-koncernen, Danone Waters, Logoplaste, MFS Commodities, PepsiCO, Novara International og Silico Polymers), den samarbejdsvillige importagent (GSI) og sammenslutningen af plastvirksomheder (EuPC). Alle disse parter modsatte sig på det kraftigste indførelsen af foranstaltninger.
6.1. EU-erhvervsgrenens og andre EU-producenters interesser
(128)
Nogle af de interesserede parter hævdede, at EU-producenterne ville bruge/misbruge de handelspolitiske beskyttelsesinstrumenter til at afskærme EU-markedet og fastsætte kunstigt høje priser i Unionen. Disse parter peger på de antidumping- og/eller udligningsforanstaltninger, der allerede er indført over for Indien, Sydkorea, Indonesien, Malaysia, Taiwan, Thailand og Folkerepublikken Kina. Det skal imidlertid bemærkes, at enhver virksomhed, der producerer i Unionen, har ret til at klage og benytte sig af retsmidler, hvis den kan påvise, at der forekommer skadevoldende subsidiering. Det forhold, at der er blevet konstateret subsidiering og antidumping for mange landes vedkommende, kan muligvis forklares ved, at efterspørgslen efter denne vare er vokset enormt siden 90’erne, således at tocifrede årlige vækstrater er normen. Dette har tiltrukket betydelige investeringer i hele verden og ført til et strukturelt overudbud af PET på verdensplan. Det bemærkes desuden, at nogle tredjelande har indført foranstaltninger over for flere af ovennævnte lande, hvilket understreger det eksisterende strukturelle problem.
(129)
En række interesserede parter gentog, at EU-producenterne ikke ville kunne forbedre deres resultater på længere sigt, eftersom nye investeringer i andre tredjelande snart ville udmønte sig i driftsklare produktionsanlæg og presse de kunstigt høje priser i Unionen ned.
(130)
Undersøgelsen viste, at et anlæg i Oman, som er oprettet ved en ny investering og først taget i brug for nylig, øgede sine importmængder kraftigt i 2009, og det kan ikke udelukkes, at det vil kunne skabe problemer for EU-erhvervsgrenen i fremtiden. Men som allerede anført i betragtning 270 i forordningen om midlertidig told er nye investeringer i anlæg, som, når de i givet fald tages i brug, muligvis vil kunne skade EU-erhvervsgrenen, ikke nogen gyldig grund til ikke at yde den fornødne beskyttelse i forbindelse med nærværende procedure.
(131)
En af de interesserede parter hævdede, at på grund af stigningen i priserne på PET i Unionen ville kun EU-producenter med investeringer i tredjelande, som ikke er omfattet af foranstaltninger (Thailand, USA og Rusland), eller andre PET-producenter i tredjelande (Sydkorea) kunne forbedre deres resultater. Parten gjorde således gældende, at overførslen af midler til producenter uden for Unionen klart ville veje tungere end fordelene for EU-producenterne på kort sigt.
(132)
Det bemærkes i den forbindelse, at intet i sagens akter støtter det udsagn, at de finansielle midler, der måtte blive overført til producenter i tredjelande, som ikke er omfattet af handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger, eller til virksomheder med nultold, vil veje tungere end fordelene for EU-erhvervsgrenen.
(133)
Det blev også gjort gældende, at EU-producenterne kun beskæftiger omkring 2 000 arbejdstagere, mens PET-forarbejdningsvirksomheder og tapperier, som i høj grad vil blive påvirket af en eventuel told, beskæftiger hhv. omkring 20 000 og 60 000 arbejdstagere.
(134)
Det skal bemærkes, at den beskæftigelse, der skabes af PET-producenter, ikke er uden betydning, og at spørgsmålet om, hvorvidt indførelsen af foranstaltninger overordnet går imod Unionens interesser, ikke kan reduceres til et simpelt spørgsmål om antal beskæftigede. I den forbindelse er det også særdeles relevant, at de pågældende brugere højst sandsynligt ikke vil blive synderligt påvirket af foranstaltningerne, når der tages hensyn til toldniveauet og alternative forsyningskilder, jf. betragtning 141 til 156.
6.2. Ikke-forretningsmæssigt forbundne EU-importørers interesser
(135)
Det skal endnu engang påpeges, at ingen ikke-forretningsmæssigt forbundet importør samarbejdede i forbindelse med denne undersøgelse.
(136)
Den samarbejdsvillige importagent bestred på det kraftigste, at indførelsen af told ikke ville få væsentlig betydning for dens aktiviteter. Virksomheden gjorde gældende, at selv om den ganske vist arbejdede på provisionsbasis, ville tolden få væsentlig betydning, da en stor del af dens aktiviteter havde tilknytning til de pågældende lande. Hvis der blev indført endelige foranstaltninger, ville det påvirke den provision, virksomheden fik fra producenterne i de pågældende lande, eftersom PET fra disse lande ikke længere ville kunne konkurrere med PET produceret andetsteds.
(137)
I betragtning af den generelt moderate told er det usandsynligt, at salget af PET fra de pågældende lande vil blive påvirket i væsentlig grad. Desuden vil importagenten på mellemlang sigt formentlig kunne skifte til andre forsyningskilder, navnlig Oman, USA, Brasilien, Mexico og de virksomheder i Sydkorea, der har en antidumpingtoldsats på nul. Disse eksporterende producenters salg skulle sætte importagenten i stand til kompensere for eventuelle tab som følge af indførelsen af foranstaltninger. Påstanden afvises derfor.
6.3. EU-råvareleverandørernes interesser
(138)
En interesseret part hævdede, at det er urimeligt at beskytte Unionens PET-producenters råvareleverandører på bekostning af emballageindustrien, tapperierne og slutforbrugerne.
(139)
Det bemærkes, at analysen af foranstaltningernes virkninger for leverandørerne er i overensstemmelse med grundforordningens artikel 31. Det er almindelig praksis at gennemføre en sådan analyse, særlig når graden af afhængighed mellem råvareleverandører og EU-producenter er stor.
(140)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger i den forbindelse, bekræftes konklusionerne i betragtning 265 til 279 i forordningen om midlertidig told endeligt.
6.4. Brugernes interesser
(141)
Det skal erindres, at PET, der anvendes til fremstilling af præforme til flasker, tegner sig for mellem 70 % og 80 % af plastvirksomhedernes samlede produktionsomkostninger. Der er således tale om en væsentlig omkostningskomponent for disse virksomheder.
(142)
Nogle af de interesserede parter anførte, at Unionens emballageindustri til stadighed udfordres af tapperiernes krav om nye design og mere miljøvenlige emballageprodukter. Med henblik herpå investerer nogle af plastvirksomhederne tilsyneladende løbende i FoU for at udvikle nye produkter og design og dermed forblive konkurrencedygtige og skabe merværdi.
(143)
Nogle af de interesserede parter hævdede, at indvirkningen på Unionens plastindustri vil blive kraftig og føre til udhuling af dens ressourcer til investering i nye, miljøvenlige emballageprodukter og muligvis endda til lukning af hundredvis af små virksomheder, da deres margener er endnu mindre på grund af de små mængder, de forarbejder, og deres begrænsede forhandlingsstyrke.
(144)
Hvis plastvirksomhederne skal absorbere hele den prisstigning, der følger af foranstaltningerne, vil de formentlig blive påvirket i betragtelig grad, afhængigt af deres forsyningskilder, eftersom udgifterne til PET udgør størstedelen af deres omkostninger og mange af de små og mellemstore virksomheder opererer med små margener.
(145)
I den forbindelse blev der foretaget et kontrolbesøg i en lille plastvirksomhed i Italien for bedre at forstå toldens virkninger for denne brugergruppe. Undersøgelsen viste, at forarbejdningsvirksomhederne som regel har en - om end begrænset - mulighed for at vælte prisstigninger over på deres kunder, især hvis stigningen ikke er ubetydelig og kan foregribes. Nogle PET-forarbejdningsvirksomheder har desuden tilpasningsklausuler i deres kontrakter vedrørende råvarepriser, hvilket kan gøre det nemmere for dem at vælte en del af prisstigningen over på tapperierne.
(146)
Set på baggrund af den forholdsvist moderate told konkluderes det derfor, at indførelsen af udligningsforanstaltninger efter alt at dømme ikke vil få katastrofale følger for plastvirksomhederne.
(147)
Nogle af de interesserede parter gentog argumentet om, at risikoen for udflytning af PET-forarbejdningsvirksomheder/plastvirksomheder vil blive større, hvis der indføres endelige foranstaltninger. Disse parter hævdede endvidere, at der på grund af udflytningen af EU-forarbejdningsvirksomheder ikke ville være nogen fordele for EU-producenterne på længere sigt. En af de samarbejdsvillige plastvirksomheder bemærkede, at udflytningen allerede er i gang, og at indførelsen af udligningstold vil fremskynde denne udvikling yderligere. Denne part hævdede, at en væsentlig del af Unionens plastvirksomheder vil flytte til områder tæt på Unionens ydre grænser (Schweiz, Kroatien, Bosnien, Serbien, Tyrkiet, Rusland og Ukraine), og at nogle virksomheder vil være langt mere fleksible med hensyn til at flytte deres produktion til disse områder end skønnet i forordningen om midlertidig told.
(148)
Det fremgår af de foreliggende oplysninger, at der ganske rigtigt allerede foregår udflytning, og det vurderes derfor, at indførelsen af udligningsforanstaltninger kan blive en af de faktorer, der sammen med mange andre overvejelser vil få betydning for en virksomheds beslutning om udflytning. Det blev ikke påvist, at de pågældende virksomheder ville være parate til at blive i Unionen, hvis der ikke indføres foranstaltninger, idet en beslutning om udflytning som regel følger af en analyse, der tager hensyn til en række andre aspekter end handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger, f.eks. behovet for at være tæt på kunden, behovet for at kunne beskæftige faglærte arbejdstagere med henblik på FoU, generel omkostningsstruktur mv.
(149)
Det bemærkes endvidere, at de foreliggende oplysninger viser, at Unionens plastindustri står over for en række vigtige udfordringer på grund af iboende strukturelle mangler, der fremstår mere og mere tydeligt i et hurtigt skiftende og stadig mere konkurrencepræget erhvervsklima. Det er klart, at størrelse spiller en vigtig rolle i denne sektor, og at der allerede er ved at ske en konsolidering af markedet, bl.a. i form af lukninger og udflytninger. Det vurderes derfor, at en stigning i priserne på PET på grund af udligningsforanstaltninger ikke er årsagen til de frygtede lukninger af små plastvirksomheder.
(150)
Det konkluderes derfor, at indførelsen af udligningsforanstaltninger ikke vil blive en afgørende faktor i forbindelse med PET-forarbejdningsvirksomheders eventuelle beslutninger om udflytning.
(151)
En række interesserede parter gjorde gældende, at eventuelle foranstaltninger ville få betragtelige konsekvenser for mange tapperier, fordi stigninger i priserne på PET-resiner på grund af kontraktlige arrangementer ville blive væltet over på dem (i det mindste delvist). Det blev også hævdet, at nogle tapperier måske ikke ville kunne vælte prisstigninger over på deres kunder, fordi der er tale om supermarkedskæder/detailkæder, og at de måske ikke ville overleve en forøgelse af omkostningerne.
(152)
Disse parter hævdede, at antallet af forskellige produkter, der vil blive berørt af tolden, var undervurderet, da den ikke kun vil berøre vand, læskedrikke og spiseolie på flaske, men også øl, mælk og mejeriprodukter, frugtsaft, ketchup og krydderier, kosmetik og produkter til personlig pleje, lægemidler, vitaminer og kosttilskud, rengøringsmidler samt olie og smøremidler til biler.
(153)
Det erkendes, at der findes mange forskellige former for PET-emballage. Det bemærkes imidlertid, at forordningen om midlertidig told hovedsagelig omhandlede virkningerne for tapperier, da den tog udgangspunkt i data indsendt af de virksomheder, der samarbejdede i forbindelse med undersøgelsen, og som hovedsagelig var producenter af vand, læskedrikke og frugtsaft på flaske. Der forelå ikke andre detaljerede data, som viste større virkninger i forbindelse med de andre, ovenfor nævnte PET-anvendelsesmuligheder.
(154)
Det vurderes derfor, at de foreløbige konklusioner i betragtning 291 i forordningen om midlertidig told kan bekræftes endeligt. Desuden vil de foreslåede foranstaltninger i betragtning af deres moderate omfang medføre en omkostningsstigning på højst 1 % (i værste fald - dvs. hvis tapperierne skal bære konsekvenserne af foranstaltningerne i fuldt mål) og vil dermed kun få begrænsede virkninger for tapperiernes generelle situation, selv om de, som hævdet, ikke ville kunne vælte omkostningsstigningen over på deres kunder.
(155)
En række interesserede parter hævdede, at eventuelle handelspolitiske beskyttelsesforanstaltninger vil forværre forsyningsknapheden på EU-markedet, hvilket vil være særlig problematisk i sommermånederne på grund af den større efterspørgsel efter vand/læskedrikke mv. Det blev hævdet, at der ville være behov for at importere indtil 900 000 ton PET i 2010. Dette problem ville navnlig blive forværret af, at nogle EU-producenter også er PET-forarbejdningsvirksomheder og angiveligt først sælger til det frie marked, når deres interne behov er opfyldt, og til højere priser.
(156)
Der blev ikke indsendt nye oplysninger i den forbindelse, og argumenterne i betragtning 294 og 295 i forordningen om midlertidig told blev ikke afvist. Det bemærkes endvidere, at i betragtning af den moderate told, der indføres for import fra FAE og Pakistan, vil virkningerne for de handlede mængder fra disse lande måske ikke blive af væsentligt omfang. Derfor bekræftes konklusionerne i betragtning 294 og 295 endeligt.
6.5. Virkningerne for forbrugerne
(157)
En række interesserede parter hævdede, at forordningen om midlertidig told ikke håndterede virkningerne for forbrugerne - der hver dag køber produkter med indhold af PET-resiner - korrekt. Denne påstand blev ikke dokumenteret ud over, at det blev påpeget, at en stigning på 50 EUR/t ved et forbrug på 3 mio. ton ville betyde en årlig stigning for slutforbrugerne på i alt 150 mio. EUR.
(158)
Det bemærkes, at denne skønsmæssige beregning er urealistisk, da de fleste parter var enige i, at en del af virkningerne ville blive båret af PET-forarbejdningsvirksomheder, tapperier og supermarkeder/detailkæder, dvs. at nogle af de øgede omkostninger vil blive fordelt på de forskellige led i salgskæden.
(159)
I det værst tænkelige scenarie (dvs. det urealistiske scenarie, hvor forbrugerne bærer samtlige virkninger af prisstigningen) vil virkningerne for slutforbrugerne, i betragtning af de foreslåede foranstaltningers moderate omfang, ikke overstige 0,5 eurocent pr. forbrugt flaske og vil højst sandsynligt ligge langt derunder.
6.6. Konklusion om Unionens interesser
(160)
I betragtning af ovenstående og efter en detaljeret analyse af alle relevante interesser konkluderes det endeligt, at der alt i alt ikke er nogen tvingende grunde, som taler imod indførelsen af foranstaltninger i det foreliggende tilfælde. Da der ikke er fremsat andre bemærkninger i den forbindelse, bekræftes konklusionerne i betragtning 280 til 298 i forordningen om midlertidig told endeligt.
6.7. Bemærkninger til den endelige fremlæggelse
(161)
Efter fremlæggelsen af de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke Kommissionen foreslog at indføre en endelig udligningstold, indsendte nogle af de interesserede parter yderligere bemærkninger. Da de fleste af disse kommentarer var gentagelser af allerede indsendte og behandlede bemærkninger, ændrede de ikke ved ovennævnte konklusioner.
(162)
Med hensyn til det gentagne argument om, at den nylige ændring i vekselkursen mellem USD og EUR har bevirket en kraftig stigning i prisen på importeret PET, og at EU-erhvervsgrenen derfor ikke skulle have behov for beskyttelse i form af handelspolitiske foranstaltninger, bemærkes det, at der i forbindelse med antisubsidieundersøgelser normalt ikke tages hensyn til udviklingen efter undersøgelsesperioden, medmindre det undtagelsesvist kan påvises bl.a., at den pågældende udvikling er af vedvarende karakter og ville ændre konklusionerne i sagen væsentligt. Ændringer i valutakursen mellem USD og EUR kan ikke anses for at være af en sådan art.
7. ENDELIGE FORANSTALTNINGER
7.1. Skadestærskel
(163)
En af de interesserede parter hævdede, at en målfortjeneste på 5 % for andet kvartal af undersøgelsesperioden var overvurderet, i betragtning af at ikke alene var efterspørgslen lavere i dette kvartal (4. kvartal af 2008 - vinterperiode), men den verdensomspændende økonomiske krise berørte også i høj grad PET-producenterne. Det blev således hævdet, at en korrekt anvendelse af det i sag T-210/95 (5) nærmere beskrevne princip må resultere i en margen på 0 % i en situation uden subsidieret import. Parten hævdede desuden, at da alle kvartaler af undersøgelsesperioden var berørt af krisen, ville en fortjenstmargen på 5 % også forekomme urealistisk i de øvrige kvartaler, i betragtning af at EU-erhvervsgrenen heller ikke før den økonomiske krise, dvs. i 2006/2007, kom i nærheden af en fortjeneste på 5 %.
(164)
Det erkendes i overensstemmelse med retspraksis, at den målfortjeneste, der skal anvendes, bør være den fortjeneste, som EU-erhvervsgrenen med rimelighed kunne opnå under normale konkurrencevilkår i en situation uden subsidieret import. Det præciseres, at der i forbindelse med tidligere undersøgelser vedrørende samme vare er blevet anvendt en fortjenstmargen på 7 % og derover i stedet for de i forbindelse med nærværende undersøgelse midlertidigt anvendte 5 %. Fortjenstmargenen på 5 % betragtes som den fortjeneste, EU-erhvervsgrenen kunne forvente i en situation uden subsidieret import. Kravet om at få fortjenstmargenen nedsat afvises derfor.
(165)
På baggrund af den justerede underbudsberegning, der er omhandlet i betragtning 108 til 110, opnås følgende skadestærskler:
Land
Skadestærskel
Iran
16,7 %
Pakistan
14,1 %
De Forenede Arabiske Emirater
17,5 %
7.2. Endelige foranstaltninger
(166)
I betragtning af de endelige konklusioner vedrørende subsidiering, skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der i overensstemmelse med grundforordningens artikel 15, stk. 1, indføres en endelig udligningstold på importen af den pågældende vare med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater svarende til den laveste konstaterede subsidiemargen og skadestærskel i henhold til reglen om den lavest mulige told.
(167)
På grundlag af ovenstående og i henhold til grundforordningens artikel 12, stk. 1, bør der indføres en endelig udligningstold på importen med oprindelse i Iran svarende til den konstaterede skadesmargen, mens der for importen med oprindelse i Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater bør indføres en endelig udligningstold svarende til den konstaterede subsidiemargen.
(168)
Det skal erindres, at omkostninger i forbindelse med og priser på PET svinger betydeligt over forholdsvis kort tid. Det ansås derfor for passende at indføre told i form af et specifikt beløb pr. ton. Dette beløb er fremkommet ved at anvende udligningstoldsatsen på de cif-eksportpriser, som er lagt til grund for beregningerne i den sideløbende antidumpingsag.
(169)
På grundlag af ovenstående foreslås følgende udligningstoldbeløb, udtrykt i procent af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet:
Land
Subsidiemargen i alt
Skadesmargen
Endelig udligningstoldsats
%
Beløb
(EUR pr. ton)
Iran
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pakistan
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
De Forenede Arabiske Emirater
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Alle anmodninger om anvendelse af en individuel udligningstoldsats for virksomheder (f.eks. efter ændring af den pågældende enheds navn eller oprettelse af nye produktions- eller salgsenheder) bør omgående indgives til Kommissionen (6) med alle relevante oplysninger, især om ændringer i virksomhedens aktiviteter med hensyn til produktion, hjemmemarkeds- og eksportsalg i tilknytning til f.eks. den pågældende navneændring eller den pågældende ændring i produktions- og salgsenheder. Forordningen vil i givet fald blive ændret i overensstemmelse hermed gennem en ajourføring af listen over de virksomheder, der er omfattet af individuelle toldsatser.
7.3. Tilsagn
(171)
Efter fremlæggelsen af de væsentlige kendsgerninger og betragtninger, på grundlag af hvilke det påtænktes at anbefale, at der indføres endelige antisubsidieforanstaltninger, tilbød den iranske eksporterende producent at afgive et pristilsagn i overensstemmelse med grundforordningens artikel 13, stk. 1.
(172)
Tilbuddet blev gennemgået og i betragtning af, at priserne på de enkelte varetyper er meget forskellige, blev det konkluderet, at den tilbudte minimumsimportpris alene ikke ville sikre, at den skadevoldende subsidiering blev afhjulpet for alle varer.
(173)
Det blev også slået fast, at den samarbejdsvillige eksporterende producent i Iran sælger den pågældende vare samt andre varer til Unionen udelukkende gennem en forretningsmæssigt forbundet handelsvirksomhed, der eksporterer en lang række varer fremstillet af forskellige virksomheder. Denne salgsstruktur indebærer en meget stor risiko for krydskompensation, da PET, som er omfattet af et tilsagn, kan blive solgt sammen med andre varer til de samme kunder, og da priserne på de forskellige varer, der sælges til samme kunde, meget nemt kan gøres til genstand for indbyrdes kompensation eller modregning. Sluttelig fremgår det også af offentligt tilgængelige kilder, at der er mindst én yderligere PET-producent i Iran. På baggrund af ovennævnte salgsstruktur rejser dette forhold alvorlig tvivl om, hvorvidt institutionerne og toldmyndighederne kan sikre, at kun PET fra den samarbejdsvillige eksporterende producent sælges i henhold til tilsagnet, da der er tale om en råvare, som nemt kan forveksles med en anden, idet det med en sådan råvare er meget uklart, hvordan man fysisk genkender producenten.
(174)
På grundlag af ovenstående blev det konkluderet, at et sådant tilsagn ikke kunne gennemføres i praksis og derfor ikke kan accepteres. Parten blev underrettet herom og fik lejlighed til at fremsætte bemærkninger. Dens bemærkninger har imidlertid ikke ændret ved ovennævnte konklusion.
8. ENDELIG OPKRÆVNING AF DEN MIDLERTIDIGE TOLD
(175)
På grund af størrelsen af de konstaterede udligningsberettigede subsidier og omfanget af den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen, anses det for nødvendigt, at de beløb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig told, indført ved forordningen om midlertidig told, opkræves endeligt med et beløb svarende til den endelige told -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres en endelig udligningstold på importen af polyethylenterephthalat med et viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5 med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater, for øjeblikket henhørende under KN-kode 3907 60 20.
2. Den endelige udligningstold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for de i stk. 1 omhandlede varer:
Land
Endelig udligningstoldsats (EUR pr. ton)
Iran: alle virksomheder
139,70
Pakistan: alle virksomheder
44,02
De Forenede Arabiske Emirater: alle virksomheder
42,34
3. I tilfælde, hvor varer er blevet beskadiget før overgangen til fri omsætning, og hvor den pris, der faktisk er betalt eller skal betales, derfor fordeles med henblik på fastsættelse af toldværdien i henhold til artikel 145 i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (7), reduceres det endelige udligningstoldbeløb, der er beregnet på grundlag af de ovenfor anførte beløb, med en procentsats svarende til fordelingen af den pris, der faktisk er betalt eller skal betales.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
De beløb, der i henhold til Kommissionens forordning (EU) nr. 473/2010 er stillet som sikkerhed i form af midlertidig udligningstold på importen af polyethylenterephthalat med et viskositetsindeks på 78 ml/g og derover ifølge ISO-standard 1628-5 med oprindelse i Iran, Pakistan og De Forenede Arabiske Emirater, for øjeblikket henhørende under KN-kode 3907 60 20, opkræves endeligt med den endelige udligningstold, der indføres ved artikel 1. De beløb, der er stillet som sikkerhed ud over den endelige udligningstold, frigives.
Artikel 3
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 27. september 2010.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 857/2010,
annettu 27 päivänä syyskuuta 2010,
lopullisen tasoitustullin käyttöönotosta ja väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta tietyn Iranista, Pakistanista ja Yhdistyneistä arabiemiirikunnista peräisin olevan polyeteenitereftalaatin tuonnissa
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuetulta tuonnilta suojautumisesta 11 päivänä kesäkuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 597/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 15 artiklan 1 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission, jäljempänä ’komissio’, ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 Väliaikaiset toimenpiteet
(1)
Komissio otti asetuksella (EU) N:o 473/2010 (2), jäljempänä ’väliaikaista tullia koskeva asetus’, käyttöön väliaikaisen tasoitustullin tietyn Iranista, Pakistanista ja Yhdistyneistä arabiemiirikunnista, jäljempänä ’asianomaiset maat’, peräisin olevan polyeteenitereftalaatin, jäljempänä ’PET’, tuonnissa.
(2)
Menettely aloitettiin sen jälkeen, kun eurooppalaisten PET-tuottajien edunvalvontaelin Polyethylene Terephthalate Committee of Plastics Europe, jäljempänä ’valituksen tekijä’, teki 20 päivänä heinäkuuta 2009 valituksen sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa pääosan eli tässä tapauksessa yli 50 prosenttia tietyn PET:n kokonaistuotannosta unionissa.
(3)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 15 kappaleessa todetaan, tukea ja vahinkoa koskeva tutkimus koski 1 päivän heinäkuuta 2008 ja 30 päivän kesäkuuta 2009 välistä ajanjaksoa, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahinkoa koskevaan arvioon vaikuttavien kehityssuuntausten tarkastelu kattoi 1 päivän tammikuuta 2006 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
(4)
Komissio otti rinnakkaisessa polkumyynnin vastaisessa menettelyssä asetuksella (EU) N:o 472/2010 (3) käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin tietyn Iranista, Pakistanista ja Yhdistyneistä arabiemiirikunnista peräisin olevan PET:n tuonnissa.
1.2 Myöhempi menettely
(5)
Niiden olennaisten tosiasioiden ja huomioiden ilmoittamisen jälkeen, jäljempänä ’alustavien päätelmien ilmoittaminen’, joiden perusteella päätettiin ottaa käyttöön väliaikaisia tasoitustoimenpiteitä, useat asianomaiset osapuolet esittivät kirjallisesti huomautuksensa alustavista päätelmistä. Kuulemista pyytäneille osapuolille annettiin myös mahdollisuus tulla kuulluiksi.
(6)
Komissio jatkoi lopullisten päätelmiensä tekoon tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista ja tarkistamista. Asianomaisten osapuolten alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen toimittamia suullisia ja kirjallisia huomautuksia tarkasteltiin, ja alustavia päätelmiä muutettiin tarvittaessa.
(7)
Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisen tasoitustullin käyttöönottoa tietyn Iranista, Pakistanista ja Yhdistyneistä arabiemiirikunnista peräisin olevan PET:n tuonnissa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista, jäljempänä ’lopullisten päätelmien ilmoittaminen’. Osapuolille asetettiin myös määräaika, jonka kuluessa ne voivat esittää huomautuksia kyseisen ilmoittamisen johdosta.
(8)
Asianomaisten osapuolten toimittamia suullisia ja kirjallisia huomautuksia tarkasteltiin, ja päätelmiä muutettiin tarvittaessa.
1.3 Menettelyn osapuolet
(9)
Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että EU:n tuottajista valittu otos ei ollut edustava eikä johdonmukainen, minkä vuoksi vahinkoa koskeva tarkastelu oli puutteellinen. Väitettiin erityisesti, ettei otantaa tarvittu, koska tuottajien lukumäärä ei ollut suuri. Lisäksi väitettiin, että jakamalla yrityskonsernit ”keinotekoisesti” yksittäisiksi oikeussubjekteiksi, otokseen ei voinut sisältyä tiettyjä markkinajohtajia (Artenius ja M&G Polimeri) ja että otoksen valinnassa käytetty menetelmä ei ollut johdonmukainen, koska otokseen sisältyi myös kaksi yrityskonsernia. Väitettiin niin ikään, että otos ei ollut edustava, koska siihen ei sisältynyt yhtään tuottajaa, joka myy riittäviä määriä etuyhteydessä olevalle PET:n jalostajalle. Väitteen mukaan toimielimet eivät edellä mainitusta syystä pystyneet arvioimaan unionin tuotannonalan todellista toimituskapasiteettia ja eivätkä ne ottaneet huomioon unionin tuotannonalaan liittyvää eturistiriitaa. Koska yksi yritys ei toimittanut kaikkia tarpeellisia tietoja, mistä syystä se jätettiin otoksen ulkopuolelle, otoksen edustavuuden väitettiin pienentyneen 28 prosenttiin EU:n tuotannosta. Samat osapuolet väittivät, että valittu otos ei ollut tilastollisesti edustava.
(10)
Kun kyse on väitteestä, jonka mukaan otantaa ei tarvittu, koska tuottajien lukumäärä ei ollut suuri, toistettakoon, että otokseen ilmoittautui 14 unionin tuottajaa, jotka kuuluivat kahdeksaan yrityskonserniin. Koska objektiivisesti katsottuna suuri määrä EU:n tuottajia eli 14 tuottajaa toimi yhteistyössä, otantaa sovellettiin perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdan mukaisesti suurimpaan mahdolliseen myynnin määrään, joka voitiin kohtuudella tutkia ottaen huomioon käytettävissä oleva aika. Valittu otos koostui viidestä yksittäisestä yrityksestä, joilla oli tuotantoa kuudessa paikassa.
(11)
Ensimmäisen otoksen edustavuutta koskevan väitteen osalta on syytä todeta, että toimielimet voivat sisällyttää otokseen yksittäisiä yrityksiä, jotka kuuluvat yrityskonserniin, kunhan ne ovat edustavia ja niillä on erillinen tilinpäätös. Jos kaikki 14 EU:n tuottajaa, jotka kuuluivat kahdeksaan yrityskonserniin, olisi tutkittu, tutkimusta ei olisi saatu päätökseen ajallaan. Se, että otokseen on otettu mukaan kaksi yrityskonsernia, ei ole ristiriidassa tässä asiassa sovelletun otantamenetelmän kanssa, joka perustui EU:n asiakkaille tapahtuneen myynnin suurimpiin edustaviin määriin.
(12)
Indoraman osalta todettakoon, että kyseisellä konsernilla oli tutkimusajanjakson aikana kaksi eri tuotantolaitosta: yksi Alankomaissa ja toinen Yhdistyneessä kuningaskunnassa. Tämän konsernin sisällyttäminen otokseen on sovelletun otantamenetelmän mukaista, koska kyseiset tuotantolaitokset muodostivat yhden kokonaisuuden oikeudelliselta ja taloudelliselta kannalta katsottuna. Equipolymersillä oli puolestaan tutkimusajanjakson aikana kaksi erillistä PET:tä tuottavaa yksikköä - yksi Italiassa ja toinen Saksassa - ja yritys ilmoitti konsolidoidut luvut molemmista yksiköistä. Koska näiden konsolidoitujen lukujen todentaminen oli mahdollista yrityksen pääkonttoriin tehdyn tarkastuskäynnin aikana, Equipolymersin PET:tä tuottavia yrityksiä päätettiin kohdella tässä menettelyssä yhtenä kokonaisuutena. Sen väitteen osalta, jonka mukaan Artenius ja M&G Polimeri olisi pitänyt sisällyttää otokseen, koska ne olivat markkinajohtajia, on todettava, että yhdessäkään niiden yksittäisessä yksikössä ei ollut kyse yrityksestä, jonka myynti EU:n asiakkaille edusti suurimpia määriä.
(13)
Sen väitteen osalta, jonka mukaan otos ei ollut edustava, koska siihen ei sisältynyt yhtä tuottajaa, joka tuottaa pääasiassa sisäiseen kulutukseen, on todettava, että toimituskapasiteettia voidaan tarkastella osana unionin etua koskevaa analyysia, jos tällainen väite esitetään, ja tällaisessa tapauksessa kytkösmarkkinoiden kulutus voidaan vähentää tuotantomääristä. Näin ollen ei ole tarpeen sisällyttää tällaista tuottajaa otokseen, jossa tarkastellaan tiettyjä vahinkotekijöitä. Toiseksi, mahdolliset päällekkäiset edut, jotka johtuvat yrityksen asemasta samanaikaisesti sekä EU:n tuottajana että jalostajana, voidaan myös arvioida unionin etua koskevan analyysin yhteydessä. Yrityksen asemalla EU:n tuottajana ja jalostajana ei ole yhteyttä unionin tuotannonalan tulokseen, jossa vertailukohtana käytetään myyntiä riippumattomille asiakkaille EU:ssa. Näin ollen väite hylättiin.
(14)
Kun kyse on väitteestä, joka koskee otoksen yleistä edustavuutta, toistettakoon, että otoksen rajaaminen neljään yritykseen alensi otoksen edustavuuden 65 prosentista 47 prosenttiin kaikkien yhteistyössä toimineiden tuottajien myynnistä. Näiden neljän yrityksen osuus oli 52 prosenttia unionin tuotannosta. Otoksen katsotaan edustavan EU:n tuottajia hyvin siltä osin kuin kyse on myynnistä riippumattomille asiakkaille EU:ssa.
(15)
Väitteestä, että valittu otos ei ollut tilastollisesti edustava, todettakoon, että perusasetuksen 27 artiklan 1 kohdassa selvästi sallitaan vaihtoehtona ”tilastollisesti edustavalle” otokselle, että otos perustuu myynnin sellaiseen suurimpaan mahdolliseen määrään, joka voidaan kohtuudella tutkia käytettävissä olevassa ajassa.
(16)
Koska otoksesta ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 5-14 kappaleessa olevat päätelmät vahvistetaan.
2. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
(17)
Muistutettakoon, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 16 kappaleessa tarkasteltavana olevaksi tuotteeksi määriteltiin tällä hetkellä CN-koodiin 3907 60 20 luokiteltava asianomaisista maista peräisin oleva PET, jonka viskositeettiluku on ISO-standardin 1628-5 mukaisesti määritettynä vähintään 78 ml/g.
(18)
Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 18 kappaleessa todettiin lisäksi, että unionin tuotannonalan unionissa tuottama ja myymä PET ja asianomaisten maiden kotimarkkinoilla tuotettu ja myyty ja unioniin viety PET olivat samankaltaisia tuotteita.
(19)
Koska tarkasteltavana olevaa tuotetta pidettiin homogeenisena tuotteena, sitä ei jaettu edelleen eri tuotetyypeiksi vahinkomarginaaleja laskettaessa.
(20)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja vaati, että PET olisi jaettava edelleen eri tuotetyyppeihin niiden erilaisten viskositeettilukujen mukaisesti, koska viskositeettiluku on olennainen peruste määrittäessä tuotetun PET-tyypin erilaisia mahdollisia käyttötarkoituksia. Katsottiin, että vaatimus oli hyväksyttävä, minkä vuoksi vahinkomarginaalien laskemisessa sovellettavaa menetelmää mukautettiin.
3. TUEN MYÖNTÄMINEN
3.1 Iran
3.1.1 Johdanto
(21)
Iranin hallitus ja yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja esittivät huomautuksensa seuraavista tukijärjestelmistä, joita koskevia tasoitustoimenpiteitä otettiin käyttöön väliaikaista tullia koskevalla asetuksella:
I)
Erityistalousalueisiin liittyvät toimenpiteet - petrokemian alan erityistalousalueet
II)
Rahoitus National Petrochemical Company -yritykseltä PET:n vientiä harjoittavalle tuottajalle.
3.1.2 Erityiset järjestelmät
I) Erityistalousalueisiin liittyvät toimenpiteet - petrokemian alan erityistalousalueet
(22)
Iranin hallitus kyseenalaisti sen, että vapaakauppa-alueille tullitta tapahtuvaan raaka-aineiden ja tuotantohyödykkeiden tuontiin voidaan soveltaa tasoitustoimenpiteitä. Vapaakauppa-alue ja erityistalousalueet määritellään alueiksi, joille tuonti ja joilta vienti tapahtuu tullitta, ja ne ovat WTO:n sääntöjen mukaisia. Sekä Iranin hallitus että yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väittivät myös, ettei tuotantohyödykkeiden tulliton tuonti ole oikeudellisesti riippuvainen vientituloksesta, koska tätä vapautusta voivat hyödyntää myös yritykset, jotka ovat sijoittautuneet muualle Iranin alueelle.
(23)
Kun kyse on siitä, ovatko erityistalousalueet WTO:n sääntöjen mukaisia, todettakoon, että esitetyllä yleisellä väitteellä ei voida kiistää todettuja tosiasioita, joiden mukaan kyseisiin tukiin voidaan soveltaa tasoitustoimenpiteitä, koska asiasta ei toimitettu sellaista yksityiskohtaista analyysia, jolla olisi voitu todistaa vääräksi väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetty analyysi. Siltä osin kuin kyse on tuotantohyödykkeiden tullittomasta tuonnista Iraniin, alustavien päätelmien ilmoittamiseen liittyvien huomautusten jättämisen aikana käytettävissä olleiden tietojen perusteella tätä mahdollisuutta voivat hyödyntää ainoastaan yritykset, jotka modernisoivat infrastruktuuriaan, eli kyseessä ei ole säännös, jota sovelletaan automaattisesti kaikkiin osapuoliin. Siksi edellä esitetyt väitteet oli hylättävä.
(24)
Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komissio ei noudattanut syrjimättömyysperiaatetta, koska samanlaisia sääntöjä ja menettelyjä sovelletaan myös muissa maissa. Yritys myös väitti, ettei komissio ollut ennen tarkastusta ilmoittanut sille asianmukaisesti tarkastuskäynnin laajuutta eikä tarkastuksen yhteydessä vaadittavia tietoja.
(25)
Kun kyse on yleisestä väitteestä, että syrjimättömyysperiaatetta olisi rikottu, muistutettakoon, että komissio pani vireille tämän valituksessa mainittuihin kolmeen maahan kohdistuvan tukien vastaisen tutkimuksen perusasetuksen 10 artiklan säännösten mukaisesti. Niinpä komission suositus voi perustua ainoastaan tämän tutkimuksen yhteydessä tehtyihin päätelmiin. Siltä osin kuin kyse on väitteestä, ettei etukäteen annettu tietoja siitä, mitä on määrä tutkia, todettakoon, että komissio ilmoitti yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle hyvissä ajoin ennen tarkastuskäyntiä, että komissio etsisi tarkastuskäynnin aikana tietoja vientiä harjoittavan tuottajan ja sen osakkaan välisestä suhteesta. Tästä syystä nämä väitteet oli hylättävä.
(26)
Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja informoi toimielimiä kahdesta laskuvirheestä, jotka oli tehty laskettaessa yhden tuotantoprosessissa käytettävän raaka-aineen tuonnin tullittomuuden arvoa ja tullittomien tuotantohyödykkeiden tuonnin kokonaisarvoa. Nämä virheet on korjattu tässä säädöksessä. Korjatut tukitasot ovat 0,14 prosenttia tuotantopanosten tullittoman tuonnin osalta ja 0,72 prosenttia tuotantohyödykkeiden tullittoman tuonnin osalta. Tämän järjestelmän korjattu tukitaso on 0,86 prosenttia.
(27)
Edellä todetun perusteella ja koska muita merkityksellisiä huomautuksia ei ole esitetty, tätä järjestelmää koskevat päätelmät, jotka ovat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 20-44 kappaleessa, sellaisina kuin ne ovat muutettuina tämän asetuksen johdanto-osan 26 kappaleella, vahvistetaan.
II) Rahoitus National Petrochemical Company -yritykseltä PET:n vientiä harjoittavalle tuottajalle
(28)
Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja Shahid Tondguyan Petrochemical Co. (STPC) väitti, että sen merkittävin osakas National Petrochemical Company (NPC) ei ole julkisyhteisö ja että Iranin hallitus ei valtuuttanut eikä määrännyt NPC:tä suorittamaan maksuja STPC:lle. Lisäksi väitettiin, että NPC:n STPC:lle myöntämää rahoitusta on pidettävä takaisinmaksettavana eikä suinkaan tukena.
(29)
Näitä väitteitä tarkasteltaessa on muistettava, että arvioitaessa, olisiko yhteisöä pidettävä julkisyhteisönä tukien vastaisissa tutkimuksissa, seuraavat tekijät ovat merkityksellisiä: 1) valtion omistajuus; 2) valtion läsnäolo yhteisön johtokunnassa; 3) valtion ohjaus yhteisön toiminnan suhteen ja yhteisön pyrkimys noudattaa hallituksen politiikkoja ja etuja; ja 4) se, onko yhteisö perustettu säädöksellä. Kaikki nämä kriteerit on analysoitu, ja niitä käsitellään väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 52 kappaleessa. NPC ei tarvitse valtion elimenä valtuutusta, joka käsitteenä liittyy yksityisoikeudellisiin yhteisöihin. Tutkimuksessa on itse asiassa ilmennyt, että NPC:n tehtävänä on kehittää Iranin petrokemian alaa ja huolehtia sen toiminnasta ja että yritys on saanut Iranin hallitukselta lisätehtäväksi hallinnoida valtion hallintoviranomaisena petrokemian alan erityistalousaluetta. Niinpä mahdolliset väitteet, joissa kiistetään NPC:n asema julkisyhteisönä, on hylättävä.
(30)
Kun kyse on väitteestä, että STPC:lle myönnetyt varat ovat takaisinmaksettavia, on syytä todeta, että tutkimuksesta on ilmennyt, että näiden varojen takaisinmaksu on ainoastaan hypoteettinen väite, koska missään vaiheessa menettelyä ei esitetty näyttöä siitä, että tällaista takaisinmaksua olisi tapahtunut. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 51 kappaleessa todetaan, se, että varoja, joita ei tarvitse maksaa takaisin, on kertynyt jo ainakin vuodesta 2004 lähtien, vahvista, että kyseessä on toistuva tuki, jolla on tarkoitus pitää yllä ainoan iranilaisen yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan toimintaa. Edellä todettu huomioon ottaen kyseinen väite on hylättävä.
(31)
Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väitti myös, että tuen määrä oli liioiteltu. Tähän liittyen väitettiin, että Iranissa on täysin normaali liikekäytäntö olla lisäämättä korkoa emoyrityksen (tässä tapauksessa NPC) ja sen tytäryrityksen (tässä tapauksessa STPC) välillä. Lisäksi väitettiin, että tuen tasoa laskettaessa NPC:n myöntämää kokonaisrahoitusta ja STPC:n kokonaisliikevaihtoa koskevat määrät eivät pitäneet paikkaansa, koska liikevaihtoa esittävä luku oli liian pieni, joten olisi pitänyt käyttää toista määrää, ja myönnettyjen varojen kokonaismäärä oli puolestaan liian suuri, koska tiettyjä määriä ei olisi pitänyt sisällyttää NPC:n STPC:lle myöntämiin varoihin.
(32)
Edellä esitetyt väitteet oli hylättävä. Kun kyse on ensiksi mainitusta korkoprosentin laskemista koskevasta väitteestä, on todettava, että saatu näyttö ei tue yrityksen väitettä siitä, että Iranissa on täysin normaali liikekäytäntö olla soveltamatta korkoa emoyrityksen ja sen tytäryrityksen välisissä rahoitustoimissa. Lisäksi tällainen käytäntö on selvästi ristiriidassa yksityisten sijoittajien tavanomaisen taloudellisen toiminnan kanssa.
(33)
Jälkimmäisen väitteen osalta on syytä todeta, että tuen määrä on laskettu käyttämällä yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan toimittamia rahoitus- ja liikevaihtolukuja, jotka on todennettu tarkastuskäynnin yhteydessä.
(34)
Kun kyse on väitetystä uudesta kokonaisliikevaihdosta, on syytä muistaa, että alustavien päätelmien ilmoittamiseen liittyvien huomautusten jättämisen aikana toimitetun luvun tueksi ei ole esitetty mitään todennettavissa olevaa näyttöä eikä luku vastaa sitä, mitä yritys on ilmoittanut ennen tarkastuskäyntiä tai sen aikana.
(35)
Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väitti myönnettyjen varojen kokonaismäärää kuvaavan luvun osalta, että tiettyjen määrien ei pitäisi katsoa muodostavan osaa NPC:n STPC:lle myöntämistä varoista. Toimitetuilla tiedoilla ei kuitenkaan pystytty tukemaan tätä väitettä, koska mitään näyttöä ei esitetty siitä, että kyseisillä määrillä ei ollut merkitystä NPC:n STPC:lle myöntämien varojen kannalta. Itse asiassa osasta annetuista selityksistä saatiin vahvistus sille, että NPC julkisyhteisönä huolehti velvollisuudesta, joka koski yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan rahoittamista korkoa perimättä ja jota toisella julkisyhteisöllä olisi ollut velvollisuus noudattaa. Koska todennettavissa olevaa näyttöä ei esitetty, myönnettyjen varojen kokonaismäärästä ei tämän vuoksi voi tehdä vähennystä.
(36)
Iranin hallitus väitti, että WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen, jäljempänä ’tukisopimus’, 14 artiklan mukaan ”hallituksen pääomasijoitusta … [ja] hallituksen myöntämää lainaa ei katsota edun myöntämiseksi …”, minkä vuoksi NPC:n STPC:lle myöntämiä varoja ei olisi pidettävä tukena. Tämä väite on hylättävä, sillä edellä mainitussa 14 artiklassa todetaan, että ”hallituksen pääomasijoitusta ei katsota edun myöntämiseksi, ellei investointipäätöksen voida katsoa olevan vastoin tuon jäsenen yksityisten investoijien tavanomaista investointikäytäntöä”. Tarkasteltavana oleva käytäntö ei ole yksityisten investoijien tavanomaisen investointikäytännön mukainen, koska mikään WTO:n jäsenen alueella toimiva kaupallinen organisaatio ei jatkaisi sellaisen rahoituksen antamista, jota ei tarvitse maksaa takaisin. Joka tapauksessa on syytä todeta, että Iran ei ole WTO:n jäsen.
(37)
Edellä todetun perusteella ja koska muita merkityksellisiä huomautuksia ei ole esitetty, tätä järjestelmää koskevat päätelmät, jotka ovat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 45-57 kappaleessa, vahvistetaan.
3.1.3 Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä
(38)
Kun otetaan huomioon johdanto-osan 21-37 kappale, perusasetuksen säännösten mukaisten tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavien tukien lopullinen määrä arvon perusteella ilmaistuna on ainoan yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan iranilaisen tuottajan osalta 51,88 prosenttia.
3.2 Pakistan
3.2.1 Johdanto
(39)
Pakistanin hallitus ja yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja esittivät huomautuksensa seuraavista tukijärjestelmistä, joita koskevia tasoitustoimenpiteitä otettiin käyttöön väliaikaista tullia koskevalla asetuksella:
I)
Manufacturing Bond Scheme (tullivalvonnassa tapahtuvan valmistuksen järjestelmä)
II)
Imports of plant, machinery and equipment in Manufacturing Bond (laitteistojen, koneiden ja kaluston tuonti tullivalvonnassa tapahtuvaa valmistusta varten)
III)
Tariff protection on purchases of PTA in the domestic market (PTA:n ostojen tullisuoja kotimarkkinoilla)
IV)
Final Tax Regime - FTR (lopullista veroa koskeva järjestelmä)
V)
Export Long-Term Fixed Rate Financing Scheme - LTF-EOP (viennin pitkäaikainen kiinteäkorkoinen rahoitusjärjestelmä)
VI)
Export Finance Scheme from the State Bank of Pakistan - EFS (Pakistanin valtionpankin vientirahoitusjärjestelmä)
VII)
Pakistanin valtionpankin F.E. Circular -yleiskirjeen nro 25 mukainen rahoitus.
(40)
Pakistanin hallitus esitti alustavana huomautuksenaan, että komissio ei ollut ymmärtänyt hallituksen aikaisemmin tukijärjestelmistä esittämiä tietoja tai oli jättänyt ne huomiotta. Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väitti alustavassa huomautuksessaan, että Pakistanin hallituksen aiemmin toimittamiin tietoihin sisältyi perusteltu oikeudellinen analyysi, jolla osoitettiin, ettei järjestelmiä saisi pitää ”kiellettyinä” tukina. Kyseinen osapuoli väitti myös, että komission väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esittämät päätelmät perustuivat paitsi tosiasioiden virheelliseen arviointiin myös virheelliseen oikeudelliseen analyysiin. Väitettiin myös, että Pakistanin hallituksen esittämä analyysi on oikea oikeudellinen analyysi.
(41)
Ennen väliaikaista tullia koskevan asetuksen antamista esitettyjen huomautusten osalta todettakoon, että komissio on ottanut ne täysin huomioon tutkimuksen aikana, koska ne muodostivat yhdessä osapuolten kyselyyn antamien merkityksellisten vastausten ja myöhemmin toimittamien tietojen kanssa osan tiedoista, joiden perusteella väliaikaiset päätelmät tehtiin.
(42)
On myös todettava, että komissio on tarkasti luetellut merkityksellisten järjestelmien oikeudelliset säännökset ja niiden perusteella tapahtuneen käytännön täytäntöönpanon. Mitään näyttöä ei toimitettu siitä, etteivätkö luetellut oikeudelliset säännökset olisi pitäneet paikkaansa. Komission tekemä oikeudellinen analyysi perustui perusasetuksen asiaa koskeviin säännöksiin, ja analyysin tukena hyödynnettiin EU:n aikaisemmissa tuen vastaisissa tutkimuksissa käyttämää pitkäaikaista oikeudellista analyysia, kun analysoitiin esimerkiksi tullinpalautus-, vientiluotto- ja tuloverojärjestelmiä (4). Se, että osapuoli ei ole samaa mieltä esitetystä oikeudellisesta analyysista, ei tarkoita sitä, että analyysi olisi väärä, varsinkin kun mitään näyttöä ei esitetä väitteen tueksi. Tämä käy vielä paremmin ilmi siitä, että Pakistanin hallitus ilmaisi väliaikaista tullia koskevaan asetukseen liittyvissä huomautuksissaan haluavansa mahdollisuuksien mukaan muuttaa useita järjestelmiä. Edellä todetun perusteella johdanto-osan 40 kappaleessa olevat väitteet oli hylättävä.
3.2.2 Erityiset järjestelmät
I) Manufacturing Bond Scheme (tullivalvonnassa tapahtuvan valmistuksen järjestelmä)
(43)
Pakistanin hallitus ja yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja toistivat näkemyksensä, joiden mukaan Manufacturing Bond Scheme -järjestelmää (tullivalvonnassa tapahtuvan valmistuksen järjestelmää) hallinnoidaan asianmukaisesti, koska siihen liittyy toimiva täytäntöönpano- ja valvontajärjestelmä, jossa kirjataan kulutus/vähennykset ja valvotaan tullittomia raaka-aineita ja yrityksen tosiasiallista kulutusta yrityksen kokonaistuotantotietojen perusteella. Lisäksi ilmoitettiin, että panos-tuotossuhde perustuu järjestelmää hyödyntävän asianomaisen yrityksen tosiasialliseen kulutukseen ja että panostiedot todennetaan. Näiden väitteiden mukaan panos-tuotossuhde määritettiin todennetulla vertailuanalyysijärjestelmällä, jota päivitettiin säännöllisesti yrityksen tosiasiallisen kulutuksen mukaan. Jos suhdeluku muuttui, edellisen ajanjakson liiallinen tullinpalautus lisättiin takaisin varastorekisterin päivittämiseksi, millä saatiin määritettyä varaston tosiasiallinen tila. Yrityksen, joka hyödyntää järjestelmän etuuksia, on tämän tosiasiallisen varaston tilan perusteella osoitettava valmiiden tuotteiden vienti. Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja toimitti lisäksi kaksi kirjettä, joissa se toimitti tulliviranomaisille tiedot järjestelmässä jäljelle jääneistä raaka-aineista, mistä kävi ilmi, että yrityksen sallittiin käyttää ylimääräiset tuotantopanokset myöhemmin vietävien tavaroiden valmistukseen.
(44)
Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 70 kappaleessa todetaan, tässä järjestelmässä ei pidetty vastaanotetuista, valmistetuista ja viedyistä tuotantopanoksista kirjaa tosiasiallisen kulutuksen perusteella. Ainoastaan teoreettinen kulutus kirjattiin analyysitodistuksen mukaisesti ilmoittamalla panos-tuotossuhde kaikista raaka-aineista, joita tarvitaan tuottamaan 1 000 kilogrammaa tuotosta. Viranomaiset asettavat nämä panos-tuotosnormit, joita ne tarkistavat määräajoin yhteistyössä toimineelta vientiä harjoittavalta tuottajalta saamiensa tietojen perusteella, mutta tarkistusten suorittamisesta ei ole selkeitä sääntöjä eikä mitään näyttöä. Lisäksi sen jälkeen, kun tarkistuksia oli tehty analyysitodistukseen, josta ilmeni, että tullinpalautuksia oli maksettu liikaa, viranomaiset eivät toteuttaneet jatkotoimia todentaakseen aiemman todellisen kulutuksen kokonaismäärän ja pyytääkseen takaisinmaksuja aikaisemmille vuosille maksetuista palautuksista. Toisin sanoen sellaisista tulleista, joiden kantamisesta oli luovuttu, tehtyjä liiallisia tullinpalautuksia ei valvottu lainkaan. Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väitti, että edellisellä ajanjaksolla todetut ylimääräiset raaka-aineet lisättiin takaisin varastorekisterin päivittämiseksi, millä tavalla saavutettiin varaston tosiasiallinen taso. On syytä todeta, että tämä käytäntö perustuu siihen, että vientiä harjoittava tuottaja ilmoittaa edellisen ajanjakson aikana kertyneet liialliset tullinpalautukset asianomaiselle viranomaiselle oma-aloitteisesti. On mielenkiintoista, ettei tällaisesta käytännöstä ole millään tavalla säädetty tätä järjestelmää sääntelevissä oikeudellisissa säännöksissä. Kaikki edellä esitetyt seikat tukevat sitä, ettei järjestelmässä ole toimivaa täytäntöönpano- ja seurantajärjestelmää. Näin ollen kaikki asiaa koskevat vaatimukset oli hylättävä.
(45)
Molemmat osapuolet väittivät myös, että tavanomaisen tuontimenettelyn mukainen tulli oli nollatulli tutkimusajanjakson aikana, joten valtiolta ei jäänyt saamatta tuloja Manufacturing Bond -järjestelmässä tapahtuneessa PTA:n tuonnissa.
(46)
Kyseinen väite oli hylättävä. Osapuolten toimittamista tiedoista käy selvästi ilmi, että PTA:n tuonnissa sovellettu tavanomainen tulli on 7,5 prosenttia. Tiettyjen edellytysten täyttyessä osapuolet voivat poikkeuksellisesti hyödyntää nollatullia. Se, että Pakistanin hallitus on ottanut käyttöön Manufacturing Bond -järjestelmän tai järjestelmän, jossa PTA:n ostoille myönnetään tullisuoja, ei suinkaan merkitse sitä, että kaikkeen PTA:n tuontiin sovelletaan nollatullia. Itse asiassa edellä mainittujen järjestelmien olemassaolo osoittaa sen, että valtion tuloista luovutaan, mistä syystä on otettu käyttöön erityisiä poikkeusjärjestelmiä, joihin liittyy erityisiä sääntöjä ja joiden käyttäjät määritellään.
(47)
Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väitti myös, että vuonna 2001 annettujen Pakistanin tullisääntöjen XV luvun 349 §:ää ei rikottu. Tämän osalta väitettiin, että Manufacturing Bond -järjestelmän soveltamisalaan kuuluu yrityksen koko tehdas, joten varastotilat täyttivät asianomaiset vaatimukset, joiden mukaan tilojen on sijaittava itsenäisellä alueella, jolle on oma sisään- tai uloskäynti julkiselta alueelta muttei muuta sisään- tai uloskäyntiä valmistusalueelta. Tiloissa on oltava selvästi merkityt erilliset varastot valmiille tavaroille, hylkytavaroille ja jätteille.
(48)
Edellä esitettyjen huomautusten osalta on syytä toistaa, että tutkimuskäynnin aika ilmeni, että ainoastaan tullitta tuodut raaka-aineet oli erotettu paikallisesti hankituista tuotantopanoksista. Varastotilat eli tullivarasto ja tullivalvonnassa oleva valmistusvarasto eivät sijainneet itsenäisellä alueella, jolle on oma sisään- tai uloskäynti julkiselta alueelta muttei muuta sisään- tai uloskäyntiä, kuten edellä mainitussa 349 pykälässä säädetään. Lisäksi osapuolen väite, että koko tehdas sisältyy Manufacturing Bond -järjestelmän soveltamisalaan, ei perustu mihinkään todennettavissa olevaan näyttöön (esimerkiksi nimenomainen lupa, jolla määritellään alue, jolla Manufacturing Bond -järjestelmää sovelletaan) lukuun ottamatta 349 pykälän sanamuodon analyysia. Tästä syystä asiaa koskevat väitteet oli hylättävä.
(49)
Pakistanin hallitus oli tehnyt tähän järjestelmään hallinnollisia muutoksia juuri äskettäin. Se on ottanut lainsäädännössä käyttöön Manufacturing Bond -järjestelmän yksityiskohtaisemman määritelmän ja toteuttanut toimia, joilla se on tehostanut asianomaisen viranomaisen suorittamaa järjestelmän valvontaa.
(50)
Siltä osin kuin on kyse viranomaisen Manufacturing Bond -järjestelmään kohdistamasta valvonnasta, tehdyt muutokset eivät tuoneet parannusta järjestelmän suurimpiin puutteisiin, jotka olivat tulleet ilmi tässä tutkimuksessa. Nämä puutteet ovat i) tuotujen raaka-aineiden tosiasiallista kulutusta koskevan raportoinnin puuttuminen ja ii) sellaisen todentamisjärjestelmän puuttuminen, jossa keskitytään tosiasiallisiin tuloksiin aiemmin asetettujen tasojen sijaan. Koska lisäksi tähän järjestelmään mahdollisesti tehtyjen muutosten täytäntöönpano on todennettava asianmukaisesti (havaitut ongelmat liittyvät myös järjestelmän hallinnointiin), tarvitaan tietty aika ennen kuin voidaan esittää lopullisia päätelmiä järjestelmään tehdyistä muutoksista ja siitä, kuinka viranomaiset ovat panneet nämä muutokset täytäntöön ja varmistaneet, että todentamisjärjestelmää hallinnoidaan asianmukaisesti.
(51)
Pakistanin hallitus ilmaisi myös haluavansa esittää komissiolle sitoumuksen, joka koskee Manufacturing Bond -järjestelmään sovellettavien sääntöjen tosiasiallista täytäntöönpanoa. Ehdotettiin, että tämä tapahtuisi esittämällä näyttö siitä, että yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja noudattaa uusia sääntöjä (esimerkiksi toimitiloja koskevat muutokset, panos-tuotossuhteiden tarkistaminen, tullinpalautukset) toimittamalla määräajoin raportteja ja sallimalla komission tehdä tarkastuskäyntejä.
(52)
Edellä esitetyn osalta on todettava, että tällä sitoumusehdotuksella Pakistanin hallitus epäsuorasti vahvistaa väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esille tuodut järjestelmässä ilmenneet puutteet. Kuten johdanto-osan 50 kappaleessa todetaan, ei ole mahdollista hyväksyä järjestelmän hallinnointiin liittyvää sitoumusta sellaisen näytön perusteella, joka konkretisoituisi vasta tulevaisuudessa. Tällainen sitoumus ei toimi käytännössä, koska tarpeellinen valvonta tosiasiassa edellyttäisi tutkimuksen keskeisten osien toistamista säännöllisin väliajoin. Tässä yhteydessä olisi korostettava, että Pakistanin hallitus ja/tai yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja voivat/voi pyytää toimenpiteiden välivaiheen tarkastelua, jos perusasetuksen 19 artiklan asiaa koskevien säännösten edellytykset täyttyvät.
(53)
Edellä todetun perusteella ja koska muita merkityksellisiä huomautuksia ei ole esitetty, tätä järjestelmää koskevat päätelmät, jotka ovat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 60-80 kappaleessa, sellaisina kuin ne ovat muutettuina tämän asetuksen johdanto-osan 44-52 kappaleella, vahvistetaan.
II) Imports of plant, machinery and equipment in Manufacturing Bond (laitteistojen, koneiden ja kaluston tuonti tullivalvonnassa tapahtuvaa valmistusta varten)
(54)
Molemmat osapuolet väittivät Imports of plant, machinery and equipment in Manufacturing Bond -järjestelmän (laitteistojen, koneiden ja kaluston tuonti tullivalvonnassa tapahtuvaa valmistusta varten) osalta, että tukimarginaalin määrittämisessä käytettävän korkoprosentin on oltava asianomaiselle viejälle tutkimusajanjakson aikana tarjolla ollut korkoprosentti. Osapuolet myös väittivät, että koska laitteistoja, koneita ja kalustoja käytettiin sekä vietäväksi että kotimarkkinoilla myytäväksi tarkoitetun PET:n tuotantoon, tukimarginaali olisi määritettävä vientiä harjoittavan tuottajan kokonaisliikevaihdon perusteella.
(55)
Näihin väitteisiin vastattaessa on syytä todeta, että määrittämisessä käytetty korkoprosentti on Pakistanissa tutkimusajanjakson aikana sovellettu kaupallinen korko, jota koskeva tieto on saatu Pakistanin valtionpankin Internetsivustolta. Tämä korkoprosentti edustaa markkinoiden tavanomaista luottokorkotasoa. Tuen laskemisessa sovelletun nimittäjän osalta on syytä muistaa, että ehtona tämän järjestelmän hyödyntämiselle on se, että tuodut koneet asennetaan Manufacturing Bond -järjestelmässä, jossa raaka-aineet, jotka käytetään yksinomaan kyseisessä järjestelmässä tapahtuvaan vientiin tarkoitettuun tuotantoon, voidaan tuoda tullitta. Niinpä tuen määrä (osoittaja) on jaettava tutkimusajanjakson aikana tapahtuneen viennin kokonaisliikevaihdolle, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta. Siksi kaikki edellä esitetyt väitteet oli hylättävä.
(56)
Edellä todetun perusteella ja koska muita merkityksellisiä huomautuksia ei ole esitetty, tätä järjestelmää koskevat päätelmät, jotka ovat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 81-92 kappaleessa, vahvistetaan.
III) Tariff protection on purchases of PTA in the domestic market (PTA:n ostojen tullisuoja kotimarkkinoilla)
(57)
Pakistanin hallitus väitti, ettei paikallisesti tuotetun PTA:n hintaa ole alennettu 7,5 prosenttia kansainväliseen hintaan verrattuna ja että tullinpalautusta ei ole myönnetty ainoastaan kotimarkkinoilla tuotetulle PTA:lle vaan myös tuodulle PTA:lle. Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väitti, että Tariff protection on purchases of PTA in the domestic market -järjestelmä (PTA:n ostojen tullisuoja kotimarkkinoilla) mahdollistaa tullien palauttamisen sekä paikallisesti hankitusta että tuodusta PTA:sta, mistä syystä järjestelmä ei suosi kotimarkkinoilla tuotetun PTA:n hankkimista. Väitettiin niin ikään, että lainsäädännössä ei rajoiteta tämän järjestelmän käyttöä.
(58)
Edellä esitetyt väitteet oli hylättävä. Tässä yhteydessä on huomautettava, että tässä järjestelmässä annetaan taloudellista tukea varojen suoran siirron muodossa, mistä koituu selvää etua vastaanottavalle yritykselle. Kun analysoidaan Pakistanin hallituksen toimittamia tietoa, on selvää, että järjestelmän käyttöön oikeutettu yritys voi i) ostaa kotimarkkinoilta PTA:ta ja saada tasaustukea, joka on 7,5 prosenttia paikallisesti valmistetun PTA:n ostohinnasta, tai ii) tuoda maahan PTA:ta ja saada palautus PTA:n tuontiin sovelletusta tullista (7,5 prosenttia). Jälkimmäistä vaihtoehtoa ei kuitenkaan sallita, jos järjestelmän käyttöön oikeutettu yritys käyttää PTA:n tuonnissa tullinpalautusjärjestelmää (esimerkiksi Manufacture Bond -järjestelmää). Edellä todetun perusteella on selvää, että yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja oli oikeudellisesti pakotettu käyttämään tätä järjestelmää ainoastaan kotimarkkinoilta hankitun PTA:n ostoihin, koska se käytti tuomaansa PTA:han samanaikaisesti Manufacturing Bond -järjestelmää.
Lisäksi on ilmeistä, että jopa niissä tapauksissa, joissa yksi järjestelmän käyttöön oikeutettu yritys käyttää molempia tarjolla olevia vaihtoehtoja (kieltäytymällä mahdollisuudesta käyttää Manufacturing Bond -tullinpalautusjärjestelmää), on selvää, että palautukset, joita yritys odottaa saavansa, ovat erilaiset, koska yhdessä tapauksessa palautusprosentti lasketaan kotimarkkinoiden täysimääräisen kauppalaskuhinnan perusteella, kun taas toisessa tapauksessa laskenta perustuu tullille ilmoitettuun arvoon, joka ei välttämättä ole sama kuin täysimääräinen laskutushinta. Sellaista todennettavissa olevaa näyttöä ei esitetty, joka kumoaisi edellä esitetyt päätelmät. Kun kyse on väitteestä, jonka mukaan järjestelmän käyttömahdollisuutta ei ole rajoitettu, tutkimuksesta ilmeni, että asiaa koskevassa lainsäädännössä luetellaan selvästi nimeltä järjestelmän käyttöön oikeutetut osapuolet. Kotimarkkinoilla tuotetusta PTA:sta ei joka tapauksessa kanneta tullia, mistä syystä 7,5 prosentin suuruisessa ”palautuksessa” on kyse varojen suorasta siirrosta eli selvästä avustuksesta. Ainoa keino, jolla PET-tuottaja voi saada tämän tuen eli avustuksen, on ostaa kotimarkkinoilla tuotettua PTA:ta. Toisaalta tuotuun PTA:han sovelletun tullin ”palautuksessa” on kyse vapauttamisesta tavanomaisesti maksettavaksi tulevasta maksusta eikä varojen suorasta siirrosta. Tästä syystä nämä kaksi tilannetta eivät vastaa toisiaan.
(59)
Järjestelmästä koituu selvää etua kotimarkkinoilla toimivalle ostajalle eli PET:n tuottajalle varojen suoran siirron muodossa perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, koska tuki riippuu kotimarkkinoiden tavaroiden käytöstä tuotujen tavaroiden sijaan, sillä ainoastaan kotimarkkinoiden tavarat ovat oikeutettuja suoraan avustukseen. Lisäksi tukea voidaan pitää myös perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettuna erityisenä tukena, koska lainsäädännössä nimenomaisesti rajataan järjestelmän käyttömahdollisuus tietyille polyesteriteollisuuden yrityksille.
(60)
Pakistanin hallitus toimitti tähän järjestelmään liittyen yhdessä väliaikaista tullia koskevien huomautustensa kanssa 28 päivänä kesäkuuta 2010 hallituksen päätöksen, jossa todetaan, että SRO N:o 1045(I)/2008 on kumottu 1 päivästä heinäkuuta 2010 alkaen. Pakistanin hallitus ilmoitti, että tällä toimenpiteellä varmistetaan, ettei PTA:n käyttäjille enää myönnetä palautusta kotimarkkinoilta hankitusta tai tuodusta PTA:sta.
(61)
Lisäksi yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan samasta asiasta toimittaman lehtileikkeen mukaan Pakistanin hallitus päätti kumota tätä järjestelmää koskevan säädöksen, jotta Pakistan täyttäisi asiaan liittyvät kansainväliset vaatimukset. Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja varmensi Pakistanin hallituksen toimittamat tiedot vahvistamalla, ettei 1 päivästä heinäkuuta 2010 alkaen ole enää ollut mahdollista saada asianomaista avustusta kotimarkkinoilla tuotettua PTA:ta ostettaessa. Tältä osin on syytä muistaa, että perusasetuksen 15 artiklan mukaisesti toimenpidettä ei oteta käyttöön, jos tuki peruutetaan tai osoitetaan, ettei tuesta enää koidu hyötyä asianomaisille viejille. Edellä olevien tietojen perusteella on ilmeistä, että Pakistan hyväksyy keskeisiltä osin sen, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa tämän järjestelmän osalta esille tuodut seikat edellyttivät siltä korjaavia toimenpiteitä, että Pakistanin hallitus on lopettanut järjestelmän soveltamisen ja että yhteistyössä toimineelle vientiä harjoittavalle tuottajalle ei enää koidu etua tästä järjestelmästä. Näissä olosuhteissa katsotaan, että perusasetuksen 15 artiklassa luetellut edellytykset täyttyvät, minkä perusteella järjestelmään ei olisi sovellettava tasoitustoimenpiteitä.
(62)
Edellä todetun perusteella ja koska muita merkityksellisiä huomautuksia ei ole esitetty, tätä järjestelmää koskevat päätelmät, jotka ovat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 93-105 kappaleessa, sellaisina kuin ne ovat muutettuina tämän asetuksen johdanto-osan 58-61 kappaleella, vahvistetaan.
IV) Final Tax Regime - FTR (lopullista veroa koskeva järjestelmä)
(63)
Molemmat osapuolet väittivät, että Final Tax Regime - FTR (lopullista veroa koskeva järjestelmä) muodostaa eri verojärjestelmän ja että siihen ei tulisi soveltaa tasoitustoimenpiteitä, koska Pakistan on täysivaltainen verotuksen suhteen, mistä syystä se voi vapaasti soveltaa haluamaansa verojärjestelmää. Väitettiin niin ikään, että FTR-järjestelmään ei liity mitään millekään yritykselle annettavaa taloudellista tukea ja että kyseessä on Pakistanissa yleisesti sovellettava verotussääntö (1 prosentin suuruinen lähdevero, joka kannetaan valuuttatulojen toteutumishetkellä), joka toimii eri toiminta-ajatuksella ja perusteella kuin Normal Tax Regime - NTR (tavanomainen verojärjestelmä), jossa kotimaisen tulon verokanta on 35 prosenttia. Näiden osapuolten mukaan ei ole mahdollista määrittää, kumpi järjestelmistä on edullisempi, mistä syystä FTR ei aiheuta tuloista luopumista eikä sellaisten tulojen kantamatta jättämistä, jotka muussa tapauksessa kannettaisiin.
(64)
Näiden väitteiden osalta on syytä todeta, että tässä ei kyseenalaisteta Pakistanin täysivaltaisuutta vaan tarkastellaan tukia, joita väitetään myönnetyn tietyille vientiä harjoittaville tuottajille. Lisäksi on syytä muistaa, että vientituloja verotetaan eri tavalla kuin kotimarkkinoilla saatuja myyntituloja. Siltä osin kuin tässä verojärjestelmässä vientituottoihin sovelletaan alhaisempaa verokantaa kuin kotimarkkinamyynnistä saatuihin tuottoihin järjestelmän katsotaan olevan perusasetuksen 3 artiklan 1 kohdan a alakohdan ii alakohdassa ja 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu tuki eli valtion tuloa, josta on luovuttu, mistä koituu etua järjestelmän kohteena olevalle yritykselle. Kyseessä on myös perusasetuksen 4 artiklan 4 kohdan a alakohdassa tarkoitettu erityinen tuki, koska se riippuu vientituloksesta.
(65)
Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja toimitti myös vuosilta 2008 ja 2009 tehtyjä Excel-muotoisia laskelmia sekä yrityksen vuoden 2008 tuloveroilmoituksen lukuja tarkistaneen tuloveroviranomaisen (Deputy Commissioner of Income Tax) antaman lisäveroa koskevan maksukehotuksen ja verotuspäätöksen. Pakistanin hallitus tuki yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan väitteitä toteamalla, että esitetyistä laskelmista ilmenee, että kyseinen tuottaja on maksanut FTR-järjestelmässä enemmän veroja kuin mitä se olisi maksanut, jos NTR-järjestelmää olisi sovellettu.
(66)
Nämä väitteet oli hylättävä. Ensiksikin esitetyt laskelmat eivät sisälly yrityksen tuloveroilmoitukseen eivätkä mihinkään muuhun viralliseen veroviranomaisen asiakirjaan. Näin ollen ei ole olemassa todennettavissa olevaa näyttöä siitä, että ne kuvastavat yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan tuloverovelvoitteita paikkansa pitävästi.
(67)
Toiseksi, esitettyjen virallisten verotusasiakirjojen (lisäveroa koskeva maksukehotus ja verotuspäätös) analyysista ei saada mitään tukea osapuolten väitteille, jotka koskevat eri verojärjestelmien verotasoja.
(68)
Siltä osin kuin on kyse esitetyistä vuotta 2008 koskevista asiakirjoista osapuolet eivät ole pystyneet osoittamaan, miten esitetyt määrät voivat tarkasti täsmätä yrityksen vuotta 2008 koskevan tuloveroilmoituksen ja asianomaisten veroviranomaisten myöhemmin antamien kahden asiakirjan kanssa. Viimeksi mainituista asiakirjoista saa vahvistuksen sille, että yritystä on pyydetty maksamaan tietty määrä tuloveroa kotimaisesta tulostaan. Toimitettujen tietojen perusteella ei ole kuitenkaan lainkaan selvää, että tämä veron määrä (tai mikä tahansa muu veron määrä) tosiasiassa maksettiin tai onko yritys hakenut muutosta edellä mainittuun verotuspäätökseen. Niin ikään ei ole selvää, kuinka Excel-laskelmissa esitetyt määrät voisivat täsmätä joko yrityksen tuloveroilmoituksen tai veroviranomaisen verotuspäätöksen kanssa. Vaikka joka tapauksessa hyväksyttäisiin, että lisäveroa koskevassa maksukehotuksessa mainittu määrä on maksettu, tämä ei muuttaisi sitä päätelmää, että yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja maksoi vähemmän veroa kuin mitä se olisi maksanut, jos vientituloon olisi sovellettu 35 prosentin verokantaa.
(69)
Siltä osin kuin on kyse esitetyistä vuotta 2009 koskevista asiakirjoista on syytä todeta, että osapuolet eivät ole toimittaneet yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan tuloveroilmoitusta vuodelta 2009. Virallisten veroselvitysten ja -ilmoitusten sijaan näyttönä esitettiin Excel-laskelma. Tällaiset tiedot eivät ole selvästikään todennettavissa eikä niillä voida tukea mitään väitettä, joka koskee tutkimusajanjakson jälkeen tuloverotuksessa tapahtuneita muutoksia. Tässä yhteydessä olisi korostettava, että Pakistanin hallitus ja/tai yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja voivat/voi pyytää toimenpiteiden välivaiheen tarkastelua, jos perusasetuksen 19 artiklan asiaa koskevien säännösten edellytykset täyttyvät.
(70)
Määritettäessä FTR-järjestelmän mukaista tuen määrää todettiin kuitenkin laskuvirhe, joka koski yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan vuoden 2008 tuloveroilmoituksessa ilmoitettuja vientituloja. Virhe korjattiin. Tätä järjestelmää hyödyntäneelle vientiä harjoittavalle tuottajalle vahvistettu tutkimusajanjakson aikainen tukiprosentti on 1,97 prosenttia (1,95 prosentin sijaan).
(71)
Edellä todetun perusteella ja koska muita merkityksellisiä huomautuksia ei ole esitetty, tätä järjestelmää koskevat päätelmät, jotka ovat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 106-116 kappaleessa, sellaisina kuin ne ovat muutettuina tämän asetuksen johdanto-osan 70 kappaleella, vahvistetaan.
V) Export Long-Term Fixed Rate Financing Scheme - LTF-EOP (viennin pitkäaikainen kiinteäkorkoinen rahoitusjärjestelmä)
(72)
Molemmat osapuolet väittivät, että Export Long-Term Fixed Rate Financing Scheme - LTF-EOP -järjestelmän (viennin pitkäaikaisen kiinteäkorkoisen rahoitusjärjestelmän) tukimarginaalin määrittämisessä käytettävän korkoprosentin on oltava korkoprosentti, joka oli käytettävissä silloin, kun vientiä harjoittava tuottaja neuvotteli kiinteäkorkoisesta rahoituksesta, eli vuosina 2004-2005 vallinnut korkoprosentti. Lisäksi väitettiin, että väliaikaisen tukimarginaalin määrittämisessä käytetyn nimittäjän olisi pitänyt olla yrityksen kokonaisliikevaihto viennin kokonaisliikevaihdon sijaan, koska samoja tuotantovälineitä, jotka on rahoitettu LTF-EOP-järjestelmää hyödyntäen, käytetään sekä kotimarkkinoille tarkoitettujen että vietävien tavaroiden tuottamiseen.
(73)
Nämä väitteet oli hylättävä. Olisi ensiksikin selvennettävä, että määrittämisessä käytetty korkoprosentti on Pakistanissa tutkimusajanjakson aikana vallinnut kaupallinen korko, jota koskeva tieto on saatu Pakistanin valtionpankin Internetsivustolta. Asianomainen viejä nosti vuosina 2004 ja 2005 neuvotellun rahoituksen erissä. Tuen määrää laskettaessa käytettiin yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan ilmoittamaa tutkimusajanjakson aikana nostetun luoton määrää. Kun tarkastellaan tukea, jonka osapuoli on saanut tietyn tutkimusajanjakson aikana, sovellettavaa tutkimusajanjakson aikana markkinoilla vallinnutta kaupallista korkoa verrataan yleensä tutkimusajanjakson aikana saadusta luotosta maksettuun korkoon. Näin toimittiin myös tässä tapauksessa. Tuen määrittämisessä käytetyn nimittäjän osalta on muistutettava, että jotta järjestelmää voidaan hyödyntää, yrityksen on vietävä suoraan tai välillisesti vähintään 50 prosenttia vuotuisesta tuotannostaan. Niinpä tuen määrä (osoittaja) on jaettava tutkimusajanjakson aikana tapahtuneelle tarkasteltavana olevan tuotteen viennin liikevaihdolle, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta.
(74)
Edellä todetun perusteella ja koska muita merkityksellisiä huomautuksia ei ole esitetty, tätä järjestelmää koskevat päätelmät, jotka ovat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 117-133 kappaleessa, vahvistetaan.
VI) Export Finance Scheme from the State Bank of Pakistan - EFS (Pakistanin valtionpankin vientirahoitusjärjestelmä)
(75)
Pakistanin hallitus ilmoitti, että PET-sektori oli jätetty Export Finance Scheme from the State Bank of Pakistan- (EFS) -järjestelmän (Pakistanin valtionpankin vientirahoitusjärjestelmän) ulkopuolelle Pakistanin valtionpankin 28 päivänä kesäkuuta 2010 tekemällä päätöksellä. Näin ollen väitettiin, että järjestelmä oli perusasetuksen 15 artiklan säännösten mukainen ja että komission ei olisi sovellettava tasoitustoimenpiteitä, koska on osoitettu, että tuki on peruttu. Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väitti tältä osin, että Pakistanin valtionpankin 28 päivänä kesäkuuta 2010 päivätyn Circular-yleiskirjeen nro 09/2010 nojalla yritys on maksanut takaisin EFT-rahoituksen määrät kokonaisuudessaan, joten maksamattomia EFS-määriä ei ollut enää jäljellä 30 päivänä kesäkuuta 2010.
(76)
Tämän väitteen osalta muistutettakoon, että perusasetuksen 15 artiklan mukaisesti toimenpidettä ei oteta käyttöön, jos tuki peruutetaan tai osoitetaan, ettei tuesta enää koidu hyötyä asianomaiselle viejälle. EFS-järjestelmään liittyvien asiakirjojen osalta todettakoon, että Pakistanin valtionpankin päätöksessä todellakin määrätään, etteivät pankit saa rahoittaa PET-tuotantoa tästä järjestelmästä. Kyseisessä tekstissä myös todetaan, että viejille myönnetyt rahoitusjärjestelyt säilyvät voimassa kunkin lainan erääntymiseen saakka ja että yritysten vientitulokset otetaan huomioon niiden lainanotossa vuosina 2009 ja 2010 ja oikeuksissa vuoteen 2011 saakka.
Toimittamalla tarvittavia asiakirjoja Pakistanin hallitus selvensi tältä osin, että yrityksillä, joilla ei ole tämän järjestelmän mukaisesti myönnettyjä lyhytaikaisia lainoja Pakistanin varainhoitovuonna 2009-2010 (joka päättyi 30 päivänä kesäkuuta 2010), ei ole oikeutta hyödyntää vuoteen 2011 jatkuvaa siirtymäkautta. Siltä osin kuin on kyse väitteestä, että yhteistyössä toimineella vientiä harjoittavalla tuottajalla ei ole EFT-järjestelmän mukaisesti myönnettyä takaisinmaksamatonta rahoitusta, on syytä todeta, että tämän väitteen tueksi on esitetty joukko asianomaisten pankkien toimittamia todisteita, joita yrityksen valantehnyt tilintarkastaja on täydentänyt. Edellä todetun perusteella esitetään päätelmänä, että osapuolet ovat kyenneet osoittamaan, ettei EFS-järjestelmästä enää koidu etua asianomaiselle viejälle. Näin ollen perusasetuksen 15 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät, ja esitettyjä väitteitä pidetään perusteltuina. Sen vuoksi katsottiin, ettei tähän ohjelmaan olisi sovellettava tasoitustoimenpiteitä.
(77)
Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väitti myös, että tukimarginaalin laskemisessa käytettävän korkoprosentin on oltava tutkimusajanjakson aikana yritykselle tarjolla ollut lyhyt korko. Lisäksi väitettiin, että saatu rahoitus käytetään tyydyttämään yrityksen vaihto-omaisuuteen sekä kotimarkkina- että vientimyynnin osalta liittyviä yleisiä rahoitustarpeita, minkä vuoksi tukimarginaalilaskelmissa käytettävänä nimittäjänä olisi käytettävä yrityksen kokonaisliikevaihtoa.
(78)
Nämä väitteet oli hylättävä. Ensiksikin on muistettava, että laskemisessa käytetty korkoprosentti on Pakistanissa tutkimusajanjakson aikana sovellettu kaupallinen korko, jota koskeva tieto on saatu Pakistanin valtionpankin Internetsivustolta. Tämä korkoprosentti edustaa markkinoiden tavanomaista luottokorkotasoa. Tuen määrittämisessä käytettävän nimittäjän osalta todettakoon, että ehtona järjestelmän hyödyntämiselle on joko tiettyjen vientitapahtumien toteutuminen tai viennin kokonaistulos. Niinpä tuen määrä (osoittaja) on jaettava tutkimusajanjakson aikana tapahtuneen viennin kokonaisliikevaihdolle, koska tuki on riippuvainen vientituloksesta.
(79)
Edellä todetun perusteella ja koska muita merkityksellisiä huomautuksia ei ole esitetty, tätä järjestelmää koskevat päätelmät, jotka ovat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 134-148 kappaleessa, sellaisina kuin ne ovat muutettuina tämän asetuksen johdanto-osan 75-78 kappaleella, vahvistetaan.
VII) Pakistanin valtionpankin F.E. Circular -yleiskirjeen nro 25 mukainen rahoitus
(80)
Molemmat osapuolet väittivät, että Pakistanin valtionpankki ei osallistu tähän järjestelmään, että liikepankit tarjoavat valuuttarahoitusta ilman suotuisia korkoprosentteja ja että järjestelmä ei ole sidottu vientitulokseen, koska sekä viejät että tuojat voivat käyttää sitä.
(81)
Esitettyjä väitteitä analysoitiin ottaen asiaa koskevat oikeudelliset säännökset ja järjestelmän käytännön täytäntöönpano huomioon, ja ne todettiin perustelluiksi. Sen vuoksi katsottiin, ettei tähän ohjelmaan olisi sovellettava tasoitustoimenpiteitä. Koska Pakistanin valtionpankin F.E. Circular -yleiskirjeen nro 25 mukaiseen järjestelmään ei tulla soveltamaan tasoitustoimenpiteitä, ei ole tarpeen kommentoida alustavien päätelmien ilmoittamisen perusteella esitettyjä huomautuksia.
3.2.3 Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä
(82)
Edellä todettu huomioon ottaen perusasetuksen säännösten mukaisten tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavien tukien lopullinen määrä arvon perusteella ilmaistuna on ainoan yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan pakistanilaisen tuottajan osalta 5,15 prosenttia.
3.3 Yhdistyneet Arabiemiirikunnat
3.3.1 Johdanto
(83)
Yhdistyneiden arabiemiirikuntien, jäljempänä ’Arabiemiirikunnat’, hallitus ja yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja esittivät huomautuksensa seuraavista tukijärjestelmistä, joita koskevia tasoitustoimenpiteitä otettiin käyttöön väliaikaista tullia koskevalla asetuksella:
I)
liittovaltion laki nro 1 vuodelta 1979
II)
vapaakauppa-alue.
3.3.2 Erityiset järjestelmät
I) Liittovaltion laki nro 1 vuodelta 1979
(84)
Arabiemiirikuntien hallitus väitti, että vuodelta 1979 olevan liittovaltion lain nro 1 mukainen järjestelmä on laajasti ja horisontaalisesti kaikkien Arabiemiirikunnissa toimivien tuotantoalojen ja yritysten käytettävissä ja että oikeus järjestelmän käyttöön myönnetään ilman poikkeusta. Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väitti, että kyseisen säädöksen nojalla myönnetty toimilupa on edellytys sijaita ja toimia Arabiemiirikunnissa.
(85)
Edellä sanotun osalta on todettava, että tutkimuksesta ilmeni, että teollisuusyritykset voivat toimia Arabiemiirikunnissa erityyppisten toimilupien turvin. Teollisuusyritys voi toimia vuodelta 1979 olevan liittovaltion lain nro 1 mukaisen toimiluvan lisäksi myös sen emiraatin alueellisten viranomaisten myöntämän toimiluvan turvin, jossa yritys on perustettu. Tämä pätee yhteistyössä toimineeseen vientiä harjoittavaan tuottajaan, jolla on Ras al Khaimahin emiraatin hallituksen myöntämä toimilupa. Teollisuusyritys voisi lisäksi toimia vapaakauppa-alueella, mihin ei edellä mainitun lain mukaan tarvita toimilupaa. Näin ollen ei pidä paikkaansa, että kaikki teollisuusyritykset toimivat Arabiemiirikunnissa vuodelta 1979 olevan liittovaltion lain nro 1 alaisuudessa. Näin ollen ei ole myöskään esitetty näyttöä siitä, että oikeus järjestelmän käyttöön myönnetään automaattisesti, joten asiaa koskeva väite on hylättävä.
(86)
Molemmat osapuolet väittivät, että laissa säädetyt vaatimukset ovat ainoastaan tarpeellisia ehtoja, jotka on asetettu maassa toteutettaville teollisuushankkeille, ja että vaatimusten tarkoituksena ei ole hankkia vapautuksia tullien maksamisesta, mistä syystä väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa liittovaltion laissa nro 1 olevista 12, 13 ja 21 pykälästä esitetty komission analyysi on virheellinen. Arabiemiirikuntien hallitus väitti myös säädöksen 13 pykälän osalta, että ilmaisulla ”considered” ei ole määräävää merkitystä säädöksen arabiankielisessä toisinnossa. Arabiemiirikuntien hallitus väitti niin ikään, ettei edellä mainitun säädöksen 11 ja 12 pykälää ollut koskaan sovellettu käytännössä, koska teknistä komiteaa, joka vastaa hakemusten esittelemisestä ministerille, ei ole koskaan perustettu. Väitettiin lisäksi, että teollisen kehittämisen osaston tehtävät on määritelty ministeriön julkaisemassa elektroniikkateollisuusjärjestelmän käyttöoppaassa, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 173 artiklassa todetaan.
(87)
Nämä väitteet oli hylättävä. On syytä todeta, että lain 13 ja 21 pykälä muodostavat osan vaiheisiin jakautuvasta prosessista, jota on tarkasteltu analysoitaessa vuodelta 1979 olevan liittovaltion lain nro 1 nojalla myönnettyä teollisuustoimilupaa. Vuodelta 1979 olevassa liittovaltion laissa nro 1 olevien 11 ja 12 pykälä osalta on todettava, että niissä määritellään sellaisten erilaisten valtion viranomaistahojen tehtävät ja vastuut, jotka myöntävät teollisuustoimilupia kyseisen lain nojalla. Se, että tiettyä viranomaistahoa ei ole koskaan perustettu, vaikka siitä on säädetty laissa ja vaikka sen tehtävänä on i) arvioida teollisen kehittämisen osaston esittämiä panoksia ja ii) suositella ministerille hakemusten hyväksymistä tai hylkäämistä, osoittaa, ettei lainsäädäntöä, jonka nojalla toimilupia myöntävä viranomainen toimii, ole koskaan noudatettu käytännössä, mistä syystä ei ole olemassa oikeudellista varmuutta siitä, millä tavoin tukea myönnetään. Arabiemiirikuntien hallituksen teknisestä komiteasta esittämä väite on lisäksi ristiriidassa sen aikaisemmin esittämien väitteiden kanssa, koska niiden mukaan ministeri on pyytänyt kyseistä komiteaa esittämään näkemyksiään lain mahdollisesta tarkistamisesta. Kun kyse on liittovaltion lain 13 pykälässä olevan käsitteen ”considered” määritelmästä, on syytä todeta, että englanninkielinen toisinto oli ainoa teksti, jonka Arabiemiirikuntien hallitus toimitti tutkimuksen aikana. Se ilmoitti vasta alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen, että englannin- ja arabiankielisen tekstin määritelmissä saattaa olla eroja. Se, että tekstin kaksi toisintoa herättävät tietyiltä osin kelpoisuuskriteereihin liittyviä epäilyksiä, on jälleen selvä osoitus siitä, että kriteereistä ja tukikelpoisuusedellytyksistä ei ole olemassa oikeudellista selvyyttä. Teollisen kehittämisen osaston aseman osalta on syytä todeta, ettei toimitettu uutta tietoa, jolla olisi ollut vaikutusta tutkimuksen päätelmiin.
(88)
Arabiemiirikuntien hallitus väitti, että sen teollisuustilastoista ilmenee, että vuodelta 1979 olevan liittovaltion lain nro 1 mukaisesti on rekisteröity yli 4 000 teollisuusyritystä. Molemmat osapuolet väittivät, että komissio ei ollut esittänyt myönteistä näyttöä siitä, että Arabiemiirikuntien viranomaiset ovat noudattaneet harkintaa hyväksyessään tai hylätessään järjestelmän käyttöä koskevia hakemuksia.
(89)
Nämä väitteet oli hylättävä. On todettava, että tutkimuksesta on käynyt ilmi, että vuodelta 1979 olevan liittovaltion lain nro 1 mukaisen teollisuustoimiluvan myöntäminen ei tapahdu automaattisesti ja että järjestelmän käyttöön oikeutettujen valintaprosessia koskevat säännöt eivät ole puolueettomat. Ottaen huomioon, että järjestelmän todettiin olevan perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan säännösten mukainen erityinen järjestelmä, Arabiemiirikuntien hallituksen velvollisuutena oli esittää perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan c alakohdan mukainen näyttö tukemaan väitettään, jonka mukaan siitä lähtien, kun vuodelta 1979 oleva liittovaltion laki nro 1 tuli voimaan, kaikkien osapuolten hakemukset, jotka ovat koskeneet kyseisen lain mukaista teollisuustoimilupaa, on hyväksytty. Asiasta ei koskaan esitetty todennettavissa olevaa tietoa.
(90)
Molemmat osapuolet väittivät, että kaikkien Arabiemiirikunnissa toimivien teollisuusyritysten tuotannolle myönnetään tullivapautuksia. Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja väitti myös, että Arabiemiirikuntien kauppapolitiikasta vuonna 2006 julkaistussa WTO:n katsauksessa analysoitiin vuodelta 1979 olevaa liittovaltion lakia nro 1, ja siinä todettiin, että tullivapautuksia myönnetään kaikille teollisuuslaitoksille. Väitettiin myös, että järjestelmää valvotaan, koska teollisuustoimiluvat uusitaan vuosittain, järjestelmään kuuluvat yritykset ilmoittavat materiaalien tullittomat tuonnit ja viranomaiset peruuttavat tuonnin tullittomuuden, jos panokset eivät liity tuotantoon.
(91)
Nämä väitteet oli hylättävä. On syytä todeta, että tullivapautuksia myönnetään yrityksille, jotka hyödyntävät vuodelta 1979 olevan liittovaltion lain nro 1 mukaista järjestelmää, ja että raaka-aineiden tavanomainen tullin määrä ei ole nolla. Yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja ei osoittanut, kuinka WTO:n kauppapoliittisessa katsauksessa esitetty yleinen toteamus pitää enemmän paikkansa kuin väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa esitetty tarkastuskäyntiin perustuva yksityiskohtainen analyysi, jossa tarkasteltiin erityisesti vuodelta 1979 olevan liittovaltion lain nro 1 kelpoisuussäännöksiä ja käytännön täytäntöönpanoa. Vielä tärkeämpää on se, että tutkimuksesta on ilmennyt, että viranomaisten toiminta on syrjivää, kun ne hallinnoivat tullittomien materiaalien tuontia järjestelmässä. Koska ei ole olemassa sääntöjä siitä, kuinka tuonnin tullittomuutta koskevat hakemukset hyväksytään tai hylätään, ja koska käytössä ei ole toimivaa järjestelmän hallinnoinnin valvontajärjestelmää, on epäselvää, miksi jonkin osapuolen sallitaan tiettynä ajankohtana tuoda tullitta, kun taas toisena ajankohtana se ei saa lupaa tullittomaan tuontiin. Itse asiassa tämä pätee yhteistyössä toimineeseen vientiä harjoittavaan tuottajaan, jota pyydettiin ajoittain maksamaan tulleja ilman, että toimiluvan myöntänyt viranomainen perusteli toimintaansa. Näin ollen asianomaiset kaksi osapuolta eivät ole esittäneet näyttöä järjestelmän hallinnointia ja tuonnin tullittomuuden myöntämistä koskevien väitteidensä tueksi.
(92)
Väitettiin myös, että järjestelmää hallinnoidaan puolueettomin kriteerein eli edellytetään, että vapautus tulleista voi koskea ainoastaan teollisuusyritysten tuotannossa käytettäviä tuontitavaroita. Väite oli hylättävä, koska kuten johdanto-osan 89 ja 91 kappaleessa todetaan, ei ole esitetty näyttöä puolueettomien kriteereiden olemassaolosta.
(93)
Arabiemiirikuntien hallitus väitti, että vuodelta 1979 olevaa liittovaltion lakia nro 1 oltiin parhaillaan tarkistamassa ja että tämä tieto oli toimitettu komissiolle. Väitettiin myös, että komissio oli jättänyt Arabiemiirikuntien hallituksen toimittamat tiedot ja asiakirjat huomioimatta ja että komissio ei esittänyt huomioita eikä myönteistä näyttöä tosi-asioista ja laista, joilla oli vaikutusta sen päätelmiin.
(94)
Edellä esitettyyn liittyen on todettava, että komissio on arvioinut ja analysoinut kaikki osapuolten toimittamat tiedot huolellisesti. Kun kyse on vuodelta 1979 olevan liittovaltion lain nro 1 tarkistamisesta, on syytä todeta, että Arabiemiirikuntien hallituksen toimittama teksti on valtiovarain- ja teollisuusministeriön sisäinen asiakirjaluonnos. Sellaisena sillä ei ole oikeudellista arvoa. Tutkimuksen toteuttavan viranomaisen on analysoitava tosiasiallisia oikeudellisia säännöksiä ja sitä, millä tavoin ne on pantu täytäntöön, eikä suinkaan ei-sitovaa luonnosta, jota Arabiemiirikuntien hallituksen hallinnosta ja lainsäädännöstä vastaavat tahot eivät ole hyväksyneet ja jolla ei ole vielä lainvoimaa. Vielä merkittävämpää on, että se, että Arabiemiirikuntien hallitus valmistelee parhaillaan vuodelta 1979 olevan liittovaltion lain nro 1 tarkistusta, osoittaa, että viranomaiset ovat ymmärtäneet, kuten Arabiemiirikuntien hallitus on todennut, että laista on tarpeen poistaa mahdolliset ristiriidat WTO:n tukia ja tasoitustulleja koskevan sopimuksen kanssa.
(95)
Edellä todetun perusteella tätä järjestelmää koskevat päätelmät, jotka ovat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 166-183 kappaleessa, vahvistetaan.
II) Vapaakauppa-alue
(96)
Molemmat osapuolet väittivät, että kaikille Arabiemiirikunnissa toimiville yrityksille myönnetään tullittomuus tuotantohyödykkeiden tuonnissa.
(97)
Tämän osalta on todettava, että tutkimuksesta on ilmennyt, että vapaakauppa-alueelle sijoittautuneille yrityksille myönnetään tullittomuus tuotantohyödykkeiden tuonnissa. Se, että osapuoli voi saada saman etuuden hyödyntämällä toista järjestelmää (eli vuodelta 1979 olevaa liittovaltion lakia nro 1), ei tarkoita, että kyseistä tukea ei pidetä tasoitustoimenpiteen käyttöönoton mahdollistavana. Lisäksi osapuolet eivät kyenneet esittämään tosiasioihin perustuvaa näyttöä, jolla vapaakauppa-alueesta tutkimuksessa tehdyt päätelmät olisi osoitettu vääriksi. Edellä todettu huomioon ottaen esitetty väite oli hylättävä.
(98)
Edellä todetun perusteella tätä järjestelmää koskevat päätelmät, jotka ovat väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 184-199 kappaleessa, vahvistetaan.
3.3.3 Tasoitustoimenpiteiden käyttöönoton mahdollistavien tukien määrä
(99)
Edellä todettu huomioon ottaen perusasetuksen säännösten mukaisten tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavien tukien lopullinen määrä arvon perusteella ilmaistuna on ainoan Arabiemiirikunnista olevan yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan osalta 5,13 prosenttia.
3.4 Lopullisten päätelmien ilmoittamista koskevat huomautukset
(100)
Muistutettakoon, että kaikille asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää huomautuksia lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen. Osapuolten huomautuksia tarkasteltiin, ja ne otettiin soveltuvilta osin huomioon, mutta ne eivät olleet luonteeltaan sellaisia, että ne olisivat muuttaneet edellä esitettyjä päätelmiä.
(101)
Iranilainen yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja esitti uudestaan analyysinsa asiaan liittyvistä tosiasioista, mutta se ei esittänyt mitään uutta ratkaisevaa näyttöä, jolla olisi ollut vaikutusta tutkimuksen päätelmiin.
(102)
Pakistanin hallitus ilmaisi tyytymättömyytensä siihen, että sen Manufacturing Bond -järjestelmää koskeva sitoumus oli hylätty, ja se toisti LTF-EOP- ja FTR-järjestelmiä koskevat huomautuksensa. Se myös toimitti 27 päivänä heinäkuuta 2010 annetun Federal Board of Revenue -elimen uuden päätöksen, jossa PTA:lle (PET:n raaka-aineelle) vahvistetaan 3 prosentin tuontitulli, ja väitti, että toimielimillä oli lakisääteinen velvollisuus määrittää uudelleen Manufacturing Bond -järjestelmän tukimarginaali. Väite oli hylättävä, koska ei ollut viitteitä siitä, etteikö tuki olisi edelleen olemassa. Pakistanin hallitus väittää, että sitä on alennettu. Manufacturing Bond -järjestelmän sääntöjen mukaan tuotantopanoksia voidaan kuitenkin käyttää vähintään kahden vuoden ajan tuonnista. Toisin sanoen hyödykettä, joka on tuotu heinäkuussa 2010 (jolloin tulli oli 7,5 prosenttia), voidaan käyttää heinäkuuhun 2012 saakka. Toimielimet ovat määrittäneet tuen määrän tutkimusajanjaksoa koskevien tietojen perusteella, ja järjestelmän sääntöjen perusteella aikaisemmin sovelletulla tullilla saattaa olla vaikutusta vuoteen 2012 saakka. Niinpä tuki on selvästi olemassa ajankohtana, jona lopullinen tulli otetaan käyttöön. Lisäksi tulli on vain yksi osa tietokokonaisuutta, ja kuten johdanto-osan 43-53 kappaleessa esitetään, tuontimäärät olisivat saattaneet olla suuremmat, jos tullin määrä olisi ollut alhaisempi.
(103)
Pakistanilainen yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja oli eri mieltä FTR-järjestelmää koskevasta analyysista, mutta toimitetuilla tiedoilla ei ollut muutosvaikutusta tutkimuksen päätelmiin. Kyseinen tuottaja myös väitti, että on olemassa todennettavissa olevaa näyttöä, josta käy tarkasti ilmi sen tuloverovelvoitteet. Se esitti joukon asiakirjoja osoittaakseen, että komission havainnot eivät pitäneet paikkaansa. Tämän osalta on todettava, että toimitetut tiedot eivät ole merkityksellisiä eivätkä todennettavissa olevia, mistä syystä niitä ei voida ottaa huomioon.
(104)
Arabiemiirikuntien hallitus esitti uudestaan analyysinsa asiaan liittyvistä tosiasioista ja väitti, että toimielimet perustivat päätelmänsä vuodelta 1979 olevan liittovaltion lain nro 1 epäselvään tulkintaan ja että ne eivät tuoneet esiin mitään myönteistä näyttöä. Tämän osalta on syytä muistaa, että tuen erityisyys on todettu perusasetuksen 4 artiklan 2 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti, että toimielinten tulkinta vuodelta 1979 olevasta liittovaltion laista nro 1 perustui toimitettuihin tietoihin ja näyttöön ja että sellaista ratkaisevaa näyttöä ei löytynyt, joka olisi muuttanut tutkimuksen päätelmiä. Arabiemiirikuntien hallitus selvensi, että vuodelta 1979 olevan liittovaltion lain nro 1 muutosprosessi oli edistynyt ja että voimaansaattaminen oli loppusuoralla. Tämän osalta todettakoon, että komissio suhtautuu myönteisesti Arabiemiirikuntien hallituksen pyrkimyksiin muuttaa asiaa koskevia oikeudellisia säännöksiään, mutta edellä mainitulla kehityksellä ei ole vaikutusta tutkimuksen päätelmiin, koska muutosprosessin päätökseen saattamiselle ja uuden lain voimaan saattamiselle ei ole vahvistettu selvää aikataulua.
(105)
Arabiemiirikunnista oleva yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja toisti vuodelta 1979 olevaa liittovaltion lakia nro 1 koskevat väitteensä. Se myös väitti, että tukimarginaali oli väärin laskettu. Kyseinen tuottaja väitti, että se havaitsi lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen, että Saudi-Arabiasta tehdyt raaka-ainehankinnat olivat tullittomia, koska Arabiemiirikunnat ja Saudi-Arabia kuuluvat Persianlahden yhteistyöneuvoston tulliliittoon, ja se toimitti joukon asiakirjoja väitteidensä tueksi. Tässä yhteydessä on todettava, että näissä huomautuksissa on kyse täysin uusista tiedoista, jotka olisi pitänyt esittää jo kyselyyn vastatessa tai viimeistään tarkastuskäynnin yhteydessä, jotta komissio olisi voinut tarkistaa väitteiden paikkansapitävyyden. Toimitettuja tietoja ei voida enää todentaa tutkimuksen näin myöhäisessä vaiheessa. Ei ole myöskään esitetty ratkaisevaa näyttöä näiden väitteiden tueksi. Väitettiin myös, että koitunut etu olisi laskettava tutkimusajanjakson aikana kulutettujen raaka-aineiden perusteella eikä ostettujen raaka-aineiden perusteella. Tämän osalta on todettava, että erottelulla kulutettuihin ja ostettuihin raaka-aineisiin ei ole merkitystä, koska tasoitustoimenpiteen kohteena oleva määrä on tutkimusajanjaksolle kohdennettavissa oleva kokonaismäärä, kuten johdanto-osan 84-95 kappaleessa todetaan.
4. VAHINKO
4.1 Unionin tuotanto, unionin tuotannonala ja unionin kulutus
(106)
Unionin tuotannosta, unionin tuotannonalasta ja unionin kulutuksesta ei ole esitetty huomautuksia. Näin ollen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 201-206 kappaleessa olevat päätelmät vahvistetaan.
4.2 Asianomaisista maista tullut tuonti
(107)
Asianomaisesta tuonnista, asianomaisista maista tulleen tuonnin määristä ja niiden markkinaosuuksista ei ole esitetty huomautuksia. Näin ollen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 207-213 kappaleessa olevat päätelmät vahvistetaan.
(108)
Koska, kuten johdanto-osan 20 kappaleessa todetaan, tarkasteltavana oleva tuote päätettiin jakaa useisiin tuotetyyppeihin, hintojen alittavuus laskettiin uudelleen ottaen tämä muutos huomioon.
(109)
Hintojen alittavuutta analysoitiin vertaamalla tuotetyypeittäin unionin tuotannonalan unionin markkinoilla etuyhteydettömiltä asiakkailta veloitettuja painotettuja keskimääräisiä myyntihintoja, jotka oli oikaistu noudettuna lähettäjältä -tasolle, asianomaisista maista tulleen tuonnin ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta unionin markkinoilla veloitettuihin vastaaviin painotettuihin keskimääräisiin tuontihintoihin, jotka oli määritetty CIF-tasolla ja oikaistu asianmukaisesti tuonnin jälkeisten kustannusten ja kaupan tason erojen huomioon ottamiseksi.
(110)
Vertailusta ilmeni, että Arabiemiirikunnista peräisin olevan tuetun tuonnin hinnat unionissa alittivat unionin tuotannonalan hinnat tutkimusajanjaksolla 3,2 prosentilla. Iranista peräisin olevan tuetun tuonnin hinnat unionissa alittivat unionin tuotannonalan hinnat tutkimusajanjaksolla 3,0 prosentilla. Pakistanista peräisin olevan tuetun tuonnin hinnat unionissa alittivat unionin tuotannonalan hinnat tutkimusajanjaksolla 0,5 prosentilla. Asianomaisten maiden painotettu keskimääräinen alittavuusmarginaali tutkimusajanjaksolla on 2,5 prosenttia.
(111)
Iranilainen viejä huomautti, että sen vahinkomarginaali oli liioiteltu, koska painotettu keskimääräinen yksikkömyyntihinta oli määritetty liian alhaiseksi siitä syystä, että kaupan tasojen eron oikaisua koskeva määrä oli laskettu väärin. Tämän väitteen osalta on todettava, että alustavassa määrityksessä käytetty kaupan tasoa koskeva määrä oli tonnia kohti määritetty kiinteä määrä, joka on yhteistyössä toimineen tuontiasioitsijan veloittama palkkio, joka on noin 1 prosentti keskimääräisestä CIF-hinnasta. Koska vaihtoehtoista määritystä kaupan tasojen oikaisusta ei esitetty ja koska muuta tietoa tällaisesta oikaisusta ei ole saatavilla, väite hylätään.
(112)
Kyseinen osapuoli myös väitti, että tuonnin jälkeisiin kustannuksiin sovellettu 2 prosentin määrä oli liian alhainen.
(113)
Tässä yhteydessä on syytä toistaa, ettei yksikään tuoja toiminut tutkimuksessa yhteistyössä, minkä vuoksi ei ollut mahdollista todeta todellisia tuonnin jälkeisiä kustannuksia. Koska muita tietoja ei ollut käytettävissä, sovellettiin aikaisemmissa menettelyissä käytettyä prosenttimäärää.
4.3 Unionin tuotannonalan tilanne
(114)
Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, ettei vahinkoa ollut olemassa, koska otos oli valittu väärin, minkä vuoksi tuloksia ei voitu ekstrapoloida koskemaan koko unionin tuotannonalaa. Väitettiin, että koska yksi yritys (joka ei sisältynyt otokseen) oli ilmoittanut kapasiteetin käyttöasteensa olevan yli 100 prosenttia, se olisi selvä merkki siitä, ettei vahinkoa ollut aiheutunut. On todettava, että toimitetut tiedot, joita ei ole todennettu, ovat ote kyseisen yrityksen kolmannen maan pörssiviranomaisille toimittamasta asiakirjasta. Tämä tieto ei myöskään ole linjassa tarkasteltavana olevan tapauksen tietojen kanssa. Yhden EU:n tuottajan kapasiteetin käyttöaste ei joka tapauksessa pysty yksinään muuttamaan otokseen valituille EU:n tuottajille ja muille EU:n tuottajille aiheutunutta vahinkoa koskevia päätelmiä.
(115)
Koska muita väitteitä tai huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 218-237 kappaleessa olevat päätelmät vahvistetaan.
4.4 Vahinkoa koskevat päätelmät
(116)
Koska muita erityisiä huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 238-240 kappaleessa olevat vahinkoa koskevat päätelmät vahvistetaan.
5. SYY-YHTEYS
5.1 Tuetun tuonnin vaikutukset
(117)
Koska asiaan liittyviä erityisiä huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 241-245 kappaleessa olevat päätelmät vahvistetaan.
5.2 Muiden tekijöiden vaikutus
(118)
Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että mahdollisesti todettu vahinko ei johdu tuetusta tuonnista vaan siitä, että tuotannonalan maailmanlaajuinen sykli ilmeni EU:ssa PET:n alhaisina hintoina ja että PET:n hinnat EU:ssa seurasivat raaka-öljyn alhaisia hintoja syyskuusta 2008 kesäkuuhun 2009. Tämän väitteen osalta tunnustetaan, että PET:n hinnat riippuvat tietyssä määrin raakaöljyn hinnoista, koska raakaöljyn johdannaiset ovat merkittävin PET:n tuotannossa käytettävä raaka-aine. Raakaöljyn hinnat eivät kuitenkaan olleet alhaisia koko tutkimusajanjakson ajan mutta ne olivat erittäin epävakaat, sillä hinnat romahtivat ensiksi, kunnes sitä seurasi hintatason elpyminen. Tällä raakaöljyn maailmanmarkkinahintojen epävakaudella ei voida selittää, miksi PET:n tuontia tuettiin, minkä vuoksi sen hinnat alittivat unionin tuottajien hinnat. Juuri tämä hintojen alittavuus, joka johtui mahdollisesti saaduista tuista, vaikutti alentavasti unionin tuotannonalan hintoihin pakottamalla EU:n tuottajat myymään tappiolla, jotta ne kykenivät säilyttämään asiakaskuntansa.
(119)
Iranilainen viejä väitti, että tiettyjä EU:n tuottajia vaivanneita taloudellisia ja teknisiä ongelmia ei ollut asianmukaisesti erotettu vahinkoanalyysista ja että niiden kohdentaminen Iranista tulleeseen tuontiin oli virheellistä, koska iranilainen viejä tuli markkinoille vasta vuoden 2006 jälkeen. Tämän osalta on todettava, että Iranista tuotiin jo vuosina 2006 ja 2007 määriä, joiden osuus oli alle 1 prosentti markkinaosuudesta. Vuodesta 2008 kyseisen tuonnin osuus oli yli 1 prosentin, ja koska tuonti tapahtui alhaisin hinnoin, sillä oli vaikutusta hinnankorotusten estymiseen EU:ssa. Lisäksi tässä tapauksessa kumulatiivista arviointia koskevat edellytykset täyttyivät, joten kaikista asianomaisista maista tulleen tuetun tuonnin vaikutuksia voitiin arvioida kumulatiivisesti. Vain yksi iranilaisen viejän mainitsemista yrityksistä sisältyi otokseen, ja tämän EU:n tuottajan tekniset ongelmat, joita ilmeni vain syyskuusta 2008 lokakuun puoliväliin 2008, ei vaikuttanut paljoakaan vahingon kokonaiskuvaan.
(120)
Sama osapuoli toisti väitteensä, että mahdollisesti todettu vahinko johtuisi kysynnän supistumisesta, mitä tapahtui erityisesti tutkimusajanjaksolla, jonka aikana vallitsi maailmanlaajuinen rahoitus- ja talouskriisi. Tämä osapuoli ei kuitenkaan kiistänyt väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 254-256 artiklassa esitettyjä väitteitä, joiden mukaan talouden taantuma, joka alkoi vuoden 2008 viimeisellä neljänneksellä, ei voi millään tavoin pienentää EU:n markkinoille alhaisilla hinnoilla tapahtuneen tuonnin vahingollisia vaikutuksia koko tarkasteluajanjakson osalta ja että vaikka supistuva kysyntä vaikutti osaltaan aiheutuneeseen vahinkoon, se ei kuitenkaan poistanut syy-yhteyttä. Lisäksi todettakoon, että samalla kun kysyntä supistui, kyseinen tuettu tuonti jopa lisäsi asianomaisten tuottajien markkinaosuutta 7,6 prosentista 10,2 prosenttiin EU:n tuottajien vahingoksi.
(121)
Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että mahdollinen vahinko johtui siitä, että EU:n PET-tuottajat eivät olleet tehneet investointeja, minkä vuoksi niiden kustannukset olivat viejiä korkeammat.
(122)
On totta, että PET on pääomavaltainen tuotannonala ja että tietyntasoiset investoinnit ovat välttämättömiä kilpailukyvyn säilyttämiseksi keskipitkällä ja pitkällä aikavälillä. Muistutettakoon, että kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 237 kappaleessa todetaan, tietyt otokseen valitut yritykset toteuttivat huomattavia investointeja vuosina 2006 ja 2007, mutta investoinnit olivat erittäin vähäisiä vuonna 2008 ja tutkimusajanjakson aikana.
(123)
Tässä yhteydessä on todettava, että koska unionin tuottajien tuotanto ja kapasiteetin käyttöaste pienenivät vuonna 2008 ja tutkimusajanjakson aikana samalla kun niiden markkinaosuus supistui voimakkaasti, olisi kohtuutonta odottaa, että samaan aikaan olisi tehty merkittäviä uutta kapasiteettia synnyttäviä investointeja.
(124)
On myös toistettava, että kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 233 ja 234 kappaleessa todetaan, otokseen valittujen unionin tuottajien taloudellinen tilanne oli erittäin huono koko tarkastelujakson ajan ja ne tekivät suuria tappioita vuoden 2006 ja tutkimusajanjakson välisenä aikana. Niinpä tällaisessa tilanteessa olisi kohtuutonta odottaa, että unionin tuottajat olisivat tehneet merkittäviä investointeja.
(125)
Näin olleen päätellään, että vuonna 2008 ja tutkimusajanjakson aikana tehdyillä vähäisillä investoinneilla ei ollut huomattavaa vaikutusta unionin tuotannonalalle aiheutuneeseen vahinkoon vaan se oli pikemminkin seurausta jälkimmäisestä.
5.3 Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(126)
Koska syy-yhteydestä ei esitetty muita väitteitä tai huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 246-264 kappaleessa olevat päätelmät vahvistetaan.
6. UNIONIN ETU
(127)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen huomattava määrä EU:n jalostajia ja/tai pullottajia otti yhteyttä ja väitti, että unionin etua koskevasta analyysista eivät käyneet asianmukaisella tavalla ilmi väitteet, joita suuri määrä yhteistyössä toimineita käyttäjiä oli esittänyt, ja että päätelmät olivat ristiriidassa senhetkisen taloudellisen ympäristön kanssa. Asiaa ei kuitenkaan perusteltu tai selitetty tarkemmin. Kaikki kyseiset yritykset pyysivät kuulemista, mutta tosiasiassa vain kaksi yritystä tästä käyttäjien ryhmästä ja yksi Italian pullottajia edustava järjestö saapuivat kuulemistilaisuuteen. Merkityksellisempiä huomautuksia vastaanotettiin yhdeltä yhteistyössä toimineelta EU:n jalostajalta (ALPLA), valmistajien ryhmältä (Caiba SA, Coca-Cola-konserni, Danone Waters, Logoplaste, MFS Commodities, PepsiCO, Novara International ja Silico Polymers), yhteistyössä toimineelta tuontiasioitsijalta (GSI) ja muovijalostajien järjestöltä (EuPC). Kaikki osapuolet vastustivat voimakkaasti toimenpiteiden käyttöönottoa.
6.1 Unionin tuotannonalan ja muiden unionin tuottajien etu
(128)
Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että EU:n tuottajat (väärin)käyttävät kaupan suojatoimenpiteitä suojellakseen unionin markkinoita ja pitääkseen hinnat keinotekoisen korkeina EU:ssa. Kyseiset osapuolet viittaavat polkumyynti- ja/tai tasoitustullitoimenpiteisiin, jotka ovat voimassa Etelä-Koreaa, Indonesiaa, Intiaa, Kiinan kansantasavaltaa, Malesiaa, Taiwania ja Thaimaata vastaan. On kuitenkin todettava, että millä tahansa EU:ssa tuotantoa harjoittavalla yrityksellä on oikeus tehdä valitus ja vaatia tilanteen korjaamista, jos se voi osoittaa vahingollisten tukikäytäntöjen olemassaolon. Se, että lukuisten maiden osalta on todettu tuki- ja polkumyyntikäytäntöjä, voidaan mahdollisesti selittää sillä, että tarkasteltavana olevan tuotteen kysyntä on kasvanut valtavasti 1990-luvulta lähtien vuosittaisten kasvulukujen ollessa tavallisesti kaksinumeroisia. Tämä on houkutellut huomattaviin investointeihin kaikkialla maailmassa, mikä on johtanut PET:n maailmanlaajuiseen rakenteellisen ylitarjontaan. On niin ikään todettava, että tietyt kolmannet maat soveltavat toimenpiteitä useita edellä mainittuja maita vastaan, mikä tuo hyvin esiin tämän rakenteellisen ongelman.
(129)
Useat asianomaisista osapuolista toistivat, etteivät unionin tuottajat pysty parantamaan tulostaan pitkällä aikavälillä, koska muissa kolmansissa maissa tehtävät investoinnit otetaan käyttöön pian ja ne alentavat EU:n keinotekoisen korkeita hintoja.
(130)
Tutkimuksesta ilmeni, että uusi investointi, joka otettiin vasta hiljattain käyttöön Omanissa, on kasvattanut Omanin tuontimääriä huomattavasti vuonna 2009, joten ei voida sulkea pois sitä, että tämä saattaa aiheuttaa vaikeuksia unionin tuotannonalalle tulevaisuudessa. Kuten jo väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 270 kappaleessa todetaan, uudet investoinnit, joita saatetaan ottaa käyttöön ja jotka saattavat aiheuttaa vahinkoa unionin tuotannonalalle, eivät ole pätevä syy kieltää oikeutettua suojaa tässä menettelyssä.
(131)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että PET:n EU:n hintojen kohoamisen myötä EU:n tuottajat voisivat tuloksensa parantamiseksi investoida ainoastaan toimenpiteiden ulkopuolella oleviin kolmansiin maihin (Thaimaa, Venäjä ja Yhdysvallat) tai muihin kolmansissa maissa toimiviin PET-tuottajiin (Etelä-Korea). Osapuoli väittikin, että EU:n tuottajille koituva lyhytaikainen etu menetettäisiin vaurauden siirtyessä EU:n ulkopuolisille tuottajille.
(132)
Tämän osalta on todettava, ettei ole näyttöä siitä, että väitetty taloudellinen etu, joka siirtyisi kaupan suojatoimenpiteiden ulkopuolisille kolmansien maiden tuottajille tai yrityksille, joihin sovelletaan nollatullia, nollaisi unionin toimialalle koituvan hyödyn.
(133)
Väitettiin myös, että unionin tuottajat työllistävät vain noin 2 000 henkeä, kun taas PET:n jalostajat ja pullottajat, joihin millä tahansa tullilla olisi huomattava vaikutus, työllistävät jalostustehtävissä noin 20 000 ja pullotustehtävissä noin 60 000 henkeä.
(134)
On todettava, että PET:n tuottajien luomat työpaikat eivät ole marginaalisia, ja kysymystä siitä, onko toimenpiteiden käyttöönotto kokonaisuutena tarkasteltuna unionin edun vastaista, ei voida rajata pelkäksi työpaikkojen lukumäärää koskevaksi asiaksi. Tämän osalta erittäin merkityksellistä on myös se, että toimenpiteillä ei todennäköisesti olisi huomattavaa vaikutusta asianomaisiin käyttäjiin ottaen huomioon tullin taso sekä vaihtoehtoiset hankintalähteet, kuten johdanto-osan 141-156 kappaleessa todetaan.
6.2 Unionin etuyhteydettömien tuojien etu
(135)
Todettakoon toistamiseen, että yksikään etuyhteydetön tuoja ei toiminut yhteistyössä tässä tutkimuksessa.
(136)
Yhteistyössä toiminut asioitsija vastusti voimakkaasti päätelmää, että tullien käyttöönotolla ei olisi suurempaa vaikutusta sen liiketoimintaan. Yritys väitti, että vaikka se toimi palkkioperusteisesti, vaikutus olisi suuri, koska merkittävä osa sen liiketoiminnasta liittyi asianomaisiin maihin. Jos lopulliset toimenpiteet otetaan käyttöön, se vaikuttaisi asianomaisten maiden tuottajilta saataviin palkkioihin, koska asianomaisista maista tuleva PET ei enää pystyisi kilpailemaan muiden tuottajien tuottaman PET:n kanssa.
(137)
Koska tullitaso on yleisesti alhainen, ei ole todennäköistä, että tulleilla olisi merkittävää vaikutusta asianomaisista maista tapahtuvaan PET:n myyntiin. Asioitsija voi lisäksi keskipitkällä aikavälillä mitä todennäköisimmin siirtyä käyttämään muita hankintalähteitä kuten Brasiliasta, Meksikosta, Omanista ja Yhdysvalloista tulevaa tuontia sekä niitä eteläkorealaisia yrityksiä, joiden polkumyyntitulli on nolla. Näiden vientiä harjoittavien tuottajien myynnin pitäisi tasoittaa ne tappiot, joita asioitsijalle saattaa aiheutua toimenpiteiden käyttöönotosta. Näin ollen väite hylättiin.
6.3 Unionin raaka-aineiden toimittajien etu
(138)
Yksi asianomaisista osapuolista väitti, ettei ole oikeutettua suojella EU:n PET-tuottajien raaka-aineen toimittajia pakkausteollisuuden, pullottajien ja loppukuluttajien kustannuksella.
(139)
On todettava, että raaka-ainetta toimittavaan tuotannonalaan kohdistuvien toimenpiteiden vaikutusta koskeva analyysi on perusasetuksen 31 artiklan mukainen. Tällaisen analyysin tekeminen on vakiintunut käytäntö, erityisesti kun raaka-aineen toimittajien ja unionin tuottajien välillä on voimakas riippuvuussuhde.
(140)
Koska tältä osin ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 265-279 kappaleessa olevat päätelmät vahvistetaan.
6.4 Käyttäjien etu
(141)
Toistettakoon, että pullojen esimuottien valmistuksessa käytettävän PET:n kustannukset ovat 70-80 prosenttia jalostajien kokonaistuotantokustannuksista. Se on sen vuoksi erittäin merkittävä kustannuserä kyseisille yrityksille.
(142)
Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että EU:n pakkausteollisuudella on vastattavanaan koko ajan uusia haasteita, koska pullottajat vaativat uusia pullotyyppejä ja entistä ympäristöystävällisempiä pakkauksia. Tämän vuoksi eräät jalostajat näyttävät investoivan jatkuvasti tutkimukseen ja kehitykseen kehittääkseen uusia tuotteita ja malleja, joilla voidaan säilyttää kilpailukyky ja tuoda arvonlisäystä ketjuun.
(143)
Eräät asianomaiset osapuolet väittivät, että EU:n jalostusteollisuuteen kohdistuva vaikutus tulee olemaan hyvin voimakas, mikä heikentää sen resursseja investoida uusiin ympäristöystävällisiin pakkauksiin ja saattaa mahdollisesti johtaa jopa satojen pienehköjen yritysten toiminnan lakkaamiseen, koska niiden marginaalit ovat jopa pienemmät, koska jalostusmäärät ovat pienempiä ja niiden neuvotteluvoima on rajallinen.
(144)
Jos jalostajat ottavat kantaakseen toimenpiteistä aiheutuvan hinnankorotuksen kokonaisuudessaan, niihin kohdistuva vaikutus voisi olla merkittävä riippuen niiden hankintalähteistä, koska PET:n kustannukset muodostavat suurimman osan niiden kokonaiskustannuksista ja koska monet pienistä ja keskisuurista yrityksistä toimivat pienillä marginaaleilla.
(145)
Tästä johtuen toteutettiin tarkastuskäynti Italiassa sijaitsevaan pieneen muovinjalostajaan, jotta saatiin parempi käsitys tullien vaikutuksesta tähän käyttäjäryhmään. Tutkimuksesta ilmeni, että jalostajilla on yleensä tietyt, vaikkakin rajalliset, mahdollisuudet siirtää niille aiheutunut hinnankorotus eteenpäin, erityisesti jos hinnankorotus ei ole marginaalinen ja se voidaan ennakoida. Lisäksi eräillä PET:n jalostajilla on raaka-aineiden hintoja koskevissa sopimuksissaan mukautuslauseke, mikä saattaisi auttaa EU:n jalostajia siirtämään osan hinnankorotuksesta pullottajien kannettavaksi.
(146)
Näin ollen ja koska tullitaso on melko alhainen, päätelmänä esitetään, että tasoitustullien käyttöönotolla ei todennäköisesti olisi tuhoisaa vaikutusta jalostajien toimintaan.
(147)
Eräät asianomaiset osapuolet toistivat väitteen, jonka mukaan riski siitä, että PET:n jalostajien toiminta siirtyisi muualle, kasvaisi, jos lopulliset toimenpiteet otettaisiin käyttöön. Nämä osapuolet myös väittivät, että EU:n jalostajien toiminnan siirtymisen vuoksi EU:n tuottajille ei koituisi toimenpiteistä pitkäaikaista etua. Yksi yhteistyössä toimineista PET:n jalostajista väitti, että toiminnan siirtyminen oli jo käynnissä ja että tasoitustullien käyttöönotto nopeuttaisi tätä kehitystä entisestään. Tämä osapuoli väitti, että merkittävä osa EU:n jalostajista sijoittautuisi lähelle EU:n ulkorajoja (Bosnia, Kroatia, Serbia, Sveitsi, Turkki, Ukraina ja Venäjä) ja että eräät jalostajat voisivat väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa kuvattua joustavammin siirtää tuotantonsa näille alueille.
(148)
Asiaa koskevien tietojen perusteella tuotannon siirtymistä on jo todellakin tapahtumassa, mistä syystä katsotaan, että tasoitustullien käyttöönotto saattaisi olla muiden joukossa yksi tekijä, jolla olisi vaikutusta yrityksen siirtymispäätökseen. Ei löydetty näyttöä siitä, että jos toimenpiteitä ei tässä tapauksessa otettaisi käyttöön, kyseiset yritykset olisivat valmiita pysymään EU:n alueella, koska tällainen päätös on yleensä sellaisen analyysin tulos, jossa otetaan huomioon joukko tekijöitä, jotka ovat muita kuin kaupan suojatoimenpiteitä; tällaisia tekijöitä ovat muun muassa sijainti lähellä asiakasta, ammattitaitoisten työntekijöiden saatavuus tutkimus- ja kehitystoimintaan ja yleinen kustannusrakenne.
(149)
Todettakoon myös, että asiaa koskevista tiedoista käy ilmi, että EU:n jalostusteollisuudella on useita huomattavia haasteita, jotka johtuvat myötäsyntyisistä heikkouksista, jotka tulevat yhä selvemmin esille nopeasti muuttuvassa ympäristössä, jossa kilpailu kiristyy koko ajan. On selvää, että koolla on merkitystä kyseisessä liiketoiminnassa ja että markkinoiden vakiintuminen, mukaan lukien yritysten toiminnan lakkaaminen ja siirtymiset, on jo käynnissä. Näin ollen katsotaan, että tasoitustoimenpiteestä johtuva PET:n mahdollinen hinnan nousu ei ole syy pelättyyn pienempien jalostajien toiminnan lakkaamiseen.
(150)
Niinpä päätellään, että tasoitustullien käyttöönotto ei ole ratkaiseva tekijä PET:n jalostusta harjoittavien yritysten päättäessä lopullisesti toimintansa siirtämisestä.
(151)
Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että toimenpiteillä olisi huomattava vaikutus useisiin pullottajiin, koska sopimusjärjestelyjen vuoksi PET-hartsin hinnankorotukset siirtyisivät (ainakin osittain) niiden kannettaviksi. Väitettiin myös, että eräät pullottajat eivät saattaisi pystyä siirtämään hinnankorotuksia asiakkaidensa eli supermarket- ja vähittäiskauppaketjujen kannettaviksi ja että ne eivät saattaisi selvitä korkeammista kustannuksista.
(152)
Nämä osapuolet väittivät, että niiden tuotetyppien määrä, joihin tullit vaikuttaisivat, oli aliarvioitu, koska tulleilla ei ole vaikutusta pelkästään pullotettuun veteen, virvoitusjuomiin ja ruokaöljyyn vaan myös olueen, maitoon ja meijerituotteisiin, mehuihin, ketsuppiin ja mausteisiin, kosmeettisiin ja henkilökohtaisen hygienian tuotteisiin, kotitalouksien puhdistusaineisiin sekä autojen öljyihin ja voiteluaineisiin.
(153)
On totta, että PET-pakkauksia käytetään moniin tarkoituksiin. Todettakoon kuitenkin, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa keskityttiin pullottajiin kohdistuvaan vaikutukseen, koska se perustui tietoihin, jotka oli saatu tässä tutkimuksessa yhteistyössä toimineilta yrityksiltä, jotka olivat pääasiassa vesien, virvoitusjuomien ja mehujen tuottajia. Käytettävissä ei ollut muuta yksityiskohtaista tietoa, josta olisi ilmennyt edellä mainittuihin käyttötarkoituksiin kohdistuva suurempi vaikutus.
(154)
Näin ollen katsotaan, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 291 kappaleessa olevat alustavat päätelmät voidaan vahvistaa lopullisesti. Koska ehdotettujen toimenpiteiden taso on lisäksi alhainen, niistä saattaa aiheutua enintään 1 prosentin suuruinen korotus kustannuksiin (pahimmassa tapauksessa eli jos pullotusyritykset joutuvat kantamaan itse toimenpiteiden koko vaikutuksen), mistä syystä toimenpiteillä on vain rajallinen vaikutus pullotusyritysten kokonaistilanteeseen, vaikka, kuten väitetään, ne eivät pystyisi siirtämään kustannusten nousua asiakkaidensa kannettavaksi.
(155)
Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että kaupan suojatoimenpiteet pahentavat tarjonnan puutetta unionin markkinoilla, mistä aiheutuu ongelmia erityisesti kesäkuukausina, jolloin vesien ja muiden juomien kysyntä on suurempaa. Väitettiin, että tuontitarve olisi vuonna 2010 jopa 900 000 tonnia. Ongelmaa pahentaisi huomattavasti se, että eräät EU:n tuottajista ovat myös PET:n jalostajia, joten ne myisivät tuotannostaan vapaille markkinoille vain oman sisäisen tarpeensa yli jäävän osan ja myynti tapahtuisi korkeampiin hintoihin.
(156)
Tämän osalta ei toimitettu uutta tietoa eikä väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 294 ja 295 kappaleessa esitettyjä päätelmiä osoitettu vääriksi. Todettakoon myös, että koska Arabiemiirikunnista ja Pakistanista tulevaan tuontiin sovellettavien tullien taso on alhainen, niillä ei todennäköisesti olisi suurempaa vaikutusta kyseisistä maista tuleviin kaupan määriin. Näin ollen johdanto-osan 294 ja 295 kappaleessa olevat päätelmät vahvistetaan lopullisesti.
6.5 Vaikutukset kuluttajiin
(157)
Useat asianomaiset osapuolet väittivät, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa ei huomioitu asianmukaisella tavalla vaikutuksia, jotka kohdistuvat kuluttajiin, jotka päivittäin ostavat PET-hartseja sisältäviä tuotepakkauksia. Näitä väitteitä ei perusteltu tarkemmin kuin väittämällä, että jos korotus olisi 50 euroa tonnilta, 3 miljoonan tonnin kulutus johtaisi siihen, että loppukuluttajan kannettavaksi tulisi 150 miljoonaa euroa vuodessa.
(158)
Todettakoon, että esitetty arvio ei ole realistinen, koska useimmat osapuolista olivat sitä mieltä, että PET:n jalostajat, pullottajat sekä supermarket- ja vähittäiskauppaketjut tulevat kantamaan osan vaikutuksista eli osa lisäkustannuksista siirtyy myyntiketjun eri osien kannettaviksi.
(159)
Loppukuluttajaan kohdistuva vaikutus olisi pahimmassa tapauksessa (eli epärealistisessa skenaariossa, jossa kuluttaja kantaisi yksinään hinnankorotukset) enintään 0,5 senttiä kulutetulta pullolta, ja vaikutus olisi mitä todennäköisimmin paljon pienempi, koska ehdotettujen toimenpiteiden taso on alhainen.
6.6 Unionin etua koskevat päätelmät
(160)
Edellä todettu huomioon ottaen ja sen jälkeen, kun kaikki asiaan liittyvät edut on analysoitu yksityiskohtaisesti, lopullisena päätelmänä esitetään, ettei ole olemassa pakottavia syitä, joiden vuoksi toimenpiteitä ei voitaisi ottaa käyttöön tarkasteltavana olevassa tapauksessa. Koska tältä osin ei esitetty muita huomautuksia, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 280-298 kappaleessa olevat päätelmät vahvistetaan lopullisesti.
6.7 Lopullisten päätelmien ilmoittamista koskevat huomautukset
(161)
Sen jälkeen, kun oli ilmoitettu niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella komissio on ehdottanut lopullisen tasoitustullin käyttöönottoa, eräät asianomaiset osapuolet esittivät lisähuomautuksia. Koska suurin osa näistä huomautuksista oli samoja kuin jo aikaisemmin esitetyt ja tarkastellut huomautukset, ne eivät muuttaneet edellä esitettyjä päätelmiä.
(162)
Kun kyse on jo toistetusta huomautuksesta, jonka mukaan Yhdysvaltain dollarin ja euron välisessä valuuttakurssissa hiljattain tapahtuneen muutoksen vuoksi PET:n tuontihinta kohosi huomattavasti, minkä vuoksi unionin tuotannonala ei tarvitsisi kaupan suojatoimenpiteiden suojaa, on todettava, että polkumyyntitutkimuksissa ei tavallisesti oteta huomioon tutkimusajanjakson jälkeisiä tapahtumia, jollei voida poikkeustapauksissa osoittaa muun muassa, että ne ovat luonteeltaan pysyviä ja muuttaisivat huomattavasti asiasta tehtyjä päätelmiä. Yhdysvaltain dollarin ja euron välisen valuuttakurssin muutoksia ei voida pitää luonteeltaan tällaisina.
7. LOPULLISET TOIMENPITEET
7.1 Vahingon korjaava taso
(163)
Yksi asianomainen osapuoli väitti, että tutkimusajanjakson toista neljännestä koskeva 5 prosentin suuruinen tavoitetuotto oli liioiteltu, koska kyseisenä vuosineljänneksenä (vuoden 2008 neljäs neljännes) ei pelkästään kysyntä ollut heikompi (talvi) vaan myös maailmanlaajuisella talouskriisillä oli voimakas vaikutus PET:n tuottajiin. Näin ollen väitetään, että asiassa T-210/95 (5) kehitetyn periaatteen moitteettoman soveltamisen on johdettava 0 prosentin marginaaliin, kun tuettua tuontia ei esiinny. Osapuoli väitti myös, että koska kriisi vaikutti tutkimusajanjakson kaikkiin vuosineljänneksiin, myös muihin vuosineljänneksiin, 5 prosentin voittomarginaali vaikuttaisi epärealistiselta, koska jopa ennen talouskriisiä eli ajanjaksona 2006/2007 unionin tuotannonala ei päässyt lähellekään 5 prosentin tuottoa.
(164)
On totta, että oikeuskäytännön mukaan käytettävän tavoitetuoton olisi oltava tuotto, jonka unionin tuotannonala voi kohtuudella saavuttaa normaaleissa kilpailuolosuhteissa, joissa ei esiinny tuettua tuontia. Muistutettakoon, että samaa tuotetta koskevissa aikaisemmissa tutkimuksissa oli käytetty 7 prosentin ja sitä korkeampaa tavoitetuottoa 5 prosentin sijaan, jota oli alustavasti käytetty tässä tutkimuksessa. Mainitun 5 prosentin suuruisen tavoitetuoton katsotaan olevan tuotto, jonka unionin tuotannonala voi odottaa saavuttavansa, kun tuettua tuontia ei esiinny. Näin ollen väite, jossa edellytettiin tavoitetuoton alentamista, hylätään.
(165)
Kun otetaan huomioon johdanto-osan 108-110 kappaleessa mainittu oikaistu hintojen alittavuutta koskeva laskelma vastaavat vahingon korjaavat tasot ovat seuraavat:
Maa
Vahingon korjaava taso
Iran
16,7 %
Pakistan
14,1 %
Arabiemiirikunnat
17,5 %
7.2 Lopulliset toimenpiteet
(166)
Tuesta, vahingosta, syy-yhteydestä ja unionin edusta tehtyjen lopullisten päätelmien perusteella katsotaan, että perusasetuksen 15 artiklan 1 kohdan mukaisesti olisi Iranista, Pakistanista ja Arabiemiirikunnista peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen tuonnissa otettava käyttöön lopullinen tasoitustulli alimman tuen ja vahingon korjaavan tason suuruisena alhaisemman tullin säännön mukaisesti.
(167)
Edellä todetun perusteella ja perusasetuksen 12 artiklan 1 kohdan mukaisesti katsotaan, että Iranista peräisin olevassa tuonnissa lopullinen tasoitustulli olisi otettava käyttöön todetun vahinkomarginaalin suuruisena, kun taas Pakistanista ja Arabiemiirikunnista peräisin olevassa tuonnissa lopullinen tasoitustulli olisi otettava käyttöön todetun tukimarginaalin suuruisena.
(168)
Muistutettakoon, että PET:n kustannukset ja hinnat vaihtelevat voimakkaasti varsin lyhyiden ajanjaksojen kuluessa. Sen vuoksi katsottiin asianmukaiseksi ottaa tullit käyttöön tonnia kohti kannettavina paljoustulleina. Kyseiset määrät on saatu soveltamalla tasoitustullin määrää CIF-vientihintoihin, joita käytettiin rinnakkaisen polkumyyntimenettelyn laskelmissa.
(169)
Edellä todetun perusteella ehdotetut tasoitustullien määrät ovat CIF unionin rajalla tullaamattomana -hintana ilmaistuina seuraavat:
Maa
Kokonaistukimarginaali
Vahinkomarginaali
Lopullinen tasoitustulli
%
Määrä
(euroa/tonni)
Iran
51,8 %
16,7 %
16,7 %
139,70
Pakistan
5,1 %
14,1 %
5,1 %
44,02
Arabiemiirikunnat
5,1 %
17,5 %
5,1 %
42,34
(170)
Kaikki yksilöllisen yrityskohtaisen tasoitustullin soveltamista koskevat pyynnöt (esimerkiksi yrityksen nimenmuutoksen tai uusien tuotanto- tai myyntiyksiköiden perustamisen johdosta) on toimitettava viipymättä komissiolle (6), ja mukaan on liitettävä kaikki asian kannalta merkitykselliset tiedot, erityisesti tiedot, jotka koskevat esimerkiksi kyseiseen nimenmuutokseen tai kyseisiin tuotanto- tai myyntiyksiköiden muutoksiin mahdollisesti liittyviä yrityksen tuotantotoiminnan sekä kotimarkkina- ja vientimyynnin muutoksia. Asetusta muutetaan tarvittaessa saattamalla yksilöllisten tullien soveltamisalaan kuuluvien yritysten luettelo ajan tasalle.
7.3 Sitoumukset
(171)
Sen jälkeen kun oli ilmoitettu niistä olennaisista tosiasioista ja huomioista, joiden perusteella aiottiin suositella lopullisten tuen vastaisten toimenpiteiden käyttöönottoa, iranilainen vientiä harjoittava tuottaja tarjosi hintasitoumusta perusasetuksen 13 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(172)
Tarjous tutkittiin ja ottaen huomioon, että yksittäisten tuotetyyppien hinnat vaihtelevat huomattavasti, todettiin, että yksi ainoa tarjottu vähimmäistuontihinta ei takaisi sitä, että vahingollinen tuki poistuisi kaikkien tuotteiden osalta.
(173)
Todettiin myös, että iranilainen yhteistyössä toiminut vientiä harjoittava tuottaja myy tarkasteltavana olevaa tuotetta ja muita tuotteita EU:hun yksinomaan sellaisen etuyhteydessä olevan myyntiyrityksen kautta, joka vie lukuisten eri yritysten valmistamia monenlaisia tuotteita. Tähän myyntirakenteeseen liittyy hyvin korkea ristiinkompensoinnin riski, koska sitoumuksen kohteena olevaa PET:tä voitaisiin myydä yhdessä muiden tuotteiden kanssa samoille asiakkaille ja samalle asiakkaalle myytyjen eri tuotteiden hinnat voitaisiin hyvin helposti kompensoida tai korvata. Julkisesti saatavilla olevista lähteistä käy niin ikään ilmi, että Iranissa toimii ainakin yksi muu PET:n tuottaja. Edellä kuvattu myyntirakenne huomioon ottaen tilanne herättää vakavaa epäilyä siitä, pystyvätkö toimielimet ja tulliviranomaiset varmistamaan, että vain yhteistyössä toimineelta vientiä harjoittavalta tuottajalta tuleva PET myydään sitoumuksen ehtojen mukaisesti, koska tarkasteltavana oleva tuote on hyödyketuote, joka on helposti keskenään korvattavissa, sillä tällaisissa hyödyketuotteissa on vaikeaa tunnistaa tuottajaa fyysisesti.
(174)
Edellä todetun perusteella pääteltiin, että kyseisenlainen sitoumus ei toimisi käytännössä, mistä syystä sitä ei voida hyväksyä. Asiasta ilmoitettiin asianomaiselle osapuolelle, jolle tarjottiin myös mahdollisuus esittää huomautuksia. Osapuolelta saadut huomautukset eivät kuitenkaan muuttaneet edellä esitettyä päätelmää.
8. VÄLIAIKAISEN TULLIN LOPULLINEN KANTAMINEN
(175)
Koska todetut tasoitustullien käyttöönoton mahdollistavat tuet ovat korkeat ja ottaen huomioon unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon taso, katsotaan tarpeelliseksi kantaa lopullisesti väliaikaista tullia koskevan asetuksen mukaisen väliaikaisen tullin vakuutena olevat määrät käyttöön otettujen lopullisten tullien suuruisina,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen tasoitustulli tuotaessa Iranista, Pakistanista ja Yhdistyneistä arabiemiirikunnista peräisin olevaa polyeteenitereftalaattia, jonka viskositeettiluku on vähintään 78 ml/g ISO-standardin 1628-5 mukaisesti määritettynä ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 3907 60 20.
2. Edellä 1 kohdassa kuvattujen tuotteiden vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen tasoitustulli on seuraava:
Maa
Lopullinen tasoitustulli (euroa/tonni)
Iran: kaikki yritykset
139,70
Pakistan: kaikki yritykset
44,02
Yhdistyneet arabiemiirikunnat: kaikki yritykset
42,34
3. Jos tavarat ovat vahingoittuneet ennen niiden luovutusta vapaaseen liikkeeseen, mistä syystä niistä tosiasiallisesti maksettua tai maksettavaa hintaa suhteutetaan tullausarvon määrittämiseksi tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) 2454/93 (7) 145 artiklan mukaisesti, lopullisen tasoitustullin määrää, joka lasketaan edellä vahvistettujen määrien perusteella, alennetaan prosenttimäärällä, joka vastaa tosiasiallisesti maksetun tai maksettavan hinnan suhteutusta.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Kannetaan lopullisesti Iranista, Pakistanista ja Yhdistyneistä arabiemiirikunnista peräisin olevan polyeteenitereftalaatin, jonka viskositeettiluku on vähintään 78 ml/g ISO-standardin 1628-5 mukaisesti määritettynä ja joka luokitellaan tällä hetkellä CN-koodiin 3907 60 20, tuonnissa komission asetuksella (EU) N:o 473/2010 käyttöön otetun väliaikaisen tasoitustullin vakuutena olevat määrät 1 artiklalla käyttöön otetun lopullisen tasoitustullin suuruisina. Lopullisen tasoitustullin ylittävät vakuutena olevat määrät vapautetaan.
3 artikla
Tämä asetus tulee voimaan seuraavana päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 27 päivänä syyskuuta 2010.