RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 370/2011
af 11. april 2011
om ændring af forordning (EF) nr. 215/2008 om finansforordningen for den 10. Europæiske Udviklingsfond, hvad angår Tjenesten for EU's Optræden Udadtil
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 217,
under henvisning til partnerskabsaftalen mellem medlemmerne af gruppen af stater i Afrika, Vestindien og Stillehavet på den ene side og Det Europæiske Fællesskab og dets medlemsstater på den anden side, undertegnet i Cotonou den 23. juni 2000 (1) som senest ændret i Ouagadougou, Burkina Faso, den 22. juni 2010 (2),
under henvisning til den interne aftale mellem repræsentanterne for medlemsstaternes regeringer, forsamlet i Rådet, om finansiering af Fællesskabets bistand i henhold til den flerårige finansielle ramme for perioden 2008-2013 i overensstemmelse med AVS-EF-partnerskabsaftalen samt om finansiel bistand til de oversøiske lande og territorier, på hvilke EF-traktatens fjerde del finder anvendelse (3) (»den interne aftale«), særlig artikel 10, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
under henvisning til udtalelse fra Revisionsretten (4),
efter høring af Den Europæiske Investeringsbank, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Rådets forordning (EF) nr. 215/2008 af 18. februar 2008 (5) fastlægger regler for fastsættelse og finansiel gennemførelse af midlerne under den 10. Europæiske Udviklingsfond (»EUF«).
(2)
Ved Lissabontraktaten oprettes Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«). For at tage hensyn til oprettelsen af EU-Udenrigstjenesten er Rådets forordning (EF, Euratom) nr. 1605/2002 af 25. juni 2002 om finansforordningen vedrørende De Europæiske Fællesskabers almindelige budget (6) (»finansforordningen«) blevet ændret ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU, Euratom) nr. 1081/2010 (7). Det er nødvendigt at ændre forordning (EF) nr. 215/2008 med henblik på at fastsætte stabile lovgivningsrammer til forvaltning af EUF og tage hensyn til oprettelsen af EU-Udenrigstjenesten samt ændringer af finansforordningen.
(3)
I henhold til Rådets afgørelse 2010/427/EU af 26. juli 2010 om, hvordan Tjenesten for EU's Optræden Udadtil skal tilrettelægges og fungere (8) er EU-Udenrigstjenesten en sui generis-tjeneste og bør behandles som en institution for så vidt angår finansforordningen.
(4)
Kommissionens delegationer bliver i henhold til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde en del af EU-Udenrigstjenesten som EU-delegationer. Det er nødvendigt at sikre den fortsatte drift af EU-delegationerne og navnlig kontinuiteten og effektiviteten i delegationernes forvaltning af EUF-midlerne. Kommissionen bør derfor bemyndiges til ved subdelegation at give chefer for EU-delegationer, der hører ind under EU-Udenrigstjenesten som en særskilt institution, beføjelse til at forvalte EUF-midler. De anvisningsberettigede, som er bemyndiget ved delegation, bør fortsat være ansvarlige for fastlæggelse af interne forvaltnings- og kontrolsystemer, mens EU-delegationscheferne bør have ansvaret for hensigtsmæssig etablering og anvendelse af interne forvaltnings- og kontrolsystemer samt for forvaltning af delegationernes midler og indsats. De bør aflægge rapport herom to gange om året. Der bør fastlægges bestemmelser om tilbagekaldelse af en sådan delegation i overensstemmelse med de regler, der er gældende for Kommissionen.
(5)
For at efterleve princippet om forsvarlig finansiel forvaltning bør EU-delegationscheferne, når de fungerer som Kommissionens anvisningsberettigede ved subdelegation, anvende Kommissionens regler og være underlagt de samme pligter og forpligtelser og den samme ansvarlighed som andre anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved subdelegation. Til det formål bør de også referere til Kommissionen som deres institution.
(6)
Som led i dechargeproceduren bør EU-Udenrigstjenesten, eftersom den i forbindelse med finansforordningen bør behandles som en institution, fuldt ud være underlagt de procedurer, der er fastsat i artikel 142, 143 og 144 i forordning (EF) nr. 215/2008. EU-Udenrigstjenesten bør samarbejde fuldt ud med institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren, og i givet fald tilvejebringe de nødvendige supplerende oplysninger, herunder ved at deltage i møder med de relevante organer. Kommissionen bør i henhold til artikel 2 i forordning (EF) nr. 215/2008 være ansvarlig for forvaltning af EUF-midler, herunder EUF-midler, som forvaltes af EU-delegationschefer, der er anvisningsberettigede ved subdelegation. For at gøre det muligt for Kommissionen at varetage sit ansvar bør EU-delegationscheferne fremlægge de nødvendige oplysninger. Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«) bør samtidig underrettes og bør fremme samarbejdet mellem EU-delegationerne og Kommissionens tjenestegrene. Da denne struktur er ny, er det nødvendigt at anvende bestemmelser af høj standard om gennemsigtighed og finansiel ansvarlighed.
(7)
Kommissionens anvisningsberettigede bør være ansvarlig for hele forvaltningen af EUF-midlerne, herunder regnskabsforanstaltninger vedrørende EUF-midler, som ved subdelegation forvaltes af EU-delegationscheferne.
(8)
For at sikre kohærens og lige behandling af anvisningsberettigede ved subdelegation, som er medarbejdere i EU-Udenrigstjenesten, og Kommissionens anvisningsberettigede, samt for at sikre passende informering af Kommissionen, bør Kommissionens særlige instans vedrørende finansielle uregelmæssigheder også være ansvarlig for at behandle uregelmæssigheder inden for EU-Udenrigstjenesten, hvis Kommissionen har overdraget EU-delegationscheferne gennemførelsesbeføjelser ved subdelegation. For at opretholde forbindelsen mellem ansvar for finansiel forvaltning og disciplinære foranstaltninger bør Kommissionen imidlertid have mulighed for at anmode den højtstående repræsentant om at indlede procedurer, hvis instansen konstaterer uregelmæssigheder vedrørende nævnte beføjelser, som Kommissionen ved subdelegation har overdraget EU-delegationscheferne. I sådanne tilfælde bør den højtstående repræsentant træffe passende foranstaltninger i henhold til personalevedtægten.
(9)
For at sikre effektiv og produktiv intern kontrol bør EU-delegationscheferne være underlagt kontrolbeføjelserne for Kommissionens interne revisor med hensyn til den finansielle forvaltning, de varetager ved subdelegation.
(10)
For at sikre demokratisk kontrol med forvaltningen af EUF-midlerne bør EU-delegationscheferne afgive en erklæring sammen med en rapport, der indeholder oplysninger om dels effektiviteten og produktiviteten af de interne forvaltnings- og kontrolsystemer i deres delegation, dels forvaltningen af de opgaver, de varetager ved subdelegation. EU-delegationschefernes rapporter bør vedlægges som bilag til årsberetningen fra den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede og stilles til rådighed for Europa-Parlamentet og Rådet.
(11)
Forordning (EF) nr. 215/2008 bør ændres i overensstemmelse hermed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
I forordning (EF) nr. 215/2008 foretages følgende ændringer:
1)
Artikel 14, stk. 3, første afsnit, affattes således:
»3. Kommissionen stiller på en hensigtsmæssig måde de oplysninger om modtagerne af midler fra EUF til rådighed, som den ligger inde med, når EUF's midler forvaltes centralt og direkte af dens tjenestegrene eller af EU-delegationer i henhold til artikel 17, stk. 2, samt oplysningerne om modtagerne af midler fra de enheder, som opgaver i forbindelse med den finansielle forvaltning er uddelegeret til, når der er tale om andre forvaltningsmetoder.«
2)
I artikel 17 tilføjes følgende stykker:
»Kommissionen kan imidlertid uddelegere sine beføjelser til forvaltning af EUF-midler til EU-delegationscheferne. Den underretter samtidig Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik (»den højtstående repræsentant«) herom. Når EU-delegationscheferne fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation, anvender de Kommissionens regler om forvaltning af EUF-midler og har samme pligter, forpligtelser og ansvar som alle andre, der ved subdelegation fungerer som anvisningsberettigede.
Kommissionen kan trække denne delegation tilbage i overensstemmelse med dens egne regler.
Hvad angår stk. 2, træffer den højtstående repræsentant de nødvendige foranstaltninger til at lette samarbejdet mellem EU-delegationerne og Kommissionens tjenestegrene.
Kommissionen og Tjenesten for EU's Optræden Udadtil (»EU-Udenrigstjenesten«) kan aftale detaljerede ordninger for at lette EU-delegationernes forvaltning af midler til afholdelse af støtteudgifter i tilknytning til EUF efter artikel 6 i den interne aftale. Disse ordninger indeholder ikke nogen fravigelser fra bestemmelserne i denne forordning.«
3)
Artikel 25, stk. 1, første afsnit, affattes således:
»1. Når Kommissionen forvalter EUF-midler centralt, udføres gennemførelsesopgaverne enten direkte af dens tjenestegrene eller af EU-delegationerne efter artikel 17, stk. 2, eller indirekte efter stk. 2, 3 og 4 i denne artikel og efter artikel 26-29.«
4)
I artikel 32 tilføjes følgende stykke:
»5. Hvis EU-delegationschefer fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation efter artikel 17, stk. 2, er de underlagt Kommissionen som den institution, der er ansvarlig for at definere, udøve, kontrollere og vurdere deres forpligtelser og beføjelser som anvisningsberettigede ved subdelegation. Kommissionen underretter samtidig den højtstående repræsentant herom.«
5)
I artikel 38, stk. 2, tilføjes følgende punktum:
»Årsberetningerne fra de ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede stilles også til rådighed for Europa-Parlamentet og Rådet.«
6)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 38a
1. Hvor EU-delegationschefer fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation efter artikel 17, stk. 2, samarbejder de tæt med Kommissionen om korrekt forvaltning af midlerne, navnlig med henblik på at sikre de finansielle transaktioners lovlighed og formelle rigtighed, respekt for princippet for forsvarlig økonomisk forvaltning ved forvaltning af midlerne og effektiv beskyttelse af Unionens finansielle interesser.
De træffer til det formål de nødvendige foranstaltninger for at forhindre dels enhver situation, som kan få konsekvenser for Kommissionens ansvar for forvaltning af de EUF-midler, de er pålagt ved subdelegation, dels enhver konflikt mellem prioriteter, der kan få indflydelse på de finansielle forvaltningsopgaver, de varetager ved subdelegation.
Opstår der en situation eller en konflikt af en art som omhandlet i andet afsnit, underretter EU-delegationscheferne straks Kommissionens og EU-Udenrigstjenestens ansvarlige generaldirektører herom. Disse generaldirektører træffer passende foranstaltninger til afhjælpning af situationen.
2. EU-delegationschefer, der befinder sig i en situation som den, der er beskrevet i artikel 37, stk. 4, henviser spørgsmålet til den særlige instans for økonomiske uregelmæssigheder, der er oprettet efter artikel 54, stk. 3. Er der tale om en ulovlig aktivitet, svig eller bestikkelse, der vil kunne skade Unionens interesser, underretter delegationscheferne de myndigheder og instanser, der er fastsat i den gældende lovgivning.
3. EU-delegationschefer, der fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation efter artikel 17, stk. 2, aflægger rapport til deres anvisningsberettigede, som er bemyndiget ved delegation, således at sidstnævnte kan indføje rapporterne i den årsberetning, der er omhandlet i artikel 38. EU-delegationschefernes rapporter skal indeholde oplysninger om dels effektiviteten og produktiviteten af interne forvaltnings- og kontrolsystemer, der er etableret i deres delegation, dels forvaltningen af opgaver, de varetager ved subdelegation, samt den i artikel 54, stk. 2a, nævnte erklæring. Disse rapporter vedføjes årsberetningen fra den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede som bilag og stilles til rådighed for Europa-Parlamentet og Rådet, i givet fald under hensyntagen til, at de kan have fortrolig karakter.
EU-delegationscheferne samarbejder fuldt ud med de institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren, og tilvejebringer i givet fald nødvendige supplerende oplysninger. I den forbindelse kan de blive anmodet om at deltage i møder i de relevante organer og bistå den ansvarlige ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede.
4. EU-delegationschefer, der fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation i henhold til artikel 17, stk. 2, besvarer enhver anmodning fra den anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved delegation, på dennes egen foranledning eller, som led i dechargeproceduren, efter anmodning fra Europa-Parlamentet.
5. Kommissionen sikrer, at subdelegering af beføjelser ikke er til skade for dechargeproceduren i henhold til artikel 142, 143 og 144.«
7)
I artikel 39, stk. 1, tilføjes følgende afsnit:
»Kommissionens regnskabsfører bevarer ansvaret for hele forvaltningen af EUF-midlerne, herunder regnskabsforanstaltninger vedrørende EUF-midler, som ved subdelegation forvaltes af EU-delegationscheferne.«
8)
I artikel 54 foretages følgende ændringer:
a)
Følgende stykke indsættes:
»2a. I tilfælde af bemyndigelse af EU-delegationscheferne ved subdelegation har den anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved delegation, ansvaret for fastlæggelse af de interne forvaltnings- og kontrolsystemer, der anvendes, og for deres effektivitet og produktivitet. EU-delegationscheferne har ansvaret for hensigtsmæssig tilrettelæggelse og anvendelse af disse systemer i overensstemmelse med instrukserne fra den anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved delegation, og for forvaltning af de af EU-delegationens midler og opgaver, der henhører under deres ansvar. Før deres tiltrædelse gennemfører de specifikke uddannelseskurser vedrørende de opgaver og beføjelser, som påhviler anvisningsberettigede, og vedrørende forvaltningen af EUF-midler, jf. artikel 37, stk. 3.
EU-delegationscheferne aflægger rapport om varetagelsen af deres ansvar som omhandlet i dette stykkes første afsnit, jf. artikel 38a, stk. 3.
Hvert år fremlægger EU-delegationscheferne for den anvisningsberettigede, som er bemyndiget ved delegation, erklæringen om de interne forvaltnings- og kontrolsystemer, der er etableret i deres delegationer, og om forvaltningen af de opgaver, de varetager ved subdelegation, samt resultaterne heraf, således at den anvisningsberettigede kan udarbejde sin egen erklæring, jf. artikel 38.«
b)
Følgende stykke tilføjes:
»4. Hvis EU-delegationscheferne fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation i henhold til artikel 17, stk. 2, er den særlige instans til behandling af økonomiske uregelmæssigheder, der er oprettet af Kommissionen efter stk. 3 i nærværende artikel, kompetent i sager, der henvises til i stk. 3.
Hvis instansen konstaterer systemrelaterede problemer, sender den en rapport ledsaget af henstillinger til den anvisningsberettigede, den højtstående repræsentant og til den ved delegation bemyndigede anvisningsberettigede, hvis førstnævnte ikke er involveret, samt til den interne revisor.
Kommissionen kan på grundlag af instansens udtalelse anmode den højtstående repræsentant om i sin egenskab af ansættelsesmyndighed at træffe foranstaltninger med henblik på at fastslå, om disciplinært eller økonomisk ansvar kan gøres gældende over for anvisningsberettigede, der er bemyndiget ved subdelegation, hvis uregelmæssighederne vedrører beføjelser, som Kommissionen har overdraget dem ved subdelegation. I så tilfælde træffer den højtstående repræsentant passende foranstaltninger i henhold til tjenestemandsvedtægten for at håndhæve afgørelser om disciplinære foranstaltninger og/eller kompensationsbetaling som anbefalet af Kommissionen.
Medlemsstaterne bistår i fuldt omfang Unionen ved håndhævelsen af ethvert ansvar, som måtte følge af artikel 22 i ansættelsesvilkårene for midlertidigt ansatte, for hvilke artikel 2, litra e), i ansættelsesvilkårene for øvrige ansatte i De Europæiske Fællesskaber finder anvendelse.«
9)
I artikel 89 tilføjes følgende stykke:
»Hvad angår intern revision af EU-Udenrigstjenesten, er EU-delegationschefer, der fungerer som anvisningsberettigede ved subdelegation i henhold til artikel 17, stk. 2, underlagt kontrolbeføjelserne for Kommissionens interne revisor med hensyn til den finansielle forvaltning, de varetager ved subdelegation.«
10)
Følgende artikel indsættes:
»Artikel 144a
EU-Udenrigstjenesten er fuldt ud underlagt de procedurer, der er fastsat i artikel 142, 143 og 144. EU-Udenrigstjenesten samarbejder fuldt ud med de institutioner, der er inddraget i dechargeproceduren, og tilvejebringer i givet fald de nødvendige supplerende oplysninger, herunder ved at deltage i møder med de relevante organer.«
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Luxembourg, den 11. april 2011.
NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 370/2011,
annettu 11 päivänä huhtikuuta 2011,
kymmenenteen Euroopan kehitysrahastoon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta annetun asetuksen (EY) N:o 215/2008 muuttamisesta Euroopan ulkosuhdehallinnon osalta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 217 artiklan,
ottaa huomioon Afrikan, Karibian ja Tyynenmeren valtioiden ryhmän jäsenten sekä Euroopan yhteisön ja sen jäsenvaltioiden välisen Cotonoussa 23 päivänä kesäkuuta 2000 (1) allekirjoitetun kumppanuussopimuksen, jäljempänä ’AKT-EY-sopimus’, jota muutettiin viimeksi Ouagadougoussa Burkina Fasossa 22 päivänä kesäkuuta 2010 (2),
ottaa huomioon neuvostossa kokoontuneiden jäsenvaltioiden hallitusten edustajien sisäisen sopimuksen vuosia 2008-2013 koskevaan monivuotiseen rahoituskehykseen perustuvan yhteisön avun rahoituksesta AKT-EY-kumppanuussopimuksen mukaisesti sekä rahoitustuen myöntämisestä EY:n perustamissopimuksen neljännessä osassa tarkoitetuille merentakaisille maille ja alueille (3), jäljempänä ’sisäinen sopimus’, ja erityisesti sen 10 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
ottaa huomioon tilintarkastustuomioistuimen lausunnon (4),
kuultuaan Euroopan investointipankkia,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Neuvoston asetuksessa (EY) N:o 215/2008 (5) vahvistetaan säännöt, jotka koskevat kymmenennen Euroopan kehitysrahaston, jäljempänä ’EKR’, varojen muodostumista ja käyttöä.
(2)
Lissabonin sopimuksella perustetaan Euroopan ulkosuhdehallinto. Euroopan ulkosuhdehallinnon perustamisen huomioon ottamiseksi Euroopan yhteisöjen yleiseen talousarvioon sovellettavasta varainhoitoasetuksesta 25 päivänä kesäkuuta 2002 annettua neuvoston asetusta (EY, Euratom) N:o 1605/2002 (6), jäljempänä ’varainhoitoasetus’, on muutettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU, Euratom) N:o 1081/2010 (7). Vakaan oikeudellisen kehyksen varmistamiseksi EKR:n varojen käyttöä varten sekä Euroopan ulkosuhdehallinnon perustamisen ja varainhoitoasetukseen tehtyjen muutosten huomioon ottamiseksi on tarpeen muuttaa asetusta (EY) N:o 215/2008.
(3)
Euroopan ulkosuhdehallinnon organisaatiosta ja sen toiminnasta 26 päivänä heinäkuuta 2010 annetun neuvoston päätöksen 2010/427/EU (8) mukaisesti Euroopan ulkosuhdehallinto on sui generis -luonteinen yksikkö ja sitä olisi pidettävä toimielimenä varainhoitoasetusta sovellettaessa.
(4)
Euroopan unionin toiminnasta tehdyssä sopimuksessa määrätään, että komission edustustoista tulee unionin edustustoja, jotka ovat osa ulkosuhdehallintoa. On tarpeen varmistaa unionin edustustojen toiminnan jatkuvuus ja erityisesti EKR:n varojen hallinnoinnin jatkuvuus ja tehokkuus edustustoissa. Komissio olisi sen vuoksi valtuutettava siirtämään EKR:n varojen käyttöä koskevia valtuuksiaan edelleenvaltuutuksella erillisen toimielimen asemassa olevaan ulkosuhdehallintoon kuuluvien unionin edustustojen päälliköille. Valtuutettujen tulojen ja menojen hyväksyjien olisi edelleen oltava vastuussa sisäisten hallinnointi- ja valvontajärjestelmien määrittelystä, ja unionin edustustojen päälliköiden olisi puolestaan vastattava sisäisten hallinnointi- ja valvontajärjestelmien asianmukaisesta perustamisesta ja toiminnasta sekä edustustojensa varojen ja toimien hallinnoinnista. Heidän olisi annettava näistä osa-alueista kertomus kahdesti vuodessa. Valtuuksien siirron peruuttamisesta komissioon sovellettavien sääntöjen mukaisesti olisi säädettävä.
(5)
Moitteettoman varainhoidon periaatteen noudattamiseksi unionin edustustojen päälliköiden olisi komission edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä toimiessaan noudatettava komission sääntöjä ja heillä olisi oltava samat tehtävät, velvollisuudet ja tilintekovelvollisuus kuin kaikilla muillakin komission edelleenvaltuutetuilla tulojen ja menojen hyväksyjillä. Heidän olisi tätä varten myös pidettävä komissiota toimielimenään.
(6)
Vastuuvapausmenettelyn osalta Euroopan ulkosuhdehallinnon olisi täysimääräisesti noudatettava asetuksen (EY) N:o 215/2008 142-144 artiklassa tarkoitettuja menettelyjä, ottaen huomioon, että Euroopan ulkosuhdehallintoa olisi varainhoitoasetusta sovellettaessa pidettävä toimielimenä. Ulkosuhdehallinnon olisi toimittava täydessä yhteistyössä vastuuvapausmenettelyyn osallistuvien toimielinten kanssa ja toimitettava tarvittaessa tarpeelliset lisätiedot, muun muassa osallistumalla asiaan kuuluvien elinten kokouksiin. Komission olisi asetuksen (EY) N:o 215/2008 2 artiklan mukaisesti oltava edelleen vastuussa EKR:n varojen käytöstä myös silloin kun niitä käyttävät edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä toimivat edustustojen päälliköt. Jotta komissio voisi hoitaa tehtävänsä, unionin edustustojen päälliköiden olisi annettava tarvittavat tiedot. Unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkean edustajan, jälkempänä ’korkea edustaja’, olisi saatava tiedot samaan aikaan, ja hänen olisi helpotettava unionin edustustojen ja komission välistä yhteistyötä. Koska tämä rakenne on uusi, olisi sovellettava korkeatasoisia avoimuutta sekä budjettivastuuta ja taloudellista vastuuta koskevia sääntöjä.
(7)
Komission tilinpitäjällä olisi oltava edelleen vastuu kaikkien EKR:n varojen käytöstä, mukaan lukien sellaiset EKR:n varoihin liittyvät kirjanpitotapahtumat, joiden hallinnointi on siirretty edustustojen päälliköille edelleenvaltuutuksella.
(8)
Jotta voitaisiin varmistaa, että ulkosuhdehallinnon henkilöstöön kuuluvia edelleenvaltuutettuja tulojen ja menojen hyväksyjiä ja komission henkilöstöön kuuluvia edelleenvaltuutettuja tulojen ja menojen hyväksyjiä kohdellaan johdonmukaisesti ja yhdenvertaisesti, ja komission asianmukaisen tiedonsaannin varmistamiseksi komissioon kuuluvan taloudellisten väärinkäytösten tutkintaelimen olisi vastattava myös ulkosuhdehallinnossa tapahtuvien väärinkäytösten käsittelystä, kun komissio on siirtänyt edelleenvaltuutuksella täytäntöönpanovaltuuksia unionin edustustojen päälliköille. Yhteyden säilyttämiseksi varainhoitoon liittyvän vastuun ja kurinpitotoimien välillä komission olisi kuitenkin voitava kehottaa korkeaa edustajaa aloittamaan menettely, jos kyseinen tutkintaelin toteaa väärinkäytöksiä, jotka liittyvät unionin edustustojen päälliköille edelleenvaltuutuksella siirrettyihin komission toimivaltuuksiin. Korkean edustajan olisi tällöin toteutettava asianmukaiset toimenpiteet henkilöstösääntöjen mukaisesti.
(9)
Vaikuttavan ja tehokkaan sisäisen valvonnan varmistamiseksi edustustojen päälliköihin olisi sovellettava komission sisäisen tarkastajan todentamisvaltuuksia heille edelleenvaltuutuksella siirretyn varainhoidon osalta.
(10)
EKR:n varojen käytön demokraattisen valvonnan varmistamiseksi unionin edustustojen päälliköiden olisi annettava edustustonsa sisäisten hallinnointi- ja valvontajärjestelmien vaikuttavuutta ja tehokkuutta sekä niille edelleenvaltuutettujen toimintojen hallinnointia koskevan kertomuksen lisäksi tarkastuslausuma. Unionin edustustojen päälliköiden kertomukset olisi liitettävä valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän vuotuiseen toimintakertomukseen ja toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
(11)
Asetusta (EY) N:o 215/2008 olisi sen vuoksi muutettava,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetus (EY) N:o 215/2008 seuraavasti:
1)
Korvataan 14 artiklan 3 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:
”3. Komissio asettaa asianmukaisella tavalla saataville hallussaan olevat tiedot EKR:ltä peräisin olevien varojen saajista, kun EKR:n varoja hallinnoidaan keskitetysti suoraan komission yksiköissä tai unionin edustustoissa 17 artiklan toisen kohdan mukaisesti, sekä varojen saajia koskevat tiedot, joita ovat toimittaneet sellaiset yhteisöt, joille rahoituksen toteuttamistehtävät on siirretty muiden hallintomenettelyjen nojalla.”
2)
Lisätään 17 artiklaan kohdat seuraavasti:
”Komissio voi kuitenkin siirtää EKR:n varojen käyttöä koskevan toimivaltansa edustustojen päälliköille. Se ilmoittaa samalla tästä unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkealle edustajalle, jäljempänä ’korkea edustaja’. Unionin edustustojen päälliköiden on komission edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä toimiessaan noudatettava EKR:n varojen käyttöä koskevia komission sääntöjä, ja heillä on oltava samat tehtävät, velvollisuudet ja tilintekovelvollisuus kuin kaikilla muillakin komission edelleenvaltuutetuilla tulojen ja menojen hyväksyjillä.
Komissio voi peruuttaa siirron omien sääntöjensä mukaisesti.
Toista kohtaa sovellettaessa unionin korkea edustaja toteuttaa tarpeelliset toimenpiteet helpottaakseen unionin edustustojen ja komission välistä yhteistyötä.
Jotta unionin edustustot voivat helpommin käyttää sisäisen sopimuksen 6 artiklassa määrättyihin EKR:n tukimenoihin käytettäviä varoja, komission ja Euroopan ulkosuhdehallinnon välillä voidaan sopia yksityiskohtaisista järjestelyistä. Näihin järjestelyihin ei saa sisältyä poikkeuksia tämän asetuksen säännöksistä.”
3)
Korvataan 25 artiklan 1 kohdan ensimmäinen alakohta seuraavasti:
”1. Kun komissio hoitaa EKR:n varoja keskitetysti, rahoitustoimet suoritetaan joko suoraan sen yksiköissä tai unionin edustustoissa 17 artiklan toisen kohdan mukaisesti tai siten, että toimeenpanovalta siirretään kyseisen artiklan 2-4 kohdan ja 26-29 artiklan mukaisesti.”.
4)
Lisätään 32 artiklaan kohta seuraavasti:
”5. Kun unionin edustustojen päälliköt toimivat edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä 17 artiklan toisen kohdan mukaisesti, he toimivat komission alaisuudessa, ja komissio on toimielin, joka on vastuussa heille edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä kuuluvien tehtävien ja velvollisuuksien määrittelystä, suorittamisesta, valvonnasta ja arvioinnista. Komissio ilmoittaa samalla tästä korkealle edustajalle.”
5)
Lisätään 38 artiklan toiseen kohtaan virke seuraavasti:
”Valtuutettujen tulojen ja menojen hyväksyjien vuotuiset toimintakertomukset on asetettava myös Euroopan parlamentin ja neuvoston saataville.”
6)
Lisätään artikla seuraavasti:
”38 a artikla
1. Toimiessaan edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä 17 artiklan toisen kohdan mukaisesti unionin edustustojen päälliköiden on tehtävä läheistä yhteistyötä komission kanssa varojen moitteettomaksi täytäntöönpanemiseksi varmistaakseen etenkin, että rahoitustoimet ovat laillisia ja asianmukaisia, että varojen hallinnoinnissa noudatetaan moitteettoman varainhoidon periaatetta ja että unionin taloudellisia etuja suojataan tehokkaasti.
Heidän on tätä varten toteutettava tarvittavat toimenpiteet välttääkseen sellaiset tilanteet, joissa heidän vastuulleen edelleenvaltuutuksella siirrettyyn EKR:n varojen käyttöä koskevaan komission vastuuseen voitaisiin vedota, sekä kaikkien sellaisten prioriteettiristiriitojen syntymisen, jotka todennäköisesti vaikuttavat heille edelleenvaltuutuksella siirrettyjen varainhoidon tehtävien hoitamiseen.
Jos toisessa alakohdassa tarkoitetun kaltainen tilanne tai ristiriita syntyy, unionin edustustojen päälliköiden on viipymättä ilmoitettava siitä asiasta vastaaville komission ja ulkosuhdehallinnon pääjohtajille. Pääjohtajat toteuttavat tarvittavat toimenpiteet tilanteen korjaamiseksi.
2. Jos unionin edustuston päällikkö on 37 artiklan 4 kohdassa tarkoitetussa tilanteessa, hänen on saatettava asia 54 artiklan 3 kohdan mukaisesti perustetun taloudellisten väärinkäytösten tutkintaelimen käsiteltäväksi. Jos kyseessä on laiton toiminta, petos tai lahjonta, joka saattaa vahingoittaa unionin etuja, hänen on ilmoitettava asiasta sovellettavassa lainsäädännössä nimetyille viranomaisille ja elimille.
3. Edellä olevan 17 artiklan toisen kohdan mukaisesti edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä toimivien unionin edustustojen päälliköiden on annettava kertomus omalle valtuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälleen, jotta tämä voi sisällyttää kyseiset kertomukset 38 artiklassa tarkoitettuun omaan vuotuiseen toimintakertomukseensa. Unionin edustustojen päälliköiden kertomuksissa on esitettävä tiedot edustustossa käytössä olevien sisäisten hallinnointi- ja valvontajärjestelmien tehokkuudesta ja vaikuttavuudesta sekä kyseisille edustustojen päälliköille edelleenvaltuutuksella siirrettyjen toimien hallinnoinnista, ja niihin on sisällyttävä 54 artiklan 2a kohdassa tarkoitetut tarkastuslausumat. Kertomukset liitetään valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän vuotuiseen toimintakertomukseen, ja ne on toimitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle ottaen soveltuvilta osin huomioon niiden luottamuksellisuuden.
Unionin edustustojen päälliköiden on toimittava täydessä yhteistyössä vastuuvapausmenettelyyn osallistuvien toimielinten kanssa ja toimitettava tarvittaessa tarpeelliset lisätiedot. Tässä yhteydessä heitä voidaan pyytää osallistumaan asiaankuuluvien elinten kokouksiin sekä avustamaan asiasta vastaavaa valtuutettua tulojen ja menojen hyväksyjää.
4. Edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä 17 artiklan toisen kohdan mukaisesti toimivien unionin edustustojen päälliköiden on vastattava kaikkiin komission valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän omasta aloitteestaan tai vastuuvapausmenettelyn yhteydessä Euroopan parlamentin pyynnöstä esittämiin pyyntöihin.
5. Komissio varmistaa 142, 143 ja 144 artiklan mukaisesti, että edelleenvaltuutuksilla ei haitata vastuuvapauden myöntämismenettelyn toteuttamista.”
7)
Lisätään 39 artiklan 1 kohtaan alakohta seuraavasti:
”Komission tilinpitäjällä on oltava edelleen vastuu kaikkien EKR:n varojen käytöstä, myös sellaisista EKR:n varoihin liittyvistä kirjanpitotapahtumista, joiden hallinnointi on siirretty edustustojen päälliköille edelleenvaltuutuksella.”
8)
Muutetaan 54 artikla seuraavasti:
a)
lisätään seuraava kohta:
”2a. Jos valtuuksia on edelleenvaltuutuksella siirretty unionin edustustojen päälliköille, valtuutettu tulojen ja menojen hyväksyjä on vastuussa käytössä olevien sisäisten hallinnointi- ja valvontajärjestelmien määrittelystä sekä niiden tehokkuudesta ja vaikuttavuudesta. Unionin edustustojen päälliköt ovat vastuussa edellä tarkoitettujen järjestelmien asianmukaisesta perustamisesta ja toiminnasta valtuutetun tulojen ja menojen hyväksyjän antamien ohjeiden mukaisesti sekä varojen ja toteuttamiensa toimien hallinnoinnista vastuullaan olevassa unionin edustustossa. Edustustojen päälliköiden on ennen tehtäviensä vastaanottamista osallistuttava erityiskoulutukseen, jossa käsitellään tulojen ja menojen hyväksyjien tehtäviä ja vastuita ja EKR:n varojen käyttöä täytäntöönpanosääntöjen 37 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Unionin edustustojen päälliköiden on laadittava kertomuksia vastuullaan tämän kohdan ensimmäisen alakohdan mukaisesti olevista tehtävistä 38 a artiklan 3 kohdan mukaisesti.
Unionin edustustojen päälliköt antavat joka vuosi komission valtuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälle tarkastuslausuman edustustonsa sisäisistä hallinnointi- ja valvontajärjestelmistä sekä heille edelleenvaltuutuksella siirrettyjen toimien hallinnoinnista ja tuloksista, jotta tulojen ja menojen hyväksyjä voi laatia tarkastuslausumansa 38 artiklan mukaisesti.”
b)
lisätään seuraava kohta:
”4. Kun unionin edustustojen päälliköt toimivat edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä 17 artiklan toisen kohdan mukaisesti, komission tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti perustama taloudellisten väärinkäytösten tutkintaelin on toimivaltainen tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitetuissa asioissa.
Jos elin on havainnut järjestelmään liittyviä ongelmia, se toimittaa tulojen ja menojen hyväksyjälle, korkealle edustajalle ja valtuutetulle tulojen ja menojen hyväksyjälle, jos tämä ei ole osallisena asiassa, sekä sisäiselle tarkastajalle kertomuksen, jossa se esittää asiaa koskevia suosituksia.
Komissio voi tutkintaelimen lausunnon perusteella pyytää korkeaa edustajaa aloittamaan nimittävän viranomaisen ominaisuudessa kurinpitotoimia tai korvausvastuuta koskevan menettelyn edelleenvaltuutettujen tulojen ja menojen hyväksyjien osalta, jos väärinkäytökset koskevat näille edelleenvaltuutuksella siirrettyjä komission toimivaltuuksia. Korkea edustaja toteuttaa tällöin henkilöstösääntöjen mukaisesti asianmukaiset toimenpiteet kurinpitotoimia ja/tai korvauksen maksua koskevien päätösten täytäntöönpanemiseksi komission suosituksen mukaisesti.
Jäsenvaltioiden on tuettava täysimääräisesti unionia henkilöstösääntöjen 22 artiklaan perustuvien vastuuvaatimusten täytäntöönpanossa väliaikaisten toimihenkilöiden osalta, joihin sovelletaan Euroopan yhteisöjen muuhun henkilöstöön sovellettavien palvelussuhteen ehtojen 2 artiklan e alakohtaa.”
9)
Lisätään 89 artiklaan kohta seuraavasti:
”Edelleenvaltuutettuina tulojen ja menojen hyväksyjinä 17 artiklan toisen kohdan mukaisesti toimiviin unionin edustustojen päälliköihin sovelletaan ulkosuhdehallinnon sisäistä tarkastusta suoritettaessa komission sisäisen tarkastajan todentamisvaltuuksia heille edelleenvaltuutuksella siirretyn varainhoidon osalta.”
10)
Lisätään seuraava artikla:
”144 a artikla
Euroopan ulkosuhdehallinnon on täysimääräisesti noudatettava asetuksen (EY) N:o 215/2008 142,143 ja 144 artiklassa tarkoitettuja menettelyjä. Ulkosuhdehallinto toimii täydessä yhteistyössä vastuuvapausmenettelyyn osallistuvien toimielinten kanssa ja toimittaa tarvittaessa tarpeelliset lisätiedot, mukaan lukien osallistumalla asiaankuuluvien elinten kokouksiin.”
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Luxemburgissa 11 päivänä huhtikuuta 2011.