KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 498/2012
af 12. juni 2012
om tildelingen af toldkontingenter for eksporten af træ fra Den Russiske Føderation til Den Europæiske Union
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets afgørelse 2012/105/EU af 14. december 2011 om undertegnelse på Den Europæiske Unions vegne og midlertidig anvendelse af aftalen i form af brevveksling mellem Den Europæiske Union og Den Russiske Føderation om administrationen af toldkontingenter for eksporten af træ fra Den Russiske Føderation til Den Europæiske Union og af protokollen mellem Den Europæiske Union og Den Russiske Føderations regering om tekniske betingelser i henhold til denne aftale (1), særlig artikel 4 heri, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I betragtning af den økonomiske betydning for Den Europæiske Union af importen af råtræ og den betydning, som den Russiske Føderation har for Den Europæiske Union som leverandør af råtræ, har Kommissionen forhandlet med Den Russiske Føderation om tilsagn fra Den Russiske Føderation om at mindske eller afskaffe de eksportafgifter, som den i øjeblikket anvender, herunder på råtræ.
(2)
Disse tilsagn, som vil blive opført på Verdenshandelsorganisationens (WTO's) liste over indrømmelser fra Den Russiske Føderation, når den tiltræder WTO, omfatter toldkontingenter for eksporten af bestemte typer nåletræer, hvoraf en del er blevet tildelt eksporten til Den Europæiske Union.
(3)
I forbindelse med forhandlingerne om Den Russiske Føderations tiltrædelse af WTO har Kommissionen på Unionens vegne forhandlet med Den Russiske Føderation om en aftale i form af brevveksling om administrationen af disse toldkontingenter for eksporten af visse former for nåletræer fra Den Russiske Føderation til Unionen (i det følgende benævnt »aftalen«).
(4)
Som anført i aftalen har Unionen og Den Russiske Føderation forhandlet om detaljerede tekniske betingelser for forvaltningen af toldkontingenterne, som er en del af en aftale i form af en protokol, der er forhandlet mellem Unionen og Den Russiske Føderations regering (i det følgende benævnt »protokollen«).
(5)
I forbindelse med aftalens og protokollens gennemførelse bør der fastlægges metoder for tildeling af toldkontingenter afhængigt af datoen for importørernes forelæggelse af ansøgninger, og der bør fastsættes bestemmelser og metoder for fastsættelsen af rettigheder for de traditionelle importører for hver kontingentperiode og for hver varegruppe.
(6)
Der bør fastsættes bestemmelser om forretningskontinuitet i forbindelse med fastsættelsen af, hvorvidt en importør, der påberåber sig status som traditionel importør, er den samme fysiske eller juridiske person, som importerede de omfattede varer i de referenceperioder, der er anført i denne forordning.
(7)
Der bør fastsættes bestemmelser og procedurer for de uudnyttede kvotetilladelser.
(8)
Der bør fastsættes overgangsbestemmelser, der skal gælde i de første tre kvoteperioder af anvendelsen af denne forordning i forbindelse med valget af referenceperioder til brug for beregningen af lofterne for kvotetilladelserne for traditionelle importører.
(9)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra udvalget for træ nedsat ved afgørelse (2012/105/EU) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL 1
ANVENDELSESOMRÅDE OG DEFINITIONER
Artikel 1
Denne forordning fastlægger detaljerede bestemmelser om tildelingen af kvotetilladelser i overensstemmelse med protokollens artikel 5, stk. 2, og fastsætter andre bestemmelser, der er nødvendige for Unionens forvaltning af mængden af de toldkontingenter, der tildeles eksporten til Unionen i forbindelse med gennemførelsen af aftalen og protokollen.
Artikel 2
I denne forordning gælder definitionerne i artikel 1, stk. 3, artikel 2 og artikel 5, stk. 3 og 4, i protokollen.
Desuden gælder følgende definition: ved »varegruppe« forstås hver af de to kategorier af varer, der er omfattet i henhold til klassificeringen af sådanne varer i Ruslands told- og statistiknomenklatur, nemlig rødgran (toldposition 4403 20 110 og 4403 20 190) og skovfyr (toldposition 4403 20 310 og 4403 20 390). De relevante toldkoder, der anvendes i Den Russiske Føderation, og tilsvarende kombineret nomenklatur (2) (KN) og Taric-koder er vedhæftet som bilag I.
KAPITEL 2
TILDELINGSPRINCIPPER
Artikel 3
Metoden for tildeling af et toldkontingent afhænger af datoen for importørens indsendelse af ansøgningen og er, som følger:
a)
for ansøgninger indsendt senest den 31. juli i hvert år (i det følgende benævnt »første del af kvoteperioden«) tildeler Kommissionen toldkontingenter i overensstemmelse med de »traditionelle« eller »nye« importørkategorier, jf. protokollens artikel 5, stk. 2, litra b), og
b)
for ansøgninger indsendt fra den 1. august (i det følgende benævnt »anden del af kvoteperioden«) tildeler Kommissionen den resterende mængde af toldkontingenter i overensstemmelse med den kronologiske rækkefølge for Kommissionens modtagelse af meddelelser fra medlemsstaternes kompetente myndigheder (i det følgende benævnt »bevillingskontor«) i forbindelse med ansøgninger, der er indsendt af individuelle importører, jf. protokollens artikel 5, stk. 2, litra a.
Artikel 4
1. I første del af kvoteperioden:
a)
70 % af hvert toldkontingent pr. varegruppe tildeles traditionelle importører (i det følgende benævnt »kontingent for traditionelle importører«) og
b)
30 % af hvert toldkontingent pr. varegruppe tildeles nye importører (i det følgende benævnt »kontingent for nye importører«).
2. Kontingentet for de nye importører tildeles i overensstemmelse med den kronologiske rækkefølge for Kommissionens modtagelse af meddelelser fra bevillingskontorerne om ansøgninger om en kvotetilladelse fra sådanne importører.
3. Hver ny importør tildeles maksimalt 1,5 % af toldkontingentet for hver varegruppe i overensstemmelse med tildelingsproceduren omtalt i stk. 2.
Artikel 5
I anden del af kvoteperioden tildeles hver enkelt importør maksimalt 5 % af det resterende toldkontingent for hver varegruppe.
Artikel 6
1. I første del af kvoteperioden har hver traditionel importør kun ret til at anmode om kvotetilladelser for en bestemt del af kvoten for traditionelle importører for hver enkelt varegruppe (i det følgende benævnt »loft«), som er beregnet i henhold til stk. 2. Alle de kvotetilladelser, der tildeles en traditionel importør i første del af kvoteperioden, modregnes i loftet for denne importør.
2. Det loft for hver enkelt varegruppe for en traditionel importør, der gælder i en kvoteperiode (i det følgende benævnt »kvoteperiode n + 1«), beregnes i overensstemmelse med en sådan importørs gennemsnitlige faktiske import af de omfattede varer i de to kvoteperioder, der går forud for beregningsåret for et sådant loft, ud fra følgende formel:
Ci = T * (Īi/ΣĪi)
hvor:
»Ci« er loftet for den pågældende varegruppe (rødgran eller skovfyr) for importør »i« i kvoteperiode n + 1
»T« er kvoten for de traditionelle importører for den pågældende varegruppe i beregningsåret for loftet (i det følgende benævnt »kvoteperiode n«)
»Īi« er den traditionelle importør i's gennemsnitlige faktiske import af den pågældende varegruppe i de to kvoteperioder, der går forud for beregningen (i det følgende benævnt henholdsvis »kvoteperiode n-2« og »kvoteperiode n-1«), og er som følger
[(importør i's faktiske import i kvoteperiode n-2) + (importør i's faktiske import i kvoteperiode n-1)]/2
»ΣĪi« er summen af alle traditionelle importørers gennemsnitlige import Īi for den pågældende varegruppe.
Artikel 7
1. Hvert år beregner Kommissionen lofterne for den enkelte traditionelle importør for den følgende kvoteperiode i overensstemmelse med metoden i artikel 6, stk. 2.
2. I forbindelse med denne beregning skal bevillingskontorerne senest den 31. marts i kvoteperiode n forelægge et resume for Kommissionen af den faktiske import af de omfattede varer i kvoteperiode n-1, som de har fået meddelelse om i henhold til artikel 11, stk. 1. Et sådant resume indsendes via et elektronisk regneark i henhold til den model, der findes i bilag IV.
3. Kommissionen underretter senest den 30. april i kvoteperiode n bevillingskontorerne om de ajourførte lofter, der er fremkommet gennem de beregninger, der er foretaget i henhold til artikel 6, stk. 2.
KAPITEL 3
FORRETNINGSKONTINUITET
Artikel 8
1. Hvis en importør, som hævder at være traditionel importør jf. protokollens artikel 5, stk. 4 (i det følgende benævnt »ansøgeren«), ikke forelægger tilfredsstillende dokumentation for at være den samme fysiske eller juridiske person, som importerede de omfattede varer i den referenceperiode, der er blevet valgt i henhold til artikel 17, stk. 2 (i det følgende benævnt »forgængeren«), skal denne forelægge den nødvendige dokumentation for bevillingskontoret for, at der er tale om forretningskontinuitet i forhold til forgængerens aktiviteter.
2. Der anses for at være forretningskontinuitet som omtalt i stk. 1, når:
a)
ansøgeren og forgængeren kontrolleres af den samme juridiske enhed, jf. Rådets forordning (EF) nr. 139/2004 (3), eller
b)
forgængerens økonomiske aktivitet med hensyn til de omfattede varer lovligt er blevet overdraget til ansøgeren, f.eks. som følge af en fusion eller erhvervelse, jf. forordning (EF) nr. 139/2004.
3. Importører, som ikke kan dokumentere forretningskontinuitet, anses for at være nye importører.
Artikel 9
Bestemmelserne i artikel 8 finder tilsvarende anvendelse, når en importør hævder at være traditionel importør i henhold til protokollens artikel 5, stk. 3.
KAPITEL 4
ANSØGNINGER OM KVOTETILLADELSER
Artikel 10
1. Ansøgninger om kvotetilladelser forelægges i den form, der er fastlagt i bilag II. Hvis oplysningerne i ansøgningen anses for at være utilstrækkelige, kan bevillingskontoret kræve yderligere oplysninger af ansøgeren.
2. Tildelingen af en kvotetilladelse underlægges et krav om, at de pågældende varer gennemgår en behandling på Unionens territorialområde, ved hvilken de får tildelt EU-oprindelse, jf. artikel 24 i Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 (4).
3. Ansøgninger om kvotetilladelser ledsages af en erklæring på tro og love afgivet af ansøgeren, som indeholder en forpligtelse til:
a)
at overdrage de pågældende varer til den foreskrevne behandling senest et år efter den dato, på hvilken toldangivelsen om overgang til fri omsætning med den nøjagtige beskrivelse af varerne og Taric-koderne blev godkendt af de kompetente toldmyndigheder
b)
at føre nøjagtige regnskaber i den medlemsstat, hvor tilladelsen blev givet, således at bevillingskontoret kan udføre den kontrol, som det anser for nødvendig med henblik på at sikre, at varerne faktisk overdrages til den foreskrevne behandling, og opbevare sådanne regnskaber; i dette underafsnit forstås ved »regnskaber« data, der indeholder alle nødvendige oplysninger og tekniske detaljer om, hvordan det er muligt for bevillingskontoret at føre tilsyn med og foretage kontrol af transaktioner
c)
at sikre, at bevillingskontoret kan spore de pågældende varer på tilfredsstillende måde hos den pågældende virksomhed gennem hele deres behandling
d)
at underrette bevillingskontoret om alle de faktorer, der kan påvirke tilladelsen.
4. Hvis de pågældende varer overdrages, forelægger ansøgeren tilstrækkelig dokumentation for deres overdragelse til den foreskrevne behandling, jf. stk. 3, litra a).
5. Artikel 308d i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 (5) finder anvendelse.
6. Manglende overholdelse af den forpligtelse, der er omtalt i stk. 3 i denne artikel, fra importørens eller en fysisk eller juridisk persons side, til hvilken importøren efterfølgende overdrager sådanne varer, anses for at svare til en uudnyttet kvotetilladelse, jf. artikel 13, for den relevante mængde af varer.
7. Kommissionen offentliggør en liste over bevillingskontorer i Den Europæiske Unions Tidende og ajourfører den om nødvendigt.
KAPITEL 5
DOKUMENTATION FOR FAKTISK IMPORT
Artikel 11
1. Senest 15 kalenderdage efter slutningen af hver tredje måned underretter importørerne bevillingskontorerne i den medlemsstat, hvorfra de modtog en kvotetilladelse, om deres faktiske import af de omfattede varer til denne medlemsstat inden for de seneste tre måneder. I den forbindelse forsyner importøren bevillingskontoret med en kopi af toldangivelserne for den pågældende import.
2. Hvis mængden, der er anført i toldangivelsen, er målt i afbarket form, og mængden under punkt 9 i kvotetilladelsen indeholder bark, skal importøren ud over oplysningerne i stk. 1 og inden for samme tidsfrist meddele bevillingskontoret de nøjagtige importmængder for hver toldangivelse, som omfatter bark. De nøjagtige mængder fastslås ved anvendelse af justeringskoefficienterne i bilag III.
KAPITEL 6
UUDNYTTEDE KVOTETILLADELSER
Artikel 12
1. Hvis en kvotetilladelse er uudnyttet seks måneder efter dens udstedelse, returnerer importøren den til bevillingskontoret eller meddeler samme, at man agter at anvende den i den resterende del af kvoteperioden. Hvis en kvotetilladelse er blevet udstedt inden begyndelsen af kvoteperioden, jf. protokollens artikel 4, regnes tidsfristen på seks måneder fra den 1. januar i det år, der svarer til kvoteperioden.
2. Bevillingskontorerne underretter omgående Kommissionen om kvotetilladelser, der returneres af importørerne, jf. stk. 1. Den resterende del af loftet, der gælder for de traditionelle importører, og som er til rådighed for den pågældende varegruppe, ændres med det tilsvarende beløb.
Artikel 13
1. Hvis den faktiske import fra en traditionel importør af de omfattede varer i kvoteperiode n-1 er under 85 % af den mængde, der er dækket af alle kvotetilladelser, der er tildelt en sådan importør i den samme kvoteperiode, reduceres importørens importlofter for begge varegrupper i kvoteperiode n + 1 med et beløb, der er proportionelt med størrelsen af den manglende faktiske import.
2. Den reduktion, der er omtalt i stk. 1, udregnes, som følger:
ri = (0,85 * ΣΑi - Ii)/ΣΑi
hvor:
»ri« er den reduktion, der gælder importlofterne for importør »i« for begge varegrupper i kvoteperiode n + 1
»ΣΑi« er summen af kvotetilladelser, der er tildelt den traditionelle importør »i« i kvoteperiode n-1
»Ii« er den faktiske import af de omfattede varer fra importør »i« i kvoteperiode n-1.
Artikel 14
1. Hvis en kvotetilladelse, som ikke er blevet returneret seks måneder efter dens udstedelse, jf. artikel 12, fortsat er uudnyttet ved udgangen af kvoteperiode n-1, reduceres importørens importlofter for begge varegrupper i kvoteperiode n + 1 med to gange beløbet i forhold til størrelsen af den uudnyttede kvotetilladelse.
2. Den reduktion, der er omtalt i stk. 1, udregnes, som følger:
Ri = 2 * (ΣUi/ΣΑi)
hvor:
»Ri« er den reduktion, der gælder importloftet for importør »i« for begge varegrupper i kvoteperiode n + 1
»ΣUi« er summen af uudnyttede kvotetilladelser, der er tildelt importør »i« i kvoteperiode n-1
»ΣΑi« er summen af kvotetilladelser, der er tildelt importør »i« for begge varegrupper i kvoteperiode n-1.
Artikel 15
Hvis betingelserne for en reduktion af importlofterne, som nævnt i artikel 13 og 14, opfyldes samtidigt, finder kun den højeste reduktion (Ri eller ri) anvendelse.
KAPITEL 7
OVERGANGSORDNINGER FOR DE FØRSTE TRE KVOTEPERIODER
Artikel 16
1. Tildelingsmetoden i artikel 4 i denne forordning gælder for hele den første kvoteperiode i forbindelse med anvendelsen af denne forordning. I denne kvoteperiode gælder bestemmelserne i kapitel 6 ikke.
2. Artikel 17 til 19 gælder i de første tre kvoteperioder i forbindelse med anvendelsen af denne forordning.
Artikel 17
1. Importøren kan vælge, at referenceperioden i protokollens artikel 5, stk. 4, skal være 2004, 2007 eller en kombination af begge år.
2. Importører, der hævder at have status af traditionel importør, skal senest 20 kalenderdage efter ikrafttrædelsen af denne forordning angive, hvilken af de tre muligheder i stk. 1 de vælger til beregningen af deres lofter i overensstemmelse med artikel 6.
3. Den referenceperiode, som hver importør har valgt i henhold til stk. 2, skal gælde for de første tre kvoteperioder i forbindelse med anvendelsen af denne forordning.
Artikel 18
1. Importører, der hævder at have status af traditionel importør, skal senest 20 kalenderdage efter ikrafttrædelsen af denne forordning underrette bevillingskontoret eller -kontorerne i den eller de medlemsstater, hvorfra de agter at anmode om kvotetilladelser, om deres faktiske import af omfattede varer til den eller de medlemsstater i den referenceperiode, der er valgt i henhold til artikel 17, stk. 2. For at dokumentere en sådan påstand om faktisk import forsyner importøren bevillingskontoret med en kopi af toldangivelsen for den pågældende import.
2. Bevillingskontorerne indgiver et resumé til Kommissionen af den faktiske import af omfattede varer, som de har fået meddelelse om i henhold til stk. 1 i denne artikel, senest 35 kalenderdage efter ikrafttrædelsen af denne forordning. Et sådant resumé indsendes via et elektronisk regneark i henhold til den model, der findes i bilag V.
Artikel 19
1. Hvis der er valgt et enkelt år i henhold til artikel 17, stk. 2, er den variable størrelse Īi som nævnt i artikel 6, stk. 2, importørens faktiske import af den pågældende varegruppe i dette år.
2. Hvis der er valgt en kombination af både 2004 og 2007 i henhold til artikel 17, stk. 2, er den variable størrelse Īi som nævnt i artikel 6, stk. 2, gennemsnittet af importørens faktiske import af den pågældende varegruppe i årene 2004 og 2007, beregnet som følger:
[(Faktisk import i 2004) + (Faktisk import i 2007)]/2.
3. Kommissionen underretter bevillingskontorerne senest 65 kalenderdage efter ikrafttrædelsen af denne forordning om de lofter, der er fremkommet gennem de beregninger, der er foretaget i henhold til artikel 6, stk. 2.
4. Såfremt lofterne i artikel 6 ikke er blevet beregnet på det tidspunkt, hvor aftalen og protokollen anvendes midlertidigt, tildeles toldkontingenterne pr. varegruppe alle importører i overensstemmelse med den tildelingsprocedure, der er omtalt i artikel 3, litra b), indtil Kommissionen har meddelt bevillingskontorerne, at lofterne er blevet fastlagt, og at tildelingsproceduren i artikel 3, litra b), er afsluttet. I dette stykke tildeles hver importør maksimalt 2,5 % af toldkontingentet for hver varegruppe.
KAPITEL 8
Artikel 20
Denne forordning træder i kraft på dagen for offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den ophører med at finde anvendelse på den dato, fra hvilken protokollen ikke længere anvendes midlertidigt.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. juni 2012.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 498/2012,
annettu 12 päivänä kesäkuuta 2012,
puun vientiin Venäjän federaatiosta Euroopan unioniin sovellettavien tariffikiintiöiden kohdentamisesta
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon puun viennissä Venäjän federaatiosta Euroopan unioniin sovellettavien tariffikiintiöiden hallinnointia koskevan Euroopan unionin ja Venäjän federaation välisen kirjeenvaihtona tehdyn sopimuksen sekä kyseisessä sopimuksessa tarkoitettuja teknisiä sääntöjä koskevan Euroopan unionin ja Venäjän federaation hallituksen välisen pöytäkirjan allekirjoittamisesta Euroopan unionin puolesta sekä niiden väliaikaisesta soveltamisesta 14 päivänä joulukuuta 2011 annetun neuvoston päätöksen 2012/105/EU (1) ja erityisesti sen 4 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Koska raakapuun tuonti on taloudellisesti tärkeää Euroopan unionille ja koska Venäjän federaatio on unionin tärkeä raakapuun toimittaja, komissio on neuvotellut Venäjän federaation kanssa Venäjän federaation sitoumuksista alentaa sen tällä hetkellä soveltamia vientitulleja tai poistaa ne, myös raakapuun osalta.
(2)
Nämä sitoumukset, joista tulee osa Maailman kauppajärjestön (WTO) laatimaa Venäjän federaation myönnytysluetteloa maan liittyessä WTO:hon, sisältävät tiettyjen havupuulajien vientiä koskevat tariffikiintiöt, joista on kohdennettu osuus unioniin vientiä varten.
(3)
Venäjän federaation WTO:hon liittymistä koskevien neuvottelujen yhteydessä komissio on neuvotellut unionin puolesta Venäjän federaation kanssa kirjeenvaihtona sopimuksen tiettyjen havupuiden viennissä Venäjän federaatiosta unioniin sovellettavien tariffikiintiöiden hallinnoinnista, jäljempänä ’sopimus’.
(4)
Unioni ja Venäjän federaatio ovat sopimuksen mukaisesti neuvotelleet tariffikiintiöiden hallinnointia koskevat yksityiskohtaiset tekniset säännöt, jotka sisältyvät unionin ja Venäjän federaation hallituksen väliseen pöytäkirjan muodossa tehtyyn sopimukseen, jäljempänä ’pöytäkirja’.
(5)
Sopimuksen ja pöytäkirjan täytäntöönpanoa varten olisi luotava menettelyt tariffikiintiöiden kohdentamiseksi tuojien tekemien hakemusten jättöpäivän perusteella sekä vahvistettava säännöt ja menettelyt perinteisten tuojien oikeuksien määrittämiseksi kunkin kiintiöjakson ja kunkin tuoteryhmän osalta.
(6)
Olisi vahvistettava toiminnan jatkuvuutta koskevat säännöt sen määrittämiseen, onko perinteisen tuojan asemaa hakeva tuoja sama luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka on tuonut soveltamisalaan kuuluvat tuotteet tässä asetuksessa määriteltyinä viitejaksoina.
(7)
Olisi vahvistettava käyttämättömiä kiintiölupia koskevat säännöt ja menettelyt.
(8)
Siirtymäsäännöt, jotka ovat voimassa tämän asetuksen soveltamisajan kolmena ensimmäisenä kiintiöjaksona, olisi vahvistettava samalla, kun valitaan perinteisille tuojille myönnettävien kiintiölupien enimmäismäärien laskemisessa käytettävät viitejaksot.
(9)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat päätöksellä 2012/105/EU perustetun puukomitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 LUKU
SOVELTAMISALA JA MÄÄRITELMÄT
1 artikla
Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt kiintiölupien myöntämiseen pöytäkirjan 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti ja muut säännökset, jotka ovat tarpeen unionin hallinnoidessa unioniin suuntautuvaan vientiin kohdennettuja tariffikiintiömääriä osana sopimuksen ja pöytäkirjan täytäntöönpanoa.
2 artikla
Tässä asetuksessa sovelletaan pöytäkirjan 1 artiklan 3 kohdassa, 2 artiklassa ja 5 artiklan 3 ja 4 kohdassa annettuja määritelmiä.
Lisäksi sovelletaan seuraavaa määritelmää: ’tuoteryhmällä’ tarkoitetaan soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden kumpaakin ryhmää Venäjän federaatiossa sovellettavan tariffi- ja tilastonimikkeistön tuoteluokittelun mukaisesti eli kuusta (tullinimikenumerot 4403 20 110 ja 4403 20 190) ja mäntyä (tullinimikenumerot 4403 20 310 ja 4403 20 390). Asianomaiset Venäjän federaatiossa sovellettavat tariffikoodit ja niitä vastaavat yhdistetyn nimikkeistön (2) (CN) koodit ja Taric-koodit luetellaan liitteessä I.
2 LUKU
KOHDENTAMISPERIAATTEET
3 artikla
Tariffikiintiöt kohdennetaan tuojien tekemien hakemusten jättöpäivän perusteella seuraavasti:
a)
kunkin vuoden 31 päivään heinäkuuta mennessä, jäljempänä ’kiintiöjakson ensimmäinen osa’, jätettyjen hakemusten osalta komissio kohdentaa tariffikiintiöt pöytäkirjan 5 artiklan 2 kohdan b alakohdan nojalla tuojaluokkien ”perinteiset tuojat” tai ”uudet tuojat” mukaisesti; ja
b)
elokuun 1 päivästä alkaen, jäljempänä ’kiintiöjakson toinen osa’, jätettyjen hakemusten osalta komissio kohdentaa jäljellä olevat tariffikiintiömäärät pöytäkirjan 5 artiklan 2 kohdan a alakohdan nojalla siinä järjestyksessä, jossa se on vastaanottanut jäsenvaltioiden toimivaltaisten viranomaisten, jäljempänä ’lisenssitoimisto(t)’, toimittamat ilmoitukset yksittäisten tuojien hakemuksista.
4 artikla
1. Kiintiöjakson ensimmäisen osan aikana
a)
70 prosenttia kustakin tuoteryhmäkohtaisesta tariffikiintiöstä kohdennetaan perinteisille tuojille, jäljempänä ’perinteisten tuojien kiintiö’; ja
b)
30 prosenttia kustakin tuoteryhmäkohtaisesta tariffikiintiöstä kohdennetaan uusille tuojille, jäljempänä ’uusien tuojien kiintiö’.
2. Uusien tuojien kiintiö kohdennetaan siinä järjestyksessä, jossa komissio on vastaanottanut lisenssitoimistojen toimittamat ilmoitukset uusien tuojien kiintiölupahakemuksista.
3. Kullekin uudelle tuojalle myönnetään enintään 1,5 prosenttia kunkin tuoteryhmän tariffikiintiöstä 2 kohdassa esitetyn menettelyn mukaisesti.
5 artikla
Kiintiöjakson toisen osan aikana kullekin tuojalle myönnetään enintään 5 prosenttia kunkin tuoteryhmän jäljellä olevasta tariffikiintiöstä.
6 artikla
1. Kiintiöjakson ensimmäisen osan aikana kukin perinteinen tuoja saa hakea kiintiölupia ainoastaan tiettyyn, 2 kohdan mukaisesti laskettavaan osuuteen tuoteryhmäkohtaisesta perinteisten tuojien kiintiöstä, jäljempänä ’enimmäismäärä’. Perinteiselle tuojalle kiintiöjakson ensimmäisen osan aikana myönnettävät kiintiöluvat eivät voi ylittää tätä enimmäismäärää.
2. Perinteiseen tuojaan kiintiöjaksolla, jäljempänä ’kiintiöjakso n + 1’, kunkin tuoteryhmän osalta sovellettava enimmäismäärä lasketaan tuojan enimmäismäärän laskentavuotta edeltävinä kahtena kiintiöjaksona tosiasiallisesti tuomien, soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden keskimäärän perusteella seuraavaa kaavaa käyttäen:
Ci = T * (Īi/ΣĪi)
jossa
Ci tarkoittaa tuojalle i kiintiöjaksolle n + 1 vahvistettua asianomaisen tuoteryhmän (kuusi tai mänty) enimmäismäärää;
T tarkoittaa perinteisten tuojien käytettävissä olevaa asianomaisen tuoteryhmän kiintiötä enimmäismäärän laskentavuonna, jäljempänä ’kiintiöjakso n’;
Īi tarkoittaa perinteisen tuojan i laskentaa edeltävinä kahtena kiintiöjaksona, jäljempänä ’kiintiöjakso n-2’ ja ’kiintiöjakso n-1’, tosiasiallisesti tuomien, asianomaisen tuoteryhmän tuotteiden keskimäärää seuraavasti:
[(tuojan i tosiasiallinen tuonti kiintiöjaksolla n-2) + (tuojan i tosiasiallinen tuonti kiintiöjaksolla n-1)]/2
ΣĪi tarkoittaa kaikkien perinteisten tuojien tuomien asianomaisen tuoteryhmän tuotteiden keskimäärän Īi yhteismäärää.
7 artikla
1. Komissio laskee vuosittain 6 artiklan 2 kohdassa esitetyllä tavalla enimmäismäärät, joita sovelletaan kuhunkin perinteiseen tuojaan seuraavalla kiintiöjaksolla.
2. Laskentaa varten lisenssitoimistojen on toimitettava komissiolle kiintiöjakson n 31 päivään maaliskuuta mennessä yhteenveto niille 11 artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitetusta, soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tosiasiallisesta tuonnista kiintiöjaksolla n-1. Yhteenveto on toimitettava sähköisenä taulukkona, joka noudattaa liitteessä IV esitettyä mallia.
3. Komissio ilmoittaa lisenssitoimistoille viimeistään kiintiöjakson n 30 päivänä huhtikuuta enimmäismäärät, jotka on saatettu ajan tasalle 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehtyjen laskelmien perusteella.
3 LUKU
TOIMINNAN JATKUVUUS
8 artikla
1. Jos pöytäkirjan 5 artiklan 4 kohdan mukaisen perinteisen tuojan asemaa hakeva tuoja, jäljempänä ’hakija’, ei pysty tyydyttävällä tavalla osoittamaan olevansa sama luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö, joka on tuonut soveltamisalaan kuuluvat tuotteet 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti valitulla viitejaksolla, jäljempänä ’edeltäjä’, sen on esitettävä lisenssitoimistolle tarvittava näyttö siitä, että se jatkaa edeltäjänsä toimintaa.
2. Toiminnan katsotaan jatkuvan 1 kohdassa tarkoitetulla tavalla, kun
a)
hakija ja edeltäjä ovat saman oikeushenkilön määräysvallassa neuvoston asetuksessa (EY) N:o 139/2004 (3) tarkoitetulla tavalla; tai
b)
edeltäjän taloudellinen toiminta on soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden osalta siirretty laillisesti hakijalle esimerkiksi sulautuman tai yrityskaupan tuloksena asetuksessa (EY) N:o 139/2004 tarkoitetulla tavalla.
3. Tuojat, jotka eivät esitä näyttöä toiminnan jatkuvuudesta, katsotaan uusiksi tuojiksi.
9 artikla
Edellä olevan 8 artiklan säännöksiä sovelletaan soveltuvin osin tuojan hakiessa perinteisen tuojan asemaa pöytäkirjan 5 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
4 LUKU
KIINTIÖLUPAHAKEMUKSET
10 artikla
1. Kiintiölupahakemusten on noudatettava liitteessä II esitettyä mallia. Jos hakemuksen tiedot katsotaan riittämättömiksi, lisenssitoimisto voi pyytää hakijalta lisätietoja.
2. Kiintiöluvan myöntämisen ehtona on, että luvanalaisia tuotteita käsitellään unionin tullialueella, jolloin ne muuttuvat unionista peräisin oleviksi tuotteiksi neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 (4) 24 artiklan mukaisesti.
3. Hakijan on liitettävä kiintiölupahakemukseen vakuutus, jossa se sitoutuu
a)
asettamaan asianomaiset tuotteet ennalta ilmoitettuun käsittelyyn vuoden kuluessa päivästä, jona toimivaltaiset tulliviranomaiset ovat hyväksyneet vapaaseen liikkeeseen luovuttamista koskevan, tavaroiden tarkan kuvauksen ja Taric-koodit sisältävän tulli-ilmoituksen;
b)
pitämään riittävää kirjanpitoa luvan myöntäneessä jäsenvaltiossa, jotta lisenssitoimisto voi tehdä tarpeellisina pitämänsä tarkastukset sen varmistamiseksi, että tuotteet on tosiasiallisesti asetettu ennalta ilmoitettuun käsittelyyn, ja säilyttämään kyseisen kirjanpidon; tätä alakohtaa sovellettaessa ’kirjanpidolla’ tarkoitetaan kaikkia niitä missä tahansa muodossa olevia tietoja ja teknisiä yksityiskohtia, joita lisenssitoimistot tarvitsevat toiminnan valvomiseen ja tarkastamiseen;
c)
antamaan lisenssitoimistolle mahdollisuuden tuotteiden jäljittämiseen asianomaisen yrityksen tiloissa ja käsittelyn kaikissa vaiheissa lisenssitoimiston asettamin ehdoin;
d)
ilmoittamaan lisenssitoimistolle kaikista luvansaantiin mahdollisesti vaikuttavista tekijöistä.
4. Mikäli asianomaiset tuotteet siirretään, hakijan on esitettävä riittävä näyttö niiden asettamisesta ennalta ilmoitettuun käsittelyyn 3 kohdan a alakohdan mukaisesti.
5. Asiassa sovelletaan komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (5) 308 d artiklaa.
6. Jos tuoja taikka kuka tahansa luonnollinen henkilö tai mikä tahansa oikeushenkilö, jolle tuoja siirtää tässä tarkoitettuja tuotteita, ei noudata tämän artiklan 3 kohdassa tarkoitettua sitoumusta, laiminlyönti katsotaan 13 artiklan mukaisesti käyttämättömäksi kiintiöluvaksi asianomaisen tuotemäärän osalta.
7. Komissio julkaisee lisenssitoimistojen luettelon Euroopan unionin virallisessa lehdessä ja päivittää sitä tarpeen mukaan.
5 LUKU
NÄYTTÖ TOSIASIALLISESTA TUONNISTA
11 artikla
1. Tuojien on joka kolmannen kuukauden jälkeisten 15 vuorokauden kuluessa ilmoitettava kiintiöluvan myöntäneen jäsenvaltion lisenssitoimistolle kyseiseen jäsenvaltioon viimeisten kolmen kuukauden aikana suuntautunut, soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tosiasiallinen tuontinsa. Tuojan on sitä varten esitettävä lisenssitoimistolle jäljennös asianomaisen tuonnin tulli-ilmoituksista.
2. Jos tulli-ilmoitukseen merkitty määrä on mitattu kuorettomana ja kiintiöluvan 9 kohtaan merkitty määrä sisältää kuoren, tuojan on esitettävä lisenssitoimistolle 1 kohdassa tarkoitettujen tietojen lisäksi ja samassa määräajassa kunkin tulli-ilmoituksen osalta oikea, kuoren sisältävä tuontimäärä. Oikeat määrät lasketaan soveltamalla liitteessä III vahvistettuja korjauskertoimia.
6 LUKU
KÄYTTÄMÄTTÖMÄT KIINTIÖLUVAT
12 artikla
1. Jos kiintiölupa on käyttämättä vielä kuusi kuukautta sen myöntämisen jälkeen, tuojan on joko palautettava se lisenssitoimistolle tai ilmoitettava sille aikeestaan käyttää se jäljellä olevan kiintiöjakson puitteissa. Jos kiintiölupa on myönnetty ennen kiintiöjakson alkamista pöytäkirjan 4 artiklan mukaisesti, kuuden kuukauden määräaika lasketaan alkavaksi kiintiöjaksoa vastaavan vuoden 1 päivästä tammikuuta.
2. Lisenssitoimistojen on ilmoitettava komissiolle viipymättä tuojien 1 kohdan mukaisesti palauttamista kiintiöluvista. Perinteisten tuojien asianomaista tuoteryhmää varten käytettävissä olevien enimmäismäärien jäljellä olevaa osuutta muutetaan vastaavalla määrällä.
13 artikla
1. Jos perinteisen tuojan tosiasiallinen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuonti kiintiöjaksolla n-1 on alle 85 prosenttia kaikkien tuojalle kyseistä kiintiöjaksoa varten myönnettyjen kiintiölupien kohteena olevista määristä, tuojalle n kiintiöjaksolla n + 1 vahvistettuja tuoteryhmäkohtaisia enimmäismääriä vähennetään tosiasiallisen tuonnin puuttuvaan osuuteen suhteutetulla määrällä.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu vähennys lasketaan seuraavasti:
ri = (0,85 * ΣΑi - Ii)/ΣΑi
jossa
ri tarkoittaa tuojan i enimmäismääriin molempien tuoteryhmien osalta sovellettavaa vähennystä kiintiöjaksolla n + 1;
ΣΑi tarkoittaa perinteiselle tuojalle i kiintiöjaksolla n-1 myönnettyjen kiintiölupien yhteismäärää;
Ii tarkoittaa tuojan i tosiasiallista soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tuontia kiintiöjaksolla n-1.
14 artikla
1. Jos kiintiölupa, jota ei ole 12 artiklan mukaisesti palautettu kuuden kuukauden kuluttua sen myöntämisestä, on kiintiöjakson n-1 päättyessä edelleen käyttämättä, tuojalle kiintiöjaksolla n + 1 vahvistettuja enimmäismääriä vähennetään molempien tuoteryhmien osalta määrällä, joka on kaksinkertainen käyttämättömän kiintiöluvan määrään suhteutettuna.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu vähennys lasketaan seuraavasti:
Ri = 2 * (ΣUi/ΣΑi)
jossa
Ri tarkoittaa tuojan i enimmäismäärään molempien tuoteryhmien osalta sovellettavaa vähennystä kiintiöjaksolla n + 1;
ΣUi tarkoittaa tuojalle i kiintiöjaksolla n-1 myönnettyjen käyttämättömien kiintiölupien yhteismäärää;
ΣΑi tarkoittaa tuojalle i molempien tuoteryhmien osalta kiintiöjaksolla n-1 myönnettyjen kiintiölupien yhteismäärää.
15 artikla
Jos molemmat 13 ja 14 artiklassa tarkoitetut enimmäismäärien vähentämisedellytykset täyttyvät samanaikaisesti, vain suurempaa vähennystä (Ri tai ri) sovelletaan.
7 LUKU
KOLMEEN ENSIMMÄISEEN KIINTIÖJAKSOON SOVELLETTAVAT SIIRTYMÄTOIMENPITEET
16 artikla
1. Tämän asetuksen 4 artiklassa säädettyä kohdentamismenetelmää sovelletaan tämän asetuksen soveltamisajan koko ensimmäisenä kiintiöjaksona. Kyseisenä kiintiöjaksona ei sovelleta 6 luvun säännöksiä.
2. Tämän asetuksen 17-19 artiklaa sovelletaan tämän asetuksen soveltamisajan kolmena ensimmäisenä kiintiöjaksona.
17 artikla
1. Pöytäkirjan 5 artiklan 4 kohdassa tarkoitettu viitejakso on tuojan valinnan mukaan vuosi 2004, vuosi 2007 tai niiden yhdistelmä.
2. Perinteisen tuojan asemaa hakevien tuojien on ilmoitettava 20 vuorokauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta, minkä 1 kohdassa annetuista kolmesta vaihtoehdosta ne valitsevat niihin sovellettavien enimmäismäärien laskemiseen 6 artiklan mukaisesti.
3. Kunkin tuojan 2 kohdan mukaisesti valitsemaa viitejaksoa sovelletaan tämän asetuksen soveltamisajan kolmeen ensimmäiseen kiintiöjaksoon.
18 artikla
1. Perinteisen tuojan asemaa hakevien tuojien on 20 vuorokauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta ilmoitettava sen jäsenvaltion (niiden jäsenvaltioiden), jo(i)lta ne aikovat hakea kiintiölupia, lisenssitoimisto(i)lle soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tosiasiallinen tuontinsa kyseiseen jäsenvaltioon (kyseisiin jäsenvaltioihin) 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti valitulla viitejaksolla. Tuojan on tosiasiallista tuontiaan koskevien tietojen tueksi esitettävä lisenssitoimistolle jäljennös asianomaisen tuonnin tulli-ilmoituksista.
2. Lisenssitoimistojen on toimitettava komissiolle 35 vuorokauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta yhteenveto niille 1 kohdan mukaisesti ilmoitettujen soveltamisalaan kuuluvien tuotteiden tosiasiallisesta tuonnista. Yhteenveto on toimitettava sähköisenä taulukkona, joka noudattaa liitteessä V esitettyä mallia.
19 artikla
1. Jos viitejaksoksi valitaan 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti yksi ainoa vuosi, 6 artiklan 2 kohdassa mainittu muuttuja Īi tarkoittaa tuojan asianomaisen tuoteryhmän tuotteiden tosiasiallista tuontia kyseisenä vuonna.
2. Jos viitejaksoksi valitaan 17 artiklan 2 kohdan mukaisesti vuosien 2004 ja 2007 yhdistelmä, 6 artiklan 2 kohdassa mainittu muuttuja Īi tarkoittaa tuojan asianomaisen tuoteryhmän tuotteiden tosiasiallisen tuonnin keskimäärää vuosina 2004 ja 2007 laskettuna seuraavasti:
[(tosiasiallinen tuonti v. 2004) + (tosiasiallinen tuonti v. 2007)]/2.
3. Komissio ilmoittaa lisenssitoimistoille 65 vuorokauden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta enimmäismäärät, jotka ovat tulosta 6 artiklan 2 kohdan mukaisesti tehdyistä laskelmista.
4. Jos 6 artiklassa tarkoitettuja enimmäismääriä ei ole laskettu siihen mennessä, kun sopimusta ja pöytäkirjaa aletaan soveltaa väliaikaisesti, tuoteryhmäkohtaiset tariffikiintiöt kohdennetaan kaikille tuojille 3 artiklan b alakohdassa säädetyn menettelyn mukaisesti, kunnes komissio on ilmoittanut lisenssitoimistoille, että enimmäismäärät on vahvistettu ja että 3 artiklan b alakohdan mukainen kohdentamismenettely on päätetty. Tätä kohtaa sovellettaessa kukin tuoja saa enintään 2,5 prosenttia tuoteryhmäkohtaisesta tariffikiintiöstä.
8 LUKU
20 artikla
Tämä asetus tulee voimaan päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sen soveltaminen loppuu päivänä, jona pöytäkirjan väliaikainen soveltaminen päättyy.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 12 päivänä kesäkuuta 2012.