KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 272/2012
af 7. februar 2012
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1060/2009 med hensyn til afgifter, som Det Europæiske Værdipapirtilsynsmyndighed (ESMA) pålægger kreditvurderingsbureauer
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1060/2009 af 16. september 2009 om kreditvurderingsbureauer (1), særlig artikel 19, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 62 i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 af 24. november 2010 om oprettelse af en europæisk tilsynsmyndighed (Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed) (2) består Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndigheds (ESMA) indtægter også af gebyrer til ESMA i de tilfælde, der er nærmere omhandlet i EU-lovgivningen, sammen med bidrag fra de nationale offentlige myndigheder, og et tilskud fra EU.
(2)
For at sikre en effektiv anvendelse af ESMA's budget og samtidig lette den finansielle byrde for medlemsstaterne og Unionen, er det nødvendigt at sikre, at kreditvurderingsbureauerne som minimum betaler alle omkostningerne i forbindelse med tilsynet med dem. Eventuelle underskud, der kan opstå i løbet af et regnskabsår, bør inddrives fra kreditvurderingsbureauerne i det følgende år.
(3)
Kreditvurderingsbureauer, hvis omsætning overstiger en bestemt tærskel, bør afkræves en årlig tilsynsafgift af hensyn til både ESMA's og de pågældende kreditvurderingsbureauers budgetsikkerhed. De årlige tilsynsafgifter bør ikke blive en byrde for nytilkomne på kreditvurderingsmarkedet. Desuden forventes mindre kreditvurderingsbureauer at medføre betydeligt lavere tilsynsomkostninger end større bureauer. Derfor vil det være rimeligt at fritage mindre kreditvurderingsbureauer fra at betale den årlige tilsynsafgift, hvis omsætningen for kreditvurderingsbureauet eller gruppen af kreditvurderingsbureauer, som det tilhører, ikke overskrider en vis tærskel.
(4)
For at sikre en rimelig og klar fordeling af gebyrer, som samtidig afspejler den faktiske administrative byrde pr. tilsynsunderlagt enhed, bør tilsynsafgiften beregnes på grundlag af kreditvurderingsbureauernes omsætning hidrørende fra kreditvurderingsaktiviteterne og accessoriske tjenester, eftersom tilsynsudgifterne er højere for større kreditvurderingsbureauer end for små. Desuden kræver leveringen af accessoriske tjenester en yderligere tilsynsmæssig indsats, eftersom det er nødvendigt at overvåge eventuelle interessekonflikter som følge af leveringen af accessoriske tjenester. Kreditvurderingsbureauer bør ikke omgå den rimelige afgiftsfordeling som fastsat i denne forordning ved at omfordele indtægter til andre enheder i deres gruppe og således mindske deres afgiftsbidrag. ESMA bør overvåge og indberette enhver kritisk udvikling på dette område.
(5)
Kreditvurderingsbureauer i Unionen bør pålægges en registreringsafgift for at afspejle ESMA's udgifter til behandlingen af registreringsansøgningen. En ansøgnings kompleksitet og de omkostninger, der er forbundet med behandlingen af den, er større, hvis et kreditvurderingsbureau ansøger om at udstede vurderinger af strukturerede finansielle instrumenter, har planer om at validere vurderinger fra bureauer i tredjelande eller har filialer. Derfor bør registreringsafgiften beregnes under hensyntagen til disse faktorer. Behandlingsomkostningerne afhænger i vidt omfang også af størrelsen af det ansøgende kreditvurderingsbureau. Da et nyt kreditvurderingsbureaus fremtidige omsætning ikke kendes på tidspunktet for ansøgning om registrering, bør antallet af ansatte i stedet anvendes som det generelle grundlag for beregning af alle kreditvurderingsbureauer.
(6)
Der bør i denne forordning fastsættes afgifter, der skal pålægges kreditvurderingsbureauer fra tredjelande, der ansøger om godkendelse i Unionen i henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1060/2009, for at dække omkostningerne til godkendelse og de årlige tilsynsomkostninger. I den forbindelse omfatter ESMA's nødvendige udgifter godkendelse af sådanne kreditvurderingsbureauer fra tredjelande i henhold til artikel 5, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1060/2009, som foretages efter samme procedure som den, der gælder for registrering af kreditvurderingsbureauer, der er etableret i Unionen, samt ESMA's nødvendige udgifter til tilsyn med godkendte kreditvurderingsbureauer.
(7)
Kreditvurderingsbureauerne bør have godtgjort en procentdel af den afgift, de i første omgang blev pålagt for deres registrering og godkendelse, hvis de under registrerings- eller godkendelsesprocessen trækker deres ansøgning tilbage, eftersom ESMA's omkostninger til behandlingen af ansøgningen i sådanne tilfælde ville være lavere.
(8)
Af hensyn til den mulige fremtidige udvikling bør de tærskler, der er bestemmende for, om kreditvurderingsbureauer kan fritages for at betale årlige tilsynsafgifter, samt registrerings- og godkendelsesbeløbene revideres og eventuelt ajourføres. Kommissionen bør i løbet af de første fire år efter denne forordnings ikrafttræden vurdere, hvorvidt disse foranstaltninger anvendes korrekt og forelægge Europa-Parlamentet og Rådet en rapport vedrørende behovet for en eventuel revision heraf.
(9)
De nationale kompetente myndigheder afholder udgifter i forbindelse med udførelsen af opgaver, som ESMA har uddelegeret til dem i henhold til artikel 30 i forordning (EF) nr. 1060/2009, og når de yder bistand til ESMA i andre tilfælde, som fastsat i nævnte forordning. De afgifter, som ESMA pålægger kreditvurderingsbureauerne, bør ligeledes dække disse omkostninger. For at undgå, at de kompetente myndigheder lider tab eller opnår overskud ved udførelse af delegerede opgaver, eller når de yder bistand til ESMA, bør ESMA refundere de faktiske omkostninger, som den nationale kompetente myndighed har afholdt.
(10)
Denne forordning bør danne grundlag for ESMA's ret til at opkræve afgifter fra kreditvurderingsbureauer. For straks at fremme effektive tilsyns- og håndhævelsesaktiviteter bør den træde i kraft på tredjedagen for dens offentliggørelse -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Denne forordning fastsætter regler for de afgifter, som Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA) pålægger kreditvurderingsbureauer for tilsyn, registrering og godkendelse.
Artikel 2
Inddrivelse af de fulde omkostninger
De afgifter, som kreditvurderingsbureauer pålægges, skal dække:
a)
alle omkostninger ved ESMA's tilsyn med kreditvurderingsbureauer, jf. forordning (EF) nr. 1060/2009, herunder omkostninger til registrering og godkendelse af kreditvurderingsbureauer
b)
alle omkostninger til godtgørelse af udgifter, der afholdes af de kompetente myndigheder, som ESMA har uddelegeret opgaver til, jf. artikel 30 i forordning (EF) nr. 1060/2009
c)
alle omkostninger til godtgørelse af udgifter, der afholdes af kompetente myndigheder, der har ydet bistand til ESMA, jf. artikel 23c, stk. 4, og artikel 23d, stk. 5, i forordning (EF) nr. 1060/2009.
Artikel 3
Relevant omsætning
1. Men henblik på beregning af afgifterne i artikel 5, artikel 7, stk. 1, og artikel 11, stk. 1 og 2, skal den relevante omsætning for et givet regnskabsår (n) være kreditvurderingsbureauets indtægter som offentliggjort i dets reviderede regnskaber for det foregående år (n-1) hidrørende fra kreditvurderingsaktiviteterne og accessoriske tjenester.
2. Hvis kreditvurderingsbureauet ikke opererede i hele året (n-1), skal de relevante indtægter beregnes ved at ekstrapolere dette beløb for hele regnskabsåret.
KAPITEL II
AFGIFTER
Artikel 4
Afgiftstyper og generelle betalingsbetingelser
1. Kreditvurderingsbureauer, der er etableret i Unionen, og som ansøger om registrering i henhold til artikel 14, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1060/2009, pålægges følgende typer afgifter:
a)
årlige tilsynsafgifter i henhold til artikel 5
b)
registreringsafgifter i henhold til artikel 6.
2. Kreditvurderingsbureauer, der er etableret i tredjelande, og som ansøger om godkendelse i henhold til artikel 5, stk. 2, i forordning (EF) nr. 1060/2009, pålægges følgende typer afgifter:
a)
faste årlige tilsynsafgifter i henhold til artikel 7
b)
godkendelsesafgifter i henhold til artikel 8.
3. Afgifterne betales i euro. De betales efter bestemmelserne i artikel 5, stk. 3, artikel 6, stk. 6, artikel 7, stk. 2, og artikel 8, stk. 2.
Forsinkede betalinger medfører krav om betaling af en tvangsbøde på 0,1 % af det skyldige beløb pr. dag.
Artikel 5
Årlig tilsynsafgift for registrerede kreditvurderingsbureauer
1. Et registreret kreditvurderingsbureau pålægges en årlig tilsynsafgift.
Uanset første afsnit fritages et registreret kreditvurderingsbureau for at betale årlig tilsynsafgift, hvis dets samlede indtægter som offentliggjort i dets seneste reviderede regnskaber er mindre end 10 mio. EUR, eller hvis det indgår i en gruppe af kreditvurderingsbureauer, og gruppen af kreditvurderingsbureauer har samlede indtægter på mindre end 10 mio. EUR.
2. Den årlige tilsynsafgift for et givet regnskabsår beregnes som følger:
a)
Som grundlag for beregningen af den årlige tilsynsafgift for et givet regnskabsår anvendes det overslag over udgifterne til tilsyn med kreditvurderingsbureauer, der fremgår af ESMA's i overensstemmelse med artikel 63 i forordning (EU) nr. 1095/2010 opstillede og godkendte budget for det pågældende år.
b)
Det relevante beløb til beregning af den årlige tilsynsafgift for et givet regnskabsår er overslaget over udgifter i henhold til litra a) fratrukket eventuelle årlige tilsynsafgifter, der skal pålægges godkendte kreditvurderingsbureauer for et givet regnskabsår i henhold til artikel 7, og tillagt eventuelle underskud fra det foregående regnskabsår.
c)
Et registreret kreditvurderingsbureau som omhandlet i stk. 1 skal i årlig tilsynsafgift betale den del af det relevante beløb, der svarer til forholdet mellem kreditvurderingsbureauets relevante omsætning og den samlede relevante omsætning for alle registrerede kreditvurderingsbureauer, der skal betale tilsynsafgifter i henhold til stk. 1.
3. Den årlige tilsynsafgift for et givet regnskabsår betales i to rater.
Første rate forfalder ved udgangen af februar i samme år og fastsættes til to tredjedele af den skønnede årlige tilsynsafgift. Hvis der endnu ikke foreligger tal for den relevante omsætning på dette tidspunkt, baserer ESMA beregningen på omsætningen, som den fremgår af de seneste tilgængelige reviderede regnskaber.
Anden rate forfalder ved udgangen af august. Anden rate er den årlige tilsynsafgift beregnet i henhold til stk. 2 minus første rate.
ESMA sender opkrævninger for raterne til kreditvurderingsbureauerne mindst 30 dage før den respektive betalingsdato.
Artikel 6
Registreringsafgift
1. Den registreringsafgift, der skal betales af de kreditvurderingsbureauer, der ansøger om registrering, beregnes i forhold til kompleksiteten af ansøgningen og kreditvurderingsbureauets størrelse, jf. stk. 2-5.
2. Ved beregningen af registreringsafgiften skal følgende kriterier tages i betragtning:
a)
om et kreditvurderingsbureau agter at udstede kreditvurderinger af strukturerede finansielle instrumenter
b)
om et kreditvurderingsbureau har en filial i en anden medlemsstat eller i et tredjeland
c)
om et kreditvurderingsbureau har planer om at validere kreditvurderinger.
3. Hvis ingen af kriterierne i stk. 2 finder anvendelse, beregnes registreringsafgiften efter antallet af ansatte som følger:
a)
kreditvurderingsbureauer med under 15 ansatte skal betale 2 000 EUR
b)
kreditvurderingsbureauer med 15 til 49 ansatte skal betale 15 000 EUR
c)
kreditvurderingsbureauer med mindst 50 ansatte skal betale 40 000 EUR.
4. Kreditvurderingsbureauer, som kun opfylder et af kriterierne i stk. 2, skal betale følgende registreringsafgifter efter antallet af ansatte:
a)
kreditvurderingsbureauer med under 15 ansatte skal betale 10 000 EUR
b)
kreditvurderingsbureauer med 15 til 49 ansatte skal betale 40 000 EUR
c)
kreditvurderingsbureauer med mindst 50 ansatte skal betale 100 000 EUR.
5. Kreditvurderingsbureauer, som opfylder mindst to af kriterierne i stk. 2, skal betale følgende registreringsafgifter efter antallet af ansatte:
a)
kreditvurderingsbureauer med under 15 ansatte skal betale 30 000 EUR
b)
kreditvurderingsbureauer med 15 til 49 ansatte skal betale 85 000 EUR
c)
kreditvurderingsbureauer med mindst 50 ansatte skal betale 125 000 EUR.
6. Registreringsafgiften skal betales fuldt ud på det tidspunkt, hvor kreditvurderingsbureauet ansøger om registrering.
7. Hvis et kreditvurderingsbureau trækker sin ansøgning om registrering tilbage, inden ESMA har underrettet det om, at ansøgningen er fuldstændig i overensstemmelse med artikel 15, stk. 4, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1060/2009, tilbagebetaler ESMA tre fjerdedele af den betalte registreringsafgift. Hvis ansøgningen trækkes tilbage efter denne dato, men før ESMA træffer begrundet afgørelse om at registrere eller nægte registrering, skal ESMA tilbagebetale en fjerdedel af den betalte registreringsafgift.
8. Uanset artikel 5 skal et registreret kreditvurderingsbureau, der er forpligtet til at betale en årlig tilsynsafgift i overensstemmelse med artikel 5, stk. 1, i det år, hvor det bliver registreret, betale en foreløbig tilsynsafgift på 500 EUR for hver fulde måned i perioden mellem registreringsdatoen og udgangen af regnskabsåret. Denne afgift betales fuldt ud, så snart kreditvurderingsbureauet er blevet underrettet om registreringen.
Artikel 7
Fast årlig tilsynsafgift for godkendte kreditvurderingsbureauer
1. Et kreditvurderingsbureau, der er godkendt i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 1060/2009, betaler en årlig tilsynsafgift på 6 000 EUR.
Uanset første afsnit fritages et godkendt kreditvurderingsbureau for at betale årlig tilsynsafgift, hvis dets samlede indtægter som offentliggjort i dets seneste reviderede regnskaber er mindre end 10 mio. EUR, eller hvis det indgår i en gruppe af kreditvurderingsbureauer, og gruppen af kreditvurderingsbureauer har samlede indtægter på mindre end 10 mio. EUR.
2. Den årlige tilsynsafgift for et godkendt kreditvurderingsbureau forfalder ved udgangen af februar. ESMA sender en opkrævning til et godkendt kreditvurderingsbureau mindst 30 dage før denne dato.
Artikel 8
Godkendelsesafgift
1. Et kreditvurderingsbureau, der ansøger om godkendelse, skal betale en godkendelsesafgift på 10 000 EUR.
2. Godkendelsesafgiften skal betales fuldt ud på det tidspunkt, hvor kreditvurderingsbureauet ansøger om godkendelse.
3. Hvis et kreditvurderingsbureau trækker sin ansøgning om godkendelse tilbage, inden ESMA har underrettet det om, at ansøgningen er fuldstændig i overensstemmelse med artikel 15, stk. 4, andet afsnit, i forordning (EF) nr. 1060/2009, tilbagebetaler ESMA tre fjerdedele af den betalte godkendelsesafgift. Hvis ansøgningen trækkes tilbage efter denne dato, men før ESMA træffer begrundet afgørelse om at godkende eller nægte godkendelse, skal ESMA tilbagebetale en fjerdedel af den betalte godkendelsesafgift.
4. Uanset artikel 7 skal et godkendt kreditvurderingsbureau, der er forpligtet til at betale en årlig tilsynsafgift i overensstemmelse med artikel 7, stk. 1, i det år, hvor det bliver godkendt, betale en foreløbig tilsynsafgift på 500 EUR for hver fulde måned i perioden mellem godkendelsesdatoen og udgangen af regnskabsåret. Denne afgift betales fuldt ud, så snart kreditvurderingsbureauet er blevet underrettet om godkendelsen.
Artikel 9
Godtgørelse til kompetente myndigheder
1. Kun ESMA kan pålægge kreditvurderingsbureauer afgifter for registrering, godkendelse og tilsyn. De kompetente myndigheder pålægger ikke kreditvurderingsbureauer afgifter, heller ikke i tilfælde, hvor disse myndigheder udfører opgaver på vegne af ESMA i henhold til artikel 30 i forordning (EF) nr. 1060/2009.
2. ESMA godtgør en kompetent myndighed de faktiske omkostninger, der er opstået ved udførelse af delegerede opgaver i overensstemmelse med artikel 30 i forordning (EF) nr. 1060/2009 eller som følge af bistand til ESMA i overensstemmelse med artikel 23c, stk. 4, eller artikel 23d, stk. 5, i forordningen. Godtgørelsesberettigede omkostninger omfatter alle faste omkostninger og variable omkostninger ved udførelsen af de delegerede opgaver eller ydelse af bistand til ESMA.
KAPITEL III
OVERGANGSBESTEMMELSER OG AFSLUTTENDE BESTEMMELSER
Artikel 10
Afgifter i 2011
1. Kreditvurderingsbureauer registreret i 2011 betaler for 2011 en foreløbig tilsynsafgift på 500 EUR for hver fulde måned i perioden mellem registreringsdatoen - dog ikke før den 1. juli 2011 - og den 31. december 2011. Denne afgift skal betales fuldt ud ved udgangen af april 2012.
Uanset første afsnit fritages et registreret kreditvurderingsbureau for at betale tilsynsafgift i 2011, hvis dets samlede indtægter som offentliggjort i dets seneste reviderede regnskaber er mindre end 10 mio. EUR, eller hvis det indgår i en gruppe af kreditvurderingsbureauer, og gruppen af kreditvurderingsbureauer har samlede indtægter på mindre end 10 mio. EUR.
2. Kreditvurderingsbureauer godkendt i 2011 betaler for 2011 en foreløbig tilsynsafgift på 500 EUR for hver fulde måned mellem tidspunktet for godkendelsen - dog ikke før den 1. juli 2011 - og den 31. december 2011. Denne afgift skal betales fuldt ud ved udgangen af april 2012.
Uanset første afsnit fritages et godkendt kreditvurderingsbureau for at betale tilsynsafgift i 2011, hvis det har en omsætning på under 10 mio. EUR, eller hvis det indgår i en gruppe af kreditvurderingsbureauer, og gruppen af kreditvurderingsbureauer har en samlet omsætning på under 10 mio. EUR.
Artikel 11
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 7. februar 2012.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 272/2012,
annettu 7 päivänä helmikuuta 2012,
luottoluokituslaitoksista annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1060/2009 täydentämisestä Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen luottoluokituslaitoksilta kantamien maksujen osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon luottoluokituslaitoksista 16 päivänä syyskuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1060/2009 (1) ja erityisesti sen 19 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Euroopan valvontaviranomaisen (Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen) perustamisesta 24 päivänä marraskuuta 2010 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 1095/2010 (2) 62 artiklassa säädetään, että Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (EAMV) tulot koostuvat kansallisten viranomaisten maksuosuuksien ja unionin avustuksen lisäksi myös EAMV:lle unionin säädöksissä tarkemmin säädetyissä tapauksissa suoritettavista maksuista.
(2)
Jotta turvattaisiin EAMV:n talousarvion tehokas käyttö ja kevennettäisiin samalla jäsenvaltioiden ja unionin taloudellista rasitusta, on tarpeen varmistaa, että luottoluokituslaitokset maksavat ainakin kaikki niiden valvontaan liittyvät kustannukset. Yhden varainhoitokauden mahdollinen vaje olisi katettava seuraavalla kaudella luottoluokituslaitoksilta kannettavilla maksuilla.
(3)
Luottoluokituslaitoksilta, joiden liikevaihto ylittää tietyn kynnysarvon, olisi kannettava vuotuinen valvontamaksu budjettivarmuuden turvaamiseksi sekä EAMV:lle että kyseisille luottoluokituslaitoksille. Vuotuiset valvontamaksut eivät saisi koitua rasitukseksi luottoluokitusmarkkinoiden uusille tulokkaille. Pienten luottoluokituslaitosten odotetaan myös aiheuttavan huomattavasti vähemmän valvontakustannuksia kuin suurten luottoluokituslaitosten. Sen vuoksi olisi oikeasuhteista vapauttaa pienet luottoluokituslaitokset kokonaan vuotuisen valvontamaksun maksamisesta silloin, kun luottoluokituslaitoksen tai sen ryhmän liikevaihto, johon luottoluokituslaitos kuuluu, ei ylitä tiettyä kynnysarvoa.
(4)
Jotta varmistettaisiin maksujen selkeä ja oikeudenmukainen jakautuminen, jossa on otettu samalla huomioon todellinen hallinnollinen rasitus valvottua yhteisöä kohden, valvontamaksu olisi laskettava luottoluokituslaitosten luokitustoimista ja liitännäispalveluista syntyneen liikevaihdon perusteella, koska suuret luottoluokituslaitokset aiheuttavat suurempia valvontakustannuksia kuin pienet. Lisäksi liitännäispalvelujen tarjonnan valvominen vaatii ylimääräistä työtä, koska tällöin joudutaan valvomaan näiden palvelujen tarjonnasta mahdollisesti aiheutuvia eturistiriitoja. Luottoluokituslaitokset eivät saisi pyrkiä välttämään tämän asetuksen mukaista maksujen oikeudenmukaista jakautumista jakamalla tuotot uudelleen muille ryhmänsä yhteisöille pienentääkseen omia maksuosuuksiaan. EAMV:n olisi tältä osin seurattava kriittisiä muutoksia ja raportoitava niistä.
(5)
Unioniin sijoittautuneilta luottoluokituslaitoksilta olisi kannettava rekisteröintimaksu, jossa otettaisiin huomioon EAMV:lle rekisteröintihakemusten käsittelystä aiheutuvat kustannukset. Jos luottoluokituslaitos hakee strukturoituja rahoitusvälineitä koskevien luokitusten antamista tai aikoo vahvistaa kolmansien maiden luottoluokituslaitosten luokituksia tai jos sillä on sivukonttoreita, sen tekemä hakemus on monimutkaisempi ja siihen liittyvät arviointikustannukset suurempia. Sen vuoksi nämä tekijät olisi otettava huomioon rekisteröintimaksua laskettaessa. Käsittelykustannukset riippuvat suuresti myös hakijana olevan luottoluokituslaitoksen koosta. Koska uuden luottoluokituslaitoksen tulevaa liikevaihtoa ei tiedetä vielä sen hakiessa rekisteröintiä, yleisenä laskentaperusteena olisi käytettävä työntekijöiden määrää liikevaihdon sijasta kaikkien luottoluokituslaitosten osalta.
(6)
Tässä asetuksessa olisi säädettävä sellaisilta kolmansien maiden luottoluokituslaitoksilta kannettavista maksuista, jotka hakevat sertifiointia unionissa asetuksen (EY) N:o 1060/2009 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti, jotta voidaan kattaa kyseisten laitosten sertifioinnista ja vuotuisesta valvonnasta aiheutuvat kustannukset. EAMV:lle tässä yhteydessä aiheutuvat välttämättömät menot liittyvät asetuksen (EY) N:o 1060/2009 5 artiklan 3 kohdan mukaiseen kolmansien maiden luottoluokituslaitosten sertifiointiin (jossa noudatetaan samanlaista menettelyä kuin rekisteröitäessä unioniin sijoittautuneita luottoluokituslaitoksia) sekä sertifioitujen luottoluokituslaitosten valvontaan.
(7)
Luottoluokituslaitoksille, jotka peruuttavat hakemuksensa rekisteröinti- tai sertifiointiprosessin alussa, olisi maksettava takaisin osa niiltä alun perin kannetusta rekisteröinti- tai sertifiointimaksusta, koska EAMV:lle aiheutuu tällaisissa tapauksissa vähemmän kustannuksia hakemusten käsittelystä.
(8)
Mahdollisten tulevien muutosten vuoksi olisi asianmukaista, että kynnysarvoja, jotka on asetettu luottoluokituslaitosten vapauttamiselle vuotuisten valvontamaksujen maksamisesta, sekä rekisteröinti- ja sertifiointimaksujen määriä tarkastellaan tarvittaessa uudelleen ja että ne saatetaan ajan tasalle. Komission olisi arvioitava näiden toimenpiteiden asianmukaista soveltamista neljän vuoden kuluessa tämän asetuksen voimaantulosta ja ilmoitettava Euroopan parlamentille ja neuvostolle, onko asetusta mahdollisesti tarpeen tarkastella uudelleen.
(9)
Kansallisille toimivaltaisille viranomaisille aiheutuu kustannuksia, kun ne hoitavat EAMV:n niille asetuksen (EY) N:o 1060/2009 30 artiklan mukaisesti siirtämiä tehtäviä ja kun ne avustavat EAMV:ta muissa mainitussa asetuksessa määritellyissä tapauksissa. Myös nämä kustannukset olisi katettava EAMV:n luottoluokituslaitoksilta kantamilla maksuilla. Jotta vältettäisiin se, että toimivaltaiset viranomaiset kärsivät tappiota tai saavat voittoa niille siirrettyjen tehtävien hoitamisesta tai EAMV:n avustamisesta, EAMV olisi korvattava kansallisille toimivaltaisille viranomaisille aiheutuneet todelliset kustannukset.
(10)
Tämän asetuksen olisi muodostettava perusta EAMV:n oikeudelle kantaa maksuja luottoluokituslaitoksilta. Asetuksen olisi tultava voimaan kolmantena päivänä julkaisemisensa jälkeen, jotta tehokasta valvonta- ja täytäntöönpanotoimintaa voitaisiin helpottaa välittömästi,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISET SÄÄNNÖKSET
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan niitä maksuja koskevat säännöt, jotka Euroopan arvopaperimarkkinaviranomainen (EAMV) kantaa luottoluokituslaitoksilta niiden valvonnasta, rekisteröinnistä ja sertifioinnista.
2 artikla
Valvontakustannusten kattaminen kokonaan
Luottoluokituslaitoksilta kannettavilla maksuilla katetaan
a)
kaikki kustannukset, jotka liittyvät EAMV:n asetuksen (EY) N:o 1060/2009 mukaisesti harjoittamaan luottoluokituslaitosten valvontaan, mukaan luettuina luottoluokituslaitosten rekisteröinnistä ja sertifioinnista aiheutuvat kustannukset;
b)
kaikki kustannukset, jotka aiheutuvat korvausten maksamisesta toimivaltaisille viranomaisille, joille EAMV on siirtänyt tehtäviä asetuksen (EY) N:o 1060/2009 30 artiklan mukaisesti;
c)
kaikki kustannukset, jotka aiheutuvat korvausten maksamisesta toimivaltaisille viranomaisille, jotka ovat avustaneet EAMV:ta asetuksen (EY) N:o 1060/2009 23 c artiklan 4 kohdan ja 23 d artiklan 5 kohdan mukaisesti.
3 artikla
Sovellettava liikevaihto
1. Tiettyyn tilikauteen (n) sovellettavana liikevaihtona ovat 5 artiklassa, 7 artiklan 1 kohdassa sekä 11 artiklan 1 ja 2 kohdassa tarkoitettuja maksuja laskettaessa luottoluokitustoiminnasta ja liitännäispalveluista syntyneet luottoluokituslaitoksen tuotot, sellaisina kun ne on julkaistu luottoluokituslaitoksen edellisen tilikauden (n-1) tarkastetussa tilinpäätöksessä.
2. Jos luottoluokituslaitos ei ole ollut toiminnassa koko tilikautta (n-1), sovellettavat tuotot arvioidaan ekstrapoloimalla kyseinen määrä koko tilikaudelle.
II LUKU
MAKSUT
4 artikla
Maksutyypit ja yleiset maksutavat
1. Unioniin sijoittautuneilta luottoluokituslaitoksilta, jotka hakevat rekisteröintiä asetuksen (EY) N:o 1060/2009 14 artiklan 1 kohdan mukaisesti, kannetaan seuraavantyyppiset maksut:
a)
5 artiklan mukaiset vuotuiset valvontamaksut;
b)
6 artiklan mukaiset rekisteröintimaksut.
2. Kolmansiin maihin sijoittautuneilta luottoluokituslaitoksilta, jotka hakevat sertifiointia asetuksen (EY) N:o 1060/2009 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti, kannetaan seuraavantyyppiset maksut:
a)
7 artiklan mukaiset kiinteämääräiset vuotuiset valvontamaksut;
b)
8 artiklan mukaiset sertifiointimaksut.
3. Maksut on suoritettava euroina. Ne on suoritettava 5 artiklan 3 kohdassa, 6 artiklan 6 kohdassa, 7 artiklan 2 kohdassa ja 8 artiklan 2 kohdassa määritellyillä tavoilla.
Kaikista myöhästyneistä maksuista määrätään viivästyskorko, joka on 0,1 prosenttia maksettavasta määrästä päivää kohden.
5 artikla
Rekisteröityjen luottoluokituslaitosten vuotuiset valvontamaksut
1. Rekisteröidyiltä luottoluokituslaitoksilta kannetaan vuotuinen valvontamaksu.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, rekisteröity luottoluokituslaitos vapautetaan vuotuisen valvontamaksun maksamisesta, jos sen kokonaistuotot, sellaisina kuin ne on julkaistu sen tuoreimmassa tarkastetussa tilinpäätöksessä, ovat alle 10 miljoonaa euroa tai, kun luottoluokituslaitos kuuluu luottoluokituslaitosten ryhmään, jos kyseisen ryhmän yhteenlasketut kokonaistuotot ovat alle 10 miljoonaa euroa.
2. Tietyn tilikauden vuotuinen valvontamaksu lasketaan seuraavasti:
a)
tietyn tilikauden vuotuisen valvontamaksun perustana on arvio luottoluokituslaitosten valvontaan liittyvistä menoista, sellaisena kuin kyseinen arvio on laadittu ja hyväksytty asetuksen (EU) N:o 1095/2010 63 artiklan mukaisesti ja sisällytetty kyseiseksi vuodeksi tehtyyn EAMV:n talousarvioon;
b)
huomioon otettava määrä, jota käytetään tietyn tilikauden vuotuisen valvontamaksun laskennassa, on a alakohdan mukainen menoarvio, josta vähennetään vuotuiset valvontamaksut, jotka sertifioitujen luottoluokituslaitosten on maksettava tietyltä tilikaudelta 7 artiklan mukaisesti, ja johon lisätään edellisen tilikauden mahdollinen vaje;
c)
1 kohdassa tarkoitetun rekisteröidyn luottoluokituslaitoksen on vuotuisena valvontamaksuna maksettava huomioon otettavasta määrästä osuus, joka vastaa kyseisen luottoluokituslaitoksen sovellettavan liikevaihdon ja kaikkien niiden rekisteröityjen luottoluokituslaitosten sovellettavan kokonaisliikevaihdon välistä suhdetta, joiden on maksettava vuotuinen valvontamaksu 1 kohdan mukaisesti.
3. Tietyn tilikauden vuotuinen valvontamaksu on maksettava kahdessa maksuerässä.
Ensimmäinen maksuerä, joka on kaksi kolmasosaa arvioidusta vuotuisesta valvontamaksusta, on maksettava kyseisen vuoden helmikuun loppuun mennessä. Jos sovellettava liikevaihto ei ole tuolloin vielä tiedossa, EAMV valitsee laskennan perustaksi liikevaihdon, joka sisältyy tuoreimpaan saatavilla olevaan tarkastettuun tilinpäätökseen.
Toinen maksuerä on maksettava elokuun loppuun mennessä. Toisen maksuerän määrä on 2 kohdan mukaisesti laskettu vuotuinen valvontamaksu, josta on vähennetty ensimmäinen maksuerä.
EAMV lähettää luottoluokituslaitoksille maksueriä varten laskut vähintään 30 päivää ennen kyseisen erän maksupäivää.
6 artikla
Rekisteröintimaksu
1. Kunkin rekisteröintiä hakevan luottoluokituslaitoksen maksettavaksi tulevan rekisteröintimaksun määrän on oltava oikeassa suhteessa hakemuksen monimutkaisuuteen ja luottoluokituslaitoksen kokoon, kuten 2-5 kohdassa täsmennetään.
2. Rekisterimaksun määrää laskettaessa otetaan huomioon seuraavat perusteet:
a)
aikooko luottoluokituslaitos antaa strukturoituja rahoitusvälineitä koskevia luokituksia;
b)
onko luottoluokituslaitoksella sivukonttori toisessa jäsenvaltiossa tai kolmannessa maassa;
c)
aikooko luottoluokituslaitos vahvistaa luokituksia.
3. Jos mikään 2 kohdassa mainituista perusteista ei täyty, rekisteröintimaksu lasketaan työntekijöiden määrän perusteella seuraavasti:
a)
luottoluokituslaitosten, joissa on alle 15 työntekijää, on maksettava 2 000 euroa;
b)
luottoluokituslaitosten, joissa on 15-49 työntekijää, on maksettava 15 000 euroa;
c)
luottoluokituslaitosten, joissa on vähintään 50 työntekijää, on maksettava 40 000 euroa.
4. Luottoluokituslaitosten, jotka täyttävät vain yhden 2 kohdassa mainituista perusteista, on maksettava rekisteröintimaksut työntekijöidensä määrän perusteella seuraavasti:
a)
luottoluokituslaitosten, joissa on alle 15 työntekijää, on maksettava 10 000 euroa;
b)
luottoluokituslaitosten, joissa on 15-49 työntekijää, on maksettava 40 000 euroa;
c)
luottoluokituslaitosten, joissa on vähintään 50 työntekijää, on maksettava 100 000 euroa.
5. Luottoluokituslaitosten, jotka täyttävät vähintään kaksi 2 kohdassa mainituista perusteista, on maksettava rekisteröintimaksut työntekijöidensä määrän perusteella seuraavasti:
a)
luottoluokituslaitosten, joissa on alle 15 työntekijää, on maksettava 30 000 euroa;
b)
luottoluokituslaitosten, joissa on 15-49 työntekijää, on maksettava 85 000 euroa;
c)
luottoluokituslaitosten, joissa on vähintään 50 työntekijää, on maksettava 125 000 euroa.
6. Rekisteröintimaksu on maksettava kokonaan sinä ajankohtana, jona luottoluokituslaitos hakee rekisteröintiä.
7. Jos luottoluokituslaitos peruuttaa hakemuksensa ennen kuin EAMV on ilmoittanut sille asetuksen (EY) N:o 1060/2009 15 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti, että hakemus on täydellinen, EAMV maksaa takaisin kolme neljäsosaa maksetusta rekisteröintimaksusta. Jos hakemus peruutetaan kyseisen päivän jälkeen mutta ennen kuin EAMV antaa perustellun päätöksen rekisteröinnistä tai rekisteröinnin epäämisestä, EAMV maksaa takaisin yhden neljäsosan maksetusta rekisteröintimaksusta.
8. Poiketen siitä, mitä 5 artiklassa säädetään, rekisteröidyn luottoluokituslaitoksen, jonka on maksettava vuotuinen valvontamaksu 5 artiklan 1 kohdan mukaisesti, on rekisteröintivuotenaan maksettava rekisteröintipäivän ja tilikauden päättymisen välisen ajanjakson jokaiselta täydeltä kuukaudelta 500 euron suuruinen ensimmäinen valvontamaksu. Tämä maksu on maksettava kokonaan sen jälkeen, kun rekisteröinnistä on ilmoitettu luottoluokituslaitokselle.
7 artikla
Rekisteröityjen luottoluokituslaitosten kiinteät vuotuiset valvontamaksut
1. Asetuksen (EY) N:o 1060/2009 mukaisesti sertifioidun luottoluokituslaitoksen on maksettava 6 000 euron suuruinen vuotuinen valvontamaksu.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, rekisteröity luottoluokituslaitos vapautetaan vuotuisen valvontamaksun maksamisesta, jos sen kokonaistuotot, sellaisina kuin ne on julkaistu sen tuoreimmassa tarkastetussa tilinpäätöksessä, ovat alle 10 miljoonaa euroa tai, kun luottoluokituslaitos kuuluu luottoluokituslaitosten ryhmään, jos kyseisen ryhmän yhteenlasketut kokonaistuotot ovat alle 10 miljoonaa euroa.
2. Sertifioidun luottoluokituslaitoksen vuotuinen valvontamaksu on maksettava helmikuun loppuun mennessä. EAMV lähettää sertifioidulle luottoluokituslaitokselle maksua varten laskun vähintään 30 päivää ennen kyseistä päivämäärää.
8 artikla
Sertifiointimaksu
1. Sertifiointia hakevan luottoluokituslaitoksen on maksettava 10 000 euron suuruinen sertifiointimaksu.
2. Sertifiointimaksu on maksettava kokonaan sinä ajankohtana, jona luottoluokituslaitos hakee sertifiointia.
3. Jos luottoluokituslaitos peruuttaa sertifiointihakemuksensa ennen kuin EAMV on ilmoittanut sille asetuksen (EY) N:o 1060/2009 15 artiklan 4 kohdan toisen alakohdan mukaisesti, että hakemus on täydellinen, EAMV maksaa takaisin kolme neljäsosaa maksetusta sertifiointimaksusta. Jos hakemus peruutetaan kyseisen päivän jälkeen mutta ennen kuin EAMV antaa perustellun päätöksen sertifioinnista tai sertifioinnin epäämisestä, EAMV maksaa takaisin yhden neljäsosan maksetusta sertifiointimaksusta.
4. Poiketen siitä, mitä 7 artiklassa säädetään, sertifioidun luottoluokituslaitoksen, jonka on maksettava vuotuinen valvontamaksu 7 artiklan 1 kohdan mukaisesti, on sertifiointivuotenaan maksettava sertifiointipäivän ja tilikauden päättymisen välisen ajanjakson jokaiselta täydeltä kuukaudelta 500 euron suuruinen ensimmäinen valvontamaksu. Tämä maksu on maksettava kokonaan sen jälkeen, kun sertifioinnista on ilmoitettu luottoluokituslaitokselle.
9 artikla
Korvausten maksaminen toimivaltaisille viranomaisille
1. Ainoastaan EAMV saa kantaa luottoluokituslaitoksilta maksuja niiden rekisteröinnistä, sertifioinnista ja valvonnasta. Toimivaltaiset viranomaiset eivät saa kantaa luottoluokituslaitoksilta maksuja myöskään sellaisissa tapauksissa, joissa kyseiset viranomaiset hoitavat tehtäviä EAMV:n puolesta asetuksen (EY) N:o 1060/2009 30 artiklan mukaisesti.
2. EAMV korvaa toimivaltaiselle viranomaiselle todelliset kustannukset, jotka ovat aiheutuneet asetuksen (EU) N:o 1060/2009 30 artiklan mukaisesti siirrettyjen tehtävien hoitamisesta tai mainitun asetuksen 23 c artiklan 4 kohdan tai 23 d artiklan 5 kohdan mukaisesta avustamisesta. Korvattaviin kustannuksiin kuuluvat kaikki kiinteät ja muuttuvat kustannukset, jotka liittyvät siirrettyjen tehtävien suorittamiseen tai EAMV:n avustamiseen.
III LUKU
SIIRTYMÄ- JA LOPPUSÄÄNNÖKSET
10 artikla
Vuoden 2011 maksut
1. Vuonna 2011 rekisteröityjen luottoluokituslaitosten on maksettava 500 euron suuruinen ensimmäinen valvontamaksu vuoden 2011 jokaiselta sellaisen ajanjakson täydeltä kuukaudelta, joka alkaa rekisteröintipäivänä mutta aikaisintaan 1 päivänä heinäkuuta 2011 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2011. Maksu on maksettava kokonaan huhtikuun 2012 loppuun mennessä.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, rekisteröity luottoluokituslaitos vapautetaan vuoden 2011 vuotuisen valvontamaksun maksamisesta, jos sen kokonaistuotot, sellaisina kuin ne on julkaistu sen tuoreimmassa tarkastetussa tilinpäätöksessä, ovat alle 10 miljoonaa euroa tai, kun luottoluokituslaitos kuuluu luottoluokituslaitosten ryhmään, jos kyseisen ryhmän yhteenlasketut kokonaistuotot ovat alle 10 miljoonaa euroa.
2. Vuonna 2011 sertifioitujen luottoluokituslaitosten on maksettava 500 euron suuruinen ensimmäinen valvontamaksu vuoden 2011 jokaiselta sellaisen ajanjakson täydeltä kuukaudelta, joka alkaa rekisteröintipäivänä mutta aikaisintaan 1 päivänä heinäkuuta 2011 ja päättyy 31 päivänä joulukuuta 2011. Maksu on maksettava kokonaan huhtikuun 2012 loppuun mennessä.
Poiketen siitä, mitä ensimmäisessä alakohdassa säädetään, rekisteröity luottoluokituslaitos vapautetaan vuoden 2011 vuotuisen valvontamaksun maksamisesta, jos sen kokonaistuotot, sellaisina kuin ne on julkaistu sen tuoreimmassa tarkastetussa tilinpäätöksessä, ovat alle 10 miljoonaa euroa tai, kun luottoluokituslaitos kuuluu luottoluokituslaitosten ryhmään, jos kyseisen ryhmän yhteenlasketut kokonaistuotot ovat alle 10 miljoonaa euroa.
11 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 7 päivänä helmikuuta 2012.