EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS FORORDNING (EU) Nr. 1227/2011
af 25. oktober 2011
om integritet og gennemsigtighed på engrosenergimarkederne
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 194, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
under henvisning til udtalelse fra Det Europæiske Økonomiske og Sociale Udvalg (1),
efter høring af Regionsudvalget,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (2), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Det er vigtigt at sikre, at forbrugerne og andre markedsdeltagere har tillid til elektricitets- og gasmarkedernes integritet, at de priser, der fastsættes på engrosenergimarkederne, afspejler et rimeligt og konkurrencepræget samspil mellem udbud og efterspørgsel, og at der ikke kan opnås fortjenester på grundlag af markedsmisbrug.
(2)
Formålet med øget integritet og gennemsigtighed på engrosenergimarkederne bør være at fremme en åben og fair konkurrence på engrosenergimarkederne til fordel for de endelige forbrugere af energi.
(3)
Rådgivning fra Det Europæiske Værdipapirtilsynsudvalg og Gruppen af Europæiske Tilsynsmyndigheder for Elektricitet og Gas har bekræftet, at den gældende lovgivnings anvendelsesområde ikke med sikkerhed løser problemerne med markedsintegritet på elektricitets- og gasmarkederne, og har anbefalet, at der overvejes en passende lovgivningsmæssig ramme, der er skræddersyet til energisektoren, som forebygger markedsmisbrug og tager højde for sektorspecifikke forhold, der ikke er omfattet af andre direktiver og forordninger.
(4)
Engrosenergimarkederne er i stigende grad indbyrdes forbundet i Unionen. Markedsmisbrug i én medlemsstat påvirker ofte ikke blot engrospriserne for elektricitet og naturgas på tværs af de nationale grænser, men ligeledes detailpriserne for forbrugere og mikrovirksomheder. Derfor kan spørgsmålet om at sikre markedernes integritet ikke kun være op til de enkelte medlemsstater. Streng overvågning af det grænseoverskridende marked er væsentlig for gennemførelsen af et velfungerende, sammenhængende og integreret indre energimarked.
(5)
Engrosenergimarkeder omfatter både råvaremarkeder og derivatmarkeder, som er af afgørende betydning for energimarkederne og de finansielle markeder, og prisdannelsen i de to sektorer er indbyrdes forbundet. De omfatter bl.a. regulerede markeder, multilaterale handelsfaciliteter og over the counter-transaktioner (OTC-transaktioner) og bilaterale kontrakter, direkte eller gennem mæglere.
(6)
Overvågningen af energimarkedet har hidtil været medlemsstats- og sektorspecifik. Dette kan afhængigt af den overordnede markedsramme og lovgivningen på området medføre, at handelsaktiviteter er underlagt flere jurisdiktioner, således at overvågningen udføres af flere forskellige myndigheder, som kan befinde sig i forskellige medlemsstater. Det kan medføre uklarhed om, hvem der har ansvaret, og det kan endog føre til en situation, hvor en sådan overvågning ikke finder sted.
(7)
På en række af de vigtigste energimarkeder er adfærd, som undergraver energimarkedets integritet, på nuværende tidspunkt ikke klart forbudt. For at beskytte de endelige forbrugere og garantere overkommelige energipriser for europæiske borgere er det væsentligt at forbyde sådan adfærd.
(8)
Både handel med derivater, som enten kan afvikles fysisk eller finansielt, og råvarer finder sted på engrosenergimarkederne. Det er derfor vigtigt, at derivat- og råvaremarkedernes definitioner af insiderhandel og markedsmanipulation, hvilke udgør markedsmisbrug, er indbyrdes forenelige. Denne forordning bør i princippet finde anvendelse på alle indgåede transaktioner, men bør samtidig tage hensyn til engrosenergimarkedernes særlige karakteristika.
(9)
Detailhandelskontrakter, som omhandler levering af elektricitet og naturgas til de endelige kunder, kan ikke påvirkes af markedsmanipulation på samme måde som engroskontrakter, der let kan købes og sælges. Ikke desto mindre kan de største energibrugeres forbrugsbeslutninger også påvirke priserne på engrosenergimarkederne med virkninger på tværs af nationale grænser. Derfor er det hensigtsmæssigt at tage sådanne store brugeres leveringskontrakter i betragtning, når engrosenergimarkedernes integritet skal sikres.
(10)
I betragtning af resultatet af den undersøgelse, der fremgår af Kommissionens meddelelse af 21. december 2010 med titlen »Forbedrede rammer for markedstilsynet i forbindelse med EU's emissionskvotehandelsordning«, bør Kommissionen overveje at fremlægge et forslag til lovgivningsmæssig retsakt med henblik på at håndtere de identificerede mangler i gennemsigtigheden, integriteten og tilsynet med det europæiske kulmarked inden for en rimelig tidsramme.
(11)
Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 714/2009 af 13. juli 2009 om betingelserne for netadgang i forbindelse med grænseoverskridende elektricitetsudveksling (3) og Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 715/2009 af 13. juli 2009 om betingelserne for adgang til naturgastransmissionsnet (4) anerkender, at lige adgang til oplysninger om systemets aktuelle fysiske status og effektivitet er nødvendigt for, at alle markedsdeltagerne kan vurdere den generelle efterspørgsels- og udbudssituation og afdække årsagerne til udsving i engrosprisen.
(12)
Det bør klart forbydes at benytte eller forsøge at benytte intern viden til at handle enten for egen eller for tredjemands regning. Benyttelse af intern viden kan også bestå i at handle med engrosenergiprodukter, hvis de pågældende personer ved eller burde vide, at de er i besiddelse af intern viden. Oplysninger om markedsdeltagerens egne planer og strategier for handel bør ikke betragtes som intern viden. Oplysninger, der skal offentliggøres i henhold til forordning (EF) nr. 714/2009 eller forordning (EF) nr. 715/2009, herunder retningslinjer og netregler, som er vedtaget i henhold til disse forordninger, kan, hvor der er tale om prisfølsomme oplysninger, udgøre grundlaget for markedsdeltagernes beslutninger om at indgå transaktioner med engrosenergiprodukter og kan derfor være intern viden, indtil de er offentliggjort.
(13)
Manipulation på engrosenergimarkeder består i handlinger foretaget af personer, der kunstigt får priserne til at ligge på et niveau, som ikke er berettiget af markedskræfterne udbud og efterspørgsel, herunder den faktiske rådighed over produktions-, oplagrings- eller transportkapacitet samt efterspørgslen. Former for markedsmanipulation omfatter bl.a. afgivelse og tilbagetrækning af falske ordrer, udbredelse af urigtige eller vildledende oplysninger eller rygter gennem medierne, herunder internettet, eller ved andre metoder, bevidst afgivelse af urigtige oplysninger til virksomheder, der vurderer priser eller udgiver markedsrapporter, således at markedsdeltagere, der handler på grundlag heraf, vildledes, og bevidst at give det indtryk, at den elektricitetsproduktionskapacitet eller den naturgasmængde eller den transmissionskapacitet, der er til rådighed, er en anden end den, som reelt er teknisk til rådighed, når sådanne oplysninger påvirker eller sandsynligvis vil påvirke prisen på engrosenergiprodukter. Manipulation og virkningerne heraf kan forekomme på tværs af grænserne, mellem elektricitets- og gasmarkederne og på tværs af de finansielle markeder og råvaremarkederne, herunder markedet for emissionskvoter.
(14)
Eksempler på markedsmanipulation og forsøg på markedsmanipulation omfatter bl.a. adfærd fra én person, eller fra flere personer der optræder i fællesskab, for at sikre sig en afgørende handelsposition over udbuddet af eller efterspørgslen efter et engrosenergiprodukt, hvilket har eller kan få den virkning, at det direkte eller indirekte fastsætter priserne eller skaber andre urimelige forretningsbetingelser; og tilbud om eller køb eller salg af engrosenergiprodukter med det formål, den hensigt eller den virkning, at markedsdeltagere, der handler på grundlag af referencepriserne, vildledes. Imidlertid kan accepterede markedspraksisser, som dem der finder anvendelse på området for finansielle tjenesteydelser, der i øjeblikket er defineret i artikel 1, stk. 5, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2003/6/EF af 28. januar 2003 om insiderhandel og kursmanipulation (markedsmisbrug) (5), og som kan blive justeret, hvis nævnte direktiv ændres, være en legitim måde for markedsdeltagerne at sikre sig en gunstig pris på et engrosenergiprodukt.
(15)
Offentliggørelse af intern viden om et engrosenergiprodukt af journalister som led i deres erhvervsmæssige aktivitet bør vurderes under hensyntagen til de regler, der gælder for deres erhverv og for pressefriheden, medmindre disse personer direkte eller indirekte drager fordel eller får udbytte af udbredelsen af de pågældende oplysninger, eller offentliggørelsen sker for at vildlede markedet om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter.
(16)
Efterhånden som de finansielle markeder udvikler sig, tilpasses begrebet markedsmisbrug i forbindelse med disse markeder. For at sikre den nødvendige fleksibilitet til hurtigt at kunne reagere på disse udviklinger bør beføjelsen til at vedtage retsakter derfor delegeres til Kommissionen i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde for så vidt angår teknisk opdatering af definitionerne på intern viden og markedsmanipulation med henblik på at sikre sammenhæng med anden relevant EU-lovgivning inden for områderne finansielle tjenesteydelser og energi. Det er navnlig vigtigt, at Kommissionen gennemfører relevante høringer under sit forberedende arbejde, herunder på ekspertniveau. Kommissionen bør i forbindelse med forberedelsen og udarbejdelsen af delegerede retsakter sørge for samtidig, rettidig og hensigtsmæssig fremsendelse af relevante dokumenter til Europa-Parlamentet og Rådet.
(17)
En effektiv markedsovervågning på EU-plan er af afgørende betydning for at afsløre og forebygge markedsmisbrug på engrosenergimarkeder. Agenturet for Samarbejde mellem Energimyndigheder, oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 713/2009 (6) (»agenturet«), er bedst i stand til at udføre en sådan overvågning, da det har både overblikket over Unionens elektricitets- og gasmarkeder og den nødvendige ekspertise i driften af elektricitets- og gasmarkederne og -systemerne i Unionen. Da de nationale regulerende myndigheder har et omfattende kendskab til udviklingen på energimarkederne i deres medlemsstat, bør de spille en vigtig rolle i sikringen af en effektiv markedsovervågning på nationalt plan. Et tæt samarbejde og koordination mellem agenturet og de nationale myndigheder er derfor nødvendigt for at sikre behørig overvågning og gennemsigtighed på energimarkederne. Agenturets indsamling af data berører ikke nationale myndigheders ret til at indsamle yderligere data til nationale formål.
(18)
En effektiv markedsovervågning kræver regelmæssig og rettidig adgang til registre over transaktioner samt adgang til strukturelle data om kapacitet og anvendelse af faciliteter til produktion, oplagring, forbrug eller transmission af elektricitet eller naturgas. Derfor bør markedsdeltagere, herunder transmissionssystemoperatører, leverandører, handlende, producenter, mæglere og store brugere, som handler med engrosenergiprodukter, have pligt til at indsende sådanne oplysninger til agenturet. Agenturet kan for sin del etablere tætte forbindelser med store organiserede markedspladser.
(19)
For at sikre ensartede betingelser for gennemførelsen af bestemmelserne om dataindsamling bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (7). Indberetningskrav bør holdes på et minimum og bør ikke skabe unødvendige omkostninger eller administrative byrder for markedsdeltagerne. De ensartede bestemmelser om indberetning af oplysninger bør derfor underkastes en forudgående cost-benefit-analyse, bør forhindre dobbeltrapportering og bør tage højde for de rammer for indberetning, der er udviklet i henhold til anden relevant lovgivning. Desuden bør de krævede oplysninger eller dele heraf indsamles fra andre personer og eksisterende kilder, hvor det er muligt. Når en markedsdeltager eller en tredjepart, som handler på dennes vegne, et handelsindberetningssystem, et organiseret marked, et handelssystem (»trade matching«-system) eller en anden person, der som led i sit erhverv gennemfører transaktioner, har opfyldt indberetningspligten over for en kompetent myndighed i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/39/EF af 21. april 2004 om markeder for finansielle instrumenter (8) eller gældende EU-lovgivning om derivattransaktioner, centrale modparter og transaktionsregistre, bør vedkommendes indberetningspligt anses for opfyldt, også i henhold til nærværende forordning, dog kun i det omfang alle de oplysninger, der kræves i henhold til nærværende forordning, er blevet indberettet.
(20)
Det er vigtigt, at Kommissionen og agenturet arbejder tæt sammen i forbindelse med gennemførelsen af denne forordning og i passende omfang hører det europæiske net af transmissionssystemoperatører for elektricitet og for gas og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed, oprettet ved Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (9) (ESMA), nationale regulerende myndigheder, kompetente finansmyndigheder og andre myndigheder i medlemsstaterne, såsom nationale konkurrencemyndigheder, og interessenter, såsom organiserede markedspladser (f.eks. energibørser) og markedsdeltagere.
(21)
Der bør på grundlag af de nationale registre etableres et europæisk register over markedsdeltagere for at forbedre den generelle gennemsigtighed og integritet på engrosenergimarkederne. Et år efter etableringen af dette register bør Kommissionen sammen med agenturet med udgangspunkt i de rapporter, som agenturet forelægger Kommissionen, og med de nationale tilsynsmyndigheder vurdere, hvordan det europæiske register over markedsdeltagere fungerer og dets nytteværdi. Hvis det på baggrund af denne vurdering anses for hensigtsmæssigt, bør Kommissionen overveje at forelægge yderligere instrumenter med henblik på at øge engrosenergimarkedernes generelle gennemsigtighed og integritet og sikre lige konkurrencevilkår for markedsdeltagere i hele Unionen.
(22)
For at lette en effektiv overvågning af alle aspekter af handel med engrosenergiprodukter bør agenturet oprette mekanismer, der giver andre relevante myndigheder, især ESMA, nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder og nationale konkurrencemyndigheder samt andre relevante myndigheder, adgang til oplysninger, som agenturet modtager om transaktioner på engrosenergimarkederne.
(23)
Agenturet bør sikre den operationelle sikkerhed og beskyttelse for de data, som det modtager, forhindre uautoriseret adgang til de oplysninger, som agenturet opbevarer, og etablere procedurer, som sikrer, at de data, det indsamler, ikke misbruges af personer med autoriseret adgang til dem. Agenturet bør også forvisse sig om, hvorvidt de myndigheder, som har adgang til de data, agenturet opbevarer, er i stand til at opretholde et lige så højt sikkerhedsniveau og er bundet af passende fortrolighedsordninger. Det er derfor også nødvendigt at sikre den operationelle sikkerhed ved de IT-systemer, der anvendes til behandling og videregivelse af dataene. Til oprettelse af et IT-system, der sikrer det højest mulige niveau af datafortrolighed, bør agenturet tilskyndes til at arbejde tæt sammen med Det Europæiske Agentur for Net- og Informationssikkerhed (ENISA). Disse regler bør også gælde for andre myndigheder, der har ret til adgang til dataene med henblik på denne forordning.
(24)
Denne forordning respekterer de grundlæggende rettigheder og overholder de principper, som navnlig er anerkendt i Den Europæiske Unions charter om grundlæggende rettigheder som omhandlet i artikel 6 i traktaten om Den Europæiske Union, samt de forfatningsmæssige traditioner i medlemsstaterne og bør anvendes i overensstemmelse med ytrings- og informationsfriheden, der anerkendes i charterets artikel 11.
(25)
Hvis oplysningerne ikke eller ikke længere er følsomme ud fra en forretningsmæssig eller sikkerhedsmæssig betragtning, bør agenturet kunne stille dem til rådighed for markedsdeltagerne og den brede offentlighed med henblik på at bidrage til at forbedre kendskabet til markedet. En sådan gennemsigtighed vil bidrage til at skabe tillid til markedet og fremme tilvejebringelsen af viden om, hvordan engrosenergimarkeder fungerer. Agenturet bør udarbejde og offentliggøre regler for, hvordan det agter at gøre disse oplysninger tilgængelige på en fair og gennemsigtig måde.
(26)
De nationale regulerende myndigheder bør have ansvaret for, at denne forordning håndhæves i medlemsstaterne. Med henblik herpå bør de have de nødvendige undersøgelsesbeføjelser, således at de kan udføre denne opgave på en effektiv måde. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med national lovgivning og kan gøres til genstand for passende tilsyn.
(27)
Agenturet bør sikre, at denne forordning anvendes på koordineret måde i hele Unionen og i overensstemmelse med direktiv 2003/6/EF. Med dette for øje bør agenturet offentliggøre ikke-bindende vejledning om anvendelsen af definitionerne i denne forordning, når det anses for nødvendigt. Denne vejledning bør bl.a. omhandle spørgsmålet om accepteret markedspraksis. Da markedsmisbrug på engrosenergimarkeder ofte berører flere medlemsstater, bør agenturet endvidere spille en vigtig rolle i sikringen af, at undersøgelser gennemføres på en effektiv og sammenhængende måde. Derfor bør agenturet være i stand til at anmode om samarbejde og koordinere arbejdet i undersøgelsesgrupper, som består af repræsentanter for de berørte nationale regulerende myndigheder og, hvor det er relevant, andre myndigheder, herunder nationale konkurrencemyndigheder.
(28)
Agenturet bør have tilstrækkelige økonomiske og personalemæssige ressourcer til, at det på fyldestgørende måde kan udføre de yderligere opgaver, det er tildelt i henhold til denne forordning. Proceduren vedrørende udarbejdelse, gennemførelse og kontrol af dets budget, som fastsat i artikel 23 og 24 i forordning (EF) nr. 713/2009, bør med henblik herpå tage behørigt højde for disse opgaver. Budgetmyndigheden bør sikre, at de bedste standarder for effektivitet er opfyldt.
(29)
De nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder og, hvor det er relevant, de nationale konkurrencemyndigheder bør samarbejde for at sikre en koordineret tilgang vedrørende markedsmisbrug på engrosenergimarkeder, som omfatter både råvare- og derivatmarkeder. Dette samarbejde bør omfatte gensidig udveksling af oplysninger angående mistanker om, at der på engrosenergimarkederne begås eller er blevet begået handlinger, som sandsynligvis udgør en overtrædelse af denne forordning, direktiv 2003/6/EF eller konkurrencelovgivningen. Dette samarbejde bør endvidere bidrage til en sammenhængende og konsekvent tilgang i forbindelse med efterforskninger og retssager.
(30)
Det er vigtigt, at de, der modtager fortrolige oplysninger i overensstemmelse med denne forordning, pålægges tavshedspligt. Agenturet, de nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder og de nationale konkurrencemyndigheder bør sikre fortroligheden, integriteten og beskyttelsen af de oplysninger, de modtager.
(31)
Det er vigtigt, at sanktionerne for overtrædelse af denne forordning står i et rimeligt forhold til overtrædelsen, er effektive og har afskrækkende virkning samt afspejler overtrædelsernes grovhed, skadevirkningerne for forbrugerne og den potentielle fortjeneste ved at handle på grundlag af intern viden og markedsmanipulation. Anvendelsen af disse sanktioner bør ske i overensstemmelse med national lovgivning. I erkendelse af det samspil, der er mellem handel med afledte elektricitets- og naturgasprodukter og handel med elektricitet og naturgas som sådan, bør sanktionerne for overtrædelse af denne forordning svare til de sanktioner, medlemsstaterne vedtager til gennemførelse af direktiv 2003/6/EF. Kommissionen bør, idet der tages hensyn til høringen om Kommissionens meddelelse af 12. december 2010 med titlen »Udvidelse af sanktionsordningerne i sektoren for finansielle tjenesteydelser«, overveje at forelægge forslag om at harmonisere minimumsstandarderne for medlemsstaternes sanktionsordninger inden for en rimelig tidsfrist. Denne forordning berører hverken de nationale regler om krav til bevisstyrken eller de forpligtelser, der måtte påhvile medlemsstaternes nationale regulerende myndigheder og domstole til at klarlægge de relevante faktiske omstændigheder i en sag, forudsat at de pågældende regler og forpligtelser er forenelige med EU-rettens almindelige principper.
(32)
Målet for denne forordning, nemlig at indføre en harmoniseret ramme, som sikrer gennemsigtighed og integritet på engrosenergimarkederne, kan ikke i tilstrækkelig grad opfyldes af medlemsstaterne og kan derfor bedre nås på EU-plan; Unionen kan derfor vedtage foranstaltninger i overensstemmelse med nærhedsprincippet, jf. artikel 5 i traktaten om Den Europæiske Union. I overensstemmelse med proportionalitetsprincippet, jf. nævnte artikel, går denne forordning ikke ud over, hvad der er nødvendigt for at nå dette mål -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand, anvendelsesområde og sammenhæng med anden EU-lovgivning
1. Denne forordning fastsætter regler, der forbyder markedsmisbrug, som påvirker engrosenergimarkeder, og som er i overensstemmelse med de regler, der gælder for finansmarkeder, og med den korrekte funktion af disse engrosenergimarkeder, samtidig med at der tages højde for deres særlige karakteristika. Den pålægger Agenturet for Samarbejde mellem Energimyndigheder (»agenturet«) at overvåge engrosenergimarkederne i tæt samarbejde med nationale regulerende myndigheder og under hensyntagen til samspillet mellem emissionshandelsordningen og engrosenergimarkederne.
2. Denne forordning finder anvendelse på handel med engrosenergiprodukter. Artikel 3 og 5 i denne forordning finder ikke anvendelse på engrosenergiprodukter, som er finansielle instrumenter, og som er omfattet af artikel 9 i direktiv 2003/6/EF. Denne forordning berører ikke direktiv 2003/6/EF og 2004/39/EF eller anvendelsen af europæisk konkurrencelovgivning på de forhold, som er omfattet af denne forordning.
3. Agenturet, de nationale regulerende myndigheder, ESMA, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder og, hvor det er relevant, de nationale konkurrencemyndigheder samarbejder om at sikre, at der følges en koordineret fremgangsmåde for håndhævelse af de relevante bestemmelser, hvor foranstaltningerne vedrører såvel et eller flere finansielle instrumenter, der er omfattet af artikel 9 i direktiv 2003/6/EF, som et eller flere engrosenergiprodukter, der er omfattet af artikel 3, 4 og 5 i denne forordning.
4. Agenturets bestyrelse sikrer, at agenturet udfører de opgaver, det er blevet tildelt i henhold til denne forordning, i overensstemmelse med denne forordning og forordning (EF) nr. 713/2009.
5. Agenturets direktør hører agenturets repræsentantskab om alle aspekter af gennemførelsen af denne forordning og tager dets råd og udtalelser under behørig overvejelse.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
1) »intern viden«: specifik viden, som ikke er blevet offentliggjort, som direkte eller indirekte vedrører et eller flere engrosenergiprodukter, og som, hvis den blev offentliggjort, sandsynligvis mærkbart ville påvirke prisen på disse engrosenergiprodukter.
Med henblik på denne definition forstås ved:
»viden«:
Viden anses for at være specifik, hvis den angiver en række forhold, der foreligger eller med rimelighed kan forventes at komme til at foreligge, eller en begivenhed, der er indtrådt eller med rimelighed kan forventes at indtræde, og hvis den er tilstrækkeligt præcis til, at der kan drages en konklusion med hensyn til de pågældende forhold eller den pågældende begivenheds indvirkning på priserne på engrosenergiprodukter
2) »markedsmanipulation«:
a)
indgåelse i enhver transaktion eller afgivelse af enhver handelsordre for engrosenergiprodukter:
i)
som giver eller kan give urigtige eller vildledende signaler om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter
ii)
hvorved en person eller flere personer i fællesskab sikrer eller forsøger at sikre, at prisen på et eller flere engrosenergiprodukter ligger på et kunstigt niveau, medmindre den, der har indgået i transaktionen eller har afgivet handelsordren, godtgør, at begrundelsen for at indgå i en sådan transaktion eller at afgive en sådan handelsordre er legitim, og at denne transaktion eller handelsordre er i overensstemmelse med accepteret markedspraksis på det pågældende engrosenergimarked, eller
iii)
hvorved der benyttes eller forsøges benyttet en fingereret plan eller alle andre former for bedrag eller påfund, der sender eller sandsynligvis vil sende urigtige eller vildledende signaler vedrørende udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter,
eller
b)
udbredelse af oplysninger gennem medierne, herunder internettet, eller på enhver anden måde, der giver eller kan give urigtige eller vildledende signaler om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter, herunder spredning af rygter og urigtige eller vildledende nyheder, når den person, der har spredt dem, vidste eller burde have vidst, at oplysningerne var urigtige eller vildledende.
Når sådanne oplysninger udbredes i journalistisk øjemed eller med henblik på kunstnerisk virksomhed, skal forholdet vurderes under hensyn til de regler, der gælder for pressefrihed og ytringsfrihed i andre medier, medmindre
i)
disse personer direkte eller indirekte drager fordel eller får udbytte af udbredelsen af de pågældende oplysninger, eller
ii)
offentliggørelsen eller udbredelsen sker i den hensigt at vildlede markedet om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter
3) »forsøg på markedsmanipulation«:
a)
indgåelse i enhver transaktion, afgivelse af enhver handelsordre eller udførelse af enhver anden handling vedrørende et engrosenergiprodukt i den hensigt:
i)
at give urigtige eller vildledende signaler om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter
ii)
at sikre, at prisen på et eller flere engrosenergiprodukter ligger på et kunstigt niveau, medmindre den person, der har indgået i transaktionen eller har afgivet handelsordren, godtgør, at begrundelsen for at indgå i en sådan transaktion eller at afgive en sådan handelsordre er legitim, og at denne transaktion eller handelsordre er i overensstemmelse med accepteret markedspraksis på det pågældende engrosenergimarked, eller
iii)
at benytte en fingereret plan eller alle andre former for bedrag eller påfund, der sender eller sandsynligvis vil sende urigtige eller vildledende signaler vedrørende udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter,
eller
b)
udbredelse af oplysninger gennem medierne, herunder internettet, eller ved andre metoder i den hensigt at give urigtige eller vildledende signaler om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter
4) »engrosenergiprodukter«: følgende kontrakter og derivater, uanset hvor og hvordan de handles:
Kontrakter om levering og distribution af elektricitet eller naturgas til endelige kunder er ikke engrosenergiprodukter. Kontrakter om levering og distribution af elektricitet eller naturgas til endelige kunder med en forbrugskapacitet, som er højere end den i nr. 5), andet afsnit, fastsatte tærskel, behandles dog som engrosenergiprodukter
5) »forbrugskapacitet«: den endelige kundes forbrug af elektricitet eller naturgas ved fuld udnyttelse af den pågældende kundes produktionskapacitet. Dette omfatter hele den pågældende kundes forbrug som en samlet økonomisk enhed, forudsat at forbruget sker på markeder med indbyrdes forbundne engrospriser.
Med henblik på denne definition skal forbruget på adskilte anlæg, der er under en samlet økonomisk enheds kontrol, med en forbrugskapacitet på mindre end 600 GWh om året ikke tages i betragtning, forudsat at disse anlæg på grund af deres placering på forskellige relevante geografiske markeder ikke udøver fælles indflydelse på priserne på engrosenergimarkederne
6) »engrosenergimarked«: ethvert marked inden for Unionen, hvor der handles med engrosenergiprodukter
7) »markedsdeltager«: enhver person, herunder transmissionssystemoperatører, som indgår i transaktioner, herunder afgivelse af handelsordrer, på et eller flere engrosenergimarkeder
8) »person«: enhver fysisk eller juridisk person
9) »kompetent finansmyndighed«: en kompetent myndighed, der er udpeget i henhold til proceduren i artikel 11 i direktiv 2003/6/EF
10) »national regulerende myndighed«: en national regulerende myndighed, der er udpeget i henhold til artikel 35, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/72/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for elektricitet (10) eller artikel 39, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/73/EF af 13. juli 2009 om fælles regler for det indre marked for naturgas (11)
11) »transmissionsystemoperatør«: har samme betydning som fastsat i artikel 2, nr. 4), i direktiv 2009/72/EF og artikel 2, nr. 4), i direktiv 2009/73/EF
12) »moderselskab«: en modervirksomhed som defineret i artikel 1 og 2 i Rådets syvende direktiv 83/349/EØF af 13. juni 1983 på grundlag af traktatens artikel 54, stk. 3, litra g), om konsoliderede regnskaber (12)
13) »tilknyttet selskab«: en virksomhed, som enten er et datterselskab eller en anden virksomhed, hvori der besiddes en kapitalinteresse, eller en virksomhed, der er knyttet til en anden virksomhed som omhandlet i artikel 12, stk. 1, i direktiv 83/349/EØF
14) »distribution af naturgas«: har samme betydning som fastsat i artikel 2, nr. 5), i direktiv 2009/73/EF
15) »distribution af elektricitet«: har samme betydning som fastsat i artikel 2, nr. 5), i direktiv 2009/72/EF.
Artikel 3
Forbud mod insiderhandel
1. Det er forbudt personer, som er i besiddelse af intern viden vedrørende et engrosenergiprodukt:
a)
at benytte denne viden ved direkte eller indirekte, for egen eller tredjemands regning at erhverve eller afhænde eller forsøge at erhverve eller afhænde engrosenergiprodukter, som denne viden vedrører
b)
at meddele denne viden til andre, medmindre det sker som et normalt led i udøvelsen af deres beskæftigelse, erhverv eller funktioner
c)
på grundlag af intern viden at opfordre eller overtale andre til at erhverve eller afhænde engrosenergiprodukter, som denne viden vedrører.
2. Forbuddet i stk. 1 finder anvendelse på følgende personer, som er i besiddelse af intern viden vedrørende et engrosenergiprodukt:
a)
medlemmer af en virksomheds administrations-, ledelses- eller tilsynsorganer
b)
personer, som har kapitalinteresser i en virksomhed
c)
personer med adgang til denne viden i kraft af deres beskæftigelse, erhverv eller funktioner
d)
personer, som er kommet i besiddelse af den pågældende viden ved strafbare handlinger
e)
personer, som ved eller burde vide, at det drejer sig om intern viden.
3. Stk. 1, litra a) og c), i denne artikel finder ikke anvendelse på transmissionsystemoperatører, når de køber elektricitet eller naturgas for at sikre, at systemet fungerer sikkert, i overensstemmelse med deres forpligtelser i henhold til artikel 12, litra d) og e), i direktiv 2009/72/EF eller artikel 13, stk. 1, litra a) og c), i direktiv 2009/73/EF.
4. Denne artikel finder ikke anvendelse på:
a)
transaktioner, der gennemføres for at opfylde en forpligtelse til at erhverve eller afhænde engrosenergiprodukter, når denne forpligtelse er blevet bindende og er baseret på en aftale, som er indgået, eller en handelsordre, som er afgivet, før den pågældende person er kommet i besiddelse af intern viden
b)
transaktioner indgået af el- eller naturgasproducenter, operatører af naturgaslagerfaciliteter eller operatører af LNG-importfaciliteter, som udelukkende har til formål at dække det umiddelbare fysiske tab som følge af uforudsete afbrydelser, når undladelse heraf ville medføre, at markedsdeltageren ikke ville kunne overholde sine eksisterende kontraktlige forpligtelser, eller når sådanne transaktioner foretages efter aftale med den eller de pågældende transmissionssystemoperatører for at sikre sikker drift af systemet. I en sådan situation skal de relevante oplysninger om transaktionerne indberettes til agenturet og den nationale regulerende myndighed. Denne indberetningspligt berører ikke forpligtelsen i artikel 4, stk. 1
c)
markedsdeltagere, der handler i overensstemmelse med nationale bestemmelser, der gælder for nødsituationer, såfremt nationale myndigheder har grebet ind for at sikre forsyningen af elektricitet eller naturgas, og markedsmekanismerne er blevet sat ud af spil i en medlemsstat eller dele deraf. I dette tilfælde sikrer den myndighed, der er ansvarlig for beredskabsplaner, offentliggørelse i overensstemmelse med artikel 4.
5. Når en person, som er i besiddelse af intern viden vedrørende et engrosenergiprodukt, er en juridisk person, gælder forbuddet i stk. 1 også de fysiske personer, der medvirker ved afgørelsen om at gennemføre transaktionen på den pågældende juridiske persons regning.
6. Når oplysninger udbredes i journalistisk øjemed eller med henblik på kunstnerisk virksomhed, skal udbredelsen vurderes under hensyn til de regler, der gælder for pressefrihed og ytringsfrihed i andre medier, medmindre:
a)
disse personer direkte eller indirekte drager fordel eller får udbytte af udbredelsen af de pågældende oplysninger, eller
b)
offentliggørelsen eller udbredelsen sker i den hensigt at vildlede markedet om udbuddet af, efterspørgslen efter eller prisen på engrosenergiprodukter.
Artikel 4
Forpligtelse til at offentliggøre intern viden
1. Markedsdeltagerne skal på effektiv og rettidig vis offentliggøre intern viden, som de besidder, om virksomheder eller faciliteter, som den pågældende markedsdeltager, eller dennes moderselskab eller tilknyttede selskab, enten helt eller delvist ejer eller kontrollerer, eller hvis driftsforhold den pågældende markedsdeltager eller det pågældende selskab enten helt eller delvist er ansvarlig for. Sådan offentliggørelse omfatter oplysninger om kapaciteten og anvendelsen af faciliteter til produktion, oplagring, forbrug eller transmission af elektricitet eller naturgas eller vedrørende kapaciteten og anvendelsen af LNG-faciliteter, herunder planlagte eller uforudsete driftsstop for disse faciliteter.
2. En markedsdeltager kan på eget ansvar undtagelsesvis udsætte offentliggørelsen af intern viden for ikke at skade sine berettigede interesser, forudsat at dette ikke vil kunne vildlede offentligheden, og at markedsdeltageren kan sikre, at denne viden behandles fortroligt, samt at vedkommende ikke træffer beslutninger vedrørende handel med engrosenergiprodukter på grundlag af denne viden. Markedsdeltageren skal i en sådan situation straks stille denne viden og en begrundelse for udsættelsen af offentliggørelsen til rådighed for agenturet og den relevante nationale regulerende myndighed under hensyntagen til artikel 8, stk. 5.
3. Når en markedsdeltager eller en person, der er ansat af eller handler på vegne af en markedsdeltager, meddeler intern viden til andre vedrørende et engrosenergiprodukt som et normalt led i udøvelsen af sin beskæftigelse, sit erhverv eller sine funktioner som omhandlet i artikel 3, stk. 1, litra b), skal den pågældende sikre samtidig, fuldstændig og effektiv offentliggørelse af denne viden. Når meddelelsen sker utilsigtet, skal markedsdeltageren sikre fuldstændig og effektiv offentliggørelse af denne viden hurtigst muligt efter den utilsigtede meddelelse. Dette stykke finder ikke anvendelse, hvis den person, der modtager den interne viden, er pålagt tavshedspligt, uanset om denne pligt er fastsat ved lov, administrative bestemmelser, vedtægter eller en kontrakt.
4. Offentliggørelsen af intern viden, herunder i sammenfattet form, i henhold til bestemmelserne i forordning (EF) nr. 714/2009 eller forordning (EF) nr. 715/2009 eller retningslinjer og netregler vedtaget i henhold til disse forordninger, udgør samtidig, fuldstændig og effektiv offentliggørelse.
5. Når en transmissionssystemoperatør er blevet indrømmet en undtagelse i henhold til forordning (EF) nr. 714/2009 eller forordning (EF) nr. 715/2009 med hensyn til offentliggørelsen af visse data, er den pågældende operatør dermed også fritaget for forpligtelsen omhandlet i denne artikels stk. 1, for så vidt angår de pågældende data.
6. Stk. 1 og 2 berører ikke en markedsdeltagers forpligtelser i henhold til direktiv 2009/72/EF og 2009/73/EF, forordning (EF) nr. 714/2009 og (EF) nr. 715/2009, herunder retningslinjer og netregler vedtaget i henhold til disse direktiver og forordninger, særlig vedrørende fristen og metoden for offentliggørelse af oplysningerne.
7. Stk. 1 og 2 berører ikke en markedsdeltagers ret til at udsætte offentliggørelsen af følsomme oplysninger af betydning for beskyttelse af kritisk infrastruktur, som fastsat i artikel 2, litra d), i Rådets direktiv 2008/114/EF af 8. december 2008 om indkredsning og udpegning af europæisk kritisk infrastruktur og vurdering af behovet for at beskytte den bedre (13), hvis de er klassificeret som fortrolige i deres land.
Artikel 5
Forbud mod markedsmanipulation
Enhver deltagelse i eller forsøg på deltagelse i markedsmanipulation på engrosenergimarkeder er forbudt.
Artikel 6
Teknisk opdatering af definitionerne af intern viden og markedsmanipulation
1. Kommissionen tillægges beføjelse til at vedtage delegerede retsakter i overensstemmelse med artikel 20 for at:
a)
justere definitionerne i artikel 2, nr. 1), 2), 3) og 5), med henblik på at sikre overensstemmelse med anden relevant EU-lovgivning på områderne finansielle tjenesteydelser og energi, og
b)
opdatere disse definitioner udelukkende for at tage højde for den fremtidige udvikling på engrosenergimarkederne.
2. De delegerede retsakter, der er nævnt i stk. 1, tager mindst højde for:
a)
engrosenergimarkeders specifikke funktionsmåde, herunder de særlige omstændigheder der gælder for elektricitets- og gasmarkeder, og samspillet mellem råvaremarkeder og derivatmarkeder
b)
muligheden for manipulation på tværs af grænserne, mellem elektricitets- og gasmarkederne og på tværs af råvaremarkederne og derivatmarkederne
c)
den potentielle virkning af en aktuel eller planlagt produktion, forbrug, anvendelse af transmissions- eller af oplagringskapacitet på priserne på engrosenergimarkeder og
d)
netregler og overordnede retningslinjer vedtaget i overensstemmelse med forordning (EF) nr. 714/2009 og (EF) nr. 715/2009.
Artikel 7
Markedsovervågning
1. Agenturet overvåger handelsaktiviteten inden for engrosenergiprodukter for at afsløre og forhindre handel på grundlag af intern viden og markedsmanipulation. Det indsamler data til vurdering og overvågning af engrosenergimarkeder, jf. artikel 8.
2. De nationale regulerende myndigheder samarbejder på regionalt plan og med agenturet om gennemførelsen af den i stk. 1 omhandlede overvågning af engrosenergimarkederne. I denne forbindelse skal de nationale regulerende myndigheder have adgang til relevante oplysninger, som agenturet har indsamlet i overensstemmelse med stk. 1 i denne artikel, jf. dog artikel 10, stk. 2. Nationale regulerende myndigheder kan også overvåge handelsaktiviteterne for engrosenergiprodukter på nationalt plan.
Medlemsstater kan bestemme, at deres nationale konkurrencemyndighed eller et markedsovervågningsorgan oprettet under denne myndighed kan udføre markedsovervågning sammen med den nationale regulerende myndighed. I forbindelse med udførelsen af denne markedsovervågning har den nationale konkurrencemyndighed eller markedsovervågningsorganet de samme rettigheder og forpligtelser, som den nationale regulerende myndighed har i henhold til første afsnit i dette stykke, andet afsnit, andet punktum, i denne artikels stk. 3, artikel 4, stk. 2, andet punktum, artikel 8, stk. 5, første punktum, og artikel 16.
3. Agenturet forelægger mindst hvert år Kommissionen en rapport om dets aktiviteter i henhold til denne forordning og gør denne rapport offentlig tilgængelig. I sådanne rapporter vurderer agenturet forskellige typer markedspladsers drift og gennemsigtighed samt de måder, hvorpå der handles, og kan komme med henstillinger til Kommissionen vedrørende markedsregler, standarder, og procedurer, som kunne forbedre markedsintegriteten og det indre markeds funktion. Det kan endvidere evaluere, om eventuelle minimumskrav til organiserede markeder ville kunne bidrage til at forbedre markedsgennemsigtigheden. Rapporterne kan kombineres med den rapport, der er nævnt i artikel 11, stk. 2, i forordning (EF) nr. 713/2009.
Agenturet kan udarbejde henstillinger til Kommissionen vedrørende registreringerne af transaktioner, herunder handelsordrer, som efter agenturets mening er nødvendige for at gennemføre en effektiv overvågning af engrosenergimarkederne. Før det fremsætter henstillingerne, hører agenturet interesserede parter, navnlig de nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder, nationale konkurrencemyndigheder og ESMA.
Alle henstillinger bør gøres tilgængelige for Europa-Parlamentet, Rådet og Kommissionen og for offentligheden.
Artikel 8
Dataindsamling
1. Markedsdeltagerne, eller en af de i stk. 4, litra b)-f), omhandlede personer eller myndigheder på deres vegne, forsyner agenturet med en oversigt over transaktioner på engrosenergimarkederne, herunder handelsordrer. De indberettede oplysninger skal omfatte en præcis angivelse af de købte og solgte engrosenergiprodukter, den aftalte pris og mængde, datoerne og tidspunkterne for gennemførelsen, transaktionsparterne og de begunstigede i følge transaktionen samt enhver anden relevant oplysning. Mens det overordnede ansvar ligger hos markedsdeltagerne, anses den pågældende markedsdeltagers indberetningspligt for at være opfyldt, når de nødvendige oplysninger er modtaget fra en af de i stk. 4, litra b)-f), omhandlede personer eller myndigheder.
2. Kommissionen skal ved gennemførelsesretsakter:
a)
udarbejde en liste over de kontrakter og derivater, herunder handelsordrer, der skal indberettes i henhold til stk. 1, og, hvor det er relevant, passende minimumstærskler for indberetningen af transaktioner
b)
vedtage ensartede regler om de oplysninger, der skal indberettes i henhold til stk. 1
c)
fastsætte fristen for indberetning og i hvilken form disse oplysninger skal indberettes.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 21, stk. 2. De tager hensyn til eksisterende indberetningssystemer.
3. Personer, der er nævnt i stk. 4, litra a)-d), og som har indberettet transaktioner i henhold til direktiv 2004/39/EF eller gældende EU-lovgivning om derivattransaktioner, centrale modparter og transaktionsregistre er ikke underlagt en dobbelt indberetningspligt i forbindelse med disse transaktioner.
Med forbehold af første afsnit i nærværende stykke kan de i stk. 2 nævnte gennemførelsesretsakter tillade organiserede markeder, handelssystemer (»trade matching«-systemer) eller handelsindberetningssystemer at give agenturet registrerede oplysninger om engrosenergitransaktioner.
4. Med henblik på stk. 1 skal følgende fremsende oplysninger:
a)
markedsdeltageren
b)
en tredjepart, som handler på vegne af markedsdeltageren
c)
et handelsindberetningssystem
d)
et organiseret marked, et handelssystem (»trade matching«-system) eller anden person, der som led i sit erhverv gennemfører transaktioner
e)
et transaktionsregister, der er registreret eller anerkendt i henhold til den gældende EU-lovgivning om derivattransaktioner, centrale modparter og transaktionsregistre, eller
f)
en kompetent myndighed, som har modtaget disse oplysninger i henhold til artikel 25, stk. 3, i direktiv 2004/39/EF, eller ESMA, når ESMA har modtaget disse oplysninger i henhold til gældende EU-lovgivning om derivattransaktioner, centrale modparter og transaktionsregistre.
5. Markedsdeltagerne giver agenturet og de nationale regulerende myndigheder oplysninger om kapaciteten og anvendelsen af faciliteter til produktion, oplagring, forbrug eller transmission af elektricitet eller naturgas eller om kapaciteten og anvendelsen af LNG-faciliteter, herunder planlagte eller utilsigtede driftsstop for disse faciliteter, med henblik på at overvåge handelen på engrosenergimarkederne. De indberetningspligter, der er pålagt markedsdeltagere, begrænses ved at indsamle de krævede oplysninger eller dele heraf fra eksisterende kilder, hvor det er muligt.
6. Kommissionen skal ved gennemførelsesretsakter:
a)
vedtage ensartede regler om de oplysninger, som skal indberettes i henhold til stk. 5, og, hvor det er relevant, om passende tærskler for indberetningen
b)
fastsætte fristen for indberetning og i hvilken form disse oplysninger skal indberettes.
Disse gennemførelsesretsakter vedtages efter undersøgelsesproceduren i artikel 21, stk. 2. De tager hensyn til eksisterende indberetningspligter i henhold til forordning (EF) nr. 714/2009 og (EF) nr. 715/2009.
Artikel 9
Registrering af markedsdeltagere
1. Markedsdeltagere, der indgår transaktioner, som skal indberettes til agenturet i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, skal lade sig registrere hos den nationale regulerende myndighed i den medlemsstat, hvor de er etableret eller bosiddende, eller, hvis de ikke er etableret eller bosiddende i Unionen, i en medlemsstat, hvor de har aktiviteter.
En markedsdeltager skal kun lade sig registrere hos én national regulerende myndighed. Medlemsstaterne må ikke kræve, at en markedsdeltager, som allerede er registreret i en anden medlemsstat, skal lade sig registrere igen.
Registreringen af markedsdeltagere berører ikke forpligtelserne til at overholde gældende regler for handel og balancering.
2. Senest tre måneder efter datoen for Kommissionens vedtagelse af gennemførelsesretsakterne i artikel 8, stk. 2, opretter de nationale regulerende myndigheder nationale registre over markedsdeltagere og opdaterer dem løbende. Registret giver hver markedsdeltager en entydig identifikator og indeholder tilstrækkelige oplysninger til at identificere markedsdeltageren, herunder relevante detaljer vedrørende markedsdeltagerens momsnummer og etableringssted, de personer der er ansvarlige for markedsdeltagerens operationelle og handelsmæssige beslutninger, og den endelige controller eller den, der begunstiges af markedsdeltagerens handelsaktiviteter.
3. De nationale regulerende myndigheder videresender oplysningerne i deres nationale registre til agenturet i et format, der fastsættes af agenturet. Agenturet fastsætter dette format i samarbejde med de nationale regulerende myndigheder og offentliggør det senest den 29. juni 2012. På grundlag af oplysningerne fra de nationale regulerende myndigheder etablerer agenturet et europæisk register over markedsdeltagere. De nationale regulerende myndigheder og andre relevante myndigheder har adgang til det europæiske register. Med forbehold af artikel 17 kan agenturet beslutte at gøre det europæiske register eller dele deraf offentligt tilgængeligt, forudsat at forretningsmæssigt følsomme oplysninger om individuelle markedsdeltagere ikke offentliggøres.
4. Markedsdeltagere omhandlet i denne artikels stk. 1 indgiver registreringsformularen til den nationale regulerende myndighed, før der indgås en transaktion, der skal indberettes til agenturet i henhold til artikel 8, stk. 1.
5. Markedsdeltagere omhandlet i stk. 1 underretter straks den nationale regulerende myndighed om enhver ændring, der har fundet sted, for så vidt angår oplysningerne i registreringsformularen.
Artikel 10
Udveksling af oplysninger mellem agenturet og andre myndigheder
1. Agenturet etablerer mekanismer til udveksling af oplysninger, det modtager i henhold til artikel 7, stk. 1, og artikel 8, med de nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder, nationale konkurrencemyndigheder, ESMA og andre relevante myndigheder. Inden etableringen af sådanne mekanismer skal agenturet høre disse myndigheder.
2. Agenturet giver kun myndigheder, som har oprettet systemer, der sætter agenturet i stand til at opfylde kravene i artikel 12, stk. 1, adgang til mekanismerne i stk. 1 i nærværende artikel.
3. Transaktionsregistre, som er registreret eller anerkendt i henhold til gældende EU-lovgivning om derivattransaktioner, centrale modparter og transaktionsregistre, stiller relevante oplysninger om engrosenergiprodukter og derivater af emissionskvoter, de har indsamlet, til rådighed for agenturet.
ESMA fremsender indberetninger af transaktioner med engrosenergiprodukter, som er modtaget i henhold til artikel 25, stk. 3, i direktiv 2004/39/EF, og gældende EU-lovgivning om derivattransaktioner, centrale modparter og transaktionsregistre, til agenturet. Kompetente myndigheder, der modtager indberetninger af transaktioner med engrosenergiprodukter modtaget i henhold til artikel 25, stk. 3, i direktiv 2004/39/EF, fremsender disse indberetninger til agenturet.
Agenturet og de myndigheder, der er ansvarlige for at føre tilsyn med handel med emissionskvoter eller derivater baseret på emissionskvoter, samarbejder og etablerer passende mekanismer, som giver agenturet adgang til oversigter over transaktioner med sådanne kvoter og derivater, når disse myndigheder indsamler oplysninger om sådanne transaktioner.
Artikel 11
Databeskyttelse
Denne forordning berører ikke medlemsstaternes forpligtelser i forbindelse med deres behandling af personoplysninger i henhold til Europa-Parlamentet og Rådets direktiv 95/46/EF af 24. oktober 1995 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger og om fri udveksling af sådanne oplysninger (14) eller agenturets forpligtelser, når det udfører sine funktioner, i forbindelse med dets behandling af personoplysninger i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 45/2001 af 18. december 2000 om beskyttelse af fysiske personer i forbindelse med behandling af personoplysninger i fællesskabsinstitutionerne og -organerne og om fri udveksling af sådanne oplysninger (15).
Artikel 12
Driftssikkerhed
1. Agenturet sikrer fortrolig behandling, integritet og beskyttelse af de oplysninger, det modtager i henhold til artikel 4, stk. 2, og artikel 8 og 10. Agenturet træffer alle nødvendige foranstaltninger med henblik på at forhindre misbrug af og uautoriseret adgang til oplysningerne i dets systemer.
Nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder, nationale konkurrencemyndigheder, ESMA og andre relevante myndigheder sikrer fortrolig behandling, integritet og beskyttelse af de oplysninger, som de modtager i henhold til artikel 4, stk. 2, artikel 7, stk. 2, artikel 8, stk. 5, eller artikel 10, og træffer foranstaltninger med henblik på at forhindre misbrug af sådanne oplysninger.
Agenturet identificerer kilderne til driftsrisici og reducerer dem ved at udvikle passende systemer, kontroller og procedurer.
2. Med forbehold af artikel 17 kan agenturet beslutte at offentliggøre dele af de oplysninger, det er i besiddelse af, forudsat at forretningsmæssigt følsomme oplysninger om individuelle markedsdeltagere eller individuelle transaktioner eller individuelle markedspladser ikke offentliggøres eller kan udledes deraf.
Agenturet stiller sin ikke-forretningsmæssigt følsomme handelsdatabase til rådighed for videnskabelige formål med forbehold af eksisterende fortrolighedskrav.
Oplysningerne offentliggøres eller stilles til rådighed for at forbedre gennemsigtigheden på engrosenergimarkederne og forudsat, at det sandsynligvis ikke vil skabe konkurrenceforvridning på disse energimarkeder.
Agenturet formidler oplysninger på en fair måde i henhold til gennemsigtige regler, der udarbejdes og gøres offentligt tilgængelige af agenturet.
Artikel 13
Gennemførelse af forbuddene mod markedsmisbrug
1. De nationale regulerende myndigheder sørger for, at de forbud, der er fastsat i artikel 3 og 5, og den forpligtelse, der er fastsat i artikel 4, anvendes.
Hver medlemsstat sikrer, at dens nationale regulerende myndigheder tillægges alle de nødvendige undersøgelses- og håndhævelsesbeføjelser for, at de kan udføre denne opgave senest den 29. juni 2013. Disse beføjelser udøves på en forholdsmæssig måde.
Disse beføjelser kan udøves:
a)
direkte
b)
i samarbejde med andre myndigheder, eller
c)
ved begæring til de kompetente retslige myndigheder.
Hvor det er relevant, kan de nationale regulerende myndigheder udøve deres undersøgelsesbeføjelser i samarbejde med organiserede markeder, handelssystemer (»trade matching«-systemer) eller andre personer, jf. artikel 8, stk. 4, litra d), der som led i deres erhverv gennemfører transaktioner.
2. De i stk. 1 omhandlede undersøgelses- og håndhævelsesbeføjelser skal begrænses til undersøgelsens formål. De udføres i henhold til national ret og omfatter retten til at:
a)
få adgang til ethvert relevant dokument i enhver form og at modtage en kopi deraf
b)
indhente oplysninger hos en hvilken som helst relevant person, herunder dem, der senere er involveret i afgivelsen af ordrer eller udførelse af de pågældende operationer, og deres principaler, og eventuelt indkalde en sådan person eller principal til høring
c)
gennemføre kontrolundersøgelser på stedet
d)
kræve oplysninger om foreliggende telefonsamtaler og foreliggende datatrafik
e)
kræve ophør med en praksis, der strider mod bestemmelserne i denne forordning eller de delegerede retsakter eller gennemførelsesretsakter, der er vedtaget på grundlag heraf
f)
anmode en domstol om fastfrysning og/eller beslaglæggelse af aktiver
g)
anmode en domstol eller enhver kompetent myndighed om at nedlægge midlertidigt forbud mod erhvervsvirksomhed.
Artikel 14
Klageret
Medlemsstaterne sikrer, at der på nationalt plan findes passende mekanismer, i henhold til hvilke en part, der er berørt af en afgørelse truffet af den regulerende myndighed, har ret til at klage til et organ, der er uafhængigt af de berørte parter og af enhver regering.
Artikel 15
Forpligtelser for personer, der som led i deres erhverv gennemfører transaktioner
Enhver person, der som led i sit erhverv gennemfører transaktioner med engrosenergiprodukter, underretter straks den nationale regulerende myndighed, hvis vedkommende har en begrundet mistanke om, at en transaktion er i strid med artikel 3 eller 5.
Personer, der som led i deres erhverv gennemfører transaktioner med engrosenergiprodukter, etablerer og opretholder effektive ordninger og procedurer til at identificere overtrædelser af artikel 3 eller 5.
Artikel 16
Samarbejde på EU-plan og nationalt plan
1. Agenturet bestræber sig på at sikre, at de nationale regulerende myndigheder udfører deres opgaver i henhold til denne forordning på en koordineret og sammenhængende måde.
Agenturet offentliggør ikke-bindende vejledning om anvendelsen af definitionerne i artikel 2, hvor dette anses for nødvendigt.
De nationale regulerende myndigheder samarbejder med agenturet og hinanden, herunder på regionalt plan, med henblik på at udføre deres opgaver i henhold til denne forordning.
De nationale regulerende myndigheder, de kompetente finansielle myndigheder og de nationale konkurrencemyndigheder i en medlemsstat kan oprette passende former for samarbejde med henblik på at sikre en effektiv efterforskning og håndhævelse og på at bidrage til en sammenhængende og konsekvent tilgang til efterforskning, retsforfølgning og håndhævelse af denne forordning og den relevante finansielle lovgivning og konkurrencelovgivning.
2. Har en national regulerende myndighed begrundet mistanke om, at der gennemføres eller er blevet gennemført handlinger i strid med denne forordning enten i den pågældende medlemsstat eller i en anden medlemsstat, underretter den straks og så nøjagtigt som muligt agenturet derom.
Har en national regulerende myndighed mistanke om, at der gennemføres handlinger, som påvirker engrosenergimarkeder eller prisen på engrosenergiprodukter i den pågældende medlemsstat, i en anden medlemsstat, kan den anmode agenturet om at gribe ind i henhold til denne artikels stk. 4 og, såfremt handlingerne påvirker finansielle instrumenter, der er omfattet af artikel 9 i direktiv 2003/6/EF, i overensstemmelse med nærværende artikels stk. 3.
3. For at sikre en koordineret og sammenhængende tilgang vedrørende markedsmisbrug på engrosenergimarkeder skal:
a)
de nationale regulerende myndigheder, som har begrundet mistanke om, at der på engrosenergimarkeder er ved at blive eller er blevet gennemført handlinger, der udgør markedsmisbrug i henhold til direktiv 2003/6/EF, og som påvirker finansielle instrumenter, der er omfattet af artikel 9 i nævnte direktiv, underrette den kompetente finansmyndighed i den pågældende medlemsstat og agenturet; med henblik herpå kan de nationale regulerende myndigheder etablere passende former for samarbejde med den kompetente finansmyndighed i deres medlemsstat
b)
agenturet, hvis det har begrundet mistanke om, at der på engrosenergimarkeder er ved at blive eller er blevet gennemført handlinger, der udgør markedsmisbrug i henhold til direktiv 2003/6/EF, og som påvirker finansielle instrumenter, der er omfattet af artikel 9 i nævnte direktiv, underrette ESMA og den kompetente finansmyndighed
c)
den kompetente finansmyndighed i en medlemsstat, hvis den har begrundet mistanke om, at der på engrosenergimarkeder i en anden medlemsstat er ved at blive eller er blevet gennemført handlinger, som er i strid med artikel 3 og 5, underrette ESMA og agenturet
d)
de nationale regulerende myndigheder underrette den nationale konkurrencemyndighed i deres medlemsstat, Kommissionen og agenturet, hvis de har begrundet mistanke om, at der på engrosenergimarkedet er ved at blive eller er blevet gennemført handlinger, som må formodes at udgøre en overtrædelse af konkurrencelovgivningen.
4. Har agenturet bl.a. på baggrund af indledende vurderinger eller analyser mistanke om, at denne forordning er blevet overtrådt, har det med henblik på at kunne gennemføre sine opgaver i henhold til stk. 1 beføjelse til at:
a)
anmode en eller flere nationale regulerende myndigheder om at meddele alle oplysninger om den formodede overtrædelse
b)
anmode en eller flere nationale regulerende myndigheder om at iværksætte en undersøgelse af den formodede overtrædelse og træffe passende foranstaltninger til at afhjælpe en konstateret overtrædelse. Enhver beslutning om passende foranstaltninger, der skal træffes for at afhjælpe eventuelle konstaterede overtrædelser, er den pågældende nationale regulerende myndigheds ansvar
c)
oprette og koordinere en undersøgelsesgruppe bestående af repræsentanter for de berørte nationale regulerende myndigheder, hvis det mener, at den formodede overtrædelse har eller har haft grænseoverskridende virkning, med henblik på at undersøge, om denne forordning er blevet overtrådt, og i hvilken medlemsstat overtrædelsen er sket. Hvis det er relevant, kan agenturet også anmode om, at repræsentanter for den kompetente finansmyndighed eller en anden relevant myndighed fra en eller flere medlemsstater deltager i undersøgelsesgruppen.
5. En national regulerende myndighed, som modtager en anmodning om oplysninger i henhold til stk. 4, litra a), eller som modtager en anmodning om at iværksætte en undersøgelse af en formodet overtrædelse i henhold til stk. 4, litra b), træffer straks de nødvendige foranstaltninger for at efterkomme anmodningen. Hvis den pågældende nationale regulerende myndighed ikke er i stand til at give oplysningerne straks, begrunder den det ufortøvet over for agenturet.
Uanset første afsnit kan en national regulerende myndighed nægte at efterkomme en anmodning, hvis:
a)
dette kan bringe den pågældende medlemsstats suverænitet eller sikkerhed i fare
b)
der allerede er indledt retsforfølgning med hensyn til de samme forhold og mod de samme personer ved den pågældende medlemsstats myndigheder, eller
c)
når disse personer allerede har fået endelig dom for de samme forhold i den pågældende medlemsstat.
I sådanne tilfælde giver den nationale regulerende myndighed agenturet meddelelse herom og giver så detaljerede oplysninger som muligt om denne retsforfølgning eller dommen.
De nationale regulerende myndigheder skal deltage i en undersøgelsesgruppe, der indkaldes i henhold til stk. 4, litra c), og yde den fornødne bistand. Undersøgelsesgruppen koordineres af agenturet.
6. Artikel 15, stk. 1, sidste punktum, i forordning (EF) nr. 713/2009 finder ikke anvendelse på agenturet, når det udfører sine opgaver i henhold til nærværende forordning.
Artikel 17
Tavshedspligt
1. Enhver fortrolig oplysning, der modtages, udveksles eller videregives i overensstemmelse med denne forordning, er underlagt de vilkår om tavshedspligt, som er fastsat i stk. 2, 3 og 4.
2. Tavshedspligten gælder for:
a)
personer, der arbejder eller har arbejdet for agenturet
b)
revisorer og eksperter, der har modtaget instrukser fra agenturet
c)
personer, der arbejder eller har arbejdet for nationale regulerende myndigheder eller for andre relevante myndigheder
d)
revisorer og eksperter, der har modtaget instrukser fra nationale regulerende myndigheder eller fra andre relevante myndigheder, som modtager fortrolige oplysninger i henhold til denne forordning.
3. Fortrolige oplysninger, som de i stk. 2 omhandlede personer modtager i forbindelse med deres hverv, må ikke videregives til andre personer eller myndigheder, undtagen i summarisk eller sammenfattet form, således at individuelle markedsdeltagere eller markedspladser ikke kan identificeres, med forbehold af tilfælde, som er omfattet af straffelovgivningen, andre bestemmelser i denne forordning eller anden relevant EU-lovgivning.
4. Med forbehold af tilfælde, som er omfattet af straffelovgivningen, kan agenturet, de nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder, ESMA, organer eller personer, som modtager fortrolige oplysninger i henhold til denne forordning, kun anvende de pågældende oplysninger i forbindelse med udøvelsen af deres hverv og deres funktioner. Andre myndigheder, organer eller personer kan anvende oplysningerne til det formål, til hvilket de blev givet til dem, eller i forbindelse med administrative eller retslige procedurer, der specielt er knyttet til udøvelsen af disse funktioner. Den myndighed, der modtager oplysningerne, kan dog anvende dem til andre formål, hvis agenturet, de nationale regulerende myndigheder, medlemsstaternes kompetente finansmyndigheder, ESMA, de organer eller personer, der har meddelt oplysningerne, giver deres samtykke.
5. Denne artikel er ikke til hinder for, at en myndighed i en medlemsstat i overensstemmelse med national lovgivning udveksler eller videregiver fortrolige oplysninger, forudsat at disse ikke er modtaget fra en myndighed i en anden medlemsstat eller fra agenturet i henhold til denne forordning.
Artikel 18
Sanktioner
Medlemsstaterne fastsætter bestemmelser om sanktioner for overtrædelse af denne forordning og træffer alle nødvendige foranstaltninger til at sikre gennemførelsen heraf. Sanktionerne skal være effektive, afskrækkende og stå i et rimeligt forhold til overtrædelsen, og skal afspejle art, varighed og grovhed af overtrædelsen, skadevirkningerne for forbrugerne og den potentielle fortjeneste ved at handle på grundlag af intern viden og markedsmanipulation.
Medlemsstaterne giver senest den 29. juni 2013 Kommissionen meddelelse om disse bestemmelser og meddeler straks alle efterfølgende ændringer, der vedrører dem.
Medlemsstaterne sørger for, at den nationale regulerende myndighed kan meddele offentligheden foranstaltninger eller sanktioner, der er blevet pålagt for overtrædelse af denne forordning, medmindre en sådan offentliggørelse vil medføre uforholdsmæssigt stor skade for de involverede parter.
Artikel 19
Internationale forbindelser
Agenturet kan, i det omfang, det er nødvendigt for at nå de i denne forordning fastsatte mål, og uden at det berører medlemsstaternes og EU-institutionernes respektive kompetencer, herunder Tjenesten for EU's Optræden Udadtils kompetencer, opbygge kontakter og indgå administrative ordninger med tilsynsmyndigheder, internationale organisationer og forvaltninger i tredjelande, navnlig dem med indvirkning på Unionens engrosenergimarked med henblik på at fremme harmoniseringen af den reguleringsmæssige ramme. Disse ordninger må ikke skabe retlige forpligtelser for Unionen og dens medlemsstater eller forhindre medlemsstaterne og deres kompetente myndigheder i at indgå bilaterale eller multilaterale ordninger med disse tilsynsmyndigheder, internationale organisationer og forvaltninger i tredjelande.
Artikel 20
Udøvelse af de delegerede beføjelser
1. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter tillægges Kommissionen på de i denne artikel fastlagte betingelser.
2. Beføjelsen til at vedtage delegerede retsakter, jf. artikel 6, tillægges Kommissionen for en periode på fem år fra den 28. december 2011. Kommissionen udarbejder en rapport vedrørende delegationen af beføjelser senest ni måneder inden udløbet af femårsperioden. Delegationen af beføjelser forlænges stiltiende for perioder af samme varighed, medmindre Europa-Parlamentet eller Rådet modsætter sig en sådan forlængelse senest tre måneder inden udløbet af hver periode.
3. Den i artikel 6 omhandlede delegation af beføjelser kan til enhver tid tilbagekaldes af Europa-Parlamentet eller Rådet. En afgørelse om tilbagekaldelse bringer delegationen af de beføjelser, der er angivet i den pågældende afgørelse, til ophør. Den får virkning dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende eller på et senere tidspunkt, der angives i afgørelsen. Den berører ikke gyldigheden af delegerede retsakter, der allerede er i kraft.
4. Så snart Kommissionen vedtager en delegeret retsakt, giver den samtidigt Europa-Parlamentet og Rådet meddelelse herom.
5. En delegeret retsakt vedtaget i henhold til artikel 6 træder kun i kraft, hvis hverken Europa-Parlamentet eller Rådet har gjort indsigelse inden for en frist på to måneder fra meddelelsen af den pågældende retsakt til Europa-Parlamentet og Rådet, eller hvis Europa-Parlamentet og Rådet inden udløbet af denne frist begge har informeret Kommissionen om, at de ikke agter at gøre indsigelse. Fristen forlænges med to måneder på Europa-Parlamentets eller Rådets initiativ.
Artikel 21
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg. Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 5 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 22
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Artikel 8, stk. 1, stk. 3, første afsnit, samt stk. 4 og 5 finder anvendelse med virkning fra seks måneder efter datoen for Kommissionens vedtagelse af de i artikel 8, stk. 2 og 6, nævnte relevante gennemførelsesretsakter.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Strasbourg, den 25. oktober 2011.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON ASETUS (EU) N:o 1227/2011,
annettu 25 päivänä lokakuuta 2011,
energian tukkumarkkinoiden eheydestä ja tarkasteltavuudesta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 194 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
ottavat huomioon Euroopan talous- ja sosiaalikomitean lausunnon (1),
ovat kuulleet alueiden komiteaa,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (2),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
On tärkeää varmistaa, että kuluttajat ja muut markkinaosapuolet voivat luottaa sähkö- ja kaasumarkkinoiden eheyteen ja että energian tukkumarkkinahinnat ilmentävät tasapainoista ja kilpailukykyistä kysynnän ja tarjonnan vuorovaikutusta eikä markkinoiden väärinkäytöstä voi saada etua.
(2)
Energian tukkumarkkinoiden eheyden ja tarkasteltavuuden parantamisen tavoitteena olisi oltava energian loppukäyttäjiä hyödyttävän avoimen ja oikeudenmukaisen kilpailun edistäminen energian tukkumarkkinoilla.
(3)
Euroopan arvopaperimarkkinavalvojien komitean ja Euroopan sähkö- ja kaasualan sääntelyviranomaisten ryhmän kannanotot ovat vahvistaneet sen, että nykyisen lainsäädännön soveltamisala voi olla riittämätön, jotta markkinoiden eheyteen liittyviin kysymyksiin voitaisiin sähkö- ja kaasumarkkinoilla puuttua asianmukaisesti. Kannanotoissa on suositeltu, että harkitaan asianmukaista erityisesti energia-alalle tarkoitettua lainsäädännöllistä kehystä, jolla estetään markkinoiden väärinkäyttö ja jossa otetaan huomioon alakohtaiset edellytykset, joita muut direktiivit ja asetukset eivät kata.
(4)
Energian tukkumarkkinat ovat unionissa yhä enenevässä määrin yhteen liitettyjä. Markkinoiden väärinkäyttö yhdessä jäsenvaltiossa vaikuttaa usein paitsi sähkön ja maakaasun tukkuhintoihin kansallisten rajojen yli myös kuluttajien ja mikroyritysten vähittäishintoihin. Siksi markkinoiden eheyden varmistamista ei voi jättää pelkästään yksittäisten jäsenvaltioiden tehtäväksi. Tiukka rajatylittävä markkinaseuranta on välttämätöntä täysin toimivien, yhteenliitettyjen ja yhtenäisten energian sisämarkkinoiden toteuttamisen kannalta.
(5)
Energian tukkumarkkinat käsittävät sekä hyödykemarkkinat että johdannaismarkkinat, jotka ovat ensiarvoisen tärkeitä energia- ja rahoitusmarkkinoiden kannalta, ja näiden kahden sektorin hinnanmuodostuksella on liittymiä keskenään. Ne sisältävät muun muassa säännellyt markkinat, monenkeskiset kaupankäyntijärjestelmät sekä suoran tai meklarien kautta tapahtuvan pörssin ulkopuolisen OTC-kaupankäynnin ja kahdenväliset sopimukset.
(6)
Energiamarkkinoiden seurantakäytännöt ovat toistaiseksi olleet jäsenvaltio- ja sektorikohtaisia. Yleisestä markkinakehyksestä ja sääntely-ympäristöstä riippuen tämä voi johtaa siihen, että kaupankäynti kuuluu useamman lainkäyttöalueen piiriin ja sen seurannasta huolehtii useita eri viranomaisia, jotka voivat sijaita eri jäsenvaltioissa. Tämä voi aiheuttaa epäselvyyttä siitä, kuka vastaa seurannasta, ja jopa tilanteen, jossa seuranta puuttuu kokonaan.
(7)
Toimintaa, joka vie pohjaa energiamarkkinoiden eheydeltä, ei ole tällä hetkellä selkeästi kielletty joillain tärkeimmillä energiamarkkinoilla. On tärkeää kieltää tällainen toiminta loppukäyttäjien suojelemiseksi ja Euroopan kansalaisten kohtuuhintaisen energiansaannin turvaamiseksi.
(8)
Energian tukkumarkkinoilla harjoitetaan sekä johdannaiskauppaa, jota voidaan selvittää fyysisesti tai rahoituksen kannalta, että hyödykekauppaa. Sen vuoksi on tärkeää, että sisäpiirikaupan ja markkinoiden manipuloinnin, jotka merkitsevät markkinoiden väärinkäyttöä, määritelmät ovat yhteensopivia johdannais- ja hyödykemarkkinoiden välillä. Tätä asetusta olisi sovellettava periaatteessa kaikkiin liiketoimiin, mutta samalla olisi otettava huomioon energian tukkumarkkinoiden erityispiirteet.
(9)
Sähkön tai maakaasun toimittamista loppukäyttäjille koskevat vähittäissopimukset eivät ole yhtä alttiita markkinoiden manipuloinnille kuin tukkukauppasopimukset, joiden osto ja myynti on helppoa. Suurimpien energiankäyttäjien kulutuspäätökset saattavat kuitenkin myös vaikuttaa energian tukkumarkkinoiden hintoihin, millä voi olla vaikutuksia kansallisten rajojen yli. Tällaisten suurten käyttäjien toimitussopimuksia tarkasteltaessa on sen vuoksi asianmukaista ottaa huomioon tarve varmistaa energian tukkumarkkinoiden eheys.
(10)
Komission olisi sen 21 päivänä joulukuuta 2010 julkaisemassa EU:n päästökauppajärjestelmän markkinavalvonnan vahvistamista koskevassa tiedonannossa esitetyt tulokset huomioiden harkittava sopivan ajan kuluessa sellaisen lainsäädäntöehdotuksen tekemistä, jossa käsitellään Euroopan hiilimarkkinoiden tarkasteltavuudessa, eheydessä ja valvonnassa havaittuja puutteita.
(11)
Verkkoon pääsyä koskevista edellytyksistä rajat ylittävässä sähkön kaupassa 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 714/2009 (3) ja maakaasunsiirtoverkkoihin pääsyä koskevista edellytyksistä 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksessa (EY) N:o 715/2009 (4) todetaan, että verkon fyysistä tilaa ja tehokkuutta koskevien tietojen olisi oltava tasavertaisesti kaikkien markkinaosapuolten saatavilla, jotta niillä olisi mahdollisuus arvioida kysynnän ja tarjonnan yleistä tilannetta ja todeta syyt tukkuhinnan vaihteluihin.
(12)
Sisäpiiritiedon käyttö tai sen käytön yrittäminen olisi selkeästi kiellettävä omaan lukuun tai kolmannen osapuolen lukuun tapahtuvassa kaupankäynnissä. Sisäpiiritiedon käyttöä voi olla myös se, että energiatuotteiden tukkumarkkinoilla käyvät kauppaa henkilöt, jotka tietävät tai joiden pitäisi tietää, että heidän hallussaan oleva tieto on sisäpiiritietoa. Tietoja markkinaosapuolen omista kaupankäyntisuunnitelmista ja -strategioista ei olisi pidettävä sisäpiiritietoina. Markkinaosapuolet saavat käyttää myös sellaista hintoihin vaikuttavaa tietoa, joka on julkistettava asetuksen (EY) N:o 714/2009 tai asetuksen (EY) N:o 715/2009 mukaisesti, mukaan lukien näiden asetusten nojalla annetut suuntaviivat ja verkkosäännöt, perustana päätöksilleen toteuttaa tukkutason energiatuotteiden kauppaa koskevia liiketoimia, ja siksi tämä tieto saattaa olla sisäpiiritietoa julkistamiseensa saakka.
(13)
Energian tukkumarkkinoiden manipulointia on sellaisten toimien toteuttaminen, joiden johdosta hinnat asettuvat keinotekoisesti tasolle, jota ei voida perustella tarjontaa ja kysyntää koskevilla markkinavoimilla, mukaan lukien tuotanto-, varasto- tai siirtokapasiteetin tosiasiallisella saatavuudella ja kysynnällä. Markkinoiden manipulointitapoihin kuuluvat: väärien toimeksiantojen tekeminen ja peruminen; väärän tai harhaanjohtavan tiedon tai huhujen levittäminen tiedotusvälineissä, myös internetissä, tai muilla keinoin; tahallinen väärän tiedon toimittaminen hinta-arviointeja tai markkinaraportteja tuottaville yrityksille siten, että markkinaosapuolia ohjataan harhaan heidän toimiessaan kyseisten hinta-arviointien tai markkinaraporttien perusteella; sekä tahallinen sellaisen vaikutelman luominen, että saatavilla oleva sähköntuotantokapasiteetti, maakaasun saatavuus tai siirtokapasiteetin saatavuus poikkeavat todellisesta teknisesti käytettävissä olevasta kapasiteetista, jos tällainen tieto vaikuttaa tai on omiaan vaikuttamaan tukkutason energiatuotteiden hintoihin. Manipulointi ja sen vaikutukset saattavat ilmetä rajojen yli, sähkö- ja kaasumarkkinoiden kesken sekä rahoitus- ja hyödykemarkkinoiden välillä, päästöoikeuksien markkinat mukaan lukien.
(14)
Markkinoiden manipulointi tai sen yrittäminen käsittää myös henkilön tai yhteistyössä toimivien henkilöiden menettelyn, jonka tarkoituksena on päästä ratkaisevaan asemaan tukkutason energiatuotteen tarjonnan tai kysynnän suhteen siten, että tämän vaikutuksena on tai saattaa olla hintojen välitön tai välillinen määräytyminen tai muiden vilpillisten kaupan edellytysten luominen; sekä tukkutason energiatuotteiden tarjoaminen, ostaminen tai myyminen tarkoituksin tai pyrkimyksin johtaa harhaan tai johtaen harhaan viitehintojen perusteella toimivia markkinaosapuolia. Hyväksytyt markkinakäytänteet, kuten ne, joita sovelletaan rahoituspalvelujen alalla ja jotka on tällä hetkellä määritelty sisäpiirikaupoista ja markkinoiden manipuloinnista (markkinoiden väärinkäyttö) 28 päivänä tammikuuta 2003 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2003/6/EY (5) 1 artiklan 5 kohdassa ja joita saatetaan mukauttaa, jos tuota direktiiviä muutetaan, voivat tarjota markkinaosapuolille laillisen tavan varmistaa tukkutason energiatuotteiden suotuisa hinnoittelu.
(15)
Sellaisten tukkutason energiatuotetta koskevien sisäpiiritietojen julkistamista, joita ammattiaan harjoittavilla toimittajilla on, olisi arvioitava heidän ammattiaan ja lehdistönvapautta koskevien sääntöjen perusteella, paitsi jos nämä henkilöt saavat välitöntä tai välillistä hyötyä kyseisten tietojen levittämisestä tai jos tällaisten tietojen julkistamisella pyritään johtamaan markkinoita harhaan tukkutason energiatuotteiden tarjonnan tai kysynnän tai niiden hintojen suhteen.
(16)
Rahoitusmarkkinoiden väärinkäyttöä koskevia käsitteitä muutetaan kyseisten markkinoiden kehittyessä. Jotta voidaan varmistaa näihin kehityssuuntiin nopea reagointi, komissiolle olisi näin ollen siirrettävä valta hyväksyä Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti säädösvallan siirron nojalla annettavia delegoituja säädöksiä, jotka koskevat sisäpiiritietoja ja markkinoiden manipulointia koskevien määritelmien teknistä ajan tasalle saattamista, jotta voidaan varmistaa niiden yhdenmukaisuus rahoituspalveluja ja energiaa koskevan unionin muun lainsäädännön kanssa. On erityisen tärkeää, että komissio asiaa valmistellessaan toteuttaa asianmukaiset kuulemiset, myös asiantuntijatasolla. Komission olisi delegoituja säädöksiä valmistellessaan ja laatiessaan varmistettava, että asianomaiset asiakirjat toimitetaan Euroopan parlamentille ja neuvostolle yhtäaikaisesti, hyvissä ajoin ja asianmukaisesti.
(17)
Unionin tasolla suoritettava tehokas markkinaseuranta on välttämätöntä, jotta markkinoiden väärinkäyttö energian tukkumarkkinoilla voidaan havaita ja estää. Energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirastolla, jäljempänä ’virasto’, joka on perustettu Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EY) N:o 713/2009 (6), on parhaat edellytykset tällaiseen seurantaan, koska sillä on sekä unionin laajuinen käsitys sähkö- ja kaasumarkkinoista että tarvittava asiantuntemus sähkö- ja kaasumarkkinoiden ja -järjestelmien toiminnasta unionissa. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla, joilla on kattava käsitys energiamarkkinoiden kehityksestä omassa jäsenvaltiossaan, olisi oltava tärkeä asema tehokkaan markkinaseurannan varmistamisessa kansallisella tasolla. Sen vuoksi tarvitaan viraston ja kansallisten viranomaisten tiivistä yhteistyötä ja yhteensovittamista energiamarkkinoiden asianmukaisen seurannan ja tarkasteltavuuden varmistamiseksi. Viraston suorittama tietojen keruu ei rajoita kansallisten viranomaisten oikeutta kerätä lisätietoja kansallisiin tarkoituksiin.
(18)
Tehokas markkinaseuranta edellyttää liiketoimia koskevien tietojen säännöllistä ja hyvissä ajoin tapahtuvaa saantia sekä sähkön ja maakaasun tuotantoon, varastointiin ja kulutukseen liittyvien laitosten tai siirtoverkkojen kapasiteettia ja niiden käyttöä koskevien perustietojen saantia. Tästä syystä olisi vaadittava, että tukkutason energiatuotteiden kauppaa harjoittavat markkinaosapuolet, mukaan lukien siirtoverkon haltijat, toimittajat, kauppiaat, tuottajat, meklarit ja suuret käyttäjät toimittavat nämä tiedot virastolle. Virasto voi puolestaan luoda vahvat yhteydet tärkeimpiin organisoituihin markkinapaikkoihin.
(19)
Komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa, jotta voidaan varmistaa yhdenmukaiset edellytykset tietojen keruuta koskevien säännösten täytäntöönpanolle. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annettua Euroopan parlamentin ja neuvoston asetusta (EU) N:o 182/2011 (7) noudattaen. Ilmoitusvelvoitteet olisi pidettävä mahdollisimman vähäisinä eivätkä ne saisi aiheuttaa tarpeettomia kustannuksia tai tarpeetonta hallinnollista rasitusta markkinaosapuolille. Tietojen toimittamista koskeville yhdenmukaisille säännöille olisi siksi tehtävä etukäteen kustannus-hyötyanalyysi, niissä olisi vältettävä päällekkäistä ilmoittamista ja niissä olisi otettava huomioon muun asiaan liittyvän lainsäädännön nojalla kehitetyt ilmoittamisjärjestelmät. Tarvittavat tiedot tai osa niistä olisi lisäksi kerättävä mahdollisuuksien mukaan muilta henkilöiltä ja olemassa olevista lähteistä. Jos markkinaosapuoli tai sen puolesta toimiva kolmas osapuoli, kauppaa koskeva ilmoitusjärjestelmä, järjestäytynyt markkina, kauppojen täsmäytysjärjestelmä tai liiketoimia ammatillisesti järjestävä muu henkilö on täyttänyt ilmoittamisvelvoitteensa toimivaltaiselle viranomaiselle rahoitusvälineiden markkinoista 21 päivänä huhtikuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/39/EY (8) tai johdannaistransaktioista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä annetun muun sovellettavan unionin lainsäädännön mukaisesti, sen olisi katsottava täyttäneen ilmoittamisvelvoitteensa myös tämän asetuksen mukaisesti, mutta vain siltä osin kuin kaikki tämän asetuksen nojalla vaadittavat tiedot on ilmoitettu.
(20)
On tärkeää, että komissio ja virasto tekevät tiivistä yhteistyötä tämän asetuksen täytäntöön panemiseksi ja kuulevat asianmukaisesti sähkön ja kaasun siirtoverkonhaltijoiden eurooppalaisia verkostoja sekä Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 (9) perustettua Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaista, jäljempänä ’arvopaperimarkkinaviranomainen’, kansallisia sääntelyviranomaisia, toimivaltaisia rahoitusvalvontaviranomaisia ja muita jäsenvaltioiden viranomaisia, kuten kansallisia kilpailuviranomaisia ja sidosryhmiä, joita voivat olla organisoidut markkinapaikat (esim. energiapörssit) ja markkinaosapuolet.
(21)
Olisi perustettava kansallisten rekistereiden pohjalta eurooppalainen markkinaosapuolten rekisteri, jotta energia-alan tukkumarkkinoiden tarkasteltavuutta ja eheyttä voidaan parantaa. Komission olisi vuoden kuluttua tuon rekisterin perustamisesta arvioitava markkinaosapuolten eurooppalaisen rekisterin toimivuutta ja sen tuottamaa hyötyä yhteistyössä viraston, sen komissiolle toimittamien vuosikertomusten mukaisesti, ja kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa. Jos komissio katsoo sen tuon arvioinnin perusteella tarpeelliseksi, sen olisi harkittava uusien välineiden esittämistä energia-alan tukkumarkkinoiden yleisen tarkasteltavuuden ja eheyden parantamiseksi sekä markkinaosapuolten yhdenvertaisten lähtökohtien varmistamiseksi koko unionissa.
(22)
Jotta voidaan helpottaa tukkutason energiatuotteiden kaupan kaikkien osatekijöiden tehokasta seurantaa, viraston olisi otettava käyttöön mekanismeja, joilla voidaan antaa sen saamat energiatuotteiden tukkukauppaa koskevat tiedot muiden asiaankuuluvien viranomaisten ja erityisesti arvopaperimarkkinaviranomaisen, kansallisten sääntelyviranomaisten, jäsenvaltioiden toimivaltaisten rahoitusvalvontaviranomaisten, kansallisten kilpailuviranomaisten ja muiden asiaankuuluvien viranomaisten käyttöön.
(23)
Viraston olisi varmistettava, että sen saamia tietoja käytetään turvatusti ja että ne suojataan, estettävä luvaton pääsy sen hallussa oleviin tietoihin ja otettava käyttöön mekanismit sen varmistamiseksi, että henkilöt, joilla on lupa sen keräämien tietojen käyttöön, eivät käytä niitä väärin. Viraston olisi myös todettava, pystyvätkö sen hallussa olevia tietoja käyttöönsä saavat viranomaiset ylläpitämään vastaavaa tietoturvatasoa ja sitovatko niitä asianmukaiset luottamuksellisuutta koskevat järjestelyt. Sen tähden on tarpeen varmistaa myös, että tietojen käsittelyssä ja toimittamisessa käytettävät tietojärjestelmät toimivat turvatusti. Jotta voidaan kehittää tietojen luottamuksellisuuden parhaalla mahdollisella tavalla varmistava tietojärjestelmä, virastoa olisi rohkaistava toimimaan tiiviissä yhteistyössä Euroopan verkko- ja tietoturvaviraston (ENISA) kanssa. Näitä sääntöjä olisi sovellettava myös muihin viranomaisiin, joilla on oikeus päästä tietoihin tämän asetuksen täytäntöönpanoa varten.
(24)
Tässä asetuksessa kunnioitetaan perusoikeuksia ja otetaan Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 6 artiklassa tarkoitetuin tavoin huomioon erityisesti Euroopan unionin perusoikeuskirjassa ja jäsenvaltioiden perustuslaillisissa perinteissä tunnustetut periaatteet, ja sitä olisi sovellettava perusoikeuskirjan 11 artiklassa tarkoitetun sananvapauden ja tiedonvälityksen vapauden mukaisesti.
(25)
Siltä osin kuin tiedot eivät ole tai eivät ole enää kaupallisesti tai turvallisuuden kannalta arkaluonteisia, viraston olisi voitava antaa ne markkinaosapuolten ja suuren yleisön saataville ja parantaa siten markkinoita koskevaa tietämystä. Tällainen avoimuus lisää osaltaan luottamusta markkinoihin ja edistää tietämystä energian tukkumarkkinoiden toiminnasta. Viraston olisi luotava ja julkistettava säännöt, joiden mukaisesti se asettaa nämä tiedot saataville oikeudenmukaisella ja avoimella tavalla, koskevat säännöt.
(26)
Kansallisten sääntelyviranomaisten olisi vastattava tämän asetuksen täytäntöönpanon varmistamisesta jäsenvaltioissa. Sen vuoksi niillä olisi oltava tarvittavat tutkintavaltuudet tuon tehtävän hoitamiseksi tehokkaasti. Näitä valtuuksia olisi käytettävä kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja niihin voidaan soveltaa asianmukaista valvontaa.
(27)
Viraston olisi varmistettava, että tätä asetusta sovelletaan yhteensovitetuin tavoin kaikkialla unionissa ja johdonmukaisesti direktiivin 2003/6/EY soveltamisen kannalta. Tätä varten viraston olisi julkaistava tarvittaessa ei-sitovia ohjeita tässä asetuksessa säädettyjen määritelmien soveltamisesta. Näissä ohjeissa olisi käsiteltävä muun muassa hyväksyttyjä markkinakäytänteitä. Koska energian tukkumarkkinoilla esiintyvä markkinoiden väärinkäyttö vaikuttaa lisäksi usein useampaan kuin yhteen jäsenvaltioon, virastolla olisi oltava keskeinen asema varmistettaessa, että tutkinnat suoritetaan tehokkaasti ja johdonmukaisesti. Tätä varten viraston olisi voitava vaatia yhteistyötä ja sovittaa yhteen asianomaisten kansallisten sääntelyviranomaisten ja tarvittaessa muiden viranomaisten, myös kansallisten kilpailuviranomaisten, edustajista koostuvien tutkintaryhmien toimintaa.
(28)
Virastolle olisi annettava riittävä rahoitus ja henkilöstöresurssit, jotta se voisi täyttää sille tästä asetuksesta aiheutuvat lisätehtävät asianmukaisesti. Asetuksen (EY) N:o 713/2009 23 ja 24 artiklassa säädetyssä viraston talousarvion laatimista, toteutusta ja valvontaa koskevassa menettelyssä olisi sen vuoksi otettava nämä tehtävät asianmukaisesti huomioon. Budjettivallan käyttäjän olisi varmistettava parhaiden tehokkuutta koskevien standardien toteutuminen.
(29)
Kansallisten sääntelyviranomaisten, jäsenvaltioiden toimivaltaisten rahoitusvalvontaviranomaisten ja tarvittaessa kansallisten kilpailuviranomaisten olisi tehtävä yhteistyötä sen varmistamiseksi, että energian tukkumarkkinoilla, jotka käsittävät sekä hyödyke- että johdannaismarkkinat, esiintyvään markkinoiden väärinkäyttöön puututaan yhteensovitetulla tavalla. Tuohon yhteistyöhön olisi kuuluttava tietojen vastavuoroinen vaihtaminen epäilyistä, joiden mukaan energia-alan tukkumarkkinoilla suoritetaan tai on suoritettu tekoja, jotka todennäköisesti rikkovat tätä asetusta ja direktiiviä 2003/6/EY tai kilpailuoikeutta. Yhteistyöllä olisi lisäksi edistettävä tutkinnan ja oikeudellisten menettelyjen johdonmukaista ja yhtenäistä soveltamista.
(30)
On tärkeää, että salassapitovelvollisuutta sovelletaan niihin, jotka saavat käyttöönsä luottamuksellisia tietoja tämän asetuksen mukaisesti. Viraston, kansallisten sääntelyviranomaisten, jäsenvaltioiden toimivaltaisten rahoitusvalvontaviranomaisten ja kansallisten kilpailuviranomaisten olisi varmistettava saamiensa tietojen luottamuksellisuus, eheys ja suojaaminen.
(31)
On tärkeää, että tämän asetuksen rikkomisen johdosta määrättävät seuraamukset ovat oikeasuhteisia, tehokkaita ja varoittavia sekä että ne ilmentävät rikkomusten vakavuutta, kuluttajille aiheutunutta vahinkoa samoin kuin sisäpiiritietoon ja markkinoiden manipulointiin perustuvasta kaupankäynnistä saatavaa potentiaalista hyötyä. Näitä seuraamuksia olisi sovellettava kansallisen lainsäädännön mukaisesti. Tämän asetuksen rikkomisen johdosta määrättävien seuraamusten olisi vastattava jäsenvaltioiden direktiivin 2003/6/EY täytäntöönpanon yhteydessä käyttöön ottamia seuraamuksia, kun otetaan huomioon vuorovaikutus yhtäältä sähkö- ja maakaasukaupan johdannaistuotteiden ja toisaalta varsinaisen sähkö- ja maakaasukaupan välillä. Kun otetaan huomioon rahoitusalan seuraamusjärjestelmien vahvistamista koskevan 12 päivänä joulukuuta 2010 julkaistun komission tiedonannon johdosta järjestetty kuuleminen, komission olisi harkittava ehdotusten tekemistä jäsenvaltioiden seuraamusjärjestelmien vähimmäistasojen yhdenmukaistamiseksi asianmukaisen ajan kuluessa. Tällä asetuksella ei ole vaikutusta todisteluvaatimuksista annettuihin kansallisiin sääntöihin eikä jäsenvaltioiden kansallisten sääntelyviranomaisten ja tuomioistuinten velvoitteisiin selvittää asianomaisen tapauksen tosiseikat edellyttäen, että nämä säännöt ja velvoitteet vastaavat unionin oikeuden yleisiä periaatteita.
(32)
Jäsenvaltiot eivät voi riittävällä tavalla saavuttaa tämän asetuksen tavoitetta, joka on yhdenmukaistetun kehyksen saaminen energian tukkumarkkinoiden tarkasteltavuuden ja eheyden varmistamiseksi, vaan se voidaan sen vuoksi saavuttaa paremmin unionin tasolla, joten unioni voi toteuttaa toimenpiteitä Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 5 artiklassa vahvistetun toissijaisuusperiaatteen mukaisesti. Mainitussa artiklassa vahvistetun suhteellisuusperiaatteen mukaisesti tässä asetuksessa ei ylitetä sitä, mikä on tämän tavoitteen saavuttamiseksi tarpeen,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde, soveltamisala ja suhde unionin muuhun lainsäädäntöön
1. Tässä asetuksessa annetaan säännöt, joilla kielletään energian tukkumarkkinoita vahingoittavat käytännöt ja jotka ovat johdonmukaiset niiden sääntöjen kanssa, joita sovelletaan rahoitusmarkkinoilla, sekä näiden energian tukkumarkkinoiden asianmukaisen toiminnan kanssa ja joissa otetaan samalla huomioon näiden markkinoiden erityispiirteet. Tässä asetuksessa säädetään energian tukkumarkkinoiden seurannasta, josta huolehtii energia-alan sääntelyviranomaisten yhteistyövirasto, jäljempänä ’virasto’, tiiviissä yhteistyössä kansallisten sääntelyviranomaisten kanssa ja ottamalla huomioon päästökauppajärjestelmän ja energian tukkumarkkinoiden väliset vuorovaikutukset.
2. Tätä asetusta sovelletaan tukkutason energiatuotteiden kauppaan. Tämän asetuksen 3 ja 5 artiklan säännöksiä ei sovelleta sellaisten tukkutason energiatuotteiden kauppaan, jotka ovat rahoitusvälineitä ja joihin sovelletaan direktiivin 2003/6/EY 9 artiklaa. Tämä asetus ei rajoita direktiivien 2003/6/EY ja 2004/39/EY eikä Euroopan kilpailuoikeuden soveltamista käytäntöihin, jotka kuuluvat tämän asetuksen soveltamisalaan.
3. Viraston, kansallisten sääntelyviranomaisten, arvopaperimarkkinaviranomaisen, jäsenvaltioiden toimivaltaisten rahoitusvalvontaviranomaisten ja tarvittaessa kansallisten kilpailuviranomaisten on toimittava yhteistyössä sen varmistamiseksi, että asianomaisten sääntöjen noudattamista valvotaan yhteensovitetusti, jos toimet liittyvät yhteen tai useampaan rahoitusvälineeseen, joihin sovelletaan direktiivin 2003/6/EY 9 artiklaa, ja myös yhteen tai useampaan tukkutason energiatuotteeseen, joihin sovelletaan tämän asetuksen 3, 4 ja 5 artiklaa.
4. Viraston hallintoneuvoston on varmistettava, että virasto suorittaa sille tämän asetuksen nojalla uskotut tehtävät tämän asetuksen ja asetuksen (EY) N:o 713/2009 mukaisesti.
5. Viraston johtajan on kuultava sääntelyneuvostoa kaikkien tämän asetuksen täytäntöönpanoa koskevien näkökohtien osalta ja otettava sääntelyneuvoston neuvot ja lausunnot asianmukaisesti huomioon.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan seuraavia määritelmiä:
1)
’Sisäpiiritiedolla’ tarkoitetaan luonteeltaan täsmällistä ja julkistamatonta tietoa, joka liittyy suoraan tai välillisesti yhteen tai useampaan tukkutason energiatuotteeseen ja jolla, jos se julkistettaisiin, olisi todennäköisesti huomattava vaikutus näiden tukkutason energiatuotteiden hintoihin.
Tämän määritelmän soveltamiseksi ’tiedolla’ tarkoitetaan
a)
tietoja, jotka on julkistettava asetusten (EY) N:o 714/2009 ja (EY) N:o 715/2009 nojalla, mukaan lukien mainittujen asetusten nojalla annetut suuntaviivat ja verkkosäännöt;
b)
tietoja, jotka koskevat sähkön tai maakaasun tuotanto-, varastointi- ja kulutuslaitosten tai siirtoverkkojen kapasiteettia ja käyttöä tai nesteytetyn maakaasun käsittelylaitosten kapasiteettia ja käyttöä, mukaan lukien tiedot näiden laitosten tai verkkojen suunnitellusta tai ennakoimattomasta käytöstä poissa olosta;
c)
tietoja, jotka on esitettävä unionin tai kansallisen tason säännösten tai määräysten, markkinasääntöjen ja asianomaisilla energian tukkumarkkinoilla noudatettavien sopimusten tai käytäntöjen mukaisesti, jos kyseisellä tiedolla on todennäköisesti huomattava vaikutus tukkutason energiatuotteiden hintoihin; ja
d)
muita tietoja, joita järkevästi toimiva markkinaosapuoli todennäköisesti käyttäisi eräänä perustana päätökselleen toteuttaa tukkutason energiatuotteeseen liittyvä liiketoimi tai antaa sen kauppaa koskeva toimeksianto.
Tiedon katsotaan olevan luonteeltaan täsmällistä, jos se viittaa ilmenneisiin olosuhteisiin tai olosuhteisiin, joiden voidaan kohtuudella olettaa ilmenevän, tai toteutuneeseen tapahtumaan tai tapahtumaan, jonka voidaan kohtuudella olettaa toteutuvan, ja jos se on riittävän tarkkaa, jotta sen perusteella voidaan tehdä johtopäätös edellä tarkoitettujen olosuhteiden tai tapahtuman mahdollisesta vaikutuksesta tukkutason energiatuotteiden hintoihin.
2)
’Markkinoiden manipuloinnilla’ tarkoitetaan
a)
sellaisen tukkutason energiatuotteiden kauppaa koskevan liiketoimen suorittamista tai tätä kauppaa koskevan toimeksiannon antamista,
i)
joka antaa tai todennäköisesti antaa vääriä tai harhaanjohtavia viestejä tukkutason energiatuotteiden tarjonnasta, kysynnästä tai hinnasta;
ii)
jolla yksittäinen henkilö tai useampi yhteistyössä toimiva henkilö turvaa tai pyrkii turvaamaan yhden tai useamman tukkutason energiatuotteen hinnan keinotekoiselle tasolle, jollei liiketoimen toteuttaja tai toimeksiannon antaja osoita, että hänen perusteensa tehdä liiketoimi tai antaa toimeksianto on oikeutettu ja että liiketoimi tai toimeksianto on asianomaisen energian tukkumarkkinan hyväksyttyjen markkinatapojen mukainen; tai
iii)
jossa käytetään tai pyritään käyttämään valheellisia keinoja taikka muunlaista vilpillistä menettelyä tai järjestelyä, jolla annetaan tai todennäköisesti annetaan vääriä tai harhaanjohtavia viestejä tukkutason energiatuotteiden tarjonnasta, kysynnästä tai hinnasta;
tai
b)
sellaisen tiedon levittämistä tiedotusvälineissä, myös internetissä, ja muilla keinoin, joka antaa tai on omiaan antamaan vääriä tai harhaanjohtavia viestejä tukkutason energiatuotteiden tarjonnasta, kysynnästä tai hinnasta, mukaan lukien huhujen ja väärien tai harhaanjohtavien uutisten levittäminen siinä tapauksessa, että tiedon levittäjä tiesi tai hänen olisi pitänyt tietää, että tieto oli väärä tai harhaanjohtava.
Jos tietoja levitetään journalistisiin tai taiteellisiin tarkoituksiin, on tällaista levittämistä arvioitava ottamalla huomioon lehdistönvapautta ja ilmaisunvapautta muissa viestimissä koskevat säännöt, paitsi jos
i)
asianomaiset henkilöt saavat suoraan tai epäsuorasti hyötyä tai etua kyseisten tietojen levittämisestä; tai
ii)
jos tietojen julkistamisella tai levittämisellä pyritään johtamaan markkinoita harhaan tukkutason energiatuotteiden tarjonnan tai kysynnän tai niiden hintojen suhteen.
3)
’Yrityksellä manipuloida markkinoita’ tarkoitetaan
a)
sellaisen tukkutason energiatuotteen kauppaa koskevan liiketoimen suorittamista, tätä kauppaa koskevan toimeksiannon antamista tai mitä muuta tahansa sitä koskevan toimen suorittamista, jonka tarkoituksena on
i)
antaa vääriä tai harhaanjohtavia viestejä tukkutason energiatuotteiden tarjonnasta, kysynnästä tai hinnasta;
ii)
turvata yhden tai useamman tukkutason energiatuotteen hinta keinotekoiselle tasolle, jollei liiketoimien toteuttaja tai toimeksiannon antaja osoita, että hänen perusteensa tehdä liiketoimi tai antaa toimeksianto on oikeutettu ja että liiketoimi tai toimeksianto on asianomaisen energian tukkumarkkinan hyväksyttyjen markkinatapojen mukainen; tai
iii)
käyttää valheellisia keinoja taikka muunlaista vilpillistä menettelyä tai järjestelyä, jolla annetaan tai todennäköisesti annetaan vääriä tai harhaanjohtavia viestejä tukkutason energiatuotteiden tarjonnasta, kysynnästä tai hinnasta;
tai
b)
tiedon levittämistä tiedotusvälineissä, mukaan lukien internet, tai muulla tavoin tarkoituksin antaa vääriä tai harhaanjohtavia viestejä tukkutason energiatuotteiden tarjonnasta, kysynnästä tai hinnoista.
4)
’Tukkutason energiatuotteilla’ tarkoitetaan seuraavia sopimuksia ja johdannaisia riippumatta siitä, missä ja miten niillä käydään kauppaa:
a)
sähkön tai maakaasun toimitussopimukset, jos niihin perustuva toimitus tapahtuu unionissa;
b)
unionissa tuotettuun, kaupankäynnin kohteena olevaan tai toimitettavaan sähköön tai maakaasuun liittyvät johdannaiset;
c)
unionissa tapahtuvaan sähkön tai maakaasun siirtoon liittyvät sopimukset;
d)
unionissa tapahtuvaan sähkön tai maakaasun siirtoon liittyvät johdannaiset.
Sähkön tai maakaasun toimitusta ja jakelua loppuasiakkaiden käyttöön koskevat sopimukset eivät ole tukkutason energiatuotteita. Sopimukset, jotka koskevat sähkön tai maakaasun toimitusta ja jakelua loppuasiakkaille, joilla on 5 kohdan toisessa alakohdassa säädettyä rajaa suurempi kulutuskapasiteetti, katsotaan kuitenkin tukkutason energiatuotteiksi.
5)
’Kulutuskapasiteetilla’ tarkoitetaan loppuasiakkaan joko sähkön tai maakaasun kulutusta tämän käyttäessä täysimääräisesti tuotantokapasiteettiaan. Siihen sisältyy tämän asiakkaan kaikki kulutus yhtenä taloudellisena yksikkönä, sikäli kuin kulutus tapahtuu markkinoilla, joissa tukkuhinnat kytkeytyvät toisiinsa.
Tätä määritelmää sovellettaessa ei oteta huomioon kulutusta yhden taloudellisen yksikön valvonnassa olevissa erillisissä laitoksissa, joiden kulutuskapasiteetti on alle 600 gigawattituntia vuodessa, mikäli näillä laitoksilla ei ole yhteisvaikutusta energian tukkumarkkinahintoihin, koska ne sijaitsevat merkittävällä tavoin eri maantieteellisillä markkinoilla.
6)
’Energian tukkumarkkinoilla’ tarkoitetaan mitä tahansa unionissa sijaitsevaa markkinaa, jossa käydään kauppaa tukkutason energiatuotteilla.
7)
’Markkinaosapuolella’ tarkoitetaan henkilöä, siirtoverkonhaltijat mukaan luettuina, joka ryhtyy liiketoimiin, mukaan luettuna kauppaa koskevien toimeksiantojen antaminen, yksillä tai useammilla energian tukkumarkkinoilla.
8)
’Henkilöllä’ tarkoitetaan luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä.
9)
’Toimivaltaisella rahoitusvalvontaviranomaisella’ tarkoitetaan direktiivin 2003/6/EY 11 artiklassa säädetyn menettelyn mukaisesti nimettyä viranomaista.
10)
’Kansallisella sääntelyviranomaisella’ tarkoitetaan sähkön sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/72/EY (10) 35 artiklan 1 kohdan tai maakaasun sisämarkkinoita koskevista yhteisistä säännöistä 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2009/73/EY (11) 39 artiklan 1 kohdan mukaisesti nimettyä kansallista sääntelyviranomaista.
11)
’Siirtoverkonhaltijalla’ on direktiivin 2009/72/EY 2 artiklan 4 kohdassa ja direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan 4 kohdassa säädetty merkitys.
12)
’Emoyrityksellä’ tarkoitetaan perustamissopimuksen konsolidoiduista tilinpäätöksistä 54 artiklan 3 kohdan g alakohdan nojalla 13 päivänä kesäkuuta 1983 annetun seitsemännen neuvoston direktiivin 83/349/ETY (12) 1 ja 2 artiklassa tarkoitettua emoyritystä.
13)
’Sidosyrityksellä’ tarkoitetaan tytäryhtiötä tai muuta yritystä, josta omistetaan osuuksia, tai yritystä, joka on sidoksissa toiseen yritykseen direktiivin 83/349/ETY 12 artiklan 1 kohdassa tarkoitetuin tavoin.
14)
’Maakaasun jakelulla’ on direktiivin 2009/73/EY 2 artiklan 5 kohdassa säädetty merkitys.
15)
’Sähkön jakelulla’ on direktiivin 2009/72/EY 2 artiklan 5 kohdassa säädetty merkitys.
3 artikla
Sisäpiirikauppaa koskeva kielto
1. Henkilöitä, joilla on hallussaan tukkutason energiatuotteeseen liittyvää sisäpiiritietoa, kielletään
a)
käyttämästä tätä tietoa hankkimalla tai luovuttamalla tai yrittämällä hankkia tai luovuttaa omaan tai toisen lukuun suoraan tai välillisesti tukkutason energiatuotteita, joita kyseinen tieto koskee;
b)
ilmaisemasta kyseistä sisäpiiritietoa toiselle henkilölle, jollei tämä tapahdu osana asianomaisen henkilön työn, ammatin tai tehtävien tavanomaista suorittamista;
c)
sisäpiiritiedon perusteella suosittelemasta toiselle sellaisten tukkukaupan energiatuotteiden hankkimista tai luovuttamista tai houkuttelemasta tätä hankkimaan tai luovuttamaan sellaisia tukkutason energiatuotteita, joihin kyseinen tieto liittyy.
2. Edellä 1 kohdassa säädetty kielto koskee seuraavia henkilöitä, joilla on hallussaan tukkutason energiatuotteeseen liittyvää sisäpiiritietoa:
a)
yrityksen hallinto-, johto- ja valvontaelimien jäsenet;
b)
henkilöt, joilla on omistusosuus yrityksen pääomaan;
c)
henkilöt, jotka saavat kyseisen tiedon käyttöönsä työtään, ammattiaan tai tehtäviään suorittaessaan;
d)
henkilöt, jotka ovat hankkineet tällaisen tiedon rikollisen toiminnan kautta;
e)
henkilöt, jotka tietävät tai joiden pitäisi tietää, että kyseinen tieto on sisäpiiritietoa.
3. Tämän artiklan 1 kohdan a ja c alakohtaa ei sovelleta siirtoverkonhaltijoihin, kun ne ostavat sähköä tai maakaasua verkon varman ja turvallisen toiminnan varmistamiseksi niille direktiivin 2009/72/EY 12 artiklan d ja e alakohdan tai direktiivin 2009/73/EY 13 artiklan 1 kohdan a ja c alakohdan nojalla kuuluvien velvoitteiden mukaisesti.
4. Tätä artiklaa ei sovelleta
a)
liiketoimiin, jotka on tehty tukkutason energiatuotteiden erääntyneen hankinta- tai luovutusvelvoitteen täyttämiseksi, jos tämä velvoite johtuu sopimuksesta, joka on tehty, tai kauppaa koskevasta toimeksiannosta, joka on annettu, ennen kuin asianomainen henkilö sai sisäpiiritietoa haltuunsa;
b)
sähkön ja maakaasun tuottajien, maakaasun varastointilaitosten toiminnanharjoittajien tai nesteytetyn maakaasun tuontilaitosten toiminnanharjoittajien liiketoimiin, joiden ainoa tarkoituksena on kattaa ennakoimattomista käyttökatkoista aiheutuneet välittömät fyysiset menetykset tapauksissa, joissa markkinaosapuoli ei muutoin voisi täyttää sopimuksen mukaisia velvoitteitaan tai joissa tällaiset toimet toteutetaan yhteisymmärryksessä kyseisen yhden tai useamman siirtoverkonhaltijan kanssa järjestelmän varman ja turvallisen toiminnan takaamiseksi. Tällaisessa tilanteessa liiketoimia koskevat asianomaiset tiedot on ilmoitettava virastolle ja kansalliselle sääntelyviranomaiselle. Tällä ilmoitusvelvollisuudella ei rajoiteta 4 artiklan 1 kohdassa säädetyn velvoitteen soveltamista;
c)
hätätilanteita koskevan kansallisen lainsäädännön mukaisesti toimiviin markkinaosapuoliin, jos kansalliset viranomaiset ovat puuttuneet asiaan sähkön tai maakaasun toimittamisen takaamiseksi ja markkinamekanismit on väliaikaisesti lakkautettu jäsenvaltiossa tai sen jossain osassa. Tässä tapauksessa hätätilanteisiin varautumisesta vastaava viranomainen varmistaa tietojen julkistamisen 4 artiklan mukaisesti.
5. Jos henkilö, jonka hallussa on tukkutason energiatuotteeseen liittyvää sisäpiiritietoa, on oikeushenkilö, 1 alakohdassa säädetty kielto koskee myös niitä luonnollisia henkilöitä, jotka osallistuvat päätökseen toteuttaa liiketoimi asianomaisen oikeushenkilön lukuun.
6. Jos tietoja levitetään journalistisiin tai taiteellisiin tarkoituksiin, on tällaista levittämistä arvioitava ottamalla huomioon lehdistönvapautta ja ilmaisunvapautta muissa viestimissä koskevat säännöt, paitsi jos
a)
asianomaiset henkilöt saavat suoraan tai epäsuorasti hyötyä tai etua kyseisten tietojen levittämisestä; tai
b)
jos kyseisten tietojen julkistamisella tai levittämisellä pyritään johtamaan markkinoita harhaan tukkutason energiatuotteiden tarjonnan tai kysynnän tai niiden hintojen suhteen.
4 artikla
Velvoite julkistaa sisäpiiritieto
1. Markkinaosapuolten on tehokkaalla tavalla ja oikea-aikaisesti julkistettava hallussaan oleva sisäpiiritieto, joka koskee yritystä tai laitoksia, jotka ovat kyseisen markkinaosapuolen tai sen emoyrityksen tai sidosyrityksen omistuksessa tai määräysvallassa tai joiden toiminnasta kyseinen markkinaosapuoli tai yritys vastaa joko kokonaan tai osittain. Tällainen julkistaminen käsittää muun muassa tiedot, joilla on merkitystä sähkön tai maakaasun tuotanto-, varastointi- ja kulutuslaitosten tai siirtoverkkojen kapasiteetin ja käytön osalta tai joka liittyy nesteytetyn maakaasun käsittelylaitosten kapasiteettiin ja käyttöön, mukaan luettuina tiedot näiden laitosten tai verkkojen suunnitellusta tai ennakoimattomasta käytöstä pois olosta.
2. Markkinaosapuoli voi omalla vastuullaan poikkeuksellisesti lykätä sisäpiiritiedon julkistamista ollakseen vaarantamatta oikeutettuja etujaan, jos tiedon julkistamatta jättäminen ei todennäköisesti johda yleisöä harhaan ja markkinaosapuoli pystyy takaamaan kyseisen tiedon säilymisen luottamuksellisena eikä tee sen perusteella tukkutason energiatuotteiden kauppaan liittyviä päätöksiä. Tällaisessa tilanteessa markkinaosapuolen on viipymättä toimitettava asianomainen tieto ja perustelut julkistamisen viivästymiselle virastolle ja asianomaiselle kansalliselle sääntelyviranomaiselle 8 artiklan 5 kohtaa noudattaen.
3. Jos markkinatoimija tai markkinatoimijan palveluksessa oleva tai markkinaosapuolen puolesta toimiva henkilö ilmaisee tukkutason energiatuotetta koskevia sisäpiiritietoja osana 3 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettua hänen työnsä, ammattinsa tai tehtäviensä tavanomaista suorittamista, tämän markkinaosapuolen tai henkilön on varmistettava näiden tietojen samanaikainen, täydellinen ja tehokas julkistaminen. Jos ilmaiseminen on tahatonta, markkinaosapuolen on varmistettava tietojen täydellinen ja tehokas julkistaminen mahdollisimman pian tahattoman ilmaisemisen jälkeen. Tätä kohtaa ei sovelleta, jos tiedon saavaa henkilöä koskee luottamuksellisen tiedon salassapitovelvollisuus, riippumatta siitä, johtuuko tämä velvoite laista, asetuksesta, yhtiöjärjestyksestä vai sopimuksesta.
4. Sisäpiiritiedon julkistaminen, mukaan lukien sen julkistaminen kootussa muodossa, asetuksen (EY) N:o 714/2009 tai asetuksen (EY) N:o 715/2009 tai mainittujen asetusten nojalla annettujen suuntaviivojen ja verkkosääntöjen mukaisesti on samanaikaisesti tapahtuva, täydellinen ja tehokas julkistaminen.
5. Jos siirtoverkonhaltijalle on asetuksen (EY) N:o 714/2009 tai asetuksen (EY) N:o 715/2009 mukaisesti myönnetty poikkeus tiettyjen tietojen julkistamista koskevasta velvoitteesta, tuo siirtoverkonhaltija on tuolloin vapautettu myös tämän artiklan 1 kohdassa säädetystä velvoitteesta näiden tietojen osalta.
6. Tämän artiklan 1 ja 2 kohta eivät rajoita velvollisuuksia, jotka kuuluvat markkinaosapuolille direktiivien 2009/72/EY ja 2009/73/EY sekä asetusten (EY) N:o 714/2009 ja (EY) N:o 715/2009, myös mainittujen direktiivien ja asetusten perusteella annettujen suuntaviivojen ja verkkosääntöjen nojalla, erityisesti niiden, jotka koskevat tiedon julkaisemisen määräaikaa ja tapaa.
7. Tämän artiklan 1 ja 2 kohta eivät rajoita markkinaosapuolten oikeutta viivästyttää Euroopan elintärkeän infrastruktuurin määrittämisestä ja nimeämisestä sekä arvioinnista, joka koskee tarvetta parantaa sen suojaamista, 8 päivänä joulukuuta 2008 annetun neuvoston direktiivin 2008/114/EY (13) 2 artiklan d alakohdassa tarkoitettujen elintärkeän infrastruktuurin suojaamiseen liittyvien arkaluontoisten tietojen julkistamista, jos ne ovat salassa pidettäviä asianomaisessa maassa.
5 artikla
Markkinoiden manipulointia koskeva kielto
Kielletään osallistuminen markkinoiden manipulointiin ja sen yritys energian tukkumarkkinoilla.
6 artikla
Sisäpiiritiedon ja markkinoiden manipuloinnin määritelmien tekninen ajantasaistaminen
1. Komissiolle siirretään valta hyväksyä delegoituja säädöksiä 20 artiklan mukaisesti
a)
2 artiklan 1, 2, 3 ja 5 kohdassa säädettyjen määritelmien mukauttamiseksi, jotta voidaan varmistaa niiden yhdenmukaisuus muun rahoituspalveluja ja energiaa koskevan unionin lainsäädännön; ja
b)
näiden määritelmien saattamiseksi ajan tasalle yksinomaan energian tukkumarkkinoiden tulevan kehityksen huomioon ottamiseksi.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetuissa delegoiduissa säädöksissä on otettava huomioon ainakin
a)
energian tukkumarkkinoiden erityinen toiminta, sähkö- ja kaasumarkkinoiden erityispiirteet mukaan luettuina, sekä hyödyke- ja johdannaismarkkinoiden välinen vuorovaikutus;
b)
rajat ylittävän manipuloinnin mahdollisuus sähkö- ja kaasumarkkinoiden sekä hyödyke- ja johdannaismarkkinoiden välillä;
c)
tosiasiallisen tai kaavaillun tuotannon, kulutuksen, siirtokapasiteetin käytön ja varastointikapasiteetin käytön potentiaaliset vaikutukset energian tukkumarkkinahintoihin; ja
d)
asetusten (EY) N:o 714/2009 ja (EY) N:o 715/2009 mukaisesti käyttöön otetut verkkosäännöt ja puiteohjeet.
7 artikla
Markkinoiden seuranta
1. Viraston on seurattava tukkutason energiatuotteiden kauppaa sisäpiiritietoon ja markkinoiden manipulointiin perustuvan kaupankäynnin havaitsemiseksi ja estämiseksi. Sen on kerättävä 8 artiklan mukaisesti tiedot energian tukkumarkkinoiden arviointia ja seurantaa varten.
2. Kansallisten sääntelyviranomaisten on tehtävä yhteistyötä aluetasolla ja viraston kanssa 1 kohdassa tarkoitetun energian tukkumarkkinoiden seurannan toteuttamisessa. Tätä varten kansallisten sääntelyviranomaisten on saatava käyttöönsä asianomaiset viraston hallussa olevat tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti kerätyt tiedot, jollei 10 artiklan 2 kohdasta muuta johdu. Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat myös seurata tukkutason energiatuotteiden kauppaa kansallisella tasolla.
Jäsenvaltiot voivat säätää, että sen kansallinen kilpailuviranomainen tai tämän viranomaisen yhteyteen perustettu markkinoita seuraava elin valvoo markkinoita kansallisen sääntelyviranomaisen kanssa. Kansallisella kilpailuviranomaisella tai markkinoita seuraavalla elimellä on markkinaseurantaa suorittaessaan oltava tämän kohdan ensimmäisen alakohdan, tämän artiklan 3 kohdan toisen alakohdan toisen virkkeen, 4 artiklan 2 kohdan toisen virkkeen, 8 artiklan 5 kohdan ensimmäisen virkkeen ja 16 artiklan nojalla samat oikeudet ja velvoitteet kuin kansallisella sääntelyviranomaisella.
3. Viraston on ainakin vuosittain toimitettava komissiolle kertomus tämän asetuksen nojalla toteutetusta toiminnastaan ja asetettava tämä kertomus yleisön saataville. Näissä kertomuksissa viraston on arvioitava eri ryhmiin kuuluvien markkinapaikkojen toimintaa ja tarkasteltavuutta sekä erilaisia kaupankäyntitapoja ja se voi antaa komissiolle suosituksia, jotka koskevat sellaisia markkinasääntöjä, normeja ja menettelyjä, joilla voitaisiin parantaa markkinoiden eheyttä ja sisämarkkinoiden toimintaa. Se voi myös arvioida, voitaisiinko järjestäytyneitä markkinoita koskevilla vähimmäisvaatimuksilla lisätä markkinoiden tarkasteltavuutta. Kertomus voidaan yhdistää asetuksen (EY) N:o 713/2009 11 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuun kertomukseen.
Virasto voi antaa komissiolle liiketoimia koskeviin tietoihin ja myös kauppaa koskeviin toimeksiantoihin liittyviä suosituksia, jotka se katsoo ne tarpeellisiksi energian tukkumarkkinoiden tehokkaan ja tuloksekkaan seurannan kannalta. Ennen tällaisten suositusten antamista viraston on kuultava sidosryhmiä, erityisesti kansallisia sääntelyviranomaisia, jäsenvaltioiden toimivaltaisia rahoitusvalvontaviranomaisia, kansallisia kilpailuviranomaisia ja arvopaperimarkkinaviranomaista.
Kaikki suositukset olisi annettava Euroopan parlamentin, neuvoston ja komission sekä yleisön saataville.
8 artikla
Tietojen keruu
1. Markkinaosapuolten tai niiden puolesta toimivien 4 kohdan b-f alakohdassa lueteltujen henkilöiden tai viranomaisten on toimitettava virastolle tiedot energian tukkumarkkinoilla suoritetuista liiketoimista ja myös kauppaa koskevista toimeksiannoista. Toimitettaviin tietoihin on sisällyttävä ainakin ostettujen ja myytyjen tukkutason energiatuotteiden tarkka määrittely, sovittu hinta ja määrä, toteutuspäivät ja -ajat, liiketoimen osapuolet ja edunsaajat sekä kaikki muut asiaankuuluvat tiedot. Vaikka markkinaosapuolilla on kokonaisvastuu, niiden ilmoitusvelvollisuuden katsotaan tulleen täytetyksi, kun vaaditut tiedot on saatu 4 kohdan b-f alakohdassa luetellulta henkilöltä tai viranomaiselta.
2. Komissio toteuttaa täytäntöönpanosäädöksin seuraavat toimet:
a)
laatii luettelon sopimuksista ja johdannaisista, mukaan luettuina kauppaa koskevat toimeksiannot, joista on määrä ilmoittaa 1 kohdan mukaisesti, ja tarvittaessa liiketoimien ilmoittamiselle asetetuista asianmukaisista alarajoista;
b)
hyväksyy 1 kohdan mukaisesti toimitettavien tietojen ilmoittamista koskevat yhtenäiset säännöt;
c)
säätää, mihin mennessä ja missä muodossa nämä tiedot on ilmoitettava.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. Niissä on otettava huomioon olemassa olevat ilmoitusjärjestelmät.
3. Jäljempänä 4 kohdan a-d alakohdassa tarkoitettuihin henkilöihin, jotka ovat ilmoittaneet liiketoimista direktiivin 2004/39/EY mukaisesti tai johdannaistransaktioista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä annetun, sovellettavan unionin lainsäädännön mukaisesti, ei sovelleta kaksinkertaista ilmoitusvelvollisuutta, kun on kyse näistä liiketoimista.
Edellä 2 kohdassa tarkoitetuissa täytäntöönpanosäädöksissä voidaan sallia, että organisoidut markkinat tai kauppojen täsmäytys- tai ilmoitusjärjestelmät toimittavat virastolle tiedot energian tukkumarkkinoiden liiketoimista, sanotun kuitenkaan rajoittamatta tämän kohdan ensimmäisen alakohdan soveltamista.
4. Tiedot toimittaa 1 kohdan soveltamiseksi
a)
markkinaosapuoli;
b)
markkinaosapuolen puolesta toimiva kolmas osapuoli;
c)
kauppojen ilmoitusjärjestelmä;
d)
järjestäytynyt markkina, kauppojen täsmäytysjärjestelmä tai liiketoimia ammattimaisesti järjestävä muu henkilö;
e)
johdannaistransaktioista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä annetun, sovellettavan unionin lainsäädännön nojalla rekisteröity tai tunnustettu kauppatietorekisteri; tai
f)
toimivaltainen viranomainen, joka on saanut kyseisen tiedon direktiivin 2004/39/EY 25 artiklan 3 kohdan mukaisesti, tai arvopaperimarkkinaviranomainen, jos se on saanut kyseisen tiedon johdannaistransaktioista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä annetun, sovellettavan unionin lainsäädännön mukaisesti.
5. Markkinaosapuolten on kaupankäynnin seuraamiseksi energian tukkumarkkinoilla toimitettava virastolle ja kansallisille sääntelyviranomaisille tiedot sähkön tai maakaasun tuotanto-, varastointi- ja kulutuslaitosten tai siirtoverkkojen kapasiteetista ja käytöstä tai tiedot, jotka liittyvät nesteytetyn maakaasun käsittelylaitosten kapasiteettiin ja käyttöön, mukaan lukien tiedot näiden laitosten tai verkkojen suunnitellusta tai ennakoimattomasta käytöstä pois olosta. Markkinaosapuolia koskevat ilmoitusvelvoitteet pidetään mahdollisimman vähäisinä keräämällä tarvittavat tiedot tai osa niistä, mahdollisuuksien mukaan, olemassa olevista lähteistä.
6) Komissio toteuttaa täytäntöönpanosäädöksin seuraavat toimet:
a)
hyväksyy 5 kohdan mukaisesti toimitettavien tietojen ilmoittamista ja tarvittaessa ilmoittamiselle asetettuja asianmukaisia alarajoja koskevat yhtenäiset säännöt;
b)
säätää, mihin mennessä ja missä muodossa nämä tiedot on ilmoitettava.
Nämä täytäntöönpanosäädökset hyväksytään 21 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua tarkastelumenettelyä noudattaen. Niissä on otettava huomioon asetusten (EY) N:o 714/2009 ja (EY) N:o 715/2009 mukaiset olemassa olevat ilmoitusvelvollisuudet.
9 artikla
Markkinaosapuolten rekisteröinti
1. Markkinaosapuolten, jotka suorittavat virastolle 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti ilmoitettavia liiketoimia, on rekisteröidyttävä sen jäsenvaltion kansalliselle sääntelyviranomaiselle, johon ne ovat sijoittautuneet tai joissa he asuvat tai, mikäli ne eivät ole sijoittautuneet unioniin tai eivät asu siellä, sen jäsenvaltion kansalliselle sääntelyviranomaiselle, jossa ne toimivat.
Markkinaosapuolen on rekisteröidyttävä vain yhdelle kansalliselle sääntelyviranomaiselle. Jäsenvaltiot eivät saa vaatia jossakin toisessa jäsenvaltiossa rekisteröitynyttä markkinaosapuolta rekisteröitymään uudelleen.
Markkinaosapuolten rekisteröityminen ei vaikuta sovellettavien kauppaa ja tasapainottamista koskevien sääntöjen noudattamista koskeviin velvoitteisiin.
2. Viimeistään kolmen kuukauden kuluttua siitä, kun komissio on hyväksynyt 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitetut täytäntöönpanosäädökset, kansallisten sääntelyviranomaisten on perustettava markkinaosapuolten kansalliset rekisterit, jotka niiden on pidettävä ajan tasalla. Rekisterissä on kullekin markkinaosapuolelle osoitettava ainutkertainen tunniste ja rekisterissä on oltava riittävät tiedot markkinaosapuolen yksilöimiseksi, mukaan lukien asiaankuuluvat täsmälliset tiedot sen arvonlisäveronumerosta, markkinaosapuolen kotipaikasta, sen toiminta- ja liiketoimintapäätöksistä vastaavista henkilöistä sekä sen kaupankäynnin tosiasiallisesta valvojasta tai edunsaajasta.
3. Kansallisten sääntelyviranomaisten on toimitettava kansallisissa rekistereissään olevat tiedot virastolle viraston päättämässä muodossa. Virasto määrittää yhteistyössä mainittujen viranomaisten kanssa kyseisen muodon ja julkistaa sen viimeistään 29 päivänä kesäkuuta 2012. Virasto perustaa kansallisten sääntelyviranomaisten toimittamien tietojen perusteella markkinaosapuolten eurooppalaisen rekisterin. Kansallisilla sääntelyviranomaisilla ja muilla asiaankuuluvilla viranomaisilla on oikeus tutustua markkinaosapuolten eurooppalaiseen rekisteriin. Jollei 17 artiklasta muuta johdu ja edellyttäen, ettei yksittäisiä markkinaosapuolia koskevia liikesalaisuuksia paljasteta, virasto voi päättää julkistaa eurooppalaisen rekisterin tai otteita siitä.
4 Tämän artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen markkinaosapuolten on toimitettava rekisteröintilomake kansalliselle sääntelyviranomaiselle, ennen kuin ne suorittavat liiketoimia, jotka on ilmoitettava virastolle 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
5. Edellä 1 kohdassa tarkoitettujen markkinaosapuolten on viipymättä ilmoitettava kansalliselle sääntelyviranomaiselle kaikki rekisteröintilomakkeessa ilmoitettuja tietoja koskevat muutokset.
10 artikla
Tietojen vaihto viraston ja muiden viranomaisten välillä
1. Viraston on otettava käyttöön järjestelyt 7 artiklan 1 kohdan ja 8 artiklan mukaisesti saamiensa tietojen vaihtamiseksi kansallisten sääntelyviranomaisten, jäsenvaltioiden toimivaltaisten rahoitusvalvontaviranomaisten, jäsenvaltioiden kilpailuviranomaisten, arvopaperimarkkinaviranomaisen ja muiden asiaankuuluvien viranomaisten kanssa. Viraston on kuultava näitä viranomaisia ennen tällaisten järjestelyjen käyttöön ottamista.
2. Virasto saa antaa 1 kohdassa tarkoitetut järjestelyt ainoastaan sellaisten viranomaisten käyttöön, joiden käyttöön ottamat järjestelmät mahdollistavat sen, että virasto voi täyttää 12 artiklan 1 kohdan vaatimukset.
3. Johdannaistransaktioista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä annetun, sovellettavan unionin lainsäädännön nojalla rekisteröityjen tai tunnustettujen kauppatietorekistereiden on annettava keräämänsä asiaan liittyvät tukkutason energiatuotteita ja päästöoikeuksien johdannaisia koskevat tiedot viraston käyttöön.
Arvopaperimarkkinaviranomaisen on toimitettava virastolle direktiivin 2004/39/EY 25 artiklan 3 kohdan ja johdannaistransaktioista, keskusvastapuolista ja kauppatietorekistereistä annetun, sovellettavan unionin lainsäädännön nojalla saadut tukkutason energiatuotteiden liiketoimia koskevat ilmoitukset. Ilmoituksia tukkutason energiatuotteita koskevista liiketoimista direktiivin 2004/39/EY 25 artiklan 3 kohdan nojalla vastaanottavien toimivaltaisten viranomaisten on toimitettava nämä ilmoitukset virastolle.
Viraston ja viranomaisten, jotka ovat vastuussa päästöoikeuksia koskevan kaupan tai päästöoikeuksiin liittyvien johdannaisten valvonnasta, on tehtävä yhteistyötä keskenään ja otettava käyttöön asianmukaisia järjestelyjä, joiden avulla virasto pääsee käsiksi näitä oikeuksia sekä niihin liittyviä johdannaisia koskeviin liiketoimitietoihin, jos toimivaltaiset viranomaiset keräävät tietoja tällaisista liiketoimista.
11 artikla
Tietosuoja
Tämän asetuksen soveltaminen ei rajoita yksilöiden suojelusta henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 24 päivänä lokakuuta 1995 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 95/46/EY (14) mukaisesti jäsenvaltioilla olevia henkilötietojen käsittelyä koskevia velvoitteita tai yksilöiden suojelusta yhteisöjen toimielinten ja elinten suorittamassa henkilötietojen käsittelyssä ja näiden tietojen vapaasta liikkuvuudesta 18 päivänä joulukuuta 2000 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 45/2001 (15) mukaisesti virastolla sen täyttäessä velvollisuuksiaan olevia henkilötietojen käsittelyä koskevia velvoitteita.
12 artikla
Toiminnallinen luotettavuus
1. Viraston on varmistettava 4 artiklan 2 kohdan sekä 8 ja 10 artiklan nojalla vastaanotettujen tietojen luottamuksellisuus, eheys ja suojaaminen. Viraston on toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet ehkäistäkseen järjestelmiinsä sisältyvien tietojen väärinkäytön ja luvattoman tutustumisen tietoihin.
Kansallisten sääntelyviranomaisten, jäsenvaltioiden toimivaltaisten rahoitusvalvontaviranomaisten, kansallisten kilpailuviranomaisten, arvopaperimarkkinaviranomaisen ja muiden asiaankuuluvien viranomaisten on varmistettava 4 artiklan 2 kohdan, 7 artiklan 2 kohdan, 8 artiklan 5 kohdan tai 10 artiklan nojalla saamiensa tietojen luottamuksellisuus, eheys ja suojaaminen ja toteutettava toimenpiteitä tällaisten tietojen väärinkäytön ehkäisemiseksi.
Viraston on yksilöitävä operatiivisen riskin lähteet ja saatettava ne mahdollisimman vähäisiksi kehittämällä asianmukaisia järjestelmiä, tarkastuksia ja menettelyjä.
2. Jollei 17 artiklasta muuta johdu, virasto voi päättää asettaa osia hallussaan olevista tiedoista julkisesti saataville edellyttäen, ettei yksittäisiä markkinaosapuolia tai yksittäisiä liiketoimia tai yksittäisiä markkinapaikkoja koskevia kaupallisesti arkaluonteisia tietoja ilmaista eikä niitä ole mahdollista päätellä.
Virasto saattaa muita kuin kaupallisesti arkaluonteisia kauppoja koskevan tietokantansa käytettäväksi tieteellisiin tarkoituksiin, jollei luottamuksellisuutta koskevista vaatimuksista muuta johdu.
Tietoja on julkistettava tai asetettava saataville energian tukkumarkkinoiden tarkasteltavuuden parantamiseksi ja edellyttäen, että tiedot eivät todennäköisesti vääristä kilpailua energiamarkkinoilla.
Virasto jakaa tietoja oikeudenmukaisesti noudattaen avoimia sääntöjä, jotka se laatii ja asettaa julkisesti saataville.
13 artikla
Markkinoiden väärinkäyttöä koskevien kieltojen täytäntöönpano
1. Kansallisten sääntelyviranomaisten on varmistettava, että 3 ja 5 artiklassa säädettyjä kieltoja sekä 4 artiklassa säädettyä velvoitetta sovelletaan.
Kunkin jäsenvaltion on varmistettava, että sen kansallisilla sääntelyviranomaisilla on viimeistään 29 päivänä kesäkuuta 2013 tutkinta- ja täytäntöönpanovaltuudet, jotka ovat tarpeen tämän tehtävän hoitamiseksi. Näitä valtuuksia on käytettävä oikeasuhteisella tavalla.
Näitä valtuuksia voidaan käyttää
a)
suoraan;
b)
yhteistyössä muiden viranomaisten kanssa; tai
c)
saattamalla asia toimivaltaisten oikeusviranomaisten käsiteltäväksi.
Kansalliset sääntelyviranomaiset voivat tarvittaessa käyttää tutkintavaltuuksiaan yhteistyössä järjestäytyneiden markkinoiden, kauppojen täsmäytysjärjestelmien tai liiketoimia ammattimaisesti järjestävien muiden 8 artiklan 4 kohdan d alakohdassa tarkoitettujen henkilöiden kanssa.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitetut tutkinta- ja täytäntöönpanovaltuudet on rajoitettava tutkinnan tavoitteeseen. Niitä on käytettävä kansallisen lainsäädännön mukaisesti ja niihin kuuluu oikeus
a)
saada tutustua kaikkiin tarvittaviin asiakirjoihin niiden muodosta riippumatta ja saada jäljennös niistä;
b)
vaatia tietoja kaikilta asiaan liittyviltä henkilöiltä, myös niiltä, jotka eri vaiheissa osallistuvat toimeksiantojen lähettämiseen tai asianomaisten liiketoimien toteuttamiseen, sekä heidän päämiehiltään, ja tarvittaessa oikeus kutsua tällainen henkilö tai päämies kuultavaksi;
c)
tehdä tarkastuksia paikan päällä;
d)
vaatia olemassa olevia tallenteita puheluista ja tietoliikenteestä;
e)
vaatia sellaisen käytännön lopettamista, joka on ristiriidassa tämän asetuksen tai sen nojalla hyväksyttyjen delegoitujen säädösten tai täytäntöönpanosäädösten kanssa;
f)
vaatia oikeusteitse omaisuuden jäädyttämistä ja/tai takavarikoimista;
g)
vaatia tuomioistuinta tai toimivaltaista viranomaista asettamaan väliaikaisen ammattitoimintakiellon.
14 artikla
Muutoksenhakuoikeus
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että kansallisella tasolla on asianmukaisia järjestelmiä, joiden nojalla osapuolella, johon sääntelyviranomaisen päätös vaikuttaa, on oikeus hakea asianomaisista osapuolista ja mistä hyvänsä hallituksesta riippumattomalta elimeltä muutosta päätökseen.
15 artikla
Ammattimaisesti liiketoimia järjestävien henkilöiden velvoitteet
Henkilön, joka ammattimaisesti järjestää liiketoimia tukkutason energiatuotteilla, on ilmoitettava viipymättä kansalliselle sääntelyviranomaiselle, jos hänellä on aihetta epäillä, että jokin liiketoimi saattaa olla vastoin 3 tai 5 artiklaa.
Henkilöiden, jotka ammattimaisesti järjestävät liiketoimia tukkutason energiatuotteilla, on perustettava ja ylläpidettävä tehokkaita järjestelyjä ja menettelyjä 3 tai 5 artiklaan kohdistuvien rikkomusten havaitsemiseksi.
16 artikla
Unionin ja kansallisen tason yhteistyö
1. Viraston on pyrittävä varmistamaan, että kansalliset sääntelyviranomaiset suorittavat tämän asetuksen mukaiset tehtävänsä yhteensovitetulla ja johdonmukaisella tavalla.
Virasto julkaisee tarvittaessa ei-sitovia ohjeita, jotka koskevat 2 artiklassa säädettyjen määritelmien soveltamista.
Kansallisten sääntelyviranomaisten on toimittava yhteistyössä viraston kanssa ja keskenään, myös alueellisella tasolla, tämän asetuksen mukaisten tehtäviensä suorittamiseksi.
Jäsenvaltioiden kansalliset sääntelyviranomaiset, toimivaltaiset rahoitusvalvontaviranomaiset ja kilpailuviranomainen voivat perustaa asiaankuuluvia yhteistyömuotoja varmistaakseen tutkinnan ja täytäntöönpanon vaikuttavuuden ja tehokkuuden sekä edistääkseen johdonmukaista ja yhtenäistä lähestymistapaa tutkinnan, oikeudellisten menettelyjen sekä tämän asetuksen ja asiaan liittyvän rahoitus- ja kilpailulainsäädännön täytäntöönpanon osalta.
2. Jos kansallisilla sääntelyviranomaisilla on aihetta epäillä, että niiden jäsenvaltiossa tai jossain muussa jäsenvaltiossa suoritetaan tai on suoritettu toimia, joilla rikotaan tätä asetusta, niiden on ilmoitettava tästä virastolle viipymättä mahdollisimman tarkasti.
Jos kansallinen sääntelyviranomainen epäilee, että jossain muussa jäsenvaltiossa suoritetaan toimia, jotka vaikuttavat energian tukkumarkkinoihin tai tukkutason energiatuotteiden hintaan sen omassa jäsenvaltiossa, se voi pyytää virastoa toteuttamaan toimia tämän artiklan 4 kohdan mukaisesti ja, jos toimet vaikuttavat rahoitusvälineisiin, joihin sovelletaan direktiivin 2003/6/EY 9 artiklaa, tämän artiklan 3 kohdan mukaisesti.
3. Yhteensovitetun ja yhtenäisen lähestymistavan varmistamiseksi markkinoiden väärinkäyttöön energian tukkumarkkinoilla
a)
kansallisten sääntelyviranomaisten on ilmoitettava jäsenvaltionsa toimivaltaiselle rahoitusvalvontaviranomaiselle ja virastolle, jos niillä on aihetta epäillä, että energian tukkumarkkinoilla suoritetaan tai on suoritettu toimia, jotka ovat direktiivissä 2003/6/EY tarkoitettua markkinoiden väärinkäyttöä ja jotka vaikuttavat rahoitusvälineisiin, joihin sovelletaan mainitun direktiivin 9 artiklaa; tässä tarkoituksessa kansalliset sääntelyviranomaiset voivat perustaa asiaankuuluvia jäsenvaltionsa toimivaltaisen rahoitusvalvontaviranomaisen kanssa toteutettavan yhteistyön muotoja;
b)
viraston on ilmoitettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja toimivaltaiselle rahoitusvalvontaviranomaiselle, jos sillä on aihetta epäillä, että energian tukkumarkkinoilla suoritetaan tai on suoritettu toimia, jotka ovat direktiivissä 2003/6/EY tarkoitettua markkinoiden väärinkäyttöä ja jotka vaikuttavat rahoitusvälineisiin, joihin sovelletaan mainitun direktiivin 9 artiklaa;
c)
jäsenvaltion toimivaltaisen rahoitusvalvontaviranomaisen on ilmoitettava arvopaperimarkkinaviranomaiselle ja virastolle, jos sillä on aihetta epäillä, että energian tukkumarkkinoilla jossain muussa jäsenvaltiossa suoritetaan tai on suoritettu toimia, joilla rikotaan 3 ja 5 artiklaa;
d)
kansallisten sääntelyviranomaisten on ilmoitettava jäsenvaltionsa toimivaltaiselle kilpailuviranomaiselle, komissiolle ja virastolle, jos niillä on perusteltua aihetta epäillä, että energian tukkumarkkinoilla suoritetaan tai on suoritettu toimia, joilla saatetaan rikkoa kilpailuoikeutta.
4. Jos virasto muun muassa alustavien arvioiden tai analyysien perusteella epäilee tätä asetusta rikotun, sillä on 1 kohdan mukaisten tehtäviensä suorittamiseksi valtuudet:
a)
pyytää yhtä tai useampaa kansallista sääntelyviranomaista toimittamaan mitä tahansa epäiltyyn rikkomukseen liittyvää tietoa;
b)
pyytää yhtä tai useampaa kansallista sääntelyviranomaista aloittamaan tutkinta, joka koskee epäiltyä rikkomusta ja toteuttamaan asianmukaiset toimet havaitun rikkomuksen korjaamiseksi. Asianomaisen kansallisen sääntelyviranomaisen tehtävänä on päättää mahdollisista asianmukaisista toimista havaittujen rikkomusten korjaamiseksi;
c)
tapauksissa, joissa virasto katsoo mahdollisella rikkomuksella olevan tai olleen vaikutusta rajojen yli, perustaa asianomaisten kansallisten sääntelyviranomaisten edustajista koostuva tutkintaryhmä tutkimaan, onko tätä asetusta rikottu ja missä jäsenvaltiossa rikkominen on tapahtunut, sekä sovittaa yhteen ryhmän toiminnan. Virasto voi tarvittaessa pyytää, että tutkintaryhmään osallistuu myös yhden tai useamman jäsenvaltion toimivaltaisen rahoitusvalvontaviranomaisen tai muun asiaankuuluvan viranomaisen edustajia.
5. Edellä olevan 4 kohdan a alakohdan mukaisen tietopyynnön tai 4 kohdan b alakohdan mukaisen epäiltyä rikkomusta koskevan tutkintapyynnön saaneen kansallisen sääntelyviranomaisen on välittömästi toteutettava tarvittavat toimenpiteet tämän pyynnön noudattamiseksi. Jos tämä kansallinen sääntelyviranomainen ei pysty toimittamaan pyydettyjä tietoja välittömästi, sen on viipymättä ilmoitettava virastolle syyt tähän.
Ensimmäisestä alakohdasta poiketen kansallinen sääntelyviranomainen voi kieltäytyä toteuttamasta pyydettyjä toimia, mikäli
a)
pyynnön noudattaminen voi heikentää sen jäsenvaltion itsemääräämisoikeutta tai turvallisuutta, jolle pyyntö on osoitettu;
b)
oikeudellisia menettelyjä on samojen toimien osalta ja samoja henkilöitä vastaan jo pantu vireille sen jäsenvaltion toimivaltaisissa viranomaisissa, jolle pyyntö on osoitettu; tai
c)
siinä jäsenvaltiossa, jolle pyyntö on esitetty, on jo annettu kyseisiä henkilöitä ja samoja toimia koskeva lopullinen oikeuden päätös.
Kansallisen sääntelyviranomaisen on kussakin tällaisessa tapauksessa ilmoitettava asiasta virastolle ja annettava mahdollisimman yksityiskohtaiset tiedot näistä menettelyistä tai oikeuden päätöksestä.
Kansallisten sääntelyviranomaisten on osallistuttava 4 kohdan c alakohdan mukaisesti koolle kutsuttuun tutkintaryhmään ja annettava kaikki tarvittava apu. Virasto sovittaa yhteen tutkintaryhmän toiminnan.
6. Asetuksen (EY) N:o 713/2009 15 artiklan 1 kohdan viimeistä virkettä ei sovelleta virastoon sen suorittaessa tämän asetuksen mukaisia tehtäviään.
17 artikla
Salassapitovelvollisuus
1. Tämän asetuksen nojalla saatuja, vaihdettuja tai toimitettuja luottamuksellisia tietoja koskee 2, 3 ja 4 kohdassa säädetty salassapitovelvollisuus.
2. Salassapitovelvollisuutta sovelletaan
a)
henkilöihin, jotka työskentelevät tai ovat työskennelleet viraston palveluksessa;
b)
viraston määräämiin tilintarkastajiin ja asiantuntijoihin;
c)
henkilöihin, jotka työskentelevät tai ovat työskennelleet kansallisten sääntelyviranomaisten tai muiden asiaankuuluvien viranomaisten palveluksessa;
d)
kansallisten sääntelyviranomaisten tai muiden asiaankuuluvien viranomaisten määräämiin tilintarkastajiin ja asiantuntijoihin, jotka saavat käyttöönsä luottamuksellista tietoa tämän asetuksen mukaisesti.
3. Edellä 2 kohdassa tarkoitettujen henkilöiden tehtäviensä yhteydessä saamaa luottamuksellista tietoa ei saa paljastaa muulle henkilölle tai viranomaiselle muutoin kuin sellaisena tiivistelmänä tai koosteena, josta yksittäisiä markkinaosapuolia tai kauppapaikkoja ei voida tunnistaa, sanotun kuitenkaan rajoittamatta rikosoikeuden, tämän asetusten muiden säännösten tai muun asiaan liittyvän unionin lainsäädännön soveltamista.
4. Virastolla, kansallisilla sääntelyviranomaisilla, jäsenvaltion toimivaltaisilla rahoitusvalvontaviranomaisilla, arvopaperimarkkinaviranomaisella, tämän asetuksen nojalla luottamuksellisia tietoja saavilla elimillä ja henkilöillä on oikeus käyttää saamiaan tietoja ainoastaan velvollisuuksiensa ja tehtäviensä suorittamiseen, sanotun kuitenkaan rajoittamatta rikosoikeuden soveltamista sen piiriin kuuluviin tapauksiin. Muut viranomaiset, elimet tai henkilöt saavat käyttää näitä tietoja sitä tarkoitusta varten, johon tiedot on toimitettu niille tai kyseisten tehtävien hoitoon nimenomaan liittyvän hallinnollisen tai oikeudellisen menettelyn yhteydessä. Tiedot vastaanottava viranomainen saa käyttää niitä myös muihin tarkoituksiin, jos tiedot toimittava virasto, kansallinen sääntelyviranomainen, jäsenvaltion toimivaltainen rahoitusvalvontaviranomainen, arvopaperimarkkinaviranomainen, elin tai henkilö suostuu siihen.
5. Tämä artikla ei estä jäsenvaltion viranomaista kansallisen lainsäädännön mukaisesti vaihtamasta tai toimittamasta luottamuksellisia tietoja, mikäli niitä ei ole saatu tämän asetuksen nojalla toisen jäsenvaltion viranomaiselta tai virastolta.
18 artikla
Seuraamukset
Jäsenvaltioiden on säädettävä tämän asetukseen kohdistuviin rikkomuksiin sovellettavia seuraamuksia koskevat säännöt ja toteutettava kaikki tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ne pannaan täytäntöön. Säädettyjen seuraamusten on oltava tehokkaita, varoittavia ja oikeasuhteisia, ja niiden on ilmennettävä rikkomuksen luonnetta, kestoa ja vakavuutta, kuluttajille aiheutettua vahinkoa sekä sisäpiiritietoon ja markkinoiden manipulointiin perustuvasta kaupankäynnistä saatavia potentiaalista hyötyä.
Jäsenvaltioiden on ilmoitettava nämä säännökset komissiolle viimeistään 29 päivänä kesäkuuta 2013 sekä ilmoitettava viipymättä kaikista niihin vaikuttavista muutoksista.
Jäsenvaltioiden on säädettävä, että kansallinen sääntelyviranomainen voi julkistaa tämän asetukseen kohdistuvien rikkomusten johdosta määrätyt toimenpiteet tai seuraamukset, jollei julkistaminen aiheuta kohtuutonta vahinkoa asianosaisille.
19 artikla
Kansainväliset suhteet
Virasto voi, siinä määrin kuin on tarpeen tässä asetuksessa asetettujen tavoitteiden saavuttamiseksi ja rajoittamatta jäsenvaltioiden ja unionin toimielinten, Euroopan ulkoasiainhallinto mukaan lukien, toimivaltaa, kehittää suhteita ja tehdä hallinnollisia järjestelyjä valvontaviranomaisten, kansainvälisten organisaatioiden ja erityisesti unionin energian tukkumarkkinoihin vaikuttavien kolmansien maiden hallintojen kanssa edistääkseen sääntelykehyksen yhdenmukaistamista. Näillä järjestelyillä ei saa luoda oikeudellisia velvoitteita unionille ja sen jäsenvaltioille eikä niillä saa estää jäsenvaltioita ja niiden toimivaltaisia viranomaisia tekemästä kahdenvälisiä tai monenvälisiä sopimuksia tällaisten valvontaviranomaisten, kansainvälisten organisaatioiden ja kolmansien maiden hallintojen kanssa.
20 artikla
Siirretyn säädösvallan käyttäminen
1. Siirretään komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä tässä artiklassa säädetyin edellytyksin.
2. Edellä 6 artiklassa tarkoitettu valta antaa delegoituja säädöksiä siirretään komissiolle viideksi vuodeksi 28 päivänä joulukuuta 2011. Komissio laatii siirrettyä säädösvaltaa koskevan kertomuksen viimeistään yhdeksän kuukautta ennen tämän viiden vuoden pituisen kauden päättymistä. Säädösvallan siirtoa jatketaan ilman eri toimenpiteitä samanpituisiksi kausiksi, jollei Euroopan parlamentti tai neuvosto vastusta tällaista jatkamista viimeistään kolme kuukautta ennen kunkin kauden päättymistä.
3. Euroopan parlamentti tai neuvosto voi milloin tahansa peruuttaa 6 artiklassa tarkoitetun säädösvallan siirron. Peruuttamispäätöksellä lopetetaan tuossa päätöksessä mainittu säädösvallan siirto. Päätös tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä, tai jonakin myöhempänä, päätöksessä mainittuna päivänä. Päätös ei vaikuta jo voimassa olevien delegoitujen säädösten pätevyyteen.
4. Heti kun komissio on antanut delegoidun säädöksen, komissio antaa sen tiedoksi yhtäaikaisesti Euroopan parlamentille ja neuvostolle.
5. Edellä olevan 6 artiklan nojalla annettu delegoitu säädös tulee voimaan ainoastaan, jos Euroopan parlamentti tai neuvosto ei ole kahden kuukauden kuluessa siitä, kun asianomainen säädös on annettu tiedoksi Euroopan parlamentille ja neuvostolle, ilmaissut vastustavansa sitä tai jos sekä Euroopan parlamentti että neuvosto ovat ennen mainitun määräajan päättymistä ilmoittaneet komissiolle, että ne eivät vastusta säädöstä. Euroopan parlamentin tai neuvoston aloitteesta tätä määräaikaa jatketaan kahdella kuukaudella.
21 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa komitea. Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 5 artiklaa.
22 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Edellä olevaa 8 artiklan 1 kohtaa, 3 kohdan ensimmäistä alakohtaa sekä 4 ja 5 kohtaa sovelletaan kuuden kuukauden kuluttua siitä, kun komissio on hyväksyy asiaankuuluvat mainitun artiklan 2 ja 6 kohdassa tarkoitetut täytäntöönpanosäädökset.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Strasbourgissa 25 päivänä lokakuuta 2011.