RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 917/2011
af 12. september 2011
om indførelse af en endelig antidumpingtold og endelig opkrævning af den midlertidige told på importen af keramiske fliser med oprindelse i Folkerepublikken Kina
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 9,
under henvisning til forslag forelagt af Europa-Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
A. PROCEDURE
1. Midlertidige foranstaltninger
(1)
Kommissionen indførte ved forordning (EU) nr. 258/2011 (2) (»forordningen om midlertidig told«) en midlertidig antidumpingtold på importen af keramiske fliser med oprindelse i Folkerepublikken Kina (»Kina«).
(2)
Den 31. maj 2011 blev der offentliggjort en berigtigelse (3) med det formål at korrigere forskellige typografiske fejl, især navnene på visse eksporterende producenter i Kina, der var stavet forkert i bilag I til forordningen om midlertidig told.
(3)
Efter verifikation af visse påstande, som blev modtaget efter offentliggørelsen af berigtigelsen, og som viste sig at være korrekte, blev det opdaget, at andre navne var stavet forkert. De korrekte navne på alle de virksomheder, der er omfattet af den vejede gennemsnitlige told er anført i bilag I til denne forordning.
(4)
Der erindres om, at proceduren blev indledt som følge af en klage, der var indgivet af den europæiske sammenslutning af producenter af keramiske fliser (European Ceramic Tiles Manufacturer's Association (CET)) (»klageren«) på vegne af producenter, der tegner sig for størstedelen, i dette tilfælde over 30 %, af den samlede EU-produktion af keramiske fliser. Som anført i betragtning 24 i forordningen om midlertidig told omfattede undersøgelsen af dumping og skade perioden fra den 1. april 2009 til den 31. marts 2010 (»undersøgelsesperioden« eller »UP«). Hvad angår de relevante tendenser for skadesvurderingen, undersøgte Kommissionen oplysninger for perioden fra den 1. januar 2007 til udgangen af UP (»den betragtede periode«).
2. Efterfølgende procedure
(5)
Efter fremlæggelsen af de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for beslutningen om at indføre midlertidige foranstaltninger (»foreløbig fremlæggelse af oplysninger«), indgav adskillige interesserede parter skriftlige redegørelser for at tilkendegive deres synspunkter vedrørende de foreløbige konklusioner. Parter, der anmodede om det, fik lejlighed til at blive hørt, og der blev afholdt høringer med høringskonsulenten efter anmodning fra to interesserede parter.
(6)
Kommissionen fortsatte med at indhente alle de oplysninger, som den anså for nødvendige for at træffe endelig afgørelse i sagen.
(7)
Alle parter blev underrettet om de væsentligste kendsgerninger og betragtninger, der lå til grund for, at det påtænktes at anbefale, at der indføres en endelig antidumpingtold på importen af keramiske fliser med oprindelse i Kina, og at der foretages en endelig opkrævning af de beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed i form af midlertidig told. De fik også en frist, inden for hvilken de kunne fremsætte bemærkninger til disse oplysninger.
(8)
De interesserede parters mundtlige og skriftlige bemærkninger blev overvejet og, hvor det var relevant, taget i betragtning.
3. Parter, som er berørt af proceduren
3.1. Stikprøveudtagning af eksporterende producenter i Kina
(9)
Ved udtagelsen af stikprøven af eksporterende producenter blev der medtaget en ansøgende »gruppe« af virksomheder, eftersom de to producenter i den angivelige gruppe havde en kombineret eksportmængde, der tilsammen gjorde dem til den mængdemæssigt tredjestørste eksportør til EU-markedet. Disse virksomheder hævdede, at de havde et indbyrdes forhold som beskrevet i artikel 143, stk. 1, litra b), i Kommissionens forordning (EØF) nr. 2454/93 af 2. juli 1993 om visse gennemførelsesbestemmelser til Rådets forordning (EØF) nr. 2913/92 om indførelse af en EF-toldkodeks (4), ifølge hvilken parter anses for at være forretningsmæssigt forbundne, »hvis de juridisk set anses for interessenter eller kompagnoner«. Undersøgelsen afslørede efterfølgende, at disse virksomheder ikke var forretningsmæssigt forbundne på denne måde, og som nævnt i betragtning 35 i forordningen om midlertidig told blev de to producenter behandlet som separate enheder.
(10)
Adskillige eksporterende producenter havde indgivet redegørelser, hvori de hævdede, at disse to virksomheder skulle have været udelukket fra stikprøven, fordi de havde meddelt urigtige eller vildledende oplysninger. Disse producenter hævdede videre, at den vejede gennemsnitlige dumpingmargen følgelig burde have været beregnet uden hensyntagen til de to virksomheder i stikprøven.
(11)
I den forbindelse skal det bemærkes, at oplysningerne, der blev afgivet af disse parter forud for stikprøveudtagelsen, blev betragtet som tilstrækkelige til, at de kunne anses for at være forretningsmæssigt forbundne, og som følge af deres samlede eksportsalgsmængde til EU-markedet var de blevet inkluderet i stikprøven. I kølvandet på kontrolbesøgene hos de to virksomheder blev deres indbyrdes forhold undersøgt nærmere. De oplysninger, som virksomhederne havde afgivet som belæg for, at de var forretningsmæssigt forbundne, blev kontrolleret og ikke fundet tilstrækkelige til, at de kunne betragtes som forretningsmæssigt forbundne modsat virksomhedernes egen mening om denne sag. Det blev derfor konkluderet, at virksomhederne ikke kunne anses for at være indbyrdes afhængige som omhandlet i artikel 143, stk. 1, litra b), i forordning (EØF) nr. 2454/93. Eftersom virksomhederne samarbejdede ved gennemførelsen af undersøgelsen, bl.a. ved at give oplysninger vedrørende det angivelige forhold mellem dem, blev der ikke fundet nogen grund til at udelukke dem fra stikprøven. Derfor afvises denne påstand.
(12)
Selv hvis det antages, at det ville have ført til en betydelig større eksportmængde til EU-markedet i undersøgelsesperioden, hvis andre virksomheder var blevet taget med i stikprøven, mens undersøgelsen stod på, ville det desuden have været vanskeligt at undersøge nyudvalgte virksomheder inden for den tid, der var til rådighed. Skønt disse virksomheder har vist sig ikke at være forretningsmæssigt forbundne, er stikprøven derfor fortsat i overensstemmelse med kriterierne i grundforordningen. Desuden pointeres det, at der ikke findes beviser for, at virksomhederne bevidst hævdede at være forretningsmæssigt forbundne for at komme med i stikprøven.
(13)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger, bekræftes konklusionerne i betragtning 5 og 6 i forordningen om midlertidig told.
3.2. Stikprøve af EU-producenter
(14)
Efter indførelsen af midlertidige foranstaltninger hævdede en af parterne, at ingen af de EU-producenter, der støttede klagen, havde afleveret stikprøvesvar, og de burde derfor ikke anses for at have samarbejdet i sagen. Dette argument blev fastholdt efter den endelige fremlæggelse af oplysninger.
(15)
Med hensyn til påstanden om, at de manglende stikprøvesvar peger i retning af, at de EU-producenter, der støttede klagen, ikke samarbejdede, erindres der om, at CET optrådte som retlig repræsentant for samtlige klagende virksomheder. Som påkrævet gav CET også på vegne af klagerne de supplerende oplysninger vedrørende UP-dataene. Som nærmere forklaret i indledningsmeddelelsen var der med henblik på stikprøveudtagningen kun behov for oplysninger vedrørende virksomheder, der ikke allerede havde givet alle nødvendige oplysninger. Det følger heraf, at de klagende producenter samarbejdede i fuldt omfang, da de gav alle de fornødne oplysninger på klagetidspunktet, og deres retlige repræsentant havde meddelt de nødvendige opdateringer af UP-dataene på deres vegne i løbet af undersøgelsen.
(16)
En enkelt interesseret part hævdede, at opdelingen af EU-erhvervsgrenen i forskellige segmenter og stikprøvens geografiske dækning betød, at den ikke var statistisk gyldig. Hvad dette angår erindres der om, at EU-erhvervsgrenen for keramiske fliser er meget fragmenteret med over 500 producenter. Det blev også konstateret, at erhvervsgrenen var repræsenteret i alle tre segmenter, dvs. store, mellemstore og små virksomheder. For at sikre, at resultaterne fra store virksomheder ikke skulle dominere skadesanalysen, og at situationen i små virksomheder, som tilsammen tegnede sig for den største del af EU-produktionen, blev korrekt afspejlet, blev det besluttet, at alle segmenter (dvs. små, mellemstore og store virksomheder) skulle være repræsenteret i stikprøven. Inden for hvert af de tre segmenter blev de største virksomheder udvalgt, så længe der var sikkerhed for den geografiske balance.
(17)
En af de interesserede parter hævdede også, at Kommissionen ikke havde påvist, at stikprøven også var repræsentativ, efter at den polske producent ikke længere indgik i stikprøven, og at den under alle omstændigheder ikke var tilstrækkelig repræsentativ med hensyn til salgsmængde på EU-markedet.
(18)
Det er korrekt, at én polsk producent besluttede ikke længere at samarbejde og derfor måtte udelukkes fra stikprøverne. Stikprøver behøver dog ikke nødvendigvis at afspejle den præcise geografiske spredning og de producerende medlemsstaters vægt for at være repræsentativ. Eftersom geografisk spredning kun er en af de faktorer, der skal tages med i betragtning for at sikre, at stikprøver er repræsentative, ville en sådan tilgang ikke have været praktisk mulig administrativt set. Det er snarere tilstrækkeligt, at stikprøven i store træk afspejler, hvor store andele de største producentlande har. På baggrund af dette kriterium blev det konstateret, at tilbagetrækningen af den polske virksomhed ikke påvirkede stikprøvens generelle repræsentativitet. På dette grundlag bekræftes det, at stikprøven af EU-producenter var tilstrækkelig repræsentativ i henhold til artikel 17 i grundforordningen.
(19)
Hvad angår påstanden om stikprøvens generelle repræsentativitet erindres der om, at eftersom EU-erhvervsgrenen er meget fragmenteret, kan det ikke undgås, at virksomhederne i stikprøven kun dækker en forholdsvis lille andel af den samlede EU-produktion. Under alle omstændigheder fastslås det i grundforordningens artikel 17, at undersøgelser kan begrænses til stikprøver, der enten er statistisk gyldige, eller som udgør den største repræsentative producerede, solgte eller eksporterede mængde, der med rimelighed kan undersøges, men der er ikke fastsat nogen specifik kvantitativ tærskel for størrelsen af en sådan repræsentativ mængde. På baggrund af ovenstående bekræftes det, at de udtagne stikprøver var repræsentative i henhold til grundforordningens artikel 17.
(20)
En af de interesserede parter hævdede, at Kommissionen ikke havde medtaget EU-producenter, der tilbyder lavere salgspriser og er hjemmehørende i lande såsom Polen og Tjekkiet, i stikprøven, hvorfor denne stikprøve ikke var repræsentativ for EU-producenternes gennemsnitlige salgspriser.
(21)
Med hensyn til denne påstand fandt Kommissionen frem til, at de gennemsnitlige salgspriser for EU-producenterne i stikprøven var i samme størrelsesorden som de gennemsnitlige salgspriser i de offentligt tilgængelige statistikker. Under alle omstændigheder, og som det er forklaret i betragtning 125, har undersøgelsen vist, at selv når der tages hensyn til de offentligt tilgængelige priser i disse lande, vil slutresultatet ikke ændre sig nævneværdigt.
(22)
En række parter havde bemærkninger til den metode, der var blevet anvendt til stikprøveudtagningen blandt EU-erhvervsgrenens virksomheder, sammenlignet med stikprøveudtagningen blandt kinesiske eksportører, der udelukkede var baseret på eksportmængde.
(23)
Hvad angår de forskellige metoder, der blev anvendt til udtagelse af en stikprøve af EU-producenter på den ene side og kinesiske eksporterende producenter på den anden side, skal det bemærkes, at metoderne blev anvendt i overensstemmelse med formålene med stikprøveudtagningen. Når det gælder EU-erhvervsgrenen skulle Kommissionen vurdere situationen for hele erhvervsgrenen, og derfor valgte den de kriterier, der ville sikre det mest repræsentative billede af hele sektoren. Med hensyn til de kinesiske eksportører ansås det for hensigtsmæssigt at udtage en stikprøve baseret på den største eksportmængde af den pågældende vare, og derfor blev de største eksportører udtaget. Det skal også bemærkes, at grundforordningens artikel 17 ikke indeholder noget krav om, at begge stikprøver skal udtages på basis af samme kriterier. I denne sag forholder det sig endvidere således, at før den endelige sammensætning af stikprøven af kinesiske eksporterende producenter fik de samarbejdsvillige parter i Kina samt de kinesiske myndigheder lejlighed til at fremsætte bemærkninger til den foreslåede stikprøve. Der indkom bemærkninger vedrørende stikprøvens sammensætning, men ikke vedrørende dens repræsentativitet.
(24)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede en sammenslutning af importører, at det var underforstået i artikel 17 i grundforordningen, at stikprøver fra EU-producenter og fra eksporterende producenter skulle udtages på basis af samme kriterier. Adskillige kinesiske parter fortsatte efter den endelige fremlæggelse af oplysninger med at hævde, at de kinesiske eksporterende producenter og EU-producenterne ikke blev behandlet ens i forbindelse med udtagningen af de respektive stikprøver.
(25)
Hvad angår den påstand, der blev fremsat efter den endelige fremlæggelse af oplysninger, om at der skal anvendes samme kriterier ved udtagning af stikprøver fra EU-producenter som fra eksporterende producenter, mente Kommissionen under henvisning til de årsager, der er skitseret i betragtning 23, at disse stikprøver kan udtages på basis af forskellige kriterier. Derfor afvises denne påstand.
(26)
Med hensyn til den omstændighed, at der som nævnt i betragtning 23 ikke blev modtaget bemærkninger til stikprøvens repræsentativitet, hævdede disse parter, at på tidspunktet for udtagningen af stikprøverne blev de kinesiske parter ikke informeret om, at der blev anvendt forskellige kriterier ved udtagningen af stikprøverne, hvorfor de ikke kunne kommentere dette forhold.
(27)
Med hensyn til den manglende underretning af de kinesiske parter om, at der blev anvendt forskellige kriterier ved udtagningen af stikprøver, er det i henhold til grundforordningens artikel 17, stk. 2, normal praksis at tage parterne med på råd om sammensætningen af de påtænkte stikprøver inden for deres respektive kategorier, således at f.eks. eksporterende producenter kun tages med på råd om den påtænkte stikprøve fra eksporterende producenter. Under disse omstændigheder ses der bort fra parternes påstand om, at de på det tidspunkt, hvor stikprøverne blev udtaget, var ude af stand til at kommentere det forhold, at der blev anvendt forskellige kriterier ved udtagningen af de forskellige stikprøver.
(28)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede en af de interesserede parter, at ved at tage hensyn til de forskellige segmenter ved udtagningen af stikprøven brød Kommissionen reglerne i grundforordningens artikel 4, stk. 1, der siger, at analysen skal foretages i relation til den samlede erhvervsgren i Unionen og ikke i relation til bestemte grupper eller typer af virksomheder.
(29)
Påstanden om, at opsplitningen af stikprøven i tre segmenter er i strid med grundforordningens artikel 4, stk. 1, kan ikke tages til følge. Som det kan udledes af betragtning 23, repræsenterede den stikprøve, der blev udtaget, den samlede erhvervsgren i Unionen og ikke kun en specifik gruppe af virksomheder som påstået af den pågældende part. Desuden giver grundforordningens artikel 17, stk. 1, specifikt mulighed for at udtage en stikprøve med henblik på at påvise en skade. Denne påstand var derfor grundløs og blev afvist.
(30)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger gjorde samme interesserede part indsigelse mod, at der var blevet taget hensyn til den geografiske spredning ved udtagningen af stikprøven, idet vedkommende gjorde gældende, at Unionen udgør et enkelt marked, og at grundforordningens artikel 17, stk. 1, kun giver mulighed for at udtage en stikprøve baseret på den største repræsentative mængde.
(31)
Med hensyn til påstanden om anvendelse af kriteriet om geografisk spredning bemærkes det, at dette er en fragmenteret erhvervsgren, og med henblik på at vurdere de udvalgte virksomheders repræsentativitet tages producenternes geografiske spredning blandt medlemsstaterne med i betragtning for derved at afspejle de forskellige situationer, der kan optræde i Unionen. Stikprøven dækker medlemsstater, hvor ca. 90 % af EU-produktionen finder sted; efter tilbagetrækningen af den polske virksomhed var denne procentdel fortsat høj, nemlig ca. 80 %. Det betyder, at den metode, som Kommissionen benyttede, sikrede, at stikprøven var repræsentativ for EU-produktionen som helhed og i overensstemmelse med grundforordningens artikel 17, stk. 1. Påstanden blev derfor afvist.
(32)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede en af de interesserede parter, at den stikprøve, der var blevet udtaget blandt EU-producenter, kun omfattede mellemstore og små virksomheder, hvis omkostninger og priser angiveligt var højere end de store kinesiske virksomheders.
(33)
Intet understøttede dette argument. Det skal bemærkes, at der i stikprøven indgik virksomheder fra alle segmenter. Desuden er det ikke kun virksomhedens størrelse, der kan have indflydelse på omkostningerne, men også råvarepriser, afskrivninger eller kapacitetsudnyttelse.
4. Parternes rettigheder
4.1. Fortrolig behandling af navnene på klagerne og på virksomheder, der støtter klagen
(34)
En af de interesserede parter hævdede, at de manglende oplysninger om klagerens identitet gjorde det umuligt for interesserede parter at udøve deres ret til at forsvare sig fuldt ud. Det blev også hævdet, at eftersom nogle producenter ikke havde begæret deres navne tilbageholdt, var anmodningen om anonymitet ikke berettiget.
(35)
En af parterne gentog sin påstand om, at der ikke havde været grund til at indrømme fortrolig behandling af navnene på de fleste af de klagende producenter og på de virksomheder, der støttede klagen. Det blev især hævdet, at de sagsakter, som kunne konsulteres af interesserede parter, ikke indeholdt oplysninger, der talte til fordel for fortrolig behandling. Det blev endvidere hævdet, at den manglende viden om navnene på virksomhederne i stikprøven havde betydet, at andre interesserede parter var ude af stand til at udtale sig om, hvorvidt vurderingen af mikroindikatorerne var korrekt.
(36)
Som reaktion på den endelige fremlæggelse af oplysninger forespurgte samme part, om alle forretningsmæssigt forbundne virksomheder blandt producenterne i stikprøven havde besvaret et spørgeskema.
(37)
Der erindres om, at grundforordningens artikel 19 giver mulighed for beskyttelse af fortrolige oplysninger, såfremt fremlæggelsen heraf ville give en konkurrent en væsentlig konkurrencemæssig fordel eller være til betydelig skade for den, der afgiver oplysningerne, eller for den, fra hvem førstnævnte modtog oplysningerne. Langt de fleste af klagerne ønskede at forblive anonyme og kunne føre tilstrækkelige beviser for, at de reelt løb en betydelig risiko for gengældelsesaktioner, bl.a. i form af tab af salg for disse producenter, hvis deres navne blev afsløret. Anmodningen fra disse virksomheder blev derfor accepteret af Kommissionens tjenestegrene.
(38)
Hvad angår påstanden om, at nogle producenter ikke havde anmodet om anonymitet, skal det bemærkes, det ikke betyder, at andre virksomheder ikke har ret til at anmode herom, hvis deres anmodninger er tilstrækkeligt velbegrundede. Vurderingen af sådanne anmodninger fandt sted fra sag til sag, hvorfor påstanden afvises.
(39)
Hvad angår spørgsmålet om, hvorvidt alle forretningsmæssigt forbundne virksomheder blandt EU-producenterne i stikprøven havde besvaret et spørgeskema, skal det bemærkes, at i princippet vil et manglende svar fra en forretningsmæssigt forbundet EU-producent som sådan ikke nødvendigvis forhindre Kommissionen i at nå frem til pålidelige konklusioner om skade, forudsat at de svar, der gives i spørgeskemaet, kan verificeres. Dette vil være tilfældet, når forretningsmæssigt forbundne virksomheder er særskilte retlige enheder med egne regnskaber.
5. Undersøgelsens omfang. Inddragelse af import fra Tyrkiet
(40)
En part, der repræsenterede de eksporterende producenters interesser, hævdede, at importen af den pågældende vare fra Tyrkiet skulle have været medtaget i denne undersøgelse.
(41)
Hvad angår det forhold, at import med oprindelse i Tyrkiet ikke var omfattet af klagen, skal det bemærkes, at der på det indledende trin ikke var tegn på dumping, skade og årsagssammenhæng fra dette land, som kunne berettige, at der blev indledt en antidumpingprocedure vedrørende denne import. Påstanden om, at Tyrkiet skulle have været omfattet af undersøgelsen, afvises derfor.
B. DEN PÅGÆLDENDE VARE OG SAMME VARE
(42)
Efter indførelsen af de midlertidige foranstaltninger gjorde en af de interesserede parter opmærksom på, at KN-koderne for den pågældende vare i forordningen om midlertidige foranstaltninger var blevet ændret i forhold til koderne i indledningsmeddelelsen, og den pågældende part ønskede at vide hvorfor, og om de medførte en ændring af varedækningen.
(43)
I den forbindelse skal det understreges, at forskellene mellem KN-koderne i henholdsvis forordningen om midlertidige foranstaltninger og indledningsmeddelelsen ikke hænger sammen med en ændring af varedefinitionen eller undersøgelsens omfang. Disse ændringer ændrer ikke noget ved de typer fliser, der er omfattet af proceduren, men har ene og alene relation til de generelle ændringer af den kombinerede nomenklatur i henhold til Kommissionens forordning (EU) nr. 861/2010 (5), som har fundet anvendelse siden den 1. januar 2011.
(44)
En af de interesserede parter ønskede, at visse keramiske mosaikker skulle udelukkes fra varedækningen. Denne part hævdede, at i tilfælde af indførelse af foranstaltninger vil denne kategori af den pågældende vare blive mindre konkurrencedygtig i forhold til andre varer, som den kan erstattes af, og at der under ingen omstændigheder finder dumping sted inden for dette særlige segment.
(45)
For så vidt angår denne påstand, viste undersøgelsen, at da keramiske mosaikker og andre typer af keramiske fliser har de samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber, er der ikke grundlag for en ændring af varedækningen. Påstanden om, at der ikke finder dumping sted inden for dette segment, er der ikke belæg for, og dumping- og skadesanalysen skal afspejle situationen for hele den pågældende vare. Derfor afvises denne påstand.
(46)
Med henvisning til ovenstående og til det forhold, at der ikke er modtaget yderligere bemærkninger vedrørende den pågældende vare og samme vare, bekræftes betragtning 25-32 i forordningen om midlertidige foranstaltninger hermed.
C. DUMPING
1. Markedsøkonomisk behandling
(47)
Da der ikke er fremsat andre bemærkninger eller fremlagt andre resultater vedrørende markedsøkonomisk behandling, bekræftes konklusionerne i betragtning 33-40 i forordningen om midlertidig told hermed.
2. Individuel behandling
(48)
Der er ikke modtaget bemærkninger til afgørelsen om at indrømme eller nægte individuelle virksomheder individuel behandling.
(49)
To importører betvivlede imidlertid validiteten som helhed af Kommissionens vurderinger i forbindelse med spørgsmålet om individuel behandling og hævdede, at Unionen hvert år udbetaler subsidier via strukturfondsordningen.
(50)
I den forbindelse skal det bemærkes, at artikel 9, stk. 5, i grundforordningen indeholder de betingelser, der skal være opfyldt for at kunne opnå individuel behandling. Påstanden om subsidiering i Unionen er irrelevant for denne vurdering. Denne påstand afvises derfor, og konklusionerne i betragtning 41-44 i forordningen om midlertidig told fastholdes.
3. Individuel undersøgelse
(51)
Der indkom anmodninger om individuel undersøgelse fra otte samarbejdsvillige eksporterende producenter i henhold til artikel 17, stk. 3, i grundforordningen. Det blev besluttet at gennemføre en individuel undersøgelse for én eksporterende producent, Kito Group, da dette ikke ville være urimeligt byrdefuldt. Denne gruppe stod for langt den største eksportmængde af de otte producenter, der anmodede om individuel undersøgelse.
(52)
Denne gruppe anmodede om individuel behandling. Efter at have behandlet denne anmodning blev det besluttet at indrømme Kito Group individuel behandling, da der ikke var noget belæg for ikke at give gruppen en individuel behandling.
(53)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede klageren, at grundforordningens artikel 17, stk. 3, efter alt at dømme ikke gav mulighed for at foretage en individuel undersøgelse af et begrænset antal anmodninger i situationer, hvor der var indkommet mange anmodninger. Klageren hævdede, at dette var bekræftet af adskillige tidligere antidumpingundersøgelser. I den forbindelse skal det bemærkes, at det, der i henhold til grundforordningens artikel 17, stk. 3, er afgørende for behandlingen af anmodninger om en individuel undersøgelse, om disse undersøgelser vil være urimeligt byrdefulde og hindre en rettidig afslutning af undersøgelsen. Som led i nærværende undersøgelse og som nævnt i betragtning 51 var det ikke urimeligt byrdefuldt at behandle en af de otte anmodninger om en individuel undersøgelse. Med hensyn til tidligere undersøgelser, hvor der er blevet behandlet anmodninger om individuelle undersøgelser, skal det bemærkes, at sådanne anmodningers byrdefulde karakter og behovet for en rettidig afslutning af undersøgelsen må vurderes fra sag til sag. I lyset heraf blev klagerens påstande afvist.
(54)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger indkom der oplysninger om og bevis for, at Kito Group måske ikke havde angivet alle forretningsmæssigt forbundne virksomheder i gruppen, hvorfor konklusionerne for gruppen kunne være ufuldstændige. Gruppen fik lejlighed til at kommentere disse oplysninger og blev informeret om, at artikel 18 i grundforordningen muligvis skulle bringes i anvendelse. De bekræftede i et svar, at de ganske rigtigt ikke havde angivet to forretningsmæssigt forbundne virksomheder i deres besvarelse af antidumpingspørgeskemaet, men hævdede, at dette ikke ville få nogen indflydelse på konklusionerne, da der blot var tale om en forglemmelse, som ingen konsekvenser havde, eftersom de ikke var involveret i produktionen og/eller markedsføringen af den pågældende vare. Men eftersom der ikke var givet oplysninger om disse to virksomheder, havde der ikke kunnet foretages en ordentlig vurdering og verifikation af gruppens aktiviteter i forbindelse med den pågældende vare. Under disse omstændigheder konkluderes det, at gruppen ikke har meddelt de nødvendige oplysninger inden for en passende tidsfrist, og følgelig bliver afgørelserne for virksomheden truffet på grundlag af foreliggende faktiske oplysninger, jf. artikel 18 i grundforordningen.
4. Normal værdi
4.1. Valg af referenceland
(55)
To importører indgav bemærkninger for at tilkendegive deres modstand mod valget af Amerikas Forenede Stater (»USA«) som referenceland, idet de fandt USA uhensigtsmæssigt som referenceland på grund af landets ubetydelige egenproduktion og manglende konkurrenceevne på verdensmarkedet. De hævdede endvidere, at USA var blevet valgt på urimelig vis, fordi manglen på alternative referencelande skyldtes, at producentorganisationerne i Unionen havde sat producenter fra andre potentielle referencelande under et urimeligt hårdt pres for at afskrække dem fra at samarbejde. To importører hævdede, at Kommissionen havde set bort fra oplysninger fra en række potentielt samarbejdsvillige lande, og at offentligt tilgængelige data fra nationale eller tværnationale producentorganisationer i tredjelande ikke var blevet taget med i betragtning.
(56)
Hvad det sidste argument angår, erindres der om, at virksomhedsspecifikke oplysninger er nødvendige for at undersøge dumpingniveauet. Dette argument blev derfor afvist.
(57)
Med hensyn til påstandene om et urimeligt hårdt pres fra EU-producentorganisationernes side med det formål at afskrække andre fra at samarbejde skal det bemærkes, at der ikke var ført bevis herfor. Derfor måtte der ses bort fra disse bemærkninger.
(58)
Disse importører hævdede endvidere, at der årligt blev produceret omkring 60 mio. m2 keramiske fliser i USA og ikke 600 mio. m2 som angivet i betragtning 51 i forordningen om midlertidig told. Dette blev verificeret og viste sig at være korrekt.
(59)
Med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt valget af USA som referenceland er passende, når henses til det væsentligt lavere produktionsniveau, skal det understreges, at det amerikanske marked er stærkt konkurrencepræget, idet der findes adskillige lokale produktionsvirksomheder, og importen er stor. Som nævnt i betragtning 52 i forordningen om midlertidig told er der desuden intet, der tyder på, at ikke-toldmæssige handelshindringer vil begrænse konkurrencen på markedet i væsentlig grad. Derfor må det fortsat konkluderes, at USA, trods den lavere produktionsmængde, er et passende referenceland.
(60)
To importører hævdede, at enhedssalgspriserne på amerikansk producerede fliser på det amerikanske hjemmemarked var langt højere end på EU-markedet, og når de blev sammenlignet med eksportpriserne, måtte der opstå mistanke om dumping. Dette argument blev fundet irrelevant for denne procedure, eftersom sådanne påstande, hvis det antages, at der findes umiddelbare beviser for dem, kun vil kunne undersøges til bunds i en særskilt antidumpingprocedure vedrørende USA. Der blev derfor set bort herfra.
(61)
Disse importører hævdede endvidere, at den samarbejdsvillige amerikanske producent var ejet af eller tilknyttet EU-producenter, hvorfor undersøgelsen var mangelfuld, da dataene ikke stammede fra uafhængige kilder.
(62)
Der erindres om, at dataene fra den samarbejdsvillige amerikanske producent blev verificeret på stedet. Derfor blev denne påstand fundet irrelevant, og der blev set bort herfra.
(63)
Disse importører hævdede desuden, at de amerikanske eksportmængder var begrænsede. Dette argument blev betragtet som irrelevant for valget af referenceland, da referencelandets data benyttes til beregne den normale værdi og ikke eksportpriser. Det blev derfor afvist.
(64)
Endelig hævdede de samme importører, at den fortrolige behandling af navnet på den samarbejdsvillige producent i referencelandet og af oplysninger om dennes produktionsmængde, -værdi og -kvalitet ikke var berettiget. Der erindres om, at den samarbejdsvillige producent i referencelandet havde anmodet om fortrolig behandling af frygt for kommercielle gengældelsesaktioner, og anmodningen blev fundet velbegrundet. Det kan heller ikke udelukkes, at udleveringen af de data, som importørerne anmoder om, selv i intervaller, kan føre til afsløring af producenten i referencelandet. Der blev derfor set bort fra importørernes påstand.
(65)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger gentog ovennævnte to importører en række af de påstande, som de tidligere havde fremsat, men uden at føre yderligere bevis for påstandene. Derfor afvises deres påstande fortsat.
(66)
Disse to importører hævdede desuden også, at eftersom den samarbejdsvillige amerikanske producent angiveligt kontrolleres af en EU-producent, var det forkert at vælge denne amerikanske virksomhed som en passende producent i referencelandet. De hævdede især, at den amerikanske virksomhed ikke er økonomisk uafhængig og derfor ikke kan tjene som et benchmark for dumping. Importørerne begrunder dette med en henvisning til grundforordningens artikel 2, stk. 1, tredje og fjerde afsnit. Som svar herpå skal der først og fremmest gøres opmærksom på, at som nævnt i betragtning 23 i forordningen om midlertidig told og i betragtning 69 nedenfor har den samarbejdsvillige amerikanske producent anmodet om fortrolig behandling af sin identitet, og at denne anmodning er blevet imødekommet. Under disse omstændigheder kan det hverken be- eller afkræftes, at der eksisterer et forretningsmæssigt forhold mellem den amerikanske virksomhed og en EU-producent. Det skal imidlertid bemærkes, at ovennævnte bestemmelser i grundforordningen vedrører den måde, hvorpå en undersøgt virksomheds salgspriser skal behandles, når den sælger til en forretningsmæssigt forbundet part. De vedrører ikke spørgsmålet om en mulig forretningsmæssig forbindelse mellem en producent i et referenceland og en EU-producent. Derfor afvises påstanden.
(67)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger fremførte en sammenslutning af importører flere påstande. For det første hævdede de, at de amerikanske producenters angiveligt lave salgsmængde på deres hjemmemarked sammenlignet med den kinesiske eksport til Unionen betød, at USA var et uegnet referencelandsmarked. I den forbindelse skal det nævnes, at ved undersøgelsen af mulige referencelande er konkurrenceniveauet i disse lande blandt andet et af de elementer, der bliver undersøgt. Den indenlandske erhvervsgrens indenlandske salg og importen fra det undersøgte land skal ikke nødvendigvis ligge på samme niveau, for at et land kan betragtes som et passende referenceland. Hvad angår disse påstande og med henblik på denne undersøgelse blev det amerikanske marked som nævnt i betragtning 59 anset for at være tilstrækkelig konkurrencepræget til at være et passende valg. Derfor afvises denne påstand.
(68)
Importørsammenslutningen fremførte også, at den ikke anså den kendsgerning, at der var en betydelig import til det amerikanske marked, som værende relevant for valget af USA som referenceland. Hertil skal det bemærkes, at importniveauet rent faktisk er en af de vigtige faktorer, der bliver undersøgt i forbindelse med valget af et passende referenceland. Kombinationen af en indenlandsk produktion og en betydelige importmængder bidrager til at skabe konkurrence på et marked, som nævnt i betragtning 59. Derfor afvises denne påstand.
(69)
Importørsammenslutningen ønskede også at vide, hvordan den samarbejdsvillige producent fra referencelandet havde ført bevis for risikoen for kommercielle gengældelsesaktioner som nævnt i betragtning 64. I den forbindelse pointerede den amerikanske virksomhed, at der findes adskillige kinesiske eksporterende producenter af keramiske fliser på det amerikanske marked, med hvilke den amerikanske virksomhed konkurrerer om de samme kunder. Under disse omstændigheder frygtede den amerikanske virksomhed kommercielle gengældelsesaktioner, hvis dens identitet blev afsløret. Med hensyn til beviserne for denne risiko for gengældelsesaktioner skal det bemærkes, at den potentielle risiko som følge af, at den amerikanske virksomhed og de kinesiske eksporterende producenter, der er aktive på det amerikanske marked, konkurrerer om de samme kunder, blev fundet plausibel. Derfor blev virksomhedens anmodning om anonymitet accepteret.
(70)
Sammenslutningen hævdede også, at eftersom den gennemsnitlige indenlandske salgspris i USA på de indenlandsk producerede keramiske fliser angiveligt var adskillige gange højere end prisen på EU-importen fra Kina, var den amerikanske vare ikke den »samme vare« som den vare, der importeres fra Kina. Selv om der er forskel på de to priser, er der ingen grund til at anse den amerikanske vare for ikke at være identisk med den pågældende vare. Som nævnt i betragtning 32 i forordningen om midlertidig told blev det konkluderet, at den pågældende vare og bl.a. den vare, der fremstilles og sælges på det indenlandske marked i USA, har de samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber og samme grundlæggende anvendelsesformål. Derfor betragtes de som identiske varer, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4. Sammenslutningens påstand afvises derfor.
(71)
Sammenslutningen ønskede endelig at vide, hvorfor Unionen ikke blev betragtet som et passende referenceland, når ingen andre tredjelande end USA havde været samarbejdsvillige. I den forbindelse skal det siges, at eftersom USA blev betragtet som et passende referenceland, jf. betragtning 59, var der ikke behov for at undersøge eventuelle andre egnede markeder. Derfor afvises sammenslutningens påstand.
(72)
Der blev ikke fremsat yderligere bemærkninger, og det bekræftes derfor, at valget af USA som referenceland var hensigtsmæssigt og rimeligt i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a), og betragtning 45-54 i forordningen om midlertidig told bekræftes hermed.
4.2. Fastsættelse af den normale værdi
(73)
To importører hævdede, at uden oplysninger om den amerikanske producents produktionsmængde kunne de interesserede parter ikke kontrollere, om der på grund af stordriftsfordele kunne være en betydelig forskel mellem den amerikanske producents produktionsomkostninger og produktionsomkostningerne for de kinesiske producenter i stikprøven, der hvert år producerede over 10 mio. m2 keramiske fliser. Disse importører hævdede desuden, at referenceproducentens og de kinesiske producenters produktionsmængder ikke kunne sammenlignes på grund af den lavere produktionsmængde hos referenceproducenten eller i referencelandet. Der erindres om, at oplysningerne om den samarbejdsvillige referenceproducents produktionsmængde er fortrolige og derfor ikke kan videregives. Der erindres også om, at den kinesiske erhvervsgren er særdeles fragmenteret og hovedsagelig består af små og mellemstore virksomheder. Disse argumenter blev derfor anset for at være ubegrundede.
(74)
Disse importører påpegede, at eftersom det i artikel 2, stk. 1, andet afsnit, i grundforordningen er fastsat, at den normale værdi skal fastsættes på grundlag af »andre sælgeres eller producenters« priser, var det ukorrekt at fastsætte den normale værdi på grundlag af en enkelt virksomheds data.
(75)
I den forbindelse erindres der om, at denne procedure vedrører import fra et land uden markedsøkonomi, hvor den normale værdi fastsættes i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 7, litra a). Påstanden blev derfor afvist.
(76)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger fremførte en importørsammenslutning, at den ikke mente, at den normale værdi i et referenceland kunne baseres på data fra en enkelt virksomhed. Af de årsager, der er beskrevet i betragtning 75, blev denne påstand dog afvist.
(77)
Endelig hævdede disse importører, at referenceproducentens vare ikke var repræsentativ, da den udelukkende var rettet mod den dyre ende af markedet. Eftersom referenceproducentens anmodning om fortrolighed er blevet imødekommet, kan denne påstand hverken be- eller afkræftes. Selv om denne påstand var korrekt, blev der som forklaret i betragtning 61 i forordningen om midlertidig told under alle omstændigheder foretaget de nødvendige justeringer af den beregnede normale værdi for at tage hensyn til alle typer fliser, herunder fliser beregnet til videresalg under et andet navn (re-sale branding). Denne påstand blev derfor ikke fundet berettiget og blev derfor afvist.
4.3. Eksportpris
(78)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede en af de eksporterende producenter, at salget af bestemte typer keramiske fliser til Unionen i UP var blevet fejlklassificeret af Kommissionens tjenestegrene, og at virksomhedens dumpingmargen derfor burde korrigeres. I den forbindelse blev det under kontrolbesøget hos virksomheden fastslået, at virksomheden havde fejlklassificeret bestemte keramiske fliser, og virksomheden blev underrettet herom. De blev derpå omklassificeret korrekt med det formål at foretage en præcis dumpingberegning. Derfor afvises virksomhedens påstand.
(79)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede den samme eksporterende producent, at der var blevet set bort fra bestemte eksportsalgstransaktioner til Unionen i UP ved beregningen af virksomhedens dumpingmargen. I den forbindelse blev det konstateret, at der var blevet set bort fra disse transaktioner, fordi faktureringsdatoerne lå efter ophøret af UP. Derfor afvises virksomhedens påstand.
(80)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger vedrørende eksportpriser, bekræftes betragtning 59 i forordningen om midlertidig told.
4.4. Sammenligning
(81)
Der blev fremsat bemærkninger vedrørende sammenligningen mellem den normale værdi og eksportprisen.
(82)
En af de eksporterende producenter hævdede, at der ved beregningen af vedkommendes cif-værdi burde tages hensyn til, at eksportsalget foregik via ikke forretningsmæssigt forbundne forhandlere. Den pågældende fik medhold heri, og vedkommendes cif-værdier blev efterfølgende genberegnet. Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede klageren, at eksportpriserne ikke burde have været genberegnet, da oplysningerne fra de ikke forretningsmæssigt forbundne forhandlere ikke var pålidelige, fordi det angiveligt kun var nogle af de forhandlere, som den eksporterende producent solgte igennem, der havde afgivet oplysninger. Det blev imidlertid konstateret, at alle de ikke forretningsmæssigt forbundne forhandlere, som den eksporterende producent solgte igennem, havde afgivet prisoplysninger. Derfor afvises påstanden.
(83)
En anden eksporterende producent hævdede, at der ikke var blevet taget korrekt hensyn til forsikringsomkostningerne ved beregningen af vedkommendes cif-værdi. Den pågældende eksportør fik medhold heri, og vedkommendes cif-værdier blev korrigeret i overensstemmelse hermed.
(84)
En gruppe af eksporterende virksomheder hævdede, at de forsikringsomkostninger, der indgik i deres cif-værdier, var blevet fejlberegnet. De fik medhold heri, og cif-værdierne blev derfor genberegnet. Det blev desuden konstateret, at for en af virksomhederne i gruppen var der ikke blevet taget hensyn til håndteringsomkostninger ved beregningen af ab fabrik-værdien. Dette blev også korrigeret.
(85)
To importører hævdede, at der ved beregningen af eksportpriser burde have været taget hensyn til udviklingen i dollarkursen i UP. Der erindres imidlertid om, at der i overensstemmelse med Kommissionens normale praksis er blevet anvendt månedlige vekselkurser i forbindelse med valutaomregninger i UP. Der blev derfor rent faktisk taget hensyn til valutakursudviklingen i UP.
(86)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede en af de eksporterende producenter, at eftersom den normale værdi var baseret på data fra en enkelt producent i referencelandet, og der derfor af fortrolighedshensyn ikke kunne oplyses præcise data, var det meget vigtigt at foretage de fornødne justeringer for at sikre varesammenlignelighed med henblik på dumpingberegningerne. Som nævnt i betragtning 61 i forordningen om midlertidig told blev der således foretaget de nødvendige justeringer for at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen.
(87)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede to importører, at den samarbejdsvillige amerikanske producent udelukkende betjener den dyre ende af markedet for keramiske fliser, mens de kinesiske eksporterende producenter betjener den billige ende af markedet. Med hensyn til at sikre en rimelig sammenligning mellem den normale værdi og eksportprisen hævdede disse importører, at de ikke havde modtaget oplysninger om de nødvendige justeringer i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 10. I den forbindelse skal det bemærkes, at betragtning 61 i forordningen om midlertidig told giver en forklaring på de justeringer, der blev foretaget for at sikre en rimelig sammenligning.
4.5. Dumpingmargener for samarbejdsvillige eksportører i stikprøven
(88)
Under hensyntagen til alle ovenstående bemærkninger blev de endelige dumpingmargener for samarbejdsvillige producenter i stikprøven, udtrykt som en procentdel af cif-prisen, Unionens grænse, ufortoldet, fastsat til følgende:
Virksomhed/gruppe
Endelig dumpingmargen
Shandong Yadi Co. Ltd.
36,5 %
Xinruncheng Group
29,3 %
Wonderful Group
26,3 %
Heyuan Becarry Co. Ltd.
67,7 %
4.6. Dumpingmargener for alle andre samarbejdsvillige eksporterende producenter
(89)
Som følge af ændringerne af beregningen af dumpingmargenerne, jf. betragtning 88, udgør den vejede gennemsnitlige dumpingmargen for stikprøven, som er baseret på dumpingmargenerne for stikprøvens fire samarbejdsvillige eksporterende producenter, 30,6 %. I den forbindelse skal det bemærkes, at for Heyuan Becarry Co. Ltd., som hverken blev indrømmet markedsøkonomisk behandling eller individuel behandling, blev der beregnet en dumpingmargen som beskrevet i betragtning 88 i forordningen om midlertidig told. I overensstemmelse med artikel 9, stk. 6, første punktum, i grundforordningen blev denne dumpingmargen benyttet til at beregne den vejede gennemsnitlige dumpingmargen for parterne i stikprøven og anvendt på samarbejdsvillige eksportører uden for stikprøven. Da Heyuan Becarry Co. Ltd. desuden ikke blev indrømmet markedsøkonomisk behandling, og det blev konstateret, at virksomhedens beslutninger om eksportsalg var underlagt betydelig statslig indgriben, bør den told, der pålægges import fra Heyuan Becarry Co. Ltd. være den samme som den, der pålægges samarbejdsvillige eksportører, som ikke indgik i stikprøven.
(90)
Med hensyn til metoden til beregning af dumpingmargenen for Heyuan Becarry Co. Ltd, der som tidligere nævnt var en samarbejdsvillig eksporterende producent, der indgik i stikprøven, men ikke blev indrømmet individuel behandling, jf. betragtning 65 i forordningen om midlertidig told, bør henvisningen i nævnte betragtning til betragtning 64 i forordningen om midlertidig told i stedet læses som en henvisning til betragtning 62.
4.7. Dumpingmargen for virksomheder, der har anmodet om individuel undersøgelse
(91)
For den virksomhed, der er nævnt i betragtning 51-54, og som blev undersøgt individuelt, vil den landsdækkende dumpingmargen finde anvendelse, jf. artikel 18 i grundforordningen.
4.8. Dumpingmargener for alle andre ikke-samarbejdsvillige eksporterende producenter
(92)
Da der ikke blev fremsat andre bemærkninger vedrørende beregningen af dumpingmargenen for alle andre eksporterende producenter, bekræftes konklusionerne i betragtning 66 og 67 i forordningen om midlertidig told hermed.
(93)
Når der tages hensyn til bemærkningerne i betragtning 81-85, fastsættes den landsdækkende dumpingmargen til 69,7 %.
4.9. Bemærkninger til listen over samarbejdsvillige eksportører
(94)
En række påstande, der blev modtaget, anførte, at 13 af de eksporterende producenter, der er omfattet af den vejede gennemsnitlige midlertidige toldsats i henhold til forordningen om midlertidig told, jf. bilaget hertil, kun var forhandlere og ikke producenter og derfor ikke burde optræde i bilaget.
(95)
En nærmere undersøgelse af sagen viste, at disse påstande var korrekte for fem virksomheders vedkommende. Disse virksomheder blev underrettet om, at det var hensigten at fjerne dem fra det pågældende bilag, og de fik mulighed for at fremsætte bemærkninger hertil. Tre af disse virksomheder fremsatte ikke yderligere bemærkninger, mens to virksomheder fremførte nye påstande herom. Disse nye påstande indeholdt ikke tilstrækkelige beviser for, at disse virksomheder rent faktisk var eksporterende producenter af den pågældende vare, og de blev derfor afvist. De fem virksomheder blev således fjernet fra listen over virksomheder, der er omfattet af den vejede gennemsnitlige endelige toldsats.
4.10. Hændelser efter UP
(96)
Efter offentliggørelsen af de foreløbige resultater blev forholdet mellem en gruppe af to samarbejdsvillige eksporterende producenter angiveligt afbrudt på grund af ændringer i ejerstrukturen. Som følge heraf anmodede en af disse virksomheder om en individuel toldsats, som var uafhængig af den anden virksomheds toldsats.
(97)
Ud fra de indkomne oplysninger ser det ud til, at forbindelserne mellem disse to virksomheder blev afbrudt efter UP. Det vil være nødvendigt at foretage en nærmere undersøgelse af virkningerne af denne angivelige opsplitning af gruppestrukturen samt af anmodningen fra den ene af virksomhederne om at blive omfattet af en individuel toldsats. Hvis en af virksomhederne eller de begge skulle anmode om at få deres situation efter den angivelige opsplitning taget op til ny vurdering, vil dette kunne ske i god tid i overensstemmelse med grundforordningen. Derfor afvises virksomhedens anmodning om at blive omfattet af en individuel told i denne undersøgelse.
(98)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger hævdede klageren, at en af de forretningsmæssigt forbundne eksporterende producenter, jf. betragtning 97, burde være omfattet af en særskilt told, fordi der var beviser på, at producenten praktiserede dumping i større udstrækning end den anden eksporterende producent. I den forbindelse skal det bemærkes, at hvis der for eksporterende producenter, som er forretningsmæssigt forbundne i UP, ikke beregnes en enkelt vejet gennemsnitlig dumpingmargen og told for dem, vil det kunne give anledning til, at den eksporterende producent, der er omfattet af den højere toldsats, omgår tolden. Da det blev konstateret, at de to eksporterende producenter, der var omfattet af denne undersøgelse, var forretningsmæssigt forbundne i UP, er der ingen grund til at operere med særskilt told for hver af dem. Hvis en af virksomhederne eller de begge anmoder om at få deres situation efter den angivelige opsplitning taget op til ny vurdering, kan dette ske i overensstemmelse med grundforordningen, som nævnt i betragtning 97. Derfor afvises klagerens påstand.
D. SKADE
1. EU-produktionen og EU-erhvervsgrenen
(99)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger eller nye konklusioner vedrørende EU-produktionen og EU-erhvervsgrenen, bekræftes konklusionerne i betragtning 68-70 i forordningen om midlertidig told hermed.
1.1. Forbruget i Unionen
(100)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger eller konklusioner vedrørende forbruget i Unionen, bekræftes konklusionerne i betragtning 71 og 72 i forordningen om midlertidig told hermed.
2. Import fra Kina
(101)
En af de interesserede parter betvivlede analysen af importen med en påstand om, at hverken klagen eller forordningen om midlertidig told indeholdt oplysninger om importmængden, idet et mål i m2 er et arealmål og ikke et rummål.
(102)
En anden interesseret part hævdede, at udviklingen i pris og mængde for importen fra Kina blot afspejlede normale udsving i handlen og derfor ikke var udtryk for de kinesiske eksportørers adfærd i henseende til dumping.
(103)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger betvivlede en af parterne Eurostat-statistikkernes pålidelighed og hævdede, at de reelle priser i forbindelse med import fra Kina er højere og derfor sammenlignelige med priserne ved import fra andre tredjelande. Det blev desuden hævdet, at dette ville have indflydelse på de fastsatte dumpingmargener.
(104)
En anden af de interesserede parter hævdede, at dens egen analyse af Eurostats statistikker angående markedsandele og importpriser afveg en anelse fra værdierne i forordningen om midlertidig told, og at disse resultater derfor burde ændres.
(105)
En anden af de interesserede parter hævdede, at Kommissionens tjenestegrene havde undladt at tage hensyn til prisstigningen på importen fra Kina efter UP, altså i 2010.
(106)
Med hensyn til påstanden vedrørende den måleenhed, der er benyttet til bestemmelse af importmængder, skal der ved udtrykket »omfang« i grundforordningens artikel 3, stk. 2, forstås »mængde« snarere end »rumfang«. For hver vare bør der benyttes den mest repræsentative måleenhed. Hvad angår den pågældende vare, benytter virksomhederne på verdensmarkedet konsekvent kvadratmeter (m2). Derfor blev denne enhed anset for at være den mest hensigtsmæssige i forbindelse med denne undersøgelse, hvorfor påstanden i den henseende afvises.
(107)
Med hensyn til udviklingen i pris og mængde for importen fra Kina er det sandt, at variationerne er begrænsede, når de anskues i absolutte termer. Importen fra Kina faldt med 3 % i den betragtede periode. Konklusionen vedrørende omfanget af importen fra Kina skal imidlertid ses på baggrund af et samlet fald i forbruget på EU-markedet. Det forhold, at importen fra Kina kun faldt med 3 % i denne periode, hvor det samlede forbrug faldt med 29 %, havde tydeligvis en indvirkning på deres tilstedeværelse på EU-markedet. Ved at opretholde en stabil import kunne importen fra Kina således vinde markedsandele, mens andre aktører mistede markedsandele.
(108)
Hvad angår udviklingen i de kinesiske priser, var de gennemsnitlige importpriser i betragtning 73 i forordningen om midlertidig told baseret på statistikker fra Eurostat. Der er blevet rejst tvivl om nøjagtigheden af de gennemsnitlige importpriser i visse medlemsstater, men de officielle statistikker er ikke blevet ændret. Under alle omstændigheder erindres der om, at tallene fra Eurostat kun blev brugt til at fastslå en generel tendens, og at selv om priserne på importen fra Kina blev opjusteret, ville skadesbilledet som helhed forblive det samme med høje margener for underbud og målprisunderbud. I den forbindelse skal det bemærkes, at der ved beregningen af både skades- og dumpingmargener ikke blev brugt tal fra Eurostat. Der er kun blevet brugt verificerede data fra virksomheder, der er blevet besøgt, til at fastslå størrelsen af margenerne. Så selv om der skulle kunne findes statistiske uoverensstemmelser, vil det ikke få konsekvenser for størrelsen af de oplyste margener.
(109)
For så vidt angår påstanden om, at Kommissionens tjenestegrene har undladt at tage hensyn Eurostats tal fra 2010, kan der ikke gives medhold heri, da tallet for UP inkluderede første kvartal af 2010. Tallene for andet, tredje og fjerde kvartal af 2010 vedrører perioden efter UP og skal derfor ikke tages med i betragtning. Selv om disse tal tages med i betragtning, viser importstatistikkerne også en stigning i priserne på importen fra tredjelande, hvilket tyder på, at dette var en generel tendens og ikke specifikt begrænset til importen fra Kina.
3. Prisunderbud
(110)
Der erindres om, at i den indledende fase blev underbud som nævnt i betragtning 76 i forordningen om midlertidig told defineret som de vejede gennemsnitlige salgspriser for hver varetype, som EU-producenterne solgte til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, justeret til ab fabrik, sammenlignet med de tilsvarende vejede gennemsnitlige priser for import fra Kina ved salg til den første uafhængige kunde på EU-markedet, fastsat på cif-basis med en passende justering for gældende told og omkostninger efter importen og handelsled.
(111)
En af parterne hævdede, at de eksportprisberegninger, som parterne blev informeret om, ikke stemte overens med forklaringen i betragtning 76 i forordningen om midlertidig told. Efter en nærmere undersøgelse kan det bekræftes, at teksten i nævnte betragtning indeholdt en fejl. I den indledende fase blev handelsleddet rent faktisk justeret til EU-producenternes ab fabrik-priser til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder på EU-markedet, og beregningen af den gennemsnitlige importpris blev ikke justeret for omkostninger efter importen. I den endelige fase blev cif-prisen, Unionens grænse, for det pågældende lands eksporterende producenter justeret for gældende told og omkostninger efter importen (import-, transport- og lageromkostninger, som importører pådrager sig i EU-havne før videresalg) på basis af oplysningerne fra de samarbejdsvillige ikke forretningsmæssigt forbundne importører.
(112)
En anden part hævdede, at når priserne blev nedjusteret for at tage hensyn til udgifterne til distribution/markedsføring, ville de svare til de kinesiske eksportpriser. I den indledende beregning var disse justeringer dog allerede medtaget. Derfor blev denne påstand fundet uberettiget og afvist.
(113)
I forbindelse med undersøgelsen blev der afsløret underbudsniveauer på mellem 43,2 % og 55,7 %, hvilket afviger en anelse fra den første beregning (se betragtning 77 i forordningen om midlertidig told). Årsagen til denne ændring ligger i beregningen af en ny cif-værdi for den eksporterende producent, der er nævnt i betragtning 83-85, og beregningen af en individuel cif-eksportpris for den eksporterende producent Kito Group, der er nævnt i betragtning 51.
4. Import fra andre tredjelande end Kina
(114)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger eller konklusioner vedrørende importen fra andre tredjelande end Kina, bekræftes konklusionerne i betragtning 78-80 i forordningen om midlertidig told hermed.
5. EU-erhvervsgrenens situation
5.1. Makroøkonomiske indikatorer
5.1.1. Produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse
(115)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger eller konklusioner vedrørende produktion, produktionskapacitet og kapacitetsudnyttelse, bekræftes konklusionerne i betragtning 84 og 85 i forordningen om midlertidig told hermed.
5.1.2. Salgsmængder og markedsandel
(116)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger eller konklusioner vedrørende salgsmængder og markedsandel, bekræftes konklusionerne i betragtning 86 og 87 i forordningen om midlertidig told hermed.
5.1.3. Beskæftigelse og produktivitet
(117)
Da der ikke blev fremsat bemærkninger eller konklusioner vedrørende beskæftigelse og produktivitet, bekræftes konklusionerne i betragtning 88 og 89 i forordningen om midlertidig told hermed.
5.1.4. Dumpingmargenens størrelse
(118)
Betragtning 88-93 indeholder de nærmere detaljer vedrørende dumpingmargenerne. Det bekræftes, at alle de fastslåede margener ligger væsentligt over bagatelgrænsen. I betragtning af omfanget af og priserne på dumpingimporten kan det derfor bekræftes, at virkningerne af den faktiske dumpingmargen ikke kan betragtes som værende ubetydelige.
5.2. Mikroøkonomiske indikatorer
5.2.1. Lagerbeholdninger
(119)
En af parterne nærede tvivl med hensyn til korrektheden af dataene i betragtning 93-95 i forordningen om midlertidig told. Den pågældende part hævdede, at værdien af lagerbeholdninger i procent af produktionen i hele den betragtede periode var betydeligt lavere end angivet i tabel 10 i samme forordning. Disse beregninger blev gennemgået på ny, og det viste sig, at kun procenterne for 2009 og UP var fejlberegnet, og at lagerprocenterne i disse perioder rent faktisk var en anelse højere end først angivet. Der er en korrekt version af denne beregning i denne forordnings tabel 1.
(120)
Samme part hævdede, at hvis EU-erhvervsgrenen blev tvunget til at øge sin lagerbeholdning indtil seks måneders produktion som nævnt i betragtning 94 i forordningen om midlertidig told, ville dette repræsentere en lagerprocent på 50 % i forhold til den samlede produktion og ikke 59 % som angivet i tabel 10 i forordningen om midlertidig told.
(121)
I den forbindelse skal det understreges, at analyserne i betragtning 93 og 94 i forordningen om midlertidig told var komplementære, men ikke identiske. Den første analyse viste lagerprocenten for stikprøvevirksomhederne målt i kvadratmeter sammenlignet med stikprøvevirksomhedernes produktion, ligeledes mål i kvadratmeter (61 % i UP). Den anden analyse, ligeledes for stikprøvevirksomhederne, viste, hvor mange måneders produktion der var på lager i forhold til årets tolv måneder (50 % i UP).
(122)
Andre analyser gjorde det muligt at finjustere vurderingen af udviklingen i antallet af måneders produktion, der var på lager. I 2007 havde producenterne i stikprøven omkring fem måneders produktion på lager (43 %), men presset fra dumpingimporten tvang dem til at øge deres lagre til over syv måneders produktion (svarende til 61 % af den samlede årlige produktion) i UP. Tabel 1 viser også lagermængderne opgjort i antal måneder i forhold til den årlige produktion.
(123)
Tabel 1
Lagerbeholdninger
2007
2008
2009
UP
Lagre (1 000 m2)
48 554
50 871
39 689
41 887
Indeks (2007 = 100)
100
105
82
86
Lagre i % af produktionen
43 %
49 %
56 %
61 %
Indeks (2007 = 100)
100
113
130
142
Antal måneder på lager sammenlignet med årsproduktionen
5,2
5,9
6,7
7,4
Indeks (2007 = 100)
100
113
130
142
Procentdel af måneder på lager (tolvmånedersbasis)
43 %
49 %
56 %
61 %
(124)
Konklusionen, der siger, at lagerudviklingen vidner om en skadelig situation, bekræftes derfor.
5.2.2. Salgspriser
(125)
Som allerede nævnt i betragtning 20 betvivlede en af de interesserede parter konklusionerne i betragtning 96-99 i forordningen om midlertidig told vedrørende EU-erhvervsgrenens salgspriser, idet det blev hævdet, at Kommissionen i forbindelse med beregningen af EU-enhedsprisen ikke havde medtaget producenter i Polen og Tjekkiet, hvorfor konklusionerne ikke var i overensstemmelse med de foreliggende offentlige data.
(126)
Som svar på denne påstand blev der foretaget en simulation, hvori indgik salgspriserne i Polen, der tegner sig for ca. 10 % af den samlede produktion i Unionen. Der foreligger endnu ingen simulation for Tjekkiet, hvis produktion udgør mindre end 3 % af den samlede produktion i Unionen. Simulationen viste, at selv hvis de polske priser tages med i betragtning, ændrer slutresultatet sig ikke nævneværdigt. For at sikre sammenlignelighed med de kinesiske salgspriser beregnede Kommissionen i overensstemmelse med sin sædvanlige metode EU-erhvervsgrenens salgspriser efter at have foretaget de relevante justeringer for at nå frem til priserne for den første uafhængige kunde.
(127)
En af de interesserede parter mente, at ræsonnementet i betragtning 97 i forordningen om midlertidig told, hvori det forklares, at EU-erhvervsgrenen var tvunget til at sælge mindre mængder og tilbyde et større varesortiment, var forkert, fordi EU-erhvervsgrenen i så fald skulle have mistet langt mere end 2 % af sin markedsandel.
(128)
Det skal bemærkes, at der ikke nødvendigvis sker tab af en stor markedsandel, når der fokuseres på salg af mindre partier. For det første har EU-erhvervsgrenen ikke været fuldstændig fortrængt fra markedet for store, ensartede varepartier, uanset den kendsgerning, at presset fra lavprisimport fra Kina er særlig stort i denne sektor. For det andet var EU-erhvervsgrenen i stand til at opretholde sin tilstedeværelse på hele markedet ved at presse sine salgspriser og producere et dyrere varesortiment, hvilket førte til faldende fortjeneste som nævnt i betragtning 100 i forordningen om midlertidig told. At EU-erhvervsgrenen ikke mistede en større andel af markedet, kan forklares ved, at den havde valgt at blive på markedet trods pristrykket fra Kina.
5.2.3. Rentabilitet, likviditet, investeringsafkast og lønninger
(129)
En af parterne mente, at der er store forskelle i rentabiliteten mellem store og små virksomheder. Derfor blev det hævdet, at den gennemsnitlige fortjeneste skulle betragtes som værende ikke repræsentativ, da stikprøven kun indeholdt data fra en enkelt stor virksomhed.
(130)
En anden part hævdede, at de store EU-producenter er finansielt sunde. Samme part hævdede, at der ikke kunne påvises nogen generel skade, eftersom der ikke var noget tab, selv når de små virksomheder blev tilføjet i den gennemsnitlige fortjenstmargen for EU-erhvervsgrenen, sådan som det fremgår af betragtning 101 og tabel 12 i forordningen om midlertidig told.
(131)
Det skal bemærkes, at for at sikre sammenhæng mellem resultaterne og repræsentativiteten af stikprøveudtagningen er alle skadesindikatorerne (inkl. fortjeneste) blevet vægtet i forhold til hver enkelt segments andel af den samlede produktion i Unionen. På den anden side er det bekræftet, at den store virksomhed er repræsentativ for situationen i det øvre segment. Derfor er de samlede indikatorer, sådan som de fremgår af analysen af virksomhederne i stikprøven, repræsentative for situationen i hele EU-erhvervsgrenen, og ovennævnte påstand må derfor afvises.
(132)
Hvad angår påstanden om, at de store virksomheder ikke har lidt skade, skal det bemærkes, at analysen ifølge artikel 4, stk. 1, i grundforordningen bør gennemføres for EU-erhvervsgrenen som helhed og ikke blot for visse grupper eller typer af virksomheder. Som allerede nævnt i betragtning 130 betyder den kendsgerning, at der ikke er lidt noget tab i UP, ikke i sig selv, at der ikke er sket skade.
5.2.4. Produktionsomkostninger
(133)
En af de interesserede parter gjorde indsigelse mod konklusionen om, at EU-erhvervsgrenens produktionsomkostninger var steget med 14 % som følge af en stigning i lagerbeholdningerne og en ændring i varesortimentet. Ifølge denne part holder denne konklusion ikke, da lagerbeholdningsniveauer og varesortiment ikke udgør en del af produktionsomkostningerne.
(134)
Denne påstand må afvises, eftersom høje lagerbeholdningsniveauer udgør en betragtelig finansiel omkostning, som indgår i analysen af produktionsomkostningerne. I øvrigt giver den gentagne ændring i varesortimentet ekstra produktionsomkostninger, da producenten ofte må ændre produktionsprocessen. Det kan være bekosteligt, eftersom det giver anledning til tomgang og en ikke optimal anvendelse af maskinerne.
6. Konklusion vedrørende skade
(135)
En af de interesserede parter anfægtede konklusionen i betragtning 107 i forordningen om midlertidig told, om at faldet i forbruget havde en negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenen. Ifølge denne part kunne der ikke være tale om skade som følge af faldet i forbruget, da den samlede markedsandel var uændret.
(136)
Med hensyn til bemærkningen vedrørende stabiliteten for EU-producenternes markedsandel til trods for det faldende forbrug skal det bemærkes, at markedsandelen ikke er den eneste relevante skadesindikator. Det lykkedes for EU-producenterne at opretholde deres andel på EU-markedet, men det var på bekostning af rentabiliteten, som faldt i den betragtede periode. Det kan derfor ikke konkluderes, at stabiliteten for EU-producenternes markedsandel udelukker, at der er sket skade.
(137)
På baggrund af ovenstående bekræftes konklusionerne om skade i betragtning 107-111 i forordningen om midlertidig told hermed.
E. ÅRSAGSSAMMENHÆNG
(138)
Kommissionen modtog bemærkninger vedrørende de foreløbige konklusioner med hensyn til årsagssammenhæng. Disse bemærkninger var en gentagelse af bemærkninger, der allerede var fremsat i forordningen om midlertidig told i betragtning 128-132 om selvforskyldt skade. Der er ikke indkommet nye beviser, som vil kunne ændre de foreløbige konklusioner. Konklusionerne i betragtning 135 og 136 i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor.
1. Virkninger af importen fra Kina
(139)
I henhold til grundforordningens artikel 3, stk. 6 og 7, blev det i den midlertidige fase undersøgt, om dumpingimporten af den pågældende vare med oprindelse i Kina havde forvoldt EF-erhvervsgrenen væsentlig skade.
(140)
Nogle parter hævdede, at nedgangen i EU-erhvervsgrenens produktion og salg skyldtes faldende forbrug. Det blev også hævdet, at virkningerne af importen fra Kina må have været begrænset, eftersom den kinesiske markedsandel kun steg med 1,6 %, og herudaf kan højst 1 % have berørt EU-erhvervsgrenens markedsandel.
(141)
I den forbindelse erindres der om, at undersøgelsen viste et sammenfald i tid mellem den stigende markedsandel for importen fra Kina og faldet i EU-erhvervsgrenens fortjeneste og en stigning i lagerbeholdningerne. I øvrigt er det ikke kun en øget markedsandel, som har lagt pres på EU-erhvervsgrenen, men i højere grad prisadfærden og de høje underbudsniveauer hos de kinesiske eksporterende producenter.
(142)
Som nævnt i betragtning 113 afslørede undersøgelsen betydelige prisunderbudsniveauer. Den viste også, at EU-erhvervsgrenen og EU-importørerne i vidt omfang solgte til de samme kunder, hvilket betød, at EU-erhvervsgrenen var i direkte konkurrence med dumpingimporten i forbindelse med ordrer.
(143)
Alt i alt viser dette, at det var pristrykket og ikke kun importmængden, som var årsag til faldet i EU-erhvervsgrenens rentabilitetstal og forværringen af de fleste skadesindikatorer.
2. Mangel på konkurrence mellem fliser produceret i Unionen og dumpingimporterede fliser fra Kina
(144)
Mange af de interesserede parter hævdede, at importen af keramiske fliser fra Kina ikke har kunnet forvolde EU-erhvervsgrenen skade, da de ikke er sammenlignelige. I den forbindelse blev det fremført, at keramiske fliser fra Kina forsyner markedet med homogene varer, hvorimod EU-erhvervsgrenen producerer efter ordre i mindre partier. Det blev også fremført, at den kinesiske erhvervsgren og EU-erhvervsgrenen ikke er i konkurrence med hinanden, da den kinesiske erhvervsgren er rettet mod lav- til mellemprissegmentet, hvorimod EU-erhvervsgrenen er rettet mod mellem- til højprissegmentet. EU-erhvervsgrenens begrænsede tab af markedsandel blev fremført som bevis herfor.
(145)
Der blev ikke forelagt noget væsentligt bevis til støtte for ovenstående påstande, men det blev dog nøje undersøgt, om importen fra Kina rent faktisk konkurrerede med fliser produceret i Unionen.
(146)
I den forbindelse skal det bemærkes, at Kommissionen har foretaget meget detaljerede sammenligninger, hvor der er skelnet mellem hundredvis af forskellige flisetyper. I den foreliggende sag viste undersøgelsen, at EU-erhvervsgrenen og eksportørerne havde en stor mængde sammenlignelige typer. Det viser klart, at EU-erhvervsgrenen og importen fra Kina er i konkurrence med hinanden hvad angår varetyper. Der erindres også om, at det i undersøgelsen er blevet fastslået, at EU-erhvervsgrenen og de eksporterende producenter er i direkte konkurrence med hinanden, da de har det samme kundegrundlag.
(147)
Med hensyn til påstanden om, at keramiske fliser fra Kina forsyner markedet med homogene varer, hvorimod EU-erhvervsgrenen producerer efter ordre i mindre partier, så erindres der om - se betragtning 95 i forordningen om midlertidig told - at det var presset fra importen fra Kina, som tvang EU-erhvervsgrenen til at gå over til mindre varepartier og tilbyde et større varesortiment med hensyn til farver og størrelse. EU-erhvervsgrenen optræder stadig i alle markedssegmenter, og i modsætning til hvad der er påstået ovenfor, så må det, at EU-erhvervsgrenen har været nødt til at fokusere på specifikke varetyper, tages som et tegn på, at der har været direkte konkurrence.
(148)
På baggrund af ovenstående kan argumentet om, at importen fra Kina ikke har forvoldt EU-erhvervsgren skade, da de var i konkurrence med hinanden, ikke tages til følge.
3. Virkningerne af andre faktorer
3.1. Virkningerne af importen fra andre tredjelande
(149)
Nogle af parterne fastholdt argumentet om, at indvirkningen af den tyrkiske import skulle betragtes som signifikant. Med hensyn til priser anfægtede en af parterne konklusionen om, at stigningen på 19 % i de tyrkiske priser var væsentlig.
(150)
Dette argument er blevet drøftet i betragtning 118 i forordningen om midlertidig told, og der er ikke fundet noget nyt bevis, som vil kunne afkræfte konklusionen fra den foreløbige fase. I den forbindelse bekræftes det, at stigningen på 19 % i de tyrkiske priser må betragtes som væsentlig. Der erindres endvidere om som anført i betragtning 41, at der ikke var beviser på dumpingimport fra dette land, som havde forvoldt EU-erhvervsgrenen skade, og derfor kan dette argument ikke tages til følge.
3.2. Virkningen af faldet i forbruget
(151)
En af de interesserede parter hævdede, at faldet i forbruget hovedsageligt havde ramt Spanien og Italien, hvor skaden angiveligt var mest iøjnefaldende. Omvendt var hoveddestinationen for den kinesiske eksport de nordlige medlemsstater, hvor der ikke var et fald i forbruget, og hvor EU-producenterne angiveligt havde lidt mindst skade. Den samme part fastholdt også, at den spanske branche, der fremstillede keramiske fliser, var kommet sig i 2010, hvilket viser, at der ikke er nogen forbindelse mellem kinesisk eksport og produktions- og salgstallene for EU-erhvervsgrenen.
(152)
En af parterne hævdede, at den stigning i lagerbeholdningerne, som var konstateret hos EU-erhvervsgrenen, kunne henføres til et fald i forbruget i Unionen og ikke til dumpingimporten fra Kina.
(153)
Påstandene om, at de nordeuropæiske medlemsstater ikke var ramt af et fald i forbruget, og at importen fra Kina kun skulle være gået til det nordlige Europa, var der ikke noget væsentligt belæg for. Tværtimod viser data fra de kinesiske eksporterende producenter i stikprøven, at salget er ligeligt fordelt i hele Unionen. Endvidere tegner Spanien og Italien sig samlet set for 28 % af dette salg, hvilket kun er lidt under salget til Tyskland (32 %). På dette grundlag blev disse påstande afvist.
(154)
Med hensyn til påstanden om, at stigningen i lagerbeholdningerne, som var konstateret hos EU-erhvervsgrenen, kunne henføres til et fald i forbruget i Unionen, henviser Kommissionen til begrundelsen i betragtning 108 i forordningen om midlertidig told, ifølge hvilken presset fra importen fra Kina var meget stort, især hvad angår salget af store partier, og at dette havde en klar indvirkning på EU-producenternes lagerbeholdninger. Væksten i lagerbeholdningerne i den betragtede periode kan ikke kun forklares med, at det var vanskeligt at sælge varerne, men også med, at det var nødvendigt at have et meget stort varesortiment tilgængeligt i lagerbeholdningerne. Konklusionen om skadesvirkningen af importen fra Kina for lagerbeholdningerne bekræftes derfor.
3.3. Virkningen af den økonomiske krise
(155)
Mange interesserede parter fastholdt, at den økonomiske krise var den egentlige årsag til de vanskeligheder, som EU-erhvervsgrenen stod over for. Det blev understøttet af den kendsgerning, at den største forværring fandt sted mellem 2008 og 2009, dvs. det år, hvor krisen slog til, hvorimod tendensen var mindre voldsom i den følgende periode. Det blev også påpeget, at der i den betragtede periode var både højdepunkter og lavpunkter i en cyklus, hvor højdepunktet var karakteriseret ved et boom i byggesektoren og lavpunktet ved den finansielle krise og faldet i eksporten som følge af oprettelsen af nye produktionssteder i lande i den tredje verden.
(156)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger fastholdt en af de interesserede parter, at forværringen af en række skadesindikatorer snarere skyldtes den økonomiske krise end dumpingimporten. Ifølge denne part bevirkede recessionen, at efterspørgslen efter store mængder af lavprisvarer steg. Følgelig måtte EU-erhvervsgrenen fokusere mere på produktion af store ordrer, hvilket var et segment, hvor den kinesiske erhvervsgren allerede var virksom. Og dette gav anledning til en stigning i lagerbeholdningerne. Endvidere forårsagede recessionen angiveligt højere inflation i Unionen end i Kina, hvilket førte til en stigning i produktionsomkostningerne for EU-producenterne og angiveligt til, at EU-erhvervsgrenen måtte sælge til priser, der lå under produktionsomkostningerne.
(157)
En anden part hævdede, at EU-erhvervsgrenens fortjeneste var gået betydeligt op i sidste kvartal i UP, og at dette viste, at EU-erhvervsgrenen var kommet sig efter den økonomiske krise. Denne part anmodede om, at fortjenesten i UP skulle opgøres pr. kvartal, hvilket sandsynligvis ville vise, at rentabiliteten var betydeligt højere hen mod slutningen af UP.
(158)
Den kendsgerning, at den økonomiske afmatning havde en virkning på EU-erhvervsgrenens resultater, blev allerede nævnt i betragtning 120 i forordningen om midlertidige foranstaltninger. I den forbindelse bør det erindres, at for at der kan fastslås en årsagssammenhæng, skal dumpingimporten ifølge den relevante retsnorm have forårsaget væsentlig skade for EU-erhvervsgrenen. Dumpingimporten er dog ikke nødvendigvis den eneste skadesårsag.
(159)
Endvidere viste undersøgelsen, at den kinesiske eksport fortsatte med at stige til trods for den økonomiske krise. Kina var således den eneste aktør på markedet, som var i stand til at opretholde sin markedsandel i den vanskelige økonomiske situation.
(160)
Med hensyn til den strukturelle ændring i efterspørgslen i Unionen som nævnt i betragtning 156 blev der ikke fremsat noget bevis, som kunne understøtte denne påstand. Tværtimod erindres der om, at undersøgelsen, som forklaret i betragtning 106 i forordningen om midlertidig told, viste, at EU-erhvervsgrenen havde været nødt til at ændre sit varesortiment for at kunne tilbyde et større udbud af varer med hensyn til type, farve og størrelse og til at øge sine lagerbeholdninger for at reagere hurtigt på meget specifikke ordrer. Denne påstand blev derfor afvist.
(161)
Hvad angår inflationens indvirkning på produktionsomkostningerne, kan det konstateres, at inflationsraten i Unionen i gennemsnit ikke har været højere end i Kina i den betragtede periode, og at den derfor ikke kan forklare EU-producenternes vanskeligheder med at sælge til bæredygtige priser. I betragtning af underbudsniveauet kan det heller ikke konkluderes, at EU-erhvervsgrenen har lagt et pres i nedadgående retning på importpriserne fra Kina. På det grundlag måtte denne parts påstand afvises.
(162)
For EU-erhvervsgrenens situation erindres der derimod om, at forordningen om midlertidig told (betragtning 126) viste, at den aggressive prisadfærd hos de kinesiske eksportører havde påvirket EU-erhvervsgrenens rentabilitet i den betragtede periode allerede inden afmatningen i verdensøkonomien. Det viser, at selv uden krisen var presset fra lavprisimporten fra Kina i sig selv tilstrækkelig til at kunne forvolde EU-erhvervsgrenen væsentlig skade.
(163)
Hvis dette ses i sammenhæng med dumpingpriserne, understøtter det konklusionen om, at årsagssammenhængen mellem den kinesiske eksport og den forvoldte skade for EU-erhvervsgrenen ikke bliver brudt med den økonomiske afmatning.
(164)
Hvad angår anmodningen om, at fortjenesten i UP bliver opgjort pr. kvartal, blev det ikke anset for at være relevant i den nuværende undersøgelse, for selv om der måske har været en mere udtalt forbedring af fortjenesten, så vil den skulle ses i forhold til målet for fortjenesten på 3,9 %.
3.4. Virkningen af en manglende omstrukturering i EU-erhvervsgrenen
(165)
En af de interesserede parter hævdede, at den skade, der var forvoldt EU-producenterne, kunne føres tilbage til deres mangel på omstrukturering, eftersom tilbagegangen for markedet på 29 % kun var blevet ledsaget af en nedskæring på 7 % i kapaciteten og på 16 % i beskæftigelsen.
(166)
I denne sektor er det vanskeligt at lukke for produktionskapaciteten, da en genoptagelse heraf i tilfælde af et eventuelt genopsving på markedet er yderst bekosteligt for producenterne. Nedskæringen i beskæftigelsen i den pågældende periode var af samme størrelsesorden som nedgangen på markedet. Beskæftigelsesudviklingen behøver ikke at være en fuldstændig afspejling af produktionsudviklingen, da ikke alle jobs har direkte tilknytning til den aktuelle produktion. Altså kan den kendsgerning, at nedskæringen i kapaciteten og i arbejdsstyrken i erhvervsgrenen ikke fuldstændigt afspejlede tilbagegangen på markedet, ikke siges at være forårsaget af manglende omstrukturering. I modsætning til påstandene og i betragtning af strukturen i erhvervsgrenen må en nedskæring på 7 % i kapaciteten og en nedskæring på 16 % i beskæftigelsen derfor betragtes som betydelig.
3.5. Virkningen af EU-erhvervsgrenens resultater på eksportmarkederne
(167)
En af de interesserede parter hævdede, at det var de høje priser og ikke virkningen af den kinesiske eksport, som havde forårsaget en nedgang i EU-erhvervsgrenens eksportsalg.
(168)
Med hensyn til denne påstand erindres der om, at der er blevet rettet op på EU-erhvervsgrenens eksportresultater efter den økonomiske krise. Påstanden om, at eksportresultaterne skulle have haft en betydelig negativ indvirkning på EU-erhvervsgrenens resultater, er derfor ikke holdbar.
4. Konklusion om årsagssammenhæng
(169)
Ingen af argumenterne fra de interesserede parter viser, at virkningerne af andre faktorer end dumpingimporten fra Kina kan bryde årsagssammenhængen mellem dumpingimporten og den konstaterede skade. Konklusionerne om årsagssammenhæng i forordningen om midlertidig told bekræftes derfor.
F. UNIONENS INTERESSER
(170)
På baggrund af parternes bemærkninger foretog Kommissionen en yderligere analyse af samtlige argumenter, der vedrører Unionens interesser. Alle spørgsmål er blevet gennemgået, og konklusionerne i forordningen om midlertidig told er blevet bekræftet.
1. EU-erhvervsgrenens interesser
(171)
Da der ikke er fremsat bemærkninger vedrørende EU-erhvervsgrenens interesser, bekræftes konklusionerne i betragtning 137-141 i forordningen om midlertidig told herved.
2. Importørernes interesser
(172)
En af parterne hævdede, at indførelsen af foranstaltninger ville true importørernes økonomiske eksistens, da de kun delvis ville kunne lægge de ekstra omkostninger fra tolden over på deres kunder.
(173)
Efter den endelige fremlæggelse af oplysninger var der to parter, som ikke var enige i konklusionen om, at importørerne nemt kan gå fra kinesiske leverancer til andre leveringskilder, især fordi kvalitet og pris ikke var sammenlignelige.
(174)
Med hensyn til denne påstand erindres der om, at en stor del af importen ikke bliver påvirket af told, da den ikke er af kinesisk oprindelse. Egenskaberne ved varen, som fremstilles overalt i verden i sammenlignelige kvaliteter, gør, at der kan skiftes fra en vare til en anden, og at der altså er en række alternative muligheder, i modsætning til hvad der hævdes. Selv for importører, som holder sig til import fra Kina, som undersøgelsen viste var dumpingimport og blev solgt til priser, der lå betydeligt under priserne for varer med oprindelse i Unionen, blev det konstateret i undersøgelsen, at importørerne kan pålægge deres salgspriser en avance på over 30 %. Det lader formode - sammen med den kendsgerning, at importørerne har haft en fortjeneste på omkring 5 %, og at de har kunnet lægge i det mindste en del af de potentielle omkostningsstigninger over på deres kunder - at de vil kunne klare virkningerne af foranstaltningerne.
(175)
Endvidere vil indførelsen af foranstaltninger, som det også er konkluderet i betragtning 144 i forordningen om midlertidig told, ikke hindre EU-importørerne i at øge deres importandele med varer uden dumping fra de andre kilder både i Unionen og i andre tredjelande.
(176)
En af importørerne hævdede, at for en bestemt varetype ville de kinesiske priser for øjeblikket være højere end EU-erhvervsgrenens priser, og at foranstaltningerne derfor ville betyde, at eksporten af denne specifikke type ikke ville være mulig fremover.
(177)
Intet understøttede denne påstand. Endvidere havde denne varetype ifølge tilgængelige oplysninger kun en lille del af markedet og ville ikke påvirke leveringen til EU-markedet i væsentlig grad. Påstanden blev derfor afvist.
3. Brugernes interesser
(178)
Nogle af de interesserede parter hævdede, at indvirkningen på brugerne ville være betydelig. Det blev især fremført, at stigningen i mindsteprisen på 32,3 % ville afholde kunderne fra at købe kvalitetsvarer. Det blev også fremført, at selv om det nok var rigtigt, at indvirkningen på de store »Gør det selv«-forretninger kunne være begrænset, så ville de små specialforretninger blive hårdt ramt.
(179)
Hvad angår indvirkningen på de endelige brugere, bekræfter Kommissionen, hvad der foreløbigt blev konkluderet i forordningen om midlertidig told i betragtning 152 og 153, nemlig at priseffekten vil være begrænset.
(180)
Byggesektoren, som er en af de store kunder for producenter af keramiske fliser, havde besluttet ikke at samarbejde i undersøgelsen. Efter at der var blevet indført midlertidige foranstaltninger blev FIEC (den europæiske entreprenørsammenslutning) igen bedt om at give statistiske oplysninger, som kunne vise, i hvor høj grad, om overhovedet, sektoren ville blive påvirket af indførelsen af foranstaltninger. FIEC bekræftede, at selv om der ikke var direkte tilgængelige oplysninger, er omkostningseffekten af foranstaltningerne på deres virksomhed generelt meget lille. De forklarede også, at den manglende interesse hos deres medlemmer skulle opfattes som en støtte til Kommissionens forslag.
(181)
For de små specialforretningers vedkommende kunne Kommissionen ikke få entydige tal, som kunne bekræfte, hvor stor og omfangsrig indvirkningen af antidumpingforanstaltningen var. I lighed med hvad der sker for importørerne, må det ikke glemmes, at keramiske fliser bliver fremstillet i Unionen og i mange tredjelande uden dumping. Derfor kan det udelukkes, at der er alvorlig risiko for mangel på leverancer til detailforretninger.
4. De endelige forbrugeres interesser
(182)
Der blev gjort forsøg på at få en mere detaljeret vurdering af indvirkningen fra forbrugerne. Undersøgelsen viste, at indvirkningen sandsynligvis vil være begrænset.
(183)
Først og fremmest bliver den absolutte værdi af foranstaltningerne beregnet ud fra importprisen, altså på et grundlag, som er meget lavere end den endelige detailpris for den pågældende vare. Denne værdi kan opdeles på forskellige trin (importører, grossister og detailhandlere), inden varen når ud til den endelige kunde. Og selv om importørerne og forhandlerne skulle lægge hele toldbyrden over på kunderne, må det ikke glemmes, at der er et stort udbud af varer på markedet, som ikke er omfattet af foranstaltninger, og som fremstilles af såvel EU-producenter som producenter i tredjelande.
(184)
Kommissionen har beregnet, hvilken indvirkning antidumpingtolden vil få for priserne til forbrugerne, ved at se på, hvor meget told der ville skulle betales for den nuværende import fra Kina, og lægge dette beløb direkte over på forbrugerne, ud fra den antagelse at importører, grossister og detailhandlere vil lægge samtlige ekstra omkostninger over på de endelige forbrugere. Den således beregnede indvirkning på omkostningerne ligger betydeligt under 0,5 EUR pr. m2. Der erindres om, at det i forordningen om midlertidig told blev konkluderet, at det gennemsnitlige årsforbrug pr. person i Unionen er på ca. 2,2 m2. I betragtning af den lille indvirkning, som tolden vil få pr. m2, vil omkostningsstigningen derfor sandsynligvis være begrænset, selv om forbrugeren skulle købe en stor mængde af den pågældende vare til nybyggeri eller renovering.
5. Konklusion vedrørende Unionens interesser
(185)
Virkningerne af indførelsen af foranstaltninger kan forventes at bistå EU-erhvervsgrenen med deraf følgende gavnlige virkninger for konkurrenceforholdene på EU-markedet og en mindskelse af truslen om lukninger og betydelige tab af arbejdspladser.
(186)
Endvidere kan indførelsen af foranstaltningerne forventes af få en begrænset indvirkning for brugerne/importørerne, som vil kunne erhverve varerne fra en bred vifte af leverandører fra Unionen og andre tredjelande.
(187)
Ud fra ovenstående kan det ikke konkluderes, at indførelsen af foranstaltninger vil være i strid med Unionens interesser.
G. ENDELIGE FORANSTALTNINGER
1. Skadestærskel
1.1. Fremlæggelse af oplysninger
(188)
To af de interesserede parter fremførte, at Kommissionen burde have offentliggjort målprisunderbudsmargenen i forordningen om midlertidig told, og en af dem hævdede, at den manglende offentliggørelse heraf betød, at de interesserede parter ikke kunne vurdere, om reglen om den lavest mulige told var blevet korrekt anvendt.
(189)
Som svar på ovenstående følger her de midlertidige margener:
Virksomhed
Skadesmargen
Group Wonderful
52,6 %
Group Xinruncheng
95,8 %
Shandong Yadi Ceramics Co. Ltd.
72,1 %
Heyuan Becarry Ceramic Co. Ltd.
73,9 %
Alle andre samarbejdsvillige producenter
66,0 %
Alle andre
95,8 %
1.2. Skadesmargen
(190)
En af parterne hævdede, at Kommissionen ikke havde været konsekvent i sin fremgangsmåde til at fastslå skade, og at konklusionerne burde have været baseret på vejede gennemsnitlige data for hele erhvervsgrenen.
(191)
For så vidt angår denne påstand, skal det bemærkes, at resultaterne vedrørende skadestærskelen er baseret på verificerede virksomhedsspecifikke data, som anses for at være det mest pålidelige grundlag til sammenligning af alle relevante fakta. Denne påstand måtte derfor afvises.
(192)
I betragtning af konklusionerne om dumping, deraf følgende skade, årsagssammenhæng og Unionens interesser bør der indføres foranstaltninger for at forhindre, at dumpingimporten fra Kina forårsager yderligere skade for EU-erhvervsgrenen.
(193)
Ved fastsættelsen af toldsatsen er der taget hensyn til de fastslåede dumpingmargener og den told, der er nødvendig for at bringe de skadelige virkninger, som EU-erhvervsgrenen har været udsat for, til ophør.
(194)
Det blev derfor fundet passende af beregne målprisunderbudsmargenen ud fra de priser, som fremgik af data, der var indsendt af EU-producenter og kinesiske eksportører.
(195)
Ved fastsættelsen af den antidumpingtold, som er nødvendig for at afhjælpe virkningerne af den skadevoldende dumping, blev der taget hensyn til, at tolden skulle beregnes på en sådan måde, at EU-erhvervsgrenen kunne få dækket sine produktionsomkostninger og opnå en rimelig fortjeneste. En rimelig fortjeneste, inden skat, blev anset for at være en fortjeneste, som en erhvervsgren af denne type ville kunne opnå under normale konkurrenceforhold, dvs. uden dumpingimport, ved salg af samme vare i Unionen. Denne fortjeneste er blevet fastsat ud fra den rentabilitet på 3,9 %, som EU-erhvervsgrenen havde opnået i 2007 (se nærmere i tabel 12 i forordningen om midlertidig told).
(196)
De fastlagte skadesmargener er som følger:
Virksomhed
Skadesmargen
Group Wonderful
58,5 %
Group Xinruncheng
82,3 %
Shandong Yadi Ceramics Co. Ltd.
66,6 %
Heyuan Becarry Ceramic Co. Ltd.
58,6 %
Alle andre samarbejdsvillige producenter
65,0 %
Alle andre
82,3 %
(197)
Det skal bemærkes, at skadesmargenen for »alle andre samarbejdsvillige producenter« er blevet fastsat uden data fra Kito Group, eftersom Kito Group ikke indgik i stikprøven, og for at være konsekvent i den måde, hvorpå dumpingmargenen beregnes for »alle andre samarbejdsvillige producenter«. (Se artikel 9, stk. 6, første punktum, i grundforordningen). I forbindelse med anvendelsen af artikel 18 i grundforordningen som nævnt i betragtning 54 finder restskadesmargenen anvendelse på Kito Group.
(198)
Det skal også bemærkes, at målprisunderbudsmargenerne er højere end dumpingmargenerne i betragtning 88-93 ovenfor og derfor skal dumpingmargenen lægges til grund for fastlæggelsen af toldens niveau i henhold til reglen om den lavest mulige told.
(199)
For at sikre lige behandling af nye eksporterende producenter og de samarbejdsvillige virksomheder, der ikke indgik i stikprøven, og som er nævnt i bilag I til denne forordning, bør der fastsættes bestemmelser om, at den vejede gennemsnitlige told, der indføres for sidstnævnte virksomheder, også skal gælde for nye producenter, som ellers ikke ville være berettiget til en genoptagelse af undersøgelsen i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 4, da artikel 11, stk. 4 ikke finder anvendelse, når der er benyttet stikprøver ved undersøgelsen.
2. Toldangivelse
(200)
De statistiske oplysninger om den pågældende vare er ofte udtrykt i kvadratmeter. Der er dog ikke anført nogen supplerende enhed for den pågældende vare i den kombinerede nomenklatur gengivet i bilag I til Rådets forordning (EØF) nr. 2658/87 af 23. juli 1987 om told- og statistiknomenklaturen og den fælles toldtarif (6). Det er derfor nødvendigt at fastslå, at ikke kun vægten i kg eller tons, men også antallet af kvadratmeter af den pågældende vare til import anføres i erklæringen om overgang til fri omsætning.
3. Endelig opkrævning af midlertidig told
(201)
På grund af størrelsen af de konstaterede dumpingmargener og den skade, der er forvoldt EU-erhvervsgrenen, anses det for nødvendigt, at de beløb, der er stillet som sikkerhed i form af den midlertidige antidumpingtold, som blev indført ved forordningen om midlertidig told, opkræves endeligt.
(202)
Såfremt den endelige told er højere end den midlertidige told, opkræves kun de beløb, der er stillet som sikkerhed svarende til den midlertidige told, endeligt, mens de beløb, der er stillet som sikkerhed ud over den endelige antidumpingtold, bør frigives.
4. Foranstaltningens form
(203)
En af de interesserede parter foreslog, at foranstaltningerne skulle have form af minimumsimportpris (MIP) i stedet for værditoldsatser. MIP er imidlertid ikke egnet til den pågældende vare, da der findes mange forskellige varetyper, og priserne varierer betydeligt, hvilket medfører en væsentlig risiko for krydskompensation. Desuden forventes det, at varetyperne fortsat vil udvikle sig med hensyn til design og efterbehandling, og at MIP således ikke længere vil være et passende grundlag for toldsatsen. Derfor afvises anmodningen om at indføre foranstaltninger i form af MIP.
(204)
En anden part anmodede om, at foranstaltningerne skulle have form af importkontingenter. Men importkontingenter er hverken på linje med grundforordningen eller med internationalt vedtagne regler. Anmodningen måtte derfor afvises -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
1. Der indføres hermed en endelig antidumpingtold på importen af glaserede eller uglaserede keramiske sten og fliser til brolægning, gulvbelægning eller beklædning af vægge, kaminer o.l.; samt glaserede og uglaserede keramiske terninger og lignende varer til mosaikarbejder, også på underlag, som for øjeblikket tariferes under KN-kode 6907 10 00, 6907 90 20, 6907 90 80, 6908 10 00, 6908 90 11, 6908 90 20, 6908 90 31, 6908 90 51, 6908 90 91, 6908 90 93 og 6908 90 99, med oprindelse i Folkerepublikken Kina.
2. Den endelige antidumpingtold fastsættes til følgende af nettoprisen, frit Unionens grænse, ufortoldet, for den i stk. 1 omhandlede vare fremstillet af følgende virksomheder:
Virksomhed
Told
Taric-tillægskode
Dongguan City Wonderful Ceramics Industrial Park Co., Ltd.; Guangdong Jiamei Ceramics Co. Ltd.; Qingyuan Gani Ceramics Co. Ltd.; Foshan Gani Ceramics Co. Ltd.
26,3 %
B011
Guangdong Xinruncheng Ceramics Co. Ltd.
29,3 %
B009
Shandong Yadi Ceramics Co Ltd
36,5 %
B010
Virksomheder anført i bilag I
30,6 %
Alle andre virksomheder
69,7 %
B999
3. Anvendelsen af de individuelle toldsatser, der er fastsat for de i stk. 2 omhandlede virksomheder, er betinget af, at der over for medlemsstaternes toldmyndigheder fremlægges en gyldig handelsfaktura, der overholder kravene i bilag II. Hvis en sådan faktura ikke fremlægges, anvendes den told, der gælder for alle andre virksomheder.
4. Gældende bestemmelser vedrørende told finder anvendelse, medmindre andet er fastsat.
Artikel 2
Beløb, der er stillet som sikkerhed i form af midlertidig antidumpingtold i henhold til forordning (EU) nr. 258/2011 om indførelse af en midlertidig antidumpingtold på importen af keramiske fliser for øjeblikket henhørende under KN-kode 6907 10 00, 6907 90 20, 6907 90 80, 6908 10 00, 6908 90 11, 6908 90 20, 6908 90 31, 6908 90 51, 6908 90 91, 6908 90 93 og 6908 90 99 og med oprindelse i Folkerepublikken Kina opkræves endeligt. De beløb, for hvilke der er stillet sikkerhed ud over den endelige antidumpingtold, frigives.
Artikel 3
Hvis en producent fra Folkerepublikken Kina over for Kommissionen fremlægger tilstrækkelig dokumentation for, at virksomheden ikke eksporterede de pågældende varer, der er beskrevet i artikel 1, stk. 1, med oprindelse i Folkerepublikken Kina i undersøgelsesperioden (1. april 2009 til 31. marts 2010), at den ikke er forretningsmæssigt forbundet med en eksportør eller producent, der er omfattet af de foranstaltninger, der er indført ved denne forordning, og at den enten faktisk har eksporteret de pågældende varer eller har indgået en uigenkaldelig kontraktlig forpligtelse til at eksportere en væsentlig mængde til Unionen efter undersøgelsesperiodens ophør, kan Rådet ved simpelt flertal efter forslag fremsat af Kommissionen og efter høring af det rådgivende udvalg ændre artikel 1, stk. 2, og lade den pågældende producent være omfattet af den told, der finder anvendelse for samarbejdsvillige producenter, der ikke indgik i stikprøven, dvs. 30,6 %.
Artikel 4
Hvis en erklæring om overgang til fri omsætning indgives vedrørende de varer, som er omhandlet i artikel 1, skal antallet af kvadratmeter af de importerede varer angives i det relevante felt i erklæringen.
Artikel 5
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 12. september 2011.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 917/2011,
annettu 12 päivänä syyskuuta 2011,
lopullisen polkumyyntitullin käyttöönotosta Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien keraamisten laattojen tuonnissa ja kyseisessä tuonnissa käyttöönotetun väliaikaisen tullin lopullisesta kantamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 9 artiklan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, jonka tämä on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
A. MENETTELY
1. Väliaikaiset toimenpiteet
(1)
Komissio otti asetuksella (EU) N:o 258/2011 (2), jäljempänä ’väliaikaista tullia koskeva asetus’, käyttöön väliaikaisen polkumyyntitullin Kiinan kansantasavallasta, jäljempänä ’Kiina’, peräisin olevien keraamisten laattojen tuonnissa.
(2)
Asetuksesta julkaistiin oikaisu (3)31 päivänä toukokuuta 2011 tiettyjen typografisten virheiden korjaamiseksi, erityisesti tiettyjen väliaikaista tullia koskevan asetuksen liitteessä I olevien vientiä harjoittavien kiinalaisten tuottajien nimissä olevien oikeinkirjoitusvirheiden korjaamiseksi.
(3)
Eräissä oikaisun julkaisemisen jälkeen saaduissa huomautuksissa, jotka tarkistuksissa todettiin perustelluiksi, todettiin, että tietyissä muissa nimissä oli oikeinkirjoitusvirheitä. Tämän asetuksen liitteessä I luetellaan kaikkien yritysten, joihin sovelletaan painotettua keskimääräistä tullia, oikeat nimet.
(4)
Menettely aloitettiin, kun Euroopan keraamisten laattojen valmistajia edustava järjestö CET (European Ceramic Tiles Manufacturer's Association), jäljempänä ’valituksen tekijä’, oli tehnyt valituksen sellaisten tuottajien puolesta, joiden tuotanto muodostaa huomattavan osan eli yli 30 prosenttia keraamisten laattojen kokonaistuotannosta unionissa. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 24 kappaleessa todetaan, polkumyyntiä ja siitä aiheutunutta vahinkoa koskeva tutkimus kattoi 1 päivän huhtikuuta 2009 ja 31 päivän maaliskuuta 2010 välisen ajan, jäljempänä ’tutkimusajanjakso’. Vahingon määrittämisen kannalta merkittävien kehityssuuntauksien arvioimiseksi komissio tarkasteli tietoja, jotka kattoivat 1 päivän tammikuuta 2007 ja tutkimusajanjakson päättymisen välisen ajan, jäljempänä ’tarkastelujakso’.
2. Myöhempi menettely
(5)
Niiden olennaisten tosiseikkojen ja huomioiden ilmoittamisen jälkeen, jäljempänä ’alustavien päätelmien ilmoittaminen’, joiden perusteella väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönotosta päätettiin, useat asiaan liittyvät osapuolet esittivät kirjalliset huomautukset alustavista päätelmistä. Kuulemista pyytäneille tahoille annettiin mahdollisuus tulla kuulluiksi ja kahden asiaan liittyvän osapuolen pyynnöstä järjestettiin kuulemisia kuulemismenettelyistä vastaavan neuvonantajan kanssa.
(6)
Komissio jatkoi lopullisia päätelmiään varten tarpeellisina pitämiensä tietojen hankkimista.
(7)
Kaikille osapuolille ilmoitettiin niistä olennaisista tosiseikoista ja huomioista, joiden perusteella lopullisen polkumyyntitullin käyttöönottoa Kiinasta peräisin olevien keraamisten laattojen tuonnissa ja väliaikaisen tullin vakuutena olevien määrien lopullista kantamista aiottiin suositella. Osapuolille annettiin myös määräaika, jonka kuluessa ne voivat esittää tästä ilmoituksesta johtuvia huomautuksia.
(8)
Kaikkia asiaan liittyvien osapuolten esittämiä suullisia ja kirjallisia huomautuksia tarkasteltiin, ja ne otettiin huomioon soveltuvin osin.
3. Menettelyn osapuolet
3.1 Kiinalaisia vientiä harjoittavia tuottajia koskeva otanta
(9)
Valittaessa vientiä harjoittavia tuottajia koskevaa otosta, yhteistyössä toimiva yritysryhmä otettiin niiden pyynnöstä mukaan otokseen, koska väitettyyn ryhmään kuuluvien kahden tuottajan yhteenlasketun viennin määrä teki niistä yhdessä kolmanneksi suurimman viejän, kun tarkastellaan unionin markkinoille suuntautuneen viennin määrää. Nämä yritykset väittivät, että niillä oli yhteys, joka perustui tietyistä yhteisön tullikoodeksista annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2913/92 soveltamista koskevista säännöksistä 2 päivänä heinäkuuta 1993 annetun komission asetuksen (ETY) N:o 2454/93 (4) 143 artiklan 1 kohdan b alakohtaan, jonka mukaan osapuolten katsotaan olevan etuyhteydessä keskenään ainoastaan, jos ”he ovat oikeudelliselta asemaltaan liikekumppaneita”. Tutkimuksessa kävi ilmi, että kyseiset yritykset eivät olleet edellä tarkoitetulla tavalla etuyhteydessä keskenään, ja niitä kohdeltiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 35 kappaleessa tarkoitetulla tavalla erillisinä yksikköinä.
(10)
Useat vientiä harjoittavat tuottajat väittivät, että kyseiset yritykset olisi jätettävä otoksen ulkopuolelle, koska ne olivat toimittaneet vääriä tai harhaanjohtavia tietoja. Nämä tuottajat väittivät, että painotettu polkumyyntimarginaali olisi sen vuoksi laskettava ilman kyseistä kahta otokseen valittua yritystä.
(11)
Tältä osin todetaan, että kyseessä olevien osapuolten ennen otokseen valitsemista toimittamia tietoja pidettiin riittävinä, jotta niitä voitiin pitää etuyhteydessä olevina, ja ne otettiin mukaan otokseen niiden yhteenlasketun unionin markkinoille suuntautuvan viennin määrän vuoksi. Näiden kahden yrityksen toimitiloihin tehtyjen tarkastuskäyntien jälkeen niiden välinen yhteys tarkastettiin yksityiskohtaisesti. Yritysten toimittamat, etuyhteyttä koskevan väitteensä tueksi tarkoitetut tiedot tarkastettiin, ja sen vuoksi todettiin, että yrityksiä ei voida niiden perusteella pitää etuyhteydessä olevina, toisin kuin yritykset itse katsoivat. Näin ollen pääteltiin, että kyseisiä yrityksiä ei voida pitää asetuksen (ETY) N:o 2454/93 143 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettuina etuyhteydessä olevina yrityksinä. Koska kyseiset yritykset toimivat tutkimuksen yhteydessä yhteistyössä ja toimittivat tietoja niiden väitetystä yhteydestä, niiden jättämistä otoksen ulkopuolelle ei pidetä perusteltuna. Näin ollen väite hylätään.
(12)
Lisäksi vaikka oletettaisiin, että muiden yritysten valitseminen otokseen tutkimuksen ajaksi olisi johtanut tulokseen, jossa unionin markkinoille suuntautuvan viennin määrä olisi ollut kyseisenä tutkimusajanjaksona huomattavasti suurempi, käytettävissä olevan ajan puitteissa olisi ollut vaikeaa tutkia uusia otokseen valittuja yrityksiä. Edellä sanotun vuoksi otos täyttää edelleen perusasetuksessa säädetyt kriteerit, vaikka kyseiset yritykset eivät siis olekaan etuyhteydessä keskenään. Lisäksi korostetaan, että mitään näyttöä siitä, että yritykset olisivat tarkoituksella väittäneet olevansa etuyhteydessä sen vuoksi, että ne olisi sisällytetty otokseen, ei ole.
(13)
Koska muita huomautuksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 5 ja 6 kappale voidaan vahvistaa.
3.2 Unionin tuottajia koskeva otanta
(14)
Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen yksi osapuoli väitti, ettei yksikään valitusta tukevista unionin tuottajista ollut toimittanut otosta koskevaan kyselyyn vastauksia ja että sen vuoksi olisi katsottava, että ne eivät toimi menettelyssä yhteistyössä. Tämä väite pidettiin voimassa lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen.
(15)
Mitä tulee väitteeseen, jonka mukaan vastausten puute otosta koskevaan kyselyyn osoittaisi sen, etteivät valitusta tukevat unionin tuottajat toimi yhteistyössä, on muistettava, että CET oli kaikkien valittaneiden yritysten laillinen edustaja. CET toimitti myös vaatimusten mukaisesti valittajien puolesta täydentäviä tietoja tutkimusajanjaksoa varten. Kuten tarkastelun vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa eritellään, otoksen valintaa koskevia tietoja vaadittiin ainoastaan yrityksiltä, jotka eivät olleet aikaisemmin toimittaneet kaikkia tarvittavia tietoja. Sen vuoksi voidaan katsoa, että valituksen tehneet tuottajat toimivat täysin yhteistyössä, koska ne olivat toimittaneet valitusvaiheessa kaikki tarvittavat tiedot ja koska niiden laillinen edustaja oli tutkimuksen aikana toimittanut niiden puolesta kaikki tarvittavat tutkimusajanjakson tietoja koskevat päivitykset.
(16)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli väitti, että unionin tuotannonalan jako eri segmentteihin ja otoksen maantieteellinen kattavuus merkitsivät, ettei otos ollut tilastollisesti pätevä. Tältä osin muistutetaan, että keraamisia laattoja tuottava tuotannonala on unionissa erittäin pirstaloitunut ja että siihen kuuluu yli 500 tuottajaa. Lisäksi todettiin, että tuotannonala oli edustettuna kaikilla kolmella tuotantosegmentillä eli edustettuina oli sekä pieniä, keskisuuria että suuria yrityksiä. Jotta suuryritysten tulokset eivät saisi liian suurta painoarvoa vahinkoa koskevassa analyysissa, vaan pienyritysten, jotka yhteenlaskettuna vastasivat suurimmasta osasta unionin tuotantoa, tilanne näkyisi analyysissä asianmukaisesti, katsottiin, että otoksessa olisi oltava edustettuina kaikki segmentit eli pienet, keskisuuret ja suuret yritykset. Kultakin segmentiltä valittiin suurimmat yritykset edellyttäen, että maantieteellinen edustavuus säilyi.
(17)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli väitti lisäksi, ettei komissio ollut onnistunut osoittamaan, että otos oli edelleen edustava senkin jälkeen, kun yksi puolalainen toimittaja oli vetäytynyt otoksesta ja että otos oli joka tapauksessa riittämätön, kun otetaan huomioon unionin markkinoilla tapahtuvan myynnin määrä.
(18)
On totta, että yksi puolalainen tuottaja päätti lopettaa yhteistyön, minkä vuoksi se oli jätettävä otoksen ulkopuolelle. Otoksen ei kuitenkaan tarvitse vastata jäsenvaltioiden tarkkaa maantieteellistä jakaumaa ja painoarvoa ollakseen edustava. Tällainen lähestymistapa ei olisi ollut hallinnollisesti mahdollinen, koska maantieteellinen jakauma on vain yksi tekijä monien muiden huomioon otettavien tekijöiden joukossa edustavuutta varmistettaessa. Riittää, että otos kuvastaa laajalti asiaa koskevien tärkeimpien tuottajavaltioiden osuuksia. Tämän kriteerin perusteella tilannetta arvioitaessa todettiin, että puolalaisen yrityksen vetäytyminen ei vaikuttanut näytteen kokonaisedustavuuteen. Edellä esitetyn perusteella vahvistetaan, että valittu otos oli perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti edustava.
(19)
Otoksen yleisen edustavuuden osalta on syytä muistaa, että unionin tuotannonala on hyvin pirstaloitunut, eikä voida välttää sitä, että otoksessa mukana olevat yritykset kattavat suhteellisen pienen osan unionin kokonaistuotannosta. Joka tapauksessa perusasetuksen 17 artiklassa säädetään, että tutkimus voidaan rajoittaa otoksiin, jotka ovat joko tilastollisesti edustavia tai jotka edustavat sellaista tuotannon, myynnin tai viennin suurinta mahdollista määrää, joka voi kohtuudella olla tutkimuksen kohteena. Edustavan määrän tasosta ei kuitenkaan anneta mitään määrällistä kynnystä. Näin ollen vahvistetaan, että valittu otos oli perusasetuksen 17 artiklan mukaisesti edustava.
(20)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli väitti, että komissio ei ollut saanut otokseen sellaisia unionin tuottajia, jotka tarjoavat alhaisia myyntihintoja ja jotka sijaitsevat Puolan ja Tšekin kaltaisissa maissa; näin ollen saatu otos ei olisi unionin tuottajien keskimääräisten myyntihintojen osalta edustava.
(21)
Vastauksena edellä mainittuun väitteeseen komissio selvitti, että unionin tuotannonalasta valitun otoksen keskimääräiset myyntihinnat ja julkisesti saatavilla olevissa tilastoissa esitetyt keskimääräiset myyntihinnat olivat samaa luokkaa. Joka tapauksessa, kuten 125 kappaleesta ilmenee, lopulliset tulokset eivät muuttuisi mitenkään merkittävästi, vaikka edellä tarkoitettuja maita koskevat julkisesti saatavilla olevat tilastot otettaisiin huomioon.
(22)
Usea osapuoli esitti huomautuksia unionin tuotannonalaa koskevan otoksen valinnassa käytetyistä menetelmistä ja vertasi niitä kiinalaisia viejiä koskevan otoksen valintaan, joka perustui ainoastaan myyntimäärään.
(23)
Mitä tulee eri menetelmiin, joita käytettiin unionin tuottajia ja kiinalaisia vientiä harjoittavia tuottajia koskevien otosten valinnassa, todetaan, että menetelmiä käytettiin otantatehtävän tavoitteiden mukaisesti. Komission on unionin tuotannonalan osalta arvioitava koko tuotannonalan tilannetta, minkä vuoksi on valittu kriteerit, joilla varmistetaan mahdollisimman edustava kuva koko tuotannonalasta. Kiinalaisten viejien osalta katsottiin asianmukaiseksi valita otos, joka perustuu tarkasteltavana olevan tuotteen suurimpaan vientimäärään, minkä vuoksi otokseen otettiin suurimmat viejät. Perusasetuksen 17 artikla ei aseta velvoitetta, jonka mukaan molemmat otokset olisi valittava samojen kriteerien perusteella. Lisäksi tässä tapauksessa Kiinassa yhteistyössä toimiville osapuolille ja Kiinan viranomaisille annettiin mahdollisuus antaa huomautuksensa ehdotetusta otoksesta ennen kuin kiinalaisista vientiä harjoittavia tuottajia koskevasta otoksesta päätettiin lopullisesti. Huomautuksia saatiin otoksen kokoonpanosta, mutta ei sen edustavuudesta.
(24)
Lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen eräs tuojien järjestö väitti, että perusasetuksen 17 artiklan mukaan unionin tuottajia ja vientiä harjoittavia tuottajia koskevat otokset olisi valittava samojen kriteerien perusteella. Useat kiinalaiset osapuolet esittivät vielä lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen väitteitä, joiden mukaan Kiinan vientiä harjoittavien tuottajien ja unionin tuottajien välillä harjoitettiin edustavia näytteitä valittaessa syrjintää.
(25)
Vastauksena lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen esitettyihin väitteisiin, joiden mukaan unionin tuottajia ja vientiä harjoittavia tuottajia koskevien otosten valinnassa olisi käytettävä samoja kriteereitä, katsotaan 23 kappaleessa mainituista syistä, että kyseiset otokset voidaan valita erilaisten kriteerien perusteella. Näin ollen väite hylätään.
(26)
Edellä 23 kappaleessa esitettyyn seikkaan, jonka mukaan otoksen edustavuudesta ei saatu huomautuksia, kyseessä olevat osapuolet väittivät, että otoksia valittaessa kiinalaisille osapuolille ei ollut tiedotettu siitä, että otosten valinnassa oli käytetty eri kriteerejä, joten he eivät voineet esittää kyseisestä seikasta huomautuksia.
(27)
Mitä tulee siihen, ettei kiinalaisia osapuolia oltu informoitu otosten valinnasta käytetyistä eri kriteereistä, todetaan, että on perusasetuksen 17 artiklan 2 kohdan mukainen vakiokäytäntö, että osapuolia kuullaan ehdotettujen otosten kokoonpanosta ainoastaan oman kategoriansa osalta, esimerkiksi siten, että vientiä harjoittavia tuottajia kuullaan ainoastaan ehdotetusta vientiä harjoittavia tuottajia koskevasta otoksesta. Näin ollen kyseessä olevien osapuolten väitettä siitä, ettei heille annettu mahdollisuutta esittää huomautuksia otosten valinta-ajankohtana eri otosten valinnassa käytetyistä erilaisista valintakriteereistä, ei oteta huomioon.
(28)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi asiaan liittyvä osapuoli väitti, että ottaessaan otoksen valinnassa huomioon eri segmentit komissio rikkoi perusasetuksen 4 artiklan 1 kohtaa, jossa säädetään, että analyysi olisi tehtävä unionin tuotannonalasta kokonaisuutena, eikä tietyistä ryhmistä tai yritystyypeistä.
(29)
Väitettä siitä, että otoksen jakaminen olisi perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan rikkomus, ei voida hyväksyä. Kuten 23 kappaleesta voidaan päätellä, valittu otos edusti koko unionin tuotannonalaa, eikä vain pientä yritysryhmää, kuten kyseessä oleva osapuoli väittää. Lisäksi perusasetuksen 17 artiklan 1 kohdassa erityisesti sallitaan otoksen valinta vahingon määrittämistä varten. Näin ollen väite ei ollut perusteltu, ja se hylättiin.
(30)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen sama asiaan liittyvä osapuoli kyseenalaisti sen, että maantieteellinen jakauma oli otettu otosta valittaessa huomioon, ja väitti, että unioni muodostaa yhtenäismarkkinat ja että perusasetuksen 17 artiklan 1 kohdan nojalla otos voidaan valita ainoastaan suurimman edustavan määrän perusteella.
(31)
Mitä tulee maantieteellistä jakaumaa koskevan kriteerin käyttöön, todetaan, että tuotannonala on pirstaloitunut, minkä vuoksi tuottajien maantieteellistä jakaumaa jäsenvaltioissa käytetään valittujen yritysten edustavuuden arvioimiseksi, jotta otos kuvastaisi eri tilanteita, joita unionissa voi esiintyä. Otos kattaa jäsenvaltiot, joissa tuotetaan noin 90 prosenttia unionin tuotannosta; puolalaisen yrityksen vetäytymisen jälkeen määrä on noin 80 prosenttia eli edelleen korkea. Näin ollen komission käyttämillä menetelmillä on varmistettu, että otos edusti unionin tuotantoa kokonaisuutena ja että se on perusasetuksen 17 artiklan 1 kohdan mukainen. Tämän vuoksi väite hylättiin.
(32)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen yksi osapuoli väitti, että unionin tuottajiin on valittu vain pieniä ja keskisuuria yrityksiä, joiden kustannusten ja hintojen väitettiin olevan suuremmat kuin kiinalaisten yritysten, jotka olivat kooltaan suurempia.
(33)
Väitteen tueksi ei esitetty todisteita. Todetaan, että otokseen kuuluu yrityksiä kaikilta segmenteiltä. Lisäksi kustannuksiin voivat vaikuttaa muutkin tekijät kuin yrityksen koko, esimerkiksi raaka-ainekustannukset, arvon alentuminen ja kapasiteetin käyttö.
4. Osapuolten oikeudet
4.1 Valituksen tekijöiden ja valitusta tukevien yritysten nimen luottamuksellisuus
(34)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli väitti, että osapuolet eivät voineet täysin käyttää puolustautumisoikeuksiaan, koska valituksen tekijän henkilöllisyys ei ollut tiedossa. Lisäksi väitettiin, että koska eräät tuottajat eivät olleet pyytäneet nimensä pitämistä luottamuksellisena, luottamuksellisuutta koskeva pyyntö ei ollut perusteltu.
(35)
Yksi osapuoli toisti väitteensä, jonka mukaan luottamuksellisuuden sallimisella suurimmalle osalle valituksen tehneitä yrityksiä ja valituksen tukijoita ei ollut perusteita. Erityisesti väitettiin, ettei luottamuksellisuutta koskevien pyyntöjen tueksi oltu asiaan liittyvien osapuolten tarkastuksille avoinna olevissa tiedostoissa toimitettu minkäänlaisia todisteita. Lisäksi väitettiin, että otokseen valittujen yritysten nimen puuttuminen esti muita asiaan liittyviä osapuolia esittämästä huomautuksia niiden mikroindikaattoreita koskevan arvioinnin oikeellisuudesta.
(36)
Vastauksena lopullisten päätelmien ilmoittamiseen sama osapuoli kyseenalaisti sen, olivatko kaikki otokseen valitut etuyhteydessä olevat tuottajat toimittaneet vastauksen kyselyyn.
(37)
Muistutetaan, että perusasetuksen 19 artikla sallii luottamuksellisten tietojen suojaamisen olosuhteissa, joissa niiden luovuttamisesta olisi merkittävää etua kilpailijalle tai sillä olisi huomattavan epäsuotuisa vaikutus tiedon toimittaneeseen henkilöön tai siihen, jolta hän sai tiedon. Suuri enemmistö valituksen tekijöistä halusi henkilöllisyytensä säilyvän luottamuksellisena ja toimitti riittävät todisteet, joiden mukaan vastatoimet, muun muassa myyntimenetysten muodossa, olisivat hyvinkin mahdollisia, jos tuottajien nimet ilmoitettaisiin. Komissio hyväksyi näiden yritysten nimien luottamuksellisuutta koskevan pyynnön.
(38)
Mitä tulee väitteeseen, jonka mukaan eräät tuottajat eivät olleet pyytäneet nimelleen luottamuksellista kohtelua, todetaan, että tämä seikka ei vaikuta muiden yritysten oikeuteen pyytää luottamuksellista kohtelua, jos siihen osoitetaan riittävät perusteet. Tällaisten pyyntöjen arviointi suoritettiin tapauskohtaisesti. Sen vuoksi väite hylätään.
(39)
Mitä tulee siihen, olivatko kaikki otokseen kuuluneet unionin tuottajat toimittaneet vastauksen kyselyyn, todetaan periaatteen vuoksi, että vastauksen puuttuminen etuyhteydettömältä unionin tuottajalta ei sinällään välttämättä estä komissiota tekemästä luotettavia päätelmiä vahingosta edellyttäen, että saadut vastaukset voidaan todentaa. Tämä pätee erityisesti tapauksiin, joissa etuyhteydessä olevat yritykset ovat erillisiä yksiköitä, joilla on oma kirjanpito.
5. Tutkimuksen soveltamisala. Turkista peräisin olevan tuonnin huomioon ottaminen
(40)
Yksi vientiä harjoittavien tuottajien etuja edustava osapuoli katsoi, että tässä tutkimuksessa olisi pitänyt ottaa huomioon tarkasteltavana olevan tuotteen tuonti Turkista.
(41)
Turkista peräisin olevan tuonnin sisällyttämistä tutkimukseen ei vaadittu valituksessa, koska menettelyn vireillepanovaiheessa tämän maan osalta ei ollut näyttöä polkumyynnistä, vahingosta ja syy-yhteydestä, eikä Turkista peräisin olevaa tuontia koskevan polkumyynnin vastaisen menettelyn aloittaminen näin ollen ollut perusteltua. Sen vuoksi väite, jonka mukaan Turkki olisi pitänyt sisällyttää tutkimukseen, hylätään.
B. TARKASTELTAVANA OLEVA TUOTE JA SAMANKALTAINEN TUOTE
(42)
Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen yksi asiaan liittyvä osapuoli ilmoitti, että väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönotosta annetussa asetuksessa olevissa tarkasteltavana olevan tuotteen CN-koodeissa oli muutoksia verrattuna tutkimuksen vireillepanoa koskevassa ilmoituksessa oleviin koodeihin, ja tiedusteli syitä mainittuihin eroihin ja sitä, tarkoittivatko ne muutosta tuotteen rajauksessa.
(43)
Tässä yhteydessä korostetaan, että väliaikaisista toimenpiteistä annetun asetuksen ja vireillepanoilmoituksessa mainittujen CN-koodien väliset erot eivät tarkoita muutoksia tuotteen määritelmässä tai tutkimuksen soveltamisalassa. Muutokset eivät vaikuta soveltamisalaan kuuluviin laattatyyppeihin, vaan johtuvat pelkästään 1 päivänä tammikuuta 2011 voimaan tulleessa komission asetuksessa (EU) N:o 861/2010 (5) säädettyjen, yhdistettyyn nimikkeistöön tehtyjen yleisten muutosten huomioon ottamisesta.
(44)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli pyysi, että tietyt keraamiset mosaiikit jätetään tuotteen rajauksen ulkopuolelle. Osapuoli väitti, että tarkasteltavana olevan tuotteen kyseessä oleva tuoteluokka menettäisi kilpailukykyään muihin tuotteisiin nähden, joihin se on korvattavissa, jos toimenpiteet otetaan käyttöön, ja että polkumyyntiä ei missään tapauksessa esiinny kyseisellä segmentillä.
(45)
Tämän väitteen osalta tutkimuksessa kävi ilmi, että keraamisilla mosaiikeilla ja muilla keraamisilla laattatyypeillä on samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet, joten tuotteen rajauksen tarkistaminen ei ollut perusteltua. Mitä tulee polkumyynnin puuttumiseen tältä segmentiltä, asiasta ei esitetty mitään näyttöä, ja polkumyynti- ja vahinkoanalyysin on kuvattava koko tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevaa tilannetta. Näin ollen väite hylätään.
(46)
Edellä sanottu huomioon ottaen ja koska muita huomautuksia tarkasteltavana olevasta tuotteesta ja samankaltaisesta tuotteesta ei ole, väliaikaisista toimenpiteistä annetun asetuksen johdanto-osan 25-32 kappale vahvistetaan.
C. POLKUMYYNTI
1. Markkinatalouskohtelu
(47)
Koska muita markkinatalouskohtelua koskevia huomautuksia tai tuloksia ei esitetty, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 33-40 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Yksilöllinen kohtelu
(48)
Yksilöllisen kohtelun myöntämistä yksittäisille yritykselle tai sen epäämistä koskevaan päätökseen ei saatu yhtään huomautusta.
(49)
Kaksi tuojaa kyseenalaisti kuitenkin komission tekemän yksilöllistä kohtelua koskevan analyysin yleisen pätevyyden ja väitti, että unioni jakaa vuosittain tukia rakennerahastojärjestelmän kautta.
(50)
Tältä osin todetaan, että perusasetuksen 9 artiklan 5 kohdassa vahvistetaan yksilöllisen kohtelun saamista koskevat edellytykset. Väitetyn tukemisen olemassaolo unionissa on tämän tarkastelun osalta merkityksetön. Näin ollen väite hylättiin, ja väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 41-44 kappaleessa esitetyt päätelmät pidetään voimassa.
3. Yksilöllinen tarkastelu
(51)
Kahdeksan yhteistyössä toimivaa vientiä harjoittavaa tuottajaa toimitti yksilöllistä tarkastelua koskevat pyynnöt perusasetuksen 17 artiklan 3 kohdan mukaisesti. Yksilöllinen tarkastelu päätettiin suorittaa yhdelle vientiä harjoittavalla tuottajalle, Kito Group -yritykselle, koska se ei aiheuttanut kohtuutonta rasitetta. Kyseisen ryhmän viennin määrä oli suurin niistä kahdeksasta tuottajasta, jotka pyysivät yksilöllistä tarkastelua.
(52)
Kyseinen ryhmä pyysi yksilöllistä kohtelua. Pyyntö tutkittiin ja ehdotettiin alustavasti, että Kito Groupille myönnetään yksilöllinen kohtelu, koska ei voitu todeta syytä siihen, miksi sitä ei voisi myöntää.
(53)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä väitti, ettei yksilöllistä tarkastelua perusasetuksen 17 artiklan 3 kohdan nojalla voitaisi sallia rajatulle määrälle pyyntöjä silloin, kun pyyntöjä on saatu paljon. Valituksen tekijä väitti, että useat aikaisemmat polkumyyntitutkimukset tukivat tätä tulkintaa. Tältä osin todetaan, että perusasetuksen 17 artiklan 3 kohdan mukaan yksilöllistä tarkastelua koskevista pyynnöistä päätetään sen mukaan hankaloittaako se tehtävää kohtuuttomasti ja estäisikö se tutkimuksen loppuun saattamisen hyvissä ajoin. Käsillä olevassa tutkimuksessa ja kuten 51 kappaleessa todetaan, yhden yksilöllistä tarkastelua koskevan pyynnön tutkimista kahdeksasta ei pidetty kohtuuttoman hankalana. Mitä tulee aikaisempiin tutkimuksiin, joissa yksilöllistä tarkastelua koskevia pyyntöjä käsiteltiin, todetaan, että tällaisten pyyntöjen aiheuttamaa hankaluutta ja yksilöllisen tarkastelun vaikutusta tutkimuksen loppuun saattamiseen tarvittavaan aikaan arvioidaan tapauskohtaisesti. Näin ollen valituksen tekijän väitteet hylätään.
(54)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen saatiin tietoa ja näyttöä siitä, että Kito Group on voinut jättää ilmoittamatta joitakin etuyhteydessä olevia ryhmään kuuluvia yrityksiä ja että näin ollen ryhmää koskevat tulokset olisivat mahdollisesti epätäydelliset. Ryhmälle annettiin mahdollisuus esittää huomautuksensa aiheesta ja sille ilmoitettiin, että perusasetuksen 18 artiklan soveltamista harkitaan. Kito Group vahvisti vastauksessaan, että se ei ollut ilmoittanut polkumyyntikyselyyn antamassaan vastauksessa kahta etuyhteydessä olevaa yritystä, mutta että kyse oli pelkästä huolimattomuudesta, jolla ei ollut merkitystä, sillä kyseiset yritykset eivät olleet osallisena tarkasteltavana olevan tuotteen tuotannossa ja/tai kaupan pitämisessä, eikä niillä pitäisi olla tulosten kannalta merkitystä. Ryhmän toimintaa ei kuitenkaan voitu arvioida ja todentaa asianmukaisesti tarkasteltavana olevan tuotteen osalta, koska näiden kahden yrityksen olemassaoloa ei ollut ilmoitettu. Näin ollen päätellään, että ryhmä ei toimittanut tarvittavia tietoja asianmukaisiin määräaikoihin mennessä, minkä vuoksi yritystä koskevat tulokset selvitetään saatavilla olevien tietojen perusteella perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti.
4. Normaaliarvo
4.1 Vertailumaan valinta
(55)
Kaksi tuojaa esitti huomautuksensa Amerikan yhdysvaltojen, jäljempänä ’Yhdysvallat’, valitsemisesta vertailumaaksi ja väitti, että Yhdysvallat ei ole vertailumaaksi soveltuva, koska sen oma tuotanto on pientä eikä se ole maailmanmarkkinoilla kilpailukykyinen. Ne väittivät edelleen, että Yhdysvallat valittiin epäasianmukaisella tavalla ja että vaihtoehtoisten vertailumaiden puute johtui unionin tuottajien järjestön painostuksesta, joka kohdistui muista mahdollisista vertailumaista tuleviin tuottajiin ja jonka tarkoituksena oli heikentää niiden mahdollista yhteistyötä. Kaksi tuojaa väitti, että komissio ei ottanut useilta mahdollisilta yhteistyössä toimivilta mailta saatuja tietoja, eikä kolmansien maiden kansallisilta tai monikansallisilta tuottajajärjestöiltä julkisesti saatavilla olevia tietoja huomioon.
(56)
Mitä tulee viimeksi mainittuun väitteeseen, muistutetaan, että yrityskohtaisia tietoja tarvitaan polkumyyntitason tutkimiseen. Tästä syystä väite hylättiin.
(57)
Mitä tulee väitteeseen, jonka mukaan unionin tuottajajärjestöt ovat harjoittaneet epäasianmukaista painostusta estääkseen yhteistyötä, todetaan, että mitään näyttöä asiasta ei ole. Siksi huomautuksia ei voitu ottaa huomioon.
(58)
Kyseiset tuojat väittivät edelleen, että keraamisten laattojen vuosittainen tuotantomäärä Yhdysvalloissa oli noin 60 milj. m2 vuotta kohti, eikä 600 milj. m2, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 51 kappaleessa mainitaan. Asia tarkistettiin ja todettiin, että tieto on oikea.
(59)
Mitä tulee Yhdysvaltojen soveltuvuuteen vertailumaaksi sen huomattavasti alhaisemman tuotantotason vuoksi, korostetaan, että Yhdysvaltojen markkinat ovat huomattavan kilpailukykyiset: Yhdysvalloissa on useita paikallisia tuotantoyrityksiä, joiden tuontimäärät ovat suuret. Lisäksi, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 52 kappaleessa todetaan, tullien ulkopuolisista esteistä, jotka haittaisivat merkittävästi kilpailua markkinoilla, ei ole näyttöä. Näin ollen yleistä päätelmää, jonka mukaan Yhdysvallat on asianmukainen vertailumaa alhaisemmasta tuotantomäärästä huolimatta, ei muuteta.
(60)
Kaksi tuojaa väitti, että Yhdysvalloissa tuotettujen laattojen yksikkökohtaiset myyntihinnat olivat Yhdysvaltojen kotimarkkinoilla paljon unionin markkinoilla sovellettuja hintoja korkeammat ja että niiden vertailu vientihintoihin osoittaa, että polkumyyntikäytäntöjä harjoitetaan. Todettiin, että väite ei ole tämän tutkimuksen kannalta merkityksellinen, sillä kaikki tällaiset väitteet, edellyttäen, että niistä olisi alustavaa näyttöä, voitaisiin tutkia perusteellisesti vain Yhdysvaltoja koskevan erillisen polkumyyntimenettelyn yhteydessä. Sitä ei sen vuoksi otettu huomioon.
(61)
Kyseiset tuojat väittivät myös, että Yhdysvaltojen yhteistyössä toimiva tuottaja on unionin tuottajien omistuksessa tai sidoksissa unionin tuottajiin ja että näin ollen tutkimus oli virheellinen, koska saadut tiedot eivät olleet puolueettomia.
(62)
Muistutetaan, että Yhdysvaltojen yhteistyössä toimivan tuottajan toimittamat tiedot on tarkastettu paikan päällä. Sen vuoksi tätä väitettä ei pidetty merkityksellisenä, ja se hylättiin.
(63)
Kyseiset tuojat väittivät myös, että Yhdysvaltojen vientimäärät olivat pienet. Tätä väitettä pidettiin vertailumaan valinnan kannalta merkityksettömänä, sillä vertailumaan tietoja käytetään normaaliarvon, ei vientihintojen määrittämiseen. Sitä ei sen vuoksi otettu huomioon.
(64)
Samat tuojat väittivät lopuksi, että yhteistyössä toimineen vertailutuottajan henkilöllisyyden ja tuloksen määrän, arvon ja laadun pitäminen luottamuksellisena ei ollut perusteltua. Muistutetaan, että yhteistyössä toiminut tuottaja oli pyytänyt luottamuksellisuutta kaupallisten vastatoimien pelosta, ja pyyntö todettiin perustelluksi. Ei voida myöskään sulkea pois sitä mahdollisuutta, että minkä tahansa tuojan pyytämän tiedon ilmoittaminen, vaikka vain suuruusluokkana, voisi johtaa vertailumaan tuottajan tunnistamiseen. Sen vuoksi tuojien väite hylättiin.
(65)
Lopullisten päätelmien ilmoittamisen jälkeen edellä mainitut kaksi tuojaa toistivat useita edellä mainittuja väitteitä, mutta eivät kuitenkaan toimittaneet uutta perusteltua näyttöä. Näin ollen heidän väitteensä ovat edelleen hylättyinä.
(66)
Kyseiset kaksi tuojaa väittivät myös, että yhteistyössä toimineen tuottajan väitetään olevan unionin tuottajan määräysvallassa ja että näin ollen kyseisen yhdysvaltalaisen yrityksen valinta soveltuvaksi vertailumaan tuottajaksi on virheellinen. Ne väittivät erityisesti, että kyseinen yhdysvaltalainen yritys ei ole taloudellisesti riippumaton, eikä voi siksi toimia polkumyynnin vertailukohteena. Perusteena väitteelleen tuojat lainaavat perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan kolmatta ja neljättä kohtaa. Vastauksena väitteeseen todetaan ensiksi, että kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 23 kappaleessa ja jäljempänä olevassa 69 kappaleessa mainitaan, yhteistyössä toimiva yhdysvaltalainen tuottaja on pyytänyt nimelleen luottamuksellista käsittelyä, ja pyyntö on hyväksytty. Näissä olosuhteissa yhteyttä Yhdysvaltojen yrityksen ja unionin tuottajan välillä ei voida vahvistaa eikä kieltää. Todetaan kuitenkin, että perusasetuksen edellä mainituissa säännöksissä säädetään siitä, miten tarkasteltavana olevan yrityksen myyntihintoja olisi käsiteltävä silloin, kun myynti tapahtuu etuyhteydessä olevalle osapuolelle. Kyseisissä säännöksissä ei käsitellä vertailumaan tuottajan ja unionin tuottajan välillä mahdollisesti olevaa yhteyttä. Näin ollen väite hylätään.
(67)
Lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen tuojien järjestö esitti useita väitteitä. Se väitti ensiksikin, että yhdysvaltalaisten tuottajien väitetyt alhaiset myyntimäärät kotimarkkinoille verrattuna kiinalaisten viejien unioniin suuntautuvan viennin määriin teki Yhdysvaltojen markkinoista vertailumarkkinoiksi soveltumattomat. Tutkittaessa tältä osin mahdollisia vertailumaita muun muassa niiden kilpailutaso on yksi tutkittavista seikoista. Sama taso kotimaan tuotannonalan kotimarkkinamyynnin ja tarkasteltavana olevan maan tuonnin kanssa ei ole edellytys sille, että maa katsotaan soveltuvaksi vertailumaaksi. Näiden väitteiden osalta ja 59 kappaleessa todetun mukaisesti Yhdysvaltojen markkinat todettiin riittävän kilpailukykyisiksi, jotta sitä voidaan tässä tutkimuksessa pitää vertailumaaksi soveltuvana valintana. Näin ollen väite hylätään.
(68)
Tuojien järjestö väitti myös, ettei se, että tuonti Yhdysvaltojen markkinoille on huomattavaa, ole sen mielestä merkityksellistä Yhdysvaltojen valinnalle vertailumaaksi. Tämän väitteen osalta todetaan, että tuonnin taso on tärkeä tekijä valittaessa sopivaa vertailumaata. Kotimainen tuotanto yhdessä tuonnin suuren määrän kanssa edistää kilpailuun perustuvia markkinoita, kuten edellä johdanto-osan 59 artiklassa todetaan. Näin ollen väite hylätään.
(69)
Tuojien järjestö kysyi lisäksi, mitä näyttöä yhteistyössä toimiva vertailumaan tuottaja oli toimittanut todistaakseen 64 kappaleessa mainitusta kaupallisten vastatoimien riskistä. Yhdysvaltalainen yritys korosti tältä osin, että kyseinen yhdysvaltalainen yritys kilpaili samoista asiakkaista useiden Yhdysvaltojen markkinoille keraamisia laattoja tuovien kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien kanssa. Näin ollen yhdysvaltalainen yritys totesi, että se pelkää kaupallisia vastatoimia, jos sen henkilöllisyys paljastetaan. Vastatoimia koskevan riskin todistamista koskevan näytön osalta todetaan uskottavaksi mahdollinen riski, joka johtuu siitä tosiseikasta, että yhdysvaltalainen yritys ja Yhdysvaltojen markkinoilla toimiva kiinalainen vientiä harjoittava tuottaja kilpailevat samoista asiakkaista. Näin ollen yrityksen nimen luottamuksellista käsittelyä koskeva pyyntö hyväksyttiin.
(70)
Tuojien järjestö väitti myös, että koska Yhdysvalloissa tuotetun keraamisen laatan myyntihintojen keskimääräinen kotimarkkinahinta Yhdysvalloissa oli väitetysti useita kertoja korkeampi kuin unioniin Kiinasta tuodun keraamisen laatan hinta, yhdysvaltalainen tuote ei ollut Kiinasta tuotuun tuotteeseen verrattuna ”samankaltainen tuote”. Sitä, että edellä tarkoitetut kaksi hintaa eroavat toisistaan, ei voida pitää perusteena sille, että yhdysvaltalainen tuote ei ole samankaltainen tuote kuin tarkasteltavana oleva tuote. Väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 32 kappaleen mukaisesti todettiin että tarkasteltavana olevalla tuotteella ja muun muassa Yhdysvaltojen kotimarkkinoilla tuotetulla ja myydyllä tuotteella on samat fyysiset ja tekniset perusominaisuudet ja peruskäyttötarkoitukset. Näin ollen niitä pidetään perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina. Sen vuoksi järjestön väite hylätään.
(71)
Tuojien järjestö kysyi lopuksi, miksi unionia ei pidetty sopivana vertailumaana tilanteessa, jossa muut kolmansien maiden tuottajat, Yhdysvaltoja lukuun ottamatta, eivät toimineet yhteistyössä. Koska Yhdysvallat todettiin soveltuvaksi vertailumaaksi, kuten 59 kappaleessa todetaan, muita soveltuvia markkinoita ei ollut tarpeen tutkia. Näin ollen järjestön väite hylätään.
(72)
Koska muita huomautuksia ei ole, vahvistetaan, että Yhdysvallat oli soveltuva ja kohtuullinen valinta vertailumaaksi perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti ja väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 45-54 kappale vahvistetaan.
4.2 Normaaliarvon määrittäminen
(73)
Kaksi tuojaa väitti, että ilman Yhdysvaltojen tuottajien määrää koskevia tulostietoja asiaan liittyvät osapuolet eivät voisi todentaa oliko Yhdysvaltojen tuottajan tuotantokustannuksissa merkittäviä mittakaavasta johtuvia eroja verrattuna otokseen kuuluviin kiinalaisiin tuottajiin, joilla keraamisten laattojen vuosituotanto oli yli 10 milj. m2. Kyseiset tuojat väittivät lisäksi, että vertailutuottajan ja kiinalaisten tuottajien tuotantomäärät eivät ole vertailukelpoisia, koska vertailutuottajan tai vertailumaan tuotantomäärät ovat alhaisemmat. Muistutetaan, että yhteistyössä toimineen vertailutuottajan tuotantomäärä on luottamuksellinen, eikä sitä voida sen vuoksi paljastaa. Lisäksi muistutetaan, että kiinalainen tuotannonala on hyvin pirstaloitunut ja koostuu pääosin pienistä ja keskisuurista yrityksistä. Sen vuoksi edellä esitetyt väitteet todettiin perusteettomiksi.
(74)
Kyseiset tuojat korostivat, että koska perusasetuksen 2 artiklan 1 kohdan toisessa alakohdassa edellytetään, että normaaliarvo määritetään ”muiden myyjien tai tuottajien hintojen perusteella”, normaaliarvon määrittäminen yhden ainoan yrityksen tietojen perusteella on väärin.
(75)
Todetaan, että tämä menettely koskee tuontia maasta, joka ei ole markkinatalousmaa ja jossa normaaliarvo on määritettävä perusasetuksen 2 artiklan 7 kohdan a alakohdan mukaisesti. Tästä syystä väite hylättiin.
(76)
Lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen yksi tuojien järjestö totesi, että se katsoi, että vertailumaan normaaliarvoa ei voida perustaa yhden ainoan yrityksen tietoihin. Tämä väite kuitenkin hylätään 75 kappaleessa mainituista syistä.
(77)
Kyseiset tuojat väittivät lopuksi, että vertailutuottajan tuote ei ollut edustava, koska se palveli yksinomaan korkeasti hinnoiteltua segmenttiä. Koska vertailutuottajan henkilöllisyyden luottamuksellisuutta koskeva pyyntö oli hyväksytty, tätä väitettä ei vahvistettu eikä hylätty. Joka tapauksessa vaikka väite olisi oikea, laskennalliseen normaaliarvoon tehtiin perustelluissa tapauksissa oikaisuja, jotta kaikki laattatyypit, jälleenmyyntibrändit mukaan lukien, otettaisiin huomioon, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 61 kappaleessa selitetään. Sen vuoksi väite todettiin perusteettomaksi ja hylättiin.
4.3 Vientihinta
(78)
Lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että komissio oli luokitellut tiettyjen keraamisten laattatyyppien myynnin unioniin tarkasteluajankohtana väärin ja että yrityksen polkumyyntimarginaalia olisi korjattava vastaavasti. Yrityksen tiloihin tehdyn tarkastuskäynnin aikana todettiin, että yritys oli luokitellut tietyt keraamiset laatat väärin ja yritystä informoitiin tästä. Kyseiset laatat luokiteltiin sen jälkeen oikein, jotta saadaan tarkat polkumyyntilaskelmat. Näin ollen yrityksen väite hylätään.
(79)
Lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen sama vientiä harjoittava tuottaja väitti, että tietyt unioniin tarkasteluajanjaksolla suuntautuneet vientitoimet olisi jätetty huomioimatta yrityksen polkumyyntimarginaalia laskettaessa. Todettiin, että kyseiset liiketoimet oli jätetty huomioimatta, sillä laskun päivämäärät osuivat tutkimusajanjakson jälkeiselle ajalle. Näin ollen yrityksen väite hylätään.
(80)
Koska vientihintoja koskevia huomautuksia ei ole, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 59 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
4.4 Vertailu
(81)
Huomautuksia esitettiin normaaliarvon ja vientihinnan välisestä vertailusta.
(82)
Yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että sen CIF-arvon laskennassa olisi otettava huomioon se tosiseikka, että vientimyynti tapahtui etuyhteydettömien kauppiaiden välityksellä. Väite todettiin perustelluksi ja kyseisen viejän CIF-arvot laskettiin uudelleen. Lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä väitti, että kyseistä vientihintojen uudelleenlaskentaa ei olisi pitänyt tehdä, koska kyseisten etuyhteydettömien kauppiaiden toimittamat tiedot eivät olleet luotettavia, koska väitetysti vain jotkin kauppiaista, joiden välityksellä vientiä harjoittavat tuottajat myivät tuotteitaan, olivat toimittaneet tietoja. Tältä osin todettiin, että kaikki etuyhteydettömät kauppiaat, joiden välityksellä vientiä harjoittava tuottaja oli harjoittanut myyntiä, olivat toimittaneet hintatiedot. Näin ollen väite hylätään.
(83)
Toinen vientiä harjoittava tuottaja väitti, että vakuutusmaksua ei ollut otettu oikealla tavalla huomioon CIF-arvoa laskettaessa. Väite todettiin perustelluksi ja kyseisen viejän CIF-arvot korjattiin.
(84)
Yksi vientiä harjoittava yritysryhmä väitti, että niiden CIF-arvoihin sisällytetyt vakuutuskustannukset oli laskettu väärin. Väite todettiin perustelluksi ja kyseisen viejän CIF-arvot laskettiin uudelleen. Lisäksi todettiin, että yhden ryhmään kuuluvan yrityksen käsittelykustannuksia ei ollut otettu huomioon vapaasti tehtaalla -arvoa määritettäessä. Tämä korjattiin myös.
(85)
Kaksi tuojaa väitti, että vientihintojen laskennassa olisi pitänyt ottaa huomioon Yhdysvaltain dollarin valuuttakurssissa tutkimusajanjaksona tapahtunut kehitys. Tältä osin huomautetaan kuitenkin, että komission vakiokäytännön mukaisesti tutkimusajanjakson valuutanvaihdossa käytetään kuukausittaisia valuuttakursseja. Näin ollen valuuttakurssien kehitys tutkimusajanjaksona on otettu huomioon.
(86)
Lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen yksi vientiä harjoittava tuottaja väitti, että koska normaaliarvo perustui vertailumaan yhden tuottajan tuotantoon ja tarkkoja tietoja ei voitu luottamuksellisuutta koskevista syistä paljastaa, oli välttämätöntä varmistaa, että polkumyyntilaskelmia varten oli tehty tarvittavat oikaisut tuotteiden vertailukelpoisuuden varmistamiseksi. Kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 61 kappaleessa todetaan, tarvittaessa tehtiin oikaisuja, jotta varmistetaan normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolinen vertailu.
(87)
Lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen kaksi tuojaa väitti, että yhteistyössä toimiva yhdysvaltalainen tuottaja toimii yksinomaan korkeasti hinnoitellulla keraamisten laattojen sektorilla, kun taas kiinalaiset vientiä harjoittavat tuottajat toimivat alhaisesti hinnoitellulla segmentillä. Kyseiset tuojat väittivät normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun osalta, ettei niille oltu ilmoitettu perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisia tarvittavia oikaisuja. Tältä osin todetaan, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 61 kappaleessa selitetään oikaisut, jotka tehtiin tasapuolisen vertailun varmistamiseksi.
4.5 Polkumyyntimarginaalit yhteistyössä toimiville otokseen kuuluville viejille
(88)
Lopulliset polkumyyntimarginaalit yhteistyössä toimiville otokseen kuuluville tuottajille, kaikki edellä olevat huomautukset huomioon ottaen, ilmaistuna prosentteina CIF-hinnasta unionin rajalla, tullaamattomana, ovat seuraavat:
Yrityksen/ryhmän nimi
Lopullinen polkumyyntimarginaali
Shandong Yadi Co. Ltd.
36,5 %
Xinruncheng Group
29,3 %
Wonderful Group
26,3 %
Heyuan Becarry Co. Ltd
67,7 %
4.6 Polkumyyntimarginaalit kaikkien muiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta
(89)
Seurauksena 88 kappaleessa mainituista muutoksista polkumyyntimarginaalin laskennassa, otoksen painotettu keskimääräinen polkumyyntimarginaali, joka perustuu edellä olevan neljän otokseen kuuluneen yhteistyössä toimineen vientiä harjoittavan tuottajan polkumyyntimarginaaleihin, on 30,6 prosenttia. Tässä yhteydessä todetaan, että Heyuan Becarray Co. Ltd -yrityksen osalta, jolle ei ollut myönnetty markkinatalouskohtelua, eikä yksilöllistä kohtelua, polkumyyntimarginaali laskettiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 88 kappaleessa kuvatulla tavalla. Perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdan ensimmäisen lauseen mukaisesti tätä polkumyyntimarginaalia käytettiin laskettaessa otokseen kuuluvien osapuolien polkumyyntimarginaalin painotettua keskiarvoa, jota sovelletaan niihin yhteistyössä toimineisiin viejiin, joita ei valittu otokseen. Lisäksi koska Heyean Becarry Co. Ltd -yritykselle ei ollut myönnetty markkinatalouskohtelua ja koska todettiin, että valtio puuttui merkittävällä tavalla sen vientimyyntiä koskeviin päätöksiin, Heyean Becarry Co. Ltd -yrityksestä tulevaan tuontiin olisi sovellettava samaa tullia, jota sovelletaan otokseen kuulumattomista yhteistyössä toimivista viejistä tulevaan tuontiin.
(90)
Mitä tulee Heyuan Becarry Co. Ltd -yrityksen, joka on edellä todetun mukaisesti otokseen kuuluva yhteistyössä toimiva vientiä harjoittava tuottaja, jolle ei ole myönnetty väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 65 kappaleessa tarkoitettua yksilöllistä kohtelua, polkumyyntimarginaalin laskentamenetelmään, mainitussa kappaleessa olisi johdanto-osan 64 kappaleen sijasta viitattava johdanto-osan 62 kappaleeseen.
4.7 Polkumyyntimarginaali yritykselle, joka pyysi yksilöllistä tarkastelua
(91)
Edellä 51-54 kappaleessa mainittuun yritykseen, jolle tehtiin yksilöllinen tarkastelu perusasetuksen 18 artiklan mukaisesti, sovelletaan koko maata koskevaa polkumyyntimarginaalia.
4.8 Polkumyyntimarginaalit kaikille muille vientiä harjoittaville tuottajille, jotka eivät toimineet yhteistyössä
(92)
Koska polkumyyntimarginaalien laskentaa koskevia huomautuksia ei ole tehty kaikkien muiden vientiä harjoittavien tuottajien osalta, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 66-67 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
(93)
Ottaen huomioon 81-85 kappaleessa mainitut huomautukset, koko maata koskeva polkumyyntimarginaali vahvistetaan 69,7 prosentiksi.
4.9 Yhteistyössä toimivien viejien luetteloa koskevat huomautukset
(94)
Saatiin useita huomautuksia, joissa väitettiin, että niistä vientiä harjoittavista yrityksistä, jotka väliaikaista tullia koskevan asetuksen nojalla kuuluivat polkumyyntitullin painotetun keskiarvon soveltamisalaan ja jotka oli otettu mainitun asetuksen liitteeseen, 13 oli vain kauppiaita eikä tuottajia eikä niitä näin ollen olisi pitänyt ottaa liitteeseen.
(95)
Väitteet todettiin tarkastelun jälkeen perustelluiksi viiden yrityksen osalta. Kyseisille yrityksille ilmoitettiin aikeesta poistaa ne asiaa koskevasta liitteestä, ja niille annettiin mahdollisuus esittää huomautuksensa. Kolme yritystä ei esittänyt huomautuksia, mutta kaksi esitti asiaa koskevat huomautukset. Edellä tarkoitetut huomautukset eivät sisältäneet riittävää näyttöä siitä, että kyseiset yritykset olisivat tarkasteltavana olevan tuotteen vientiä harjoittavia tuottajia ja huomautukset hylättiin. Kyseiset viisi yritystä poistettiin niiden yritysten luettelosta, joihin sovelletaan lopullista painotettua keskimääräistä tullia.
4.10 Tutkimusajanjakson jälkeiset tapahtumat
(96)
Alustavien päätelmien ilmoittamisen jälkeen kahdesta yhteistyössä toimineesta vientiä harjoittavasta tuottajasta koostuvan ryhmän keskinäisen suhteen on väitetty vaikeutuneen niiden omistusrakenteessa tapahtuneiden muutosten vuoksi. Tämän johdosta toinen yrityksistä pyysi, että siihen sovellettaisiin toisesta yrityksestä riippumatonta yksilöllistä tullia.
(97)
Toimitetun tiedon perusteella vaikuttaa siltä, että kyseisten yritysten väliset yhteydet vaikeutuivat tutkimusajanjakson jälkeen. Yritysrakenteen väitetyn jakautumisen vaikutusta sekä toisen yrityksen yksilöllisen tullin vahvistamista koskevaa pyyntöä olisi tarkasteltava yksityiskohtaisesti. Jos jompikumpi kyseisistä yrityksistä pyytää väitetyn jakautumisen jälkeen tilanteensa tarkastelua, asiaa voidaan aikanaan tarkastella perusasetuksen mukaisesti. Näissä olosuhteissa yrityksen pyyntö vahvistaa yksilöllinen tulli tässä tutkimuksessa hylätään.
(98)
Lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen valituksen tekijä väitti, että toiseen 97 kappaleessa tarkoitetuista etuyhteydessä olevista vientiä harjoittavista tuottajista olisi sovellettava erillistä tullia, joka laskettaisiin sillä perusteella, että se harjoitti polkumyyntiä korkeammalla tasolla kuin toinen vientiä harjoittava tuottaja. Tältä osin todetaan, että jos etuyhteydessä tutkimusajanjakson aikana oleville vientiä harjoittaville tuottajille ei lasketa yhtä painotettua keskimääräistä polkumyyntimarginaalia ja tullia, tämä jättäisi sille vientiä harjoittavalle tuottajalle, johon sovelletaan korkeampaa tullia, mahdollisuuden kiertää tulleja. Edellä tarkoitetut vientiä harjoittavat tuottajat todettiin tässä tutkimuksessa tämän tutkimusajanjakson aikana etuyhteydessä oleviksi, joten toiselle niistä ei ole perusteltua myöntää erillistä tullia. Kuten 97 kappaleessa todetaan, jos jompikumpi kyseisistä yrityksistä pyytäisi tilanteensa tarkastelua väitetyn jakautumisen jälkeen asiaa voidaan tarkastella perusasetuksen mukaisesti. Näissä olosuhteissa yrityksen väite hylätään.
D. VAHINKO
1. Unionin tuotanto ja unionin tuotannonala
(99)
Koska unionin tuotantoa ja unionin tuotannonalaa koskevia huomautuksia ei ole esitetty, eikä uusia havaintoja ole saatu, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 68-70 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
1.1 Unionin kulutus
(100)
Koska unionin kulutusta koskevia huomautuksia ei ole esitetty, eikä uusia havaintoja ole saatu, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 71-72 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
2. Tuonti Kiinasta
(101)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli kyseenalaisti tuontia koskevan analyysin ja väitti, että sekä valituksesta että väliaikaista tullia koskevasta asetuksesta puuttui tuontia koskevia tietoja ja että m2-mittauksella tarkoitetaan alaa, ei määrää.
(102)
Toinen asiaan liittyvä osapuoli väitti, että Kiinasta peräisin olevan tuonnin hintaa ja määrää koskeva kehitys oli osoitus ainoastaan tavanomaisesta kaupan vaihtelusta, eikä kiinalaistan viejien polkumyynnistä.
(103)
Lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen yksi osapuoli kyseenalaisti Eurostatin tilastojen luotettavuuden ja väitti, että nykyiset kiinalaiset tuontihinnat ovat korkeampia ja sen vuoksi vertailukelpoisia muista kolmansista maista peräisin olevien tuontihintojen kanssa. Lisäksi väitettiin, että tällä olisi vaikutusta todettuihin polkumyyntimarginaaleihin.
(104)
Toinen asiaan liittyvä osapuoli väitti, että niiden omat Eurostatin tilastoja koskevat analyysit markkinaosuudesta ja tuontihinnasta erosivat hieman väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa annetuista tiedoista ja että niitä olisi muutettava vastaavasti.
(105)
Toinen asiaan liittyvä osapuoli väitti, että komissio ei ollut ottanut huomioon kiinalaisessa tuonnissa tutkimusajanjakson jälkeen vuonna 2010 tapahtunutta hintojen nousua.
(106)
Tuontimäärien määrittämisessä käytettävää mittayksikköä koskevan väitteen osalta todetaan, että perusasetuksen 3 artiklan 2 kohdan ilmaisulla ’määrä’ tarkoitetaan määrää eikä kuutiotilavuutta. Kummankin tuotteen osalta olisi käytettävä edustavinta mittayksikköä. Tarkasteltavana olevan tuotteen osalta maailmanmarkkinoilla toimivat operaattorit käyttävät johdonmukaisesti neliömetriä (m2). Neliömetrin on sen vuoksi katsottu soveltuvan parhaiten tähän tutkimukseen, ja väite hylättiin siltä osin.
(107)
Kiinasta peräisin olevan tuonnin hintojen ja määrän kehityksen osalta on totta, että vaihtelut ovat absoluuttisesti tarkasteltuina pieniä. Kiinasta peräisin oleva tuonti laski kolme prosenttia tarkastelujaksolla. Kiinasta peräisin olevan tuonnin määrää koskevissa päätelmissä oli kuitenkin otettava huomioon unionin markkinoilla tapahtunut yleinen kulutuksen lasku. Sillä tosiseikalla, että Kiinasta peräisin oleva tuonti laski tällä jaksolla ainoastaan kolme prosenttia, kun kokonaiskulutus laski 29 prosenttia, oli selvästi vaikutus kiinalaisten tuojien läsnäoloon unionin markkinoilla. Tuonnin pitäminen vakaana antoi kiinalaiselle tuonnille mahdollisuuden kasvattaa markkinaosuuttaan jaksolla, jona muut toimijat menettivät osuuksiaan.
(108)
Kiinalaisten hintojen kehityksen osalta väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 73 kappaleessa mainitut keskimääräiset tuontihinnat perustuivat Eurostatin tilastoihin. Tietyille jäsenvaltioille on esitetty kysymyksiä keskimääräisten tuontihintojen tarkkuudesta, mutta mitään muutoksia virallisiin tilastoihin ei ole vahvistettu. Joka tapauksessa muistutetaan, että Eurostatin tietoja käytettiin ainoastaan yleisen suuntauksen vahvistamiseen ja että kiinalaista tuontia koskevien hintojen oikaiseminen ylöspäin ei muuttaisi kokonaiskuvaa korkeiden hinnan alittavuusmarginaalien aiheuttamasta vahingosta. Tässä yhteydessä todetaan, että vahinko- ja polkumyyntimarginaalin laskennassa ei käytetty Eurostatin tietoja. Marginaalien määrittämiseen käytettiin ainoastaan tarkastuskäynnin kohteena olevilta yrityksiltä saatuja todennettuja tietoja. Näin ollen tilastoissa mahdollisesti olevilla eroavuuksilla ei ole vaikutusta ilmoitettuihin marginaaleihin.
(109)
Väitettä, jonka mukaan komissio ei ottanut huomioon vuoden 2010 tietoja ei voida hyväksyä, koska tutkimusajanjaksoa koskeva luku sisälsi vuoden 2010 ensimmäistä vuosineljännestä koskevat tiedot. Vuoden 2010 toisen, kolmannen ja neljännen vuosineljänneksen osalta todetaan, että kyseiset luvut liittyvät tutkimusajanjakson jälkeiseen jaksoon, eikä niitä sen vuoksi oteta huomioon. Vaikka edellä tarkoitettuja jaksoja koskevat luvut otettaisiin huomioon, tuontitilastoista kävisi ilmi, että myös kolmansista maista peräisin olevan tuonnin hinnat nousivat, mikä osoittaisi, että kyse oli yleisestä suuntauksesta, ei kiinalaiseen tuontiin liittyvästä erillisestä ilmiöstä.
3. Hintojen alittavuus
(110)
Muistutetaan, että alustavassa vaiheessa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 76 kappaleen mukaisesti alittavuudella tarkoitetaan unionin tuottajien unionin markkinoilla etuyhteydettömille asiakkaille myymien tuotetyyppien painotettuja keskimääräisiä myyntihintoja, jotka oli oikaistu noudettuna lähettäjältä -tasolle, vastaaviin Kiinasta tulevan tuonnin ensimmäiseltä riippumattomalta asiakkaalta unionin markkinoilla veloitettuihin painotettuihin keskimääräisiin hintoihin tuotelajeittain, jotka oli määritetty CIF-tasolla ja oikaistu asianmukaisesti voimassa olevien tullien, tuonnin jälkeisten kustannusten ja kaupan tason huomioon ottamiseksi.
(111)
Yksi osapuoli väitti, että vientihinnan laskennasta osapuolille ilmoitetut laskelmat eivät vastaa väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 76 kappaleessa annettua selitystä. Asiaa tarkastettaessa vahvistettiin, että mainitussa johdanto-osan kappaleessa oli tekstivirhe. Alustavassa vaiheessa unionin tuottajien etuyhteydettömille asiakkaille unionin markkinoilla myymiä vapaasti tehtaalla hintoja oikaistiin kaupan tason huomioon ottamiseksi, eikä keskimääräisen vientihinnan laskelmaan tehty mitään tuonnin jälkeisiin kustannuksiin liittyviä oikaisuja. Lopullisessa vaiheessa tarkasteltavana olevan maan vientiä harjoittavien viejien vapaasti unionin rajalla CIF-nettohinnat oikaistiin voimassa olevien tullien ja tuonnin jälkeisten kustannusten huomioon ottamiseksi (unionin satamissa perityt tuonti-, kuljetus- ja varastointikustannukset, jotka peritään ennen kuin tuojat myyvät tuotteet edelleen) yhteistyössä toimivien etuyhteydettömien tuojien antamien tietojen mukaisesti.
(112)
Toinen osapuoli väitti, että hinnat olisivat kiinalaisten viejien hintojen tasoa, jos jakelu- ja markkinointikustannukset otettaisiin huomioon ja niitä oikaistaisiin alaspäin. Nämä oikaisut oli kuitenkin otettu jo alustavissa laskelmissa huomioon; näin ollen väite hylättiin perusteettomana.
(113)
Tutkinnassa paljastunut hinnan alittavuus vaihteli 43,2 prosentin ja 55,7 prosentin välillä, mikä erosi hieman alustavista tuloksista (katso väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 77 kappale). Syynä muutokseen oli uuden CIF-arvon laskeminen 83-85 kappaleessa mainitulle vientiä harjoittavalle tuottajalle sekä yksilöllisen CIF-vientihinnan laskeminen 51 kappaleessa mainitulle vientiä harjoittavalla Kito Group -tuottajalle.
4. Muista kolmansista maista kuin Kiinasta tuleva tuonti
(114)
Koska muista kolmansista maista kuin Kiinasta tulevan tuonnin osalta ei ole saatu huomautuksia tai havaintoja, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 78-80 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
5. Unionin tuotannonalan tilanne
5.1 Makrotaloudelliset indikaattorit
5.1.1 Tuotanto, tuotantokapasiteetti ja kapasiteetin käyttöaste
(115)
Koska tuotannosta, tuotantokapasiteetista ja kapasiteetin käytöstä ei ole saatu huomautuksia tai havaintoja, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 84-85 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
5.1.2 Myyntimäärät ja markkinaosuus
(116)
Koska myyntimääristä ja markkinaosuuksista ei ole saatu huomautuksia tai havaintoja, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 86-87 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
5.1.3 Työllisyys ja tuottavuus
(117)
Koska työllisyydestä ja tuottavuudesta ei ole saatu huomautuksia tai havaintoja, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 88 ja 89 kappaleessa esitetyt päätelmät vahvistetaan.
5.1.4 Polkumyyntimarginaalin merkittävyys
(118)
Polkumyyntimarginaalit yksilöidään 88-93 kappaleessa. Vahvistetaan, että kaikki vahvistetut marginaalit ovat merkittävästi vähimmäistasoa korkeammat. Ottaen huomioon polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin määrä ja hinnat, vahvistetaan, että tosiasiallisen polkumyyntimarginaalin vaikutusta ei voida pitää vähäisenä.
5.2 Mikrotaloudelliset indikaattorit
5.2.1 Varastot
(119)
Yksi osapuoli kyseenalaisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 93-95 kappaleessa annettujen tietojen oikeellisuuden. Osapuoli väitti, että varastojen arvo prosentteina koko tarkastelujakson tuotannosta oli huomattavasti alhaisempi kuin mitä kyseisen asetuksen taulukossa 10 luetellaan. Kyseiset laskelmat tarkastettiin ja todettiin, että ainoastaan vuotta 2009 ja tutkimusajanjaksoa koskevat prosentteina ilmaistut tiedot oli laskettu väärin ja että prosentteina ilmaistut varastoja koskevat luvut olivat todellakin kyseisinä ajanjaksoina hieman korkeammat kuin mitä aikaisemmin ilmoitettiin. Laskelman korjattu versio esitetään tämän asetuksen taulukossa 1.
(120)
Sama osapuoli väitti, että unionin tuotannonala oli pakotettu kasvattamaan varastojaan kuuteen tuotantokuukauteen kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 94 kappaleessa todetaan, mikä vastaisi pikemminkin 50 prosentin varastoprosenttia kokonaistuotannosta kuin väliaikaista tullia koskevan asetuksen taulukossa 10 mainittua 59 prosenttia.
(121)
Tältä osin korostetaan, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 93 ja 94 kappaleessa tehdyt analyysit eivät olleet identtisiä, vaan täydentäviä. Ensimmäinen analyysi osoitti otokseen kuuluvien yritysten varastoprosentin neliömetreinä mitattuna verrattuna otokseen kuuluvien yritysten tuotantoon, joka ilmaistiin myös neliömetreinä (61 prosenttia tutkimusajanjaksona). Toinen otoksiin kuuluville yrityksille tehty analyysi osoitti tuotannon varastointiajan kuukausina suhteessa vuoden 12 kuukauteen (50 prosenttia tutkimusajanjaksona).
(122)
Jatkoanalyysin avulla voitiin arvioida tarkemmin tuotantovarastojen kuukausina ilmaistun varastointiajan kehittymistä. Tältä osin vuonna 2007 otokseen valitut tuottajat pitivät noin viiden kuukauden tuotantovarastoja (43 prosenttia), mutta polkumyynnillä harjoitetun tuonnin aiheuttamat paineet pakottivat ne kasvattamaan varastojaan yli seitsemään tuotantokuukauteen (vastaa 61:tä prosenttia vuosittaisesta kokonaistuotannosta) tutkimusajanjaksona. Taulukossa 1 esitetään varastomäärät myös kuukausimäärinä vuosituotannosta.
(123)
Taulukko 1
Varastot
2007
2008
2009
Tutkimusajanjakso
Varasto (tuhansia m2)
48 554
50 871
39 689
41 887
Indeksi (2007 = 100)
100
105
82
86
Varastot prosentteina tuotannosta
43 %
49 %
56 %
61 %
Indeksi (2007 = 100)
100
113
130
142
Varastointikuukausien lukumäärä verrattuna vuosituotantoon
5,2
5,9
6,7
7,4
Indeksi (2007 = 100)
100
113
130
142
Varastointikuukaudet prosentteina (perustana 12 kuukautta)
43 %
49 %
56 %
61 %
(124)
Päätelmä, jonka mukaan varastojen kehityssuuntaus osoittaa aiheutunutta vahinkoa, vahvistetaan.
5.2.2 Myyntihinnat
(125)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli, kuten 20 kappaleessa todetaan, kyseenalaisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 96-99 kappaleessa esitetyt tulokset, jotka koskivat unionin tuotannonalan myyntihintoja ja väitti, että komissio ei ottanut määrityksissään huomioon unionin yksikköhintaa soveltavia tuottajia Puolassa ja Tšekissä, eivätkä tulokset näin ollen olleet johdonmukaisia voimassa olevien julkisten tietojen kanssa.
(126)
Väitteen vuoksi suoritettiin simulaatio, joka sisälsi Puolassa, jonka tuotanto vastasi noin 10 prosenttia unionin kokonaistuotannosta, kirjattuja myyntihintoja. Tšekin osalta, jonka tuotanto vastasi alle kolmea prosenttia unionin kokonaistuotannosta, ei tehty simulaatioita. Tehty simulaatio osoitti, että lopulliset tulokset eivät muutu merkittävästi, vaikka Puolan hinnat otettaisiin huomioon. Varmistaakseen vertailukelpoisuuden kiinalaisten tuottajien myyntihintoihin komissio laski menetelmilleen johdonmukaisena unionin tuotannonalan myyntihinnan tehtyään ensin asianmukaiset oikaisut ensimmäiselle riippumattomalle ostajalle sovellettavien hintojen selville saamiseksi.
(127)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli väitti, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 97 kappaleessa esitetyt selitykset, joiden mukaan unionin tuotannonala oli pakotettu myymään alhaisempia määriä ja laajempaa valikoimaa, olivat virheellisiä, sillä unionin tuotannonala olisi siinä tapauksessa väitetysti menettänyt enemmän kuin kahden prosentin markkinaosuuden.
(128)
Olisi huomattava, että keskittyminen pienten erien myyntiin ei välttämättä tarkoita suuren markkinaosuuden menettämistä. Unionin tuotannonala ei ole ensinnäkään täysin pudonnut suurempien, yhtenäisten tuote-erien markkinoilta, vaikka kiinalaisen halpatuonnin aiheuttamat paineet erityisesti tällä tuotannonalalla ovat suuret. Toiseksi unionin tuotannonala pystyi säilyttämään läsnäolonsa koko markkinoilla painamalla myyntihintojaan alas ja tuottamalla kalliimpaa tuotevalikoimaa, mikä laski kannattavuutta, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 100 kappaleessa todetaan. Näin ollen se tosiseikka, että unionin tuotannonala ei menettänyt suurempaa markkinaosuutta, selittyy sillä, että se päätti pysyä markkinoilla Kiinan aiheuttamista hintapaineista huolimatta.
5.2.3 Kannattavuus, kassavirta, investointien tuotto, investoinnit ja palkat
(129)
Yksi osapuoli katsoi, että suurten ja pienten yritysten kannattavuudessa oli suuria eroja. Sen vuoksi väitettiin, että keskimääräistä voittoa ei voida pitää edustavana, koska otokseen kuului ainoastaan tietoja yhdestä suuryrityksestä.
(130)
Toinen osapuoli väitti, että unionin suurten tuottajien taloudellinen tila on hyvä. Sama osapuoli väitti, että kokonaisvahinkoa ei voida osoittaa, koska unionin tuotannonalan keskimääräisessä voittomarginaalissa ei ole tappioita, vaikka siihen lisättäisiin pienyritykset, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 101 kappaleessa ja taulukossa 12 todetaan.
(131)
On huomattava, että tulosten johdonmukaisuus otoksen edustavuuden kanssa on pyritty varmistamaan siten, että kaikki vahinkoindikaattorit (voitto mukaan lukien) on painotettu suhteessa kunkin segmentin osuuteen unionin kokonaistuotannossa. Suuryrityksen edustavuus suuremmalla segmentillä vallitsevan tilanteen osalta on toisaalta myös vahvistettu. Sen vuoksi otokseen kuuluvien yritysten analyysistä saadut kokonaisindikaattorit ovat unionin koko tuotannonalaa koskevan tilanteen osalta edustavia ja edellä mainittu väite oli hylättävä.
(132)
Mitä tulee väitteeseen, jonka mukaan suuryritykset eivät kärsineet vahinkoa, todetaan, että perusasetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaan analyysi olisi tehtävä suhteessa unionin tuotannonalaan kokonaisuutena, eikä suhteessa tiettyihin yritysryhmiin tai -tyyppeihin. Kuten 130 kappaleessa todetaan, se, ettei tutkimusajanjaksona esiinny tappiota, ei välttämättä tarkoita sitä, etteikö vahinkoa olisi tapahtunut.
5.2.4 Tuotantokustannukset
(133)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli kyseenalaisti päätelmän, jonka mukaan unionin tuotannonalan tuotantokustannukset olivat nousseet 14 prosentilla varastojen kasvun ja tuotantovalikoimassa tapahtuneen muutoksen seurauksena. Kyseisen osapuolen mukaan edellä tarkoitettu päätelmä ei vastaa tosiasioita, sillä varastotasot ja tuotevalikoima eivät kuulu tuotantokustannuksiin.
(134)
Väite on hylättävä, sillä korkeat varastotasot merkitsevät huomattavia taloudellisia kustannuksia, mikä on otettu tuotantokustannusten analyysissä huomioon. Toisaalta toistuvat muutokset tuotevalikoimassa lisäävät tuotantokustannuksia, sillä tuottajan on toistuvasti tarkistettava tuotantoprosessia: tällaiset toimet voivat olla kalliita, sillä niiden aikana koneet seisovat, jolloin käyttöaste ei ole optimaalinen.
6. Vahinkoa koskevat päätelmät
(135)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli kyseenalaisti väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 107 kappaleessa esitetyn päätelmän, jonka mukaan kulutuksen vähenemisellä oli kielteinen vaikutus unionin tuotannonalaan. Kyseisen osapuolen mukaan vahinkoa ei ole voinut tapahtua kulutuksen vähenemisen vuoksi, koska kokonaismarkkinaosuus pysyi samana.
(136)
Mitä tulee huomautukseen, joka koskee unionin tuottajien markkinaosuuden vakautta heikkenevästä kulutuksesta huolimatta, todetaan, että markkinaosuus ei ole ainoa vahingon kannalta merkityksellinen indikaattori. Unionin tuottajien onnistui säilyttää markkinaosuutensa unionissa ainoastaan kannattavuuden kustannuksella, joka tarkastelujaksolla laski. Sen vuoksi ei voida päätellä, että unionin tuottajien markkinaosuuden vakaus merkitsisi sitä, ettei vahinkoa ollut.
(137)
Edellä sanottu huomioon ottaen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 107-111 kappaleessa esitetyt vahinkoa koskevat päätelmät vahvistetaan.
E. SYY-YHTEYS
(138)
Komissiolle esitettiin huomautuksia syy-yhteyttä koskevista alustavista päätelmistä. Kyseiset huomautukset olivat samat, joita oli jo käsitelty väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 128-132 kappaleessa itse aiheutetun vahingon osalta. Uutta näyttöä, jonka perusteella alustavia päätelmiä olisi muutettava, ei esitetty. Näin ollen väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 135 ja 136 kappaleen päätelmät vahvistetaan.
1. Kiinasta tulevan tuonnin vaikutukset
(139)
Perusasetuksen 3 artiklan 6 ja 7 kohdan mukaisesti tarkasteltiin alustavassa vaiheessa, onko Kiinasta peräisin olevan tarkasteltavana olevan tuotteen polkumyynnillä tapahtunut tuonti aiheuttanut merkittävää vahinkoa unionin tuotannonalalle siinä määrin, että sitä voidaan pitää merkityksellisenä.
(140)
Jotkut osapuolet väittivät, että unionin tuotannonalan tuotannon ja myynnin supistuminen johtui vähentyneestä kulutuksesta. Lisäksi väitettiin, että kiinalaisen tuonnin vaikutusten on täytynyt olla pieni, koska Kiinan markkinaosuus kasvoi ainoastaan 1,6 prosentilla, josta enintään yksi prosentti saattoi liittyä unionin tuotannonalan markkinaosuuteen.
(141)
Tässä yhteydessä muistutetaan, että tutkimus paljasti, että kiinalaisen tuonnin markkinaosuuden kasvu, unionin tuotannonalan voittojen lasku ja varastojen kasvu tapahtuivat ajallisesti samaan aikaan. Lisäksi unionin tuotannonalaan ei ole kohdistunut paineita ainoastaan kiinalaisten vientiä harjoittavien tuottajien markkinaosuuden kasvamisen vuoksi, vaan pikemminkin heidän noudattamansa hinnoittelukäyttäytymisen ja hintojen alittamisen korkean tason vuoksi.
(142)
Kuten 113 kappaleessa todetaan, tutkimuksessa ilmeni merkittävää hintojen alittavuutta. Lisäksi tutkimus osoitti, että unionin tuotannonalalla ja tuojilla on suurelta osin samat asiakkaat, mikä tarkoittaa sitä, että unionin tuotannonala kilpailee tilauksista suoraan polkumyyntiä harjoittavien tuojien kanssa.
(143)
Edellä sanottu osoittaa, että unionin tuotannonalan kannattavuuslukujen lasku ja useimpien vahinkoindikaattorien heikkeneminen johtui nimenomaan hintapaineista, ei pelkästään tuonnin määrästä.
2. Kilpailun puuttuminen unionissa tuotettujen laattojen ja polkumyynnillä Kiinasta tuotujen laattojen välillä
(144)
Useat asiaan liittyvät osapuolet väittivät, että Kiinasta peräisin olevien keraamisten laattojen tuonti ei ole voinut aiheuttaa vahinkoa unionin tuotannonalalle, koska ne eivät ole vertailukelpoisia. Tältä osin katsottiin, että Kiinasta peräisin olevat keraamiset laatat kattavat homogeenisten tuotteiden markkinat, kun taas unionin tuotannonala tuottaa laattoja pienempinä erinä tilattavaksi. Lisäksi katsottiin, että Kiina ja unionin tuotannonala eivät kilpaile keskenään, koska kiinalaiset toimivat halvimmalla ja keskihintaisella segmentillä. Näyttönä tästä esitettiin unionin tuotannonalan pieni markkinaosuuden menetys.
(145)
Vaikka edellä esitettyjen väitteiden tueksi ei esitetty huomattavaa näyttöä, kiinalaisen tuonnin mahdollista kilpailua unionissa tuotettujen laattojen kanssa tutkittiin kuitenkin tarkasti.
(146)
Tässä yhteydessä on huomattava, että komissio teki hyvin yksityiskohtaisia vertailuja, jotka mahdollistivat satojen eri laattatyyppien erittelemisen. Käsiteltävänä olevassa tapauksessa tutkimus osoitti huomattavan paljon yhteensopivia laattatyyppejä unionin tuotannonalan ja viejien välillä. Tämä osoittaa selvästi, että kiinalainen tuonti on tuotantotyyppien osalta kilpailuasemassa. Lisäksi muistutetaan, että tutkimuksessa vahvistettiin, että unionin tuotannonala ja vientiä harjoittavat tuottajat ovat suorassa kilpailuasemassa, sillä ne jakavat saman asiakaskunnan.
(147)
Mitä tulee väitteeseen, jonka mukaan Kiinasta peräisin olevat keraamiset laatat kattavat homogeenisten tuotteiden markkinat, kun taas unionin tuotannonala tuottaa tilattavaksi tarkoitettuja pieniä eriä, muistutetaan (katso väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 95 kappale), että juuri kiinalaisten tuojien aiheuttamien paineiden takia unionin tuotannonalan oli pakko siirtyä tuottamaan pienempiä tuote-eriä ja laajempaa väri- ja kokovalikoimaa. Unionin tuotannonala on yhä läsnä kaikilla markkinasegmenteillä ja toisin kuin edellä väitetään, sitä toimintamallia, että unionin tuotannonalan oli keskityttävä erityisiin tuotantotyyppeihin, on pidettävä osoituksena siitä, että kyseessä oli suora kilpailu.
(148)
Edellä sanottu huomioon ottaen väitettä, jonka mukaan kiinalainen tuonti ei aiheuttanut vahinkoa unionin tuotannonalalle, koska kilpailua ei ollut, ei voida hyväksyä.
3. Muiden tekijöiden vaikutukset
3.1 Muista kolmansista maista tulevan tuonnin vaikutus
(149)
Jotkin osapuolet väittivät edelleen, että Turkista peräisin olevan tuonnin vaikutusta oli pidettävä merkittävänä. Hintojen osalta yksi osapuoli kyseenalaisti päätelmän, jonka mukaan turkkilaisten hintojen 19 prosentin nousu oli merkittävä.
(150)
Tätä väitettä käsiteltiin väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 118 kappaleessa, eikä uutta näyttöä, joka kumoaisi alustavassa vaiheessa tehdyt päätelmät, ole tullut esiin. Tältä osin vahvistetaan, että turkkilaisten hintojen 19 prosentin nousua on pidettävä merkittävänä. Lisäksi muistutetaan, että 41 kappaleen mukaisesti mitään näyttöä polkumyynnillä tapahtuvasta tuonnista, joka olisi aiheuttanut vahinkoa unionin tuotannonalalle ei kyseisen maan osalta ollut, ja sen vuoksi kyseistä väitettä ei voida hyväksyä.
3.2 Vaikutus kulutuksen laskuun
(151)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli väitti, että kulutuksen lasku koski pääasiassa Espanjaa ja Italiaa, joissa vahinkoa oli väitetysti tapahtunut eniten. Lisäksi väitettiin, että kiinalaisen viennin pääkohteena olivat pohjoiset jäsenvaltiot, joissa kulutuksen laskua ei näyttänyt olevan ja joissa unionin tuottajille aiheutui väitetysti vähiten vahinkoa. Sama osapuoli katsoi myös, että keraamisten laattojen tuotannonala Espanjassa oli vuonna 2010 elpynyt, mikä osoitti, että mitään yhteyttä kiinalaisten tuottajien ja unionin tuotannonalan tuotannon ja myyntilukujen välillä ei ole.
(152)
Yksi osapuoli väitti, että unionin tuotannonalan kirjaama varastojen kasvu olisi yhdistettävä unionin kulutuksen laskuun, ei polkumyynnillä harjoitettuun kiinalaiseen tuontiin.
(153)
Mitään perusteltua näyttöä ei ollut tukemassa väitettä, jonka mukaan pohjoiseurooppalaiset jäsenvaltiot eivät kärsineet kulutuksen laskusta ja että Kiinasta peräisin oleva tuonti olisi ollut suunnattu ainoastaan Pohjois-Eurooppaan. Sitä vastoin otokseen kuuluneilta kiinalaisilta vientiä harjoittavilta yrityksiltä saadut tiedot osoittavat, että kyseinen myynti on jakautunut tasaisesti pitkin unionia. Lisäksi Espanjan ja Italian yhteenlaskettu osuus kyseisestä myynnistä on 28 prosenttia, mikä on vain hieman pienempi kuin Saksaan suuntautuvan myynnin osuus, joka on 32 prosenttia. Tällä perusteella väitteet hylättiin.
(154)
Mitä tulee väitteeseen, jonka mukaan unionin tuotannonalan kirjaama varastojen kasvu liittyisi unionissa tapahtuneeseen kulutuksen laskuun, komissio viittaa väliaikaisen asetuksen johdanto-osan 108 kappaleessa esitettyihin selityksiin, joiden mukaan kiinalaisten tuojien aiheuttama paine oli voimakasta erityisesti suurten erien myyntisektorilla ja että sillä oli selvä vaikutus unionin tuottajien varastoihin. Varastosuhteen kasvua tarkastelujaksolla ei voida selittää pelkästään tuotteen myyntivaikeuksilla, vaan myös sillä, että varastoissa oli tarpeen pitää saatavilla hyvin laajaa tuotevalikoimaa. Näin ollen päätelmä kiinalaisen tuonnin vahingollisesta vaikutuksesta varastoihin vahvistetaan.
3.3 Talouskriisin vaikutus
(155)
Useat asiaan liittyvät osapuolet väittivät edelleen että talouskriisi oli todellinen syy unionin tuotannonalan vaikeuksiin. Tätä perusteltiin sillä, että tilanne heikentyi eniten vuosien 2008 ja 2009 välisenä aikana eli juuri sinä vuonna, jolloin kriisi iski, kun taas suuntaus ei seuraavalla jaksolla enää ollut yhtä jyrkkä. Lisäksi korostettiin, että tarkastelujakso sisälsi sykleittäin korkeita ja matalia piikkejä, joista korkea piikki liittyi rakennusalan nousuvaiheeseen, matala piikki talouskriisiin ja viennin lasku uusien tuotantolaitosten perustamiseen kolmannen maailman maihin.
(156)
Lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen yksi asiaan liittyvä osapuoli väitti edelleen, että useiden vahinkoindikaattorien heikkeneminen johtui pikemminkin talouskriisistä kuin polkumyynnillä harjoitetusta tuonnista. Tämän osapuolen mukaan laman vaikutusta oli suurten halvaksi hinnoiteltujen irtotavaratuotemäärien kysynnän kasvu. Sen seurauksena unionin tuotannonalan oli keskityttävä enemmän suurten irtotavaratilausten tuotantoon eli segmentille, jolla kiinalaiset tuottajat jo toimivat, mikä johti varastojen kasvuun. Lisäksi laman väitettiin aiheuttaneen suhteellisesti suurempaa inflaatiota unionissa kuin Kiinassa, mikä nosti unionin tuottajien tuotantokustannuksia; tämän väitettiin johtaneen siihen, että unionin tuotannonala myi tuotteitaan tuotantokustannuksia alhaisempaan hintaan.
(157)
Yksi osapuoli väitti, että unionin tuotannonalan saavuttama voitto oli tutkimusajanjakson viimeisellä neljänneksellä noussut huomattavasti ja että se osoitti unionin tuotannonalan elpyneen talouskriisistä. Kyseinen osapuoli pyysi, että tutkimusajanjakson voitot ilmoitettaisiin neljännesvuosittain, mikä todennäköisesti osoittaisi, että kannattavuus oli selvästi suurempi tutkimusajanjakson loppua kohti.
(158)
Taloudellisen laman vaikutus unionin tuotannonalan tulokseen tunnustettiin jo väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 120 kappaleessa. Tältä osin muistutetaan, että syy-yhteyden toteamiseksi asiaa koskevissa oikeudellisissa säännöksissä määrätään, että polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin on oltava aiheuttanut merkittävää vahinkoa unionin tuotannonalalle. Polkumyynnillä tapahtuneen tuonnin ei kuitenkaan tarvitse olla ainoa syy vahingon syntymiselle.
(159)
Lisäksi tutkimus osoitti, että kiinalaisen viennin kasvusuuntaus voisi jatkua talouskriisistä huolimatta. Itse asiassa Kiina oli markkinoiden ainoa toimija, jonka onnistui säilyttämään markkinaosuutensa vaikeasta taloustilanteesta huolimatta.
(160)
Edellä 156 kappaleessa mainitun unionin kysynnässä tapahtuneen rakenteellisen muutoksen tueksi ei esitetty mitään näyttöä. Sitä vastoin kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 106 kappaleessa selitetään, tutkimuksessa kävi ilmi, että unionin tuotannonalan oli muutettava tuotevalikoimaansa, tarjottava laajempaa tyyppi-, väri- ja kokovalikoimaa ja kasvatettava varastojaan, jotta se pystyi vastaamaan nopeasti erikoistilauksiin. Tästä syystä väite on hylättävä.
(161)
Inflaation vaikutuksesta tuotantokustannuksiin todetaan, että unionin inflaatioasteen ei ole tarkastelujakson aikana todettu olleen keskimäärin suurempi kuin Kiinassa ja ettei sillä sen vuoksi voida selittää unionin tuottajien vaikeuksia myydä tuotteitaan kestävään hintaan. Hintojen alittamisen taso huomioon ottaen ei voida myöskään päätellä, että kiinalaisiin tuontihintoihin kohdistunut hintojenlaskupaine olisi johtunut unionin tuotannonalasta. Näin ollen kyseessä olevan osapuolen esittämä väite oli hylättävä.
(162)
Toisaalta unionin tuotannonalalla vallinneen tilanteen osalta voidaan todeta, että väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 126 kappaleessa osoitetaan, että kiinalaisten tuottajien aggressiivinen hinnoittelukäyttäytyminen vaikutti unionin tuotannonalan kannattavuuteen tarkastelujaksolla jo ennen maailmanlaajuista taloudellista lamaa. Tämä osoittaa, että ilman lamaakin, Kiinasta peräisin olevan halpatuonnin aiheuttamat paineet olivat yksinään riittävät aiheuttamaan merkittävää vahinkoa unionin tuotannonalalle.
(163)
Tämä tosiseikka yhdessä poljettujen hintojen kanssa tukee päätelmää, jonka mukaan taloudellinen lama ei katkaissut kiinalaisen viennin ja unionin tuotannonalan kärsimän vahingon välillä olevaa syy-yhteyttä.
(164)
Pyyntöä ilmoittaa tutkimusajanjaksolla saatu voitto neljännesvuosittain ei pidetä käsiteltävänä olevalla tutkimusajanjaksolla merkityksellisenä, sillä vaikka tällaista nopeaa kannattavuuden nousua olisikin tapahtunut, sitä olisi verrattava tavoitteeksi asetettuun 3,9 prosentin voittoon.
3.4 Unionin tuotannonalan uudelleenjärjestelyjen epäonnistuminen
(165)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli väitti, että unionin tuottajien kärsimä vahinko pitäisi yhdistää siihen, että unionin tuottajat eivät onnistuneet uudelleenjärjestelyissään, sillä markkinoiden supistuminen 29 prosentilla johti vain seitsemän prosentin kapasiteettivähennyksiin ja 16 prosentin työvoimasupistuksiin.
(166)
Tällä alalla tuotantokapasiteetin poistaminen on vaikea prosessi, sillä kapasiteetin palauttaminen markkinoiden mahdollisesti elpyessä on äärimmäisen kallista tuottajille. Työllisyyden leikkaukset olivat tarkastelujaksolla samaa suuruusluokkaa kuin markkinoiden supistuminen. Työllisyyssuuntauksen ei tarvitse välttämättä heijastaa tuotantomäärien kehitystä, sillä kaikki työpaikat eivät ole suorassa yhteydessä varsinaiseen tuotantoon. Toisin sanoen se tosiseikka, että kapasiteetin ja työvoiman vähentäminen tuotannonalalla ei tarkkaan vastannut markkinoiden supistumista, ei kerro uudelleenjärjestelyjen epäonnistumisesta. Toisin kuin väitetään tuotannonalan rakenne huomioon ottaen seitsemän prosentin kapasiteettivähennystä ja 16 prosentin työvoimaleikkauksia voidaan sen vuoksi pitää huomattavina.
3.5 Unionin tuotannonalan vaikutus vientimarkkinoiden tulokseen
(167)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli väitti, että unionin tuotannonalan vientimyynti oli laskenut nimenomaan korkeiden hintojen, ei kiinalaisten viejien vuoksi.
(168)
Väitteen osalta muistutetaan, että unionin tuotannonalan vientitulos elpyi talouskriisin jälkeen. Väitettä, jonka mukaan vientituloksella olisi ollut merkittävästi heikentävä vaikutus unionin tuotannonalan tuloksiin, ei sen vuoksi voida hyväksyä.
4. Syy-yhteyttä koskevat päätelmät
(169)
Yksikään asiaan liittyvien osapuolten esittämistä väitteistä ei osoita, että jonkin muun tekijän kuin Kiinasta peräisin olevan polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin vaikutus olisi sellainen, että se poistaisi syy-yhteyden polkumyynnillä tapahtuvan tuonnin ja havaitun vahingon väliltä. Näin ollen väliaikaista tullia koskevan asetuksen syy-yhteyttä koskevat päätelmät vahvistetaan.
F. UNIONIN ETU
(170)
Osapuolten esittämien huomautusten vuoksi komissio suoritti kaikkien unionin etua koskevien väitteiden lisäanalyysin. Kaikki näkökohdat on tutkittu ja väliaikaista tullia koskevan asetuksen päätelmät vahvistetaan.
1. Unionin tuotannonalan etu
(171)
Koska yhteisön tuotannonalan etua koskevia huomautuksia ei ole, väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 137-141 kappaleen päätelmät vahvistetaan.
2. Tuojien etu
(172)
Yksi osapuoli väitti, että toimenpiteiden käyttöönotto uhkasi tuojien taloudellista olemassaoloa, sillä ne voisivat siirtää tulleista koituvat ylimääräiset kustannukset vain osittain asiakkailleen.
(173)
Lopullisista päätelmistä ilmoittamisen jälkeen kaksi osapuolta vastusti päätelmää, jonka mukaan tuojat voivat helposti siirtyä käyttämään kiinalaisten toimittajien sijasta muita hankintalähteitä ja käytti perusteluna erityisesti sitä, että muiden hankintalähteiden laatu ja hinta eivät olleet vertailukelpoisia.
(174)
Väitteen osalta muistutetaan, että tullit eivät vaikuta suureen osaan tuontia, sillä iso osa tuonnista on muualta kuin Kiinasta peräisin. Tuotteen ominaisuuksista ja siitä, että sitä tuotetaan vertailukelpoista laatua ympäri maailmaa, voidaan päätellä, että tuotteet ovat vaihdettavissa ja että vaihtoehtoisia hankintalähteitä voidaan käyttää esitetyistä väitteistä huolimatta. Tutkimuksessa todettiin, että jopa ne tuojat, joiden tuonti perustuu kiinalaiseen tuontiin, jota tutkimuksen mukaan harjoitettiin polkumyynnillä ja jossa myyntihinnat alittivat huomattavasti unionista peräisin olevien tuotteiden hinnat, voivat soveltaa myyntihintoihinsa yli 30 prosentin korotuksia. Tämä ja se tosiseikka, että tuojat ovat tehneet noin viiden prosentin voittoja ja että ne voivat siirtää vähintään osan mahdollisista hinnankorotuksista asiakkailleen, antaa aihetta olettaa, että ne selviävät toimenpiteiden vaikutuksista.
(175)
Lisäksi kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 144 kappaleessa todetaan, toimenpiteiden käyttöönotto ei estäisi unionin tuojia kasvattamasta tuotteen tuontiosuuksia unionissa tai muissa kolmansissa maissa sijaitsevista niiden käytettävissä olevista muista kuin polkumyyntiä harjoittavista lähteistä.
(176)
Yksi tuoja väitti, että tietyn tuotetyypin osalta kiinalaiset hinnat olisivat tällä hetkellä unionin tuotannonalan hintoja korkeammat ja että toimenpiteet estäisivät tulevaisuudessa mahdollisuuden viedä kyseistä laattatyyppiä.
(177)
Väitteen tueksi ei esitetty todisteita. Lisäksi saatavilla olevien tietojen mukaan kyseinen tuotetyppi edusti vain hyvin pientä osaa markkinoista eikä siten vaikuttaisi merkittävästi unionin markkinoiden toimitustilanteeseen. Tämän vuoksi väite hylättiin.
3. Käyttäjien etu
(178)
Jotkin asiaan liittyvät osapuolet väittivät, että käyttäjiin kohdistuva vaikutus olisi huomattava. Erityisesti katsottiin, että jopa 32,3 prosentin vähimmäiskorotus hinnoissa estäisi asiakkaita tekemästä laatuostoksia. Lisäksi katsottiin, että vaikutus pieniin erikoisliikkeisiin olisi suuri, vaikka vaikutus suuriin ja monipuolisiin tee-se-itse-liikkeisiin olisikin pieni.
(179)
Mitä tulee loppukäyttäjiin kohdistuviin vaikutuksiin, komissio vahvistaa mitä väliaikaista tullia koskevan asetuksen johdanto-osan 152 ja 153 kappaleessa säädetään eli että hintavaikutus olisi pieni.
(180)
Rakennusala, joka on yksi keraamisten laattojen tuottajien suurimmista asiakkaista, päätti, ettei se toimi yhteistyössä tutkimuksessa. Väliaikaisten toimenpiteiden käyttöönoton jälkeen Euroopan rakennusteollisuusliittoa (FIEC) pyydettiin vielä kerran toimittamaan tilastoja, joista kävisi ilmi, missä määrin toimenpiteiden käyttöönotto vaikuttaisi alaan, jos vaikuttaisi. FIEC vahvisti, että toimenpiteiden kustannusvaikutus alan kokonaisliikevaihtoon on hyvin pieni, vaikka mitään välitöntä tietoa ei olekaan saatavilla. Lisäksi ne selittivät, että niiden jäsenistön laimea mielenkiinto kertoo komission ehdotuksen tukemisesta.
(181)
Mitä tulee erikoisliikkeisiin komissio ei ole onnistunut hankkimaan mitään merkittävää tietoa polkumyyntitoimenpiteistä aiheutuvien vaikutusten suuruusluokasta ja laajuudesta. Samalla kun seurataan tuojia olisi muistettava, että keraamisia laattoja tuotetaan unionissa ja monissa muissa kolmansissa maissa, jotka eivät harjoita polkumyyntiä; sen vuoksi vakava riski vähittäiskaupan toimituspulasta voidaan sulkea pois.
4. Loppukuluttajien etu
(182)
Kuluttajilta pyrittiin saamaan yksityiskohtaisempi vaikutusten arviointi. Tutkimus osoitti, että vaikutus on todennäköisesti pieni.
(183)
Toimenpiteiden absoluuttinen arvo lasketaan tuontihinnalle eli hinnalle, joka on paljon alhaisempi kuin tarkasteltavana olevan tuotteen lopullinen vähittäismyyntihinta. Tämä arvo voi laimentua kaupan eri portaissa (tuonti, tukkuporras, vähittäismyynti) ennen kuin tuote päätyy lopulliselle kuluttajalle. Vaikka tuojat ja jälleenmyyjät siirtäisivät koko tullirasitteen asiakkaille, muistutetaan, että markkinoilla on laaja tuotevalikoima unionin ja kolmansien maiden tuotantoa, johon toimenpiteitä ei sovelleta.
(184)
Komissio laski polkumyyntitullien vaikutuksen kuluttajahintoihin arvioimalla maksettavan tullin määrän tosiasiallisen Kiinasta peräisin olevan tuonnin mukaisesti ja osoittamalla tämän määrän suoraan kuluttajille olettaen, että tuojat, tukkumyyjät ja vähittäismyyjät siirtävät kaikki lisäkustannuksensa lopulliselle kuluttajalle. Näin laskettu kustannusvaikutus on huomattavasti alhaisempi kuin 0,5 euroa m2 kohti. Muistutetaan, että väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa päätellään, että keskivertokuluttajan keskimääräinen vuosittainen kulutus unionissa on noin 2,2 m2 henkilöä kohti. Koska tullin vaikutus neliömetriä kohti on näinkin pieni, sen kustannusvaikutus olisi todennäköisesti pieni, vaikka kuluttaja ostaisikin huomattavan määrän tarkasteltavana olevaa tuotetta rakennus- tai peruskorjaustöitä varten.
5. Unionin etua koskevat päätelmät
(185)
On odotettavissa, että toimenpiteiden käyttöönotosta on hyötyä unionin tuotannonalalle, mikä puolestaan vaikuttaisi myönteisesti kilpailuolosuhteisiin unionin markkinoilla ja vähentäisi sitä uhkaa, että tuotantolaitoksia suljetaan ja työpaikkoja menetetään.
(186)
Lisäksi toimenpiteiden käyttöönotolla voidaan olettaa olevan pieni vaikutus käyttäjiin ja/tai tuojiin, joilla olisi kuitenkin mahdollisuus hankkia tuotetta unionin markkinoilla ja muissa kolmansissa maissa toimivilta lukuisilta toimittajilta.
(187)
Edellä sanottu huomioon ottaen ei voida päätellä, että toimenpiteiden käyttöönotto olisi vastoin unionin etua.
G. LOPULLISET TOIMENPITEET
1. Vahingon korjaava taso
1.1 Ilmoittaminen osapuolille
(188)
Kaksi asiaan liittyvää osapuolta katsoi, että komission olisi pitänyt ilmoittaa alittavuusmarginaali väliaikaista tullia koskevassa asetuksessa ja yksi osapuoli väitti, että kyseisen tiedon puuttuessa asiaan liittyvät osapuolet eivät voineet arvioida oliko alhaisemman tullin sääntöä noudatettu asianmukaisesti.
(189)
Edellä mainittuun viitaten väliaikaista tullia koskevat marginaalit olivat seuraavat:
Yritys
Vahinkomarginaali
Wonderful Group
52,6 %
Group Xinruncheng
95,8 %
Shandong Yadi Ceramics Co. Ltd.
72,1 %
Heyuan Becarry Ceramic Co. Ltd.
73,9 %
Kaikki muut yhteistyössä toimineet tuottajat
66,0 %
Muut yritykset
95,8 %
1.2 Vahinkomarginaali
(190)
Yksi osapuoli väitti, että komission lähestymistapa vahingon määrittämiseen oli epäjohdonmukainen ja että sen olisi pitänyt perustaa päätelmänsä koko tuotannonalaa koskevien tietojen painotettuun keskiarvoon.
(191)
Mitä tulee kyseiseen väitteeseen, todetaan, että vahingon poistavaa tasoa koskevat tulokset perustuvat yrityskohtaiseen todennettuun tietoon, jota pidettiin kaikkein luotettavimpana sen kannalta, että kaikki merkitykselliset tosiasiat saadaan vertailuun mukaan. Tästä syystä väite hylättiin.
(192)
Polkumyyntiä, siitä aiheutunutta vahinkoa, syy-yhteyttä ja unionin etua koskevat päätelmät huomioon ottaen olisi otettava käyttöön toimenpiteitä, jotta polkumyynnillä tapahtuva tuonti Kiinasta ei pääsisi aiheuttamaan enempää vahinkoa unionin tuotannonalalle.
(193)
Näiden tullien suuruutta määritettäessä otettiin huomioon todetut polkumyyntimarginaalit ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon korjaamiseksi tarvittava tullin määrä.
(194)
Sen vuoksi pidettiin asianmukaisena laskea alittavuusmarginaali niiden hintojen perusteella, jotka saatiin unionin tuottajien ja kiinalaisten viejien toimittamista tiedoista.
(195)
Laskettaessa tullia, joka poistaisi vahingollisen polkumyynnin vaikutukset, katsottiin, että tulli olisi laskettava siten, että unionin tuotannonalan pitäisi pystyä kattamaan tuotantokustannukset ja saavuttamaan kohtuullinen voitto. Katsottiin, että tällaisena kohtuullisena voittona, ennen verotusta, pidetään voittoa, jonka tämäntyyppinen tuotannonala saisi samankaltaisen tuotteen myynnistä unionissa tavanomaisissa kilpailuolosuhteissa eli jos polkumyyntiä ei esiintyisi. Tämä voitto on arvioitua ottamalla huomioon unionin tuotannonalan vuonna 2007 saavuttama 3,9 prosentin kannattavuus, kuten väliaikaista tullia koskevan asetuksen taulukossa 12 yksityiskohtaisesti esitetään.
(196)
Vahvistetut vahinkomarginaalit ovat seuraavat:
Yritys
Vahinkomarginaali
Wonderful Group
58,5 %
Group Xinruncheng
82,3 %
Shandong Yadi Ceramics Co. Ltd.
66,6 %
Heyuan Becarry Ceramic Co. Ltd.
58,6 %
Kaikki muut yhteistyössä toimineet tuottajat
65,0 %
Muut yritykset
82,3 %
(197)
Todetaan, että kohdan ”Kaikki muut yhteistyössä toimineet tuottajat” vahinkomarginaali määritettiin ilman Kito Groupin tietoja, sillä Kito Group ei kuulunut otokseen ja kohdan ”Kaikki muut yhteistyössä toimineet tuottajat” polkumyyntimarginaali pyrittiin laskemaan yhtenäisellä tavalla. (Katso perusasetuksen 9 artiklan 6 kohdan ensimmäinen lause). Kito Groupin osalta perusasetuksen 18 artiklan soveltamisessa sovelletaan vahingon poistavaa jäännösmarginaalia kuten 54 kappaleessa mainitaan.
(198)
Lisäksi todetaan, että hinnan alittavuusmarginaali on korkeampi kuin 88-93 kappaleessa vahvistettu polkumyyntimarginaali, minkä vuoksi polkumyyntimarginaalia olisi alhaisemman tullin säännön mukaisesti käytettävä perustana määritettäessä tullin tasoa.
(199)
Mahdollisten uusien vientiä harjoittavien tuottajien ja tämän asetuksen liitteessä I mainittujen yhteistyössä toimineiden otokseen kuulumattomien yritysten tasapuolisen kohtelun varmistamiseksi olisi säädettävä siitä, että viimeksi mainituille yrityksille määrättyä painotettua keskimääräistä tullia sovelletaan kaikkiin sellaisiin uusiin tuottajiin, jotka muutoin eivät olisi oikeutettuja perusasetuksen 11 artiklan 4 kohdan mukaiseen tarkasteluun, koska 11 artiklan 4 kohtaa ei sovelleta silloin kun on käytetty otantaa.
2. Tulli-ilmoitus
(200)
Tarkasteltavana olevaa tuotetta koskevat tilastot ilmaistaan usein neliömetreinä. Tariffi- ja tilastonimikkeistöstä ja yhteisestä tullitariffista 23 päivänä heinäkuuta 1987 annetun neuvoston asetuksen (ETY) N:o 2658/87 (6) liitteessä I vahvistetussa yhdistetyssä nimikkeistössä ei kuitenkaan määritellä tarkasteltavana olevalle tuotteelle tällaista lisäyksikköä. Sen vuoksi on tarpeen huolehtia siitä, että tarkasteltavana olevan tuotteen osalta vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskevaan ilmoitukseen merkitään tuonnin yhteydessä kilogrammoina tai tonneina ilmoitetun painon lisäksi tuotteen määrä neliömetreinä.
3. Väliaikaisen tullin lopullinen kantaminen
(201)
Todettujen polkumyyntimarginaalien ja unionin tuotannonalalle aiheutuneen vahingon suuruuden vuoksi katsotaan tarpeelliseksi kantaa lopullisesti väliaikaista tullia koskevan asetuksen mukaisten väliaikaisten polkumyyntitullien vakuutena olevat määrät.
(202)
Jos lopulliset tullit ovat korkeammat kuin väliaikaiset tullit, ainoastaan väliaikaisia tulleja vastaavat vakuutena olevat määrät olisi kannettava lopullisesti, ja lopullisen polkumyyntitullin ylittävät vakuutena olevat määrät olisi vapautettava.
4. Toimenpiteiden muoto
(203)
Yksi asiaan liittyvä osapuoli ehdotti, että toimenpiteet toteutettaisiin vähimmäistuontihintana, ei arvotulleina. Vähimmäistuontihinta ei kuitenkaan sovellu tarkasteltavana olevalle tuotteelle, jota on lukuisia eri tuotetyyppejä, joiden hinnat vaihtelevat huomattavasti, jolloin ristiinkompensoinnin riski on huomattava. Lisäksi oletetaan, että tuotetyypit kehittyvät ulkoasultaan ja viimeistelyltään koko ajan, eikä vähimmäistuontihinta tarjoaisi enää sopivaa perustaa tullin tasolle. Sen vuoksi pyyntö ottaa toimenpiteet käyttöön vähimmäistuontihintana hylätään.
(204)
Toinen osapuoli pyysi, että toimenpiteet toteutettaisiin tuontikiintiöinä. Tuontikiintiöt eivät kuitenkaan ole perusasetuksen, eikä kansainvälisesti sovittujen sääntöjen mukaisia. Näin ollen pyyntö oli hylättävä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
1. Otetaan käyttöön lopullinen polkumyyntitulli Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien, tällä hetkellä CN-koodeihin 6907 10 00, 6907 90 20, 6907 90 80, 6908 10 00, 6908 90 11, 6908 90 20, 6908 90 31, 6908 90 51, 6908 90 91, 6908 90 93 ja 6908 90 99 kuuluvien lasitettujen ja lasittamattomien keraamisten katulaattojen, lattialaattojen ja seinälaattojen, lasitettujen ja lasittamattomien keraamisten mosaiikkikuutioiden ja niiden kaltaisten tavaroiden, alustalla tai ilman alustaa, tuonnissa.
2. Alla lueteltujen yritysten valmistamien, 1 kohdassa mainittujen tuotteiden vapaasti unionin rajalla tullaamattomana -nettohintaan sovellettava lopullinen polkumyyntitulli on seuraava:
Yritys
Tulli
Taric-lisäkoodi
Dongguan City Wonderful Ceramics Industrial Park Co., Ltd.; Guangdong Jiamei Ceramics Co. Ltd.; Qingyuan Gani Ceramics Co. Ltd.; Foshan Gani Ceramics Co. Ltd.
26,3 %
B011
Guangdong Xinruncheng Ceramics Co. Ltd.
29,3 %
B009
Shandong Yadi Ceramics Co. Ltd.
36,5 %
B010
Liitteessä I luetellut yritykset
30,6 %
Kaikki muut yritykset
69,7 %
B999
3. Edellä 2 kohdassa mainituille yrityksille määritetyn yksilöllisen polkumyyntitullin soveltaminen edellyttää, että jäsenvaltioiden tulliviranomaisille esitetään pätevä kauppalasku, joka täyttää liitteessä II säädetyt vaatimukset. Jos tällaista kauppalaskua ei esitetä, sovelletaan samaa tullia kuin kaikkiin muihin yrityksiin.
4. Jollei toisin säädetä, sovelletaan tulleja koskevia voimassa olevia säännöksiä ja määräyksiä.
2 artikla
Kannetaan lopullisesti Kiinan kansantasavallasta peräisin olevien keraamisten laattojen tuonnista annetulla asetuksella (EU) N:o 258/2011 tällä hetkellä CN-koodeihin 6907 10 00, 6907 90 20, 6907 90 80, 6908 10 00, 6908 90 11, 6908 90 20, 6908 90 31, 6908 90 51, 6908 90 91, 6908 90 93 and 6908 90 99 kuuluvien keraamisten laattojen tuonnissa käyttöönotetut väliaikaisen tullin vakuutena olevat määrät. Lopullisen polkumyyntitullin ylittävät vakuutena olevat määrät vapautetaan.
3 artikla
Jos jokin Kiinan kansantasavallasta tuleva osapuoli esittää komissiolle riittävät todisteet siitä, että se ei ole vienyt Kiinan kansantasavallasta peräisin olevia 1 artiklan 1 kohdassa mainittuja tavaroita tutkimusajanjaksona eli 1 päivän huhtikuuta 2009 ja 31 päivän syyskuuta 2010 välisenä aikana, että se ei ole etuyhteydessä sellaiseen viejään tai tuottajaan, johon sovelletaan tällä asetuksella käyttöönotettuja toimenpiteitä, ja että se on joko tosiasiallisesti vienyt asianomaisia tavaroita unioniin tutkimusajanjakson jälkeen tai sillä on peruuttamaton sopimusvelvoite merkittävän tuotemäärän viemiseksi unioniin, neuvosto voi yksinkertaisella enemmistöllä komission ehdotuksesta ja neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan muuttaa 1 artiklan 2 kohtaa asettaakseen kyseessä olevalle osapuolelle otokseen kuulumattomiin yhteistyössä toimineisiin tuottajiin sovellettavan eli 30,6 prosentin suuruisen tullin.
4 artikla
Esitettäessä 1 artiklassa mainituista tuotteista vapaaseen liikkeeseen luovutusta koskeva ilmoitus tuotujen tuotteiden neliömetrimäärä merkitään ilmoituksen asianomaiseen kenttään.
5 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 12 päivänä syyskuuta 2011.