KOMMISSIONENS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 1206/2011
af 22. november 2011
om fastlæggelse af krav til luftfartøjsidentifikation med henblik på overvågning af det fælles europæiske luftrum
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 552/2004 af 10. marts 2004 om interoperabilitet i det europæiske lufttrafikstyringsnet (interoperabilitetsforordningen) (1), særlig artikel 3, stk. 5,
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Eurocontrol har i overensstemmelse med artikel 8, stk. 1, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 549/2004 af 10. marts 2004 om rammerne for oprettelse af et fælles europæisk luftrum ("rammeforordningen") (2) fået mandat fra Kommissionen til at opstille krav til overvågningsaktiviteternes præstation og interoperabilitet i det europæiske lufttrafikstyringsnet ("EATMN"). Nærværende forordning er baseret på den deraf følgende rapport af 9. juli 2010.
(2)
Individuelle luftfartøjers identitet bør fastslås efter procedurerne fra Organisationen for International Civil Luftfart ("ICAO"), før lufttrafiktjenester, der benytter et overvågningssystem, stilles til rådighed for luftfartøjet.
(3)
En sammenhængende drift forudsætter en utvetydig og kontinuerlig identifikation af individuelle luftfartøjer, der opererer i almen lufttrafik i henhold til instrumentflyvereglerne i det fælles europæiske luftrum.
(4)
Den nuværende metode, hvormed individuelle luftfartøjers identitet fastslås i Europa, går ud på at anvende særskilte transponderkoder til sekundær radarovervågning (i det følgende benævnt "SSR-koder"), der er tildelt i henhold til ICAO's procedurer og ICAO's Air Navigation Plan, European Region.
(5)
Væksten i trafikken i det sidste årti har ført til, at der ofte ikke er tilstrækkeligt mange særskilte SSR-koder til rådighed til at opfylde efterspørgslen i spidsbelastningsperioder, og derfor er det ikke muligt at garantere identifikationen af individuelle luftfartøjer i det europæiske luftrum i øjeblikket.
(6)
En indledende operativ kapacitet til at anvende downlink-luftfartøjsidentifikation bør indføres på en harmoniseret måde inden for et nærmere afgrænset udsnit af det fælles europæiske luftrum med henblik på at nedbringe den samlede efterspørgsel efter særskilte SSR-kodetildelinger med henblik på individuel luftfartøjsidentifikation.
(7)
For at optimere tilgængeligheden af særskilte SSR-koder bør de luftfartstjenesteudøvere, der ikke har kapacitet til at anvende downlink-luftfartøjsidentifikation, ibrugtage en forbedret og harmoniseret kapacitet til automatisk tildeling af SSR-koder til luftfartøjer.
(8)
En kapacitet til at anvende downlink-luftfartøjsidentifikation bør tages i brug i hele det fælles europæiske luftrum for at mindske behovet for særskilte SSR-koder til at identificere den almene lufttrafik, der opererer i henhold til instrumentflyvereglerne.
(9)
Downlink-luftfartøjsidentifikation kan bedst mindske efterspørgslen efter særskilte SSR-kodetildelinger, hvis IFPS (integrated initial flight plan processing system) identificerer de flyvninger, som kan få tildelt den aftalte "conspicuity code", og luftfartstjenesteudøvere tildeler en "conspicuity code" til berettigede flyvninger, når det er muligt at identificere luftfartøjet via downlink-luftfartøjsidentifikation.
(10)
Downlink-luftfartøjsidentifikation kan kun benyttes til at identificere individuelle luftfartøjer, når luftfartstjenesteudøverne benytter egnede overvågningssensorer, overvågningsdatabehandlings- og distributionssystemfunktioner, flyvedatabehandlingssystemfunktioner, luft-jord- og jord-jord-kommunikation, flyvelederdisplayfunktioner, og sørger for procedurer og personaleuddannelse.
(11)
I hvilket omfang luftfartstjenesteudøverne faktisk kan få gavn af kapaciteten til at anvende downlink-luftfartøjsidentifikation med henblik på at mindske behovet for tildeling af særskilte SSR-koder afhænger af udstyrsniveauet i luftfartøjer, som benytter downlink-luftfartøjsidentifikation, hvorvidt de systemer, der frembringer kapaciteten, dækker disse luftfartøjers samlede flyveruter og det overordnede krav om at sikre en effektiv og sikker drift.
(12)
Flyveledere bør modtage advarsler mod utilsigtet overlapning i forbindelse med SSR-kodetildelinger til mere end ét luftfartøj, så en eventuel fejlagtig luftfartøjsidentifikation forebygges.
(13)
Den ensartede anvendelse af specifikke procedurer inden for det fælles europæiske luftrum er afgørende for en interoperabel og sammenhængende drift.
(14)
Medlemsstaterne bør gengive alle ændringer af faciliteter og tjenester, der foretages som følge af gennemførelsen af denne forordning, i ICAO's "European Air Navigation Plan" gennem den normale ændringsforslagsprocedure.
(15)
Denne forordning bør ikke omfatte militære operationer og militære træningsflyvninger som omhandlet i artikel 1, stk. 2, i forordning (EF) nr. 549/2004.
(16)
Med henblik på at opretholde eller forbedre det eksisterende sikkerhedsniveau i forbindelse med operationerne bør medlemsstaterne pålægges at sikre, at de berørte parter udfører en sikkerhedsvurdering, herunder fareidentifikation, risikovurdering og risikoreduktion. En harmoniseret anvendelse af disse processer på de systemer, der er omfattet af denne forordning, forudsætter, at der fastsættes specifikke sikkerhedskrav vedrørende alle interoperabilitets- og præstationskrav.
(17)
Gennemførelsesbestemmelserne vedrørende interoperabilitet bør i henhold til forordning (EF) nr. 552/2004 beskrive de særlige procedurer for overensstemmelsesvurdering, der skal anvendes ved vurdering af komponenternes overensstemmelse eller anvendelsesegnethed samt ved verifikation af systemerne.
(18)
For lufttrafiktjenester, der primært stilles til rådighed for luftfartøjer i almen lufttrafik under militærets opsyn, kan overholdelsen af denne forordning hindres af begrænsninger med hensyn til offentlige indkøb.
(19)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Udvalget for det Fælles Luftrum -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning fastsættes krav til systemer, som bidrager til at stille overvågningsoplysninger til rådighed, samt komponenter og tilhørende procedurer med henblik på at sikre en utvetydig og kontinuerlig individuel identifikation af luftfartøjer i EATMN.
Artikel 2
Anvendelsesområde
1. Denne forordning finder anvendelse på overvågningskæden bestående af:
a)
overvågningssystemers luftbårne komponenter og tilknyttede procedurer
b)
jordbaserede overvågningssystemer samt deres komponenter og tilknyttede procedurer
c)
systemer og procedurer til lufttrafiktjenester, navnlig systemer til behandling af flyvedata, systemer til behandling af overvågningsdata og systemer til behandling af menneske/maskine-grænseflader
d)
jord-jord- og luft-jord-kommunikationssystemer samt deres komponenter og tilknyttede procedurer, der benyttes til distribution af overvågningsdata.
2. Denne forordning finder anvendelse på alle flyvninger, der gennemføres som almen lufttrafik i overensstemmelse med instrumentflyveregler inden for det luftrum, der defineres i artikel 1, stk. 3, i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 551/2004 (3).
Artikel 3
Definitioner
Med henblik på denne forordning finder definitionerne i artikel 2 i forordning (EF) nr. 549/2004 anvendelse.
Herudover forstås ved:
1) "luftfartøjsidentifikation": en gruppe bogstaver, tal eller en kombination heraf, som enten er identisk med eller er den tilsvarende kodebetegnelse for det flykaldesignal, der skal benyttes i luft-jord-kommunikation, og som benyttes til at identificere luftfartøjet i lufttrafiktjenesternes jord-jord-kommunikation
2) "SSR-kode": en af de 4 096 identitetskoder til sekundær radarovervågning, som kan sendes af overvågningssystemers luftbårne komponenter
3) "særskilt SSR-kode": en firecifret identitetskode til sekundær radarovervågning, hvori de to sidste cifre ikke er "00"
4) "downlink-luftfartøjsidentifikation": luftfartøjsidentifikation, der sendes fra overvågningssystemers luftbårne komponenter via et luft-jord-overvågningssystem
5) "conspicuity code": en særskilt SSR-kode, der er udpeget til særlige formål
6) "overflyvning": en flyvning ind i et afgrænset luftrum fra en tilstødende sektor, som efterfølgende gennemflyver det afgrænsede luftrum og forlader det afgrænsede luftrum ved overgangen til en tilstødende sektor
7) "ankommende flyvning": en flyvning ind i et afgrænset luftrum fra en tilstødende sektor, som efterfølgende gennemflyver det afgrænsede luftrum og lander på en destination i det afgrænsede luftrum
8) "afgående flyvning": en flyvning, der afgår fra en flyveplads inden for et afgrænset luftrum, som efterfølgende gennemflyver det afgrænsede luftrum og enten lander på en flyveplads inden for det afgrænsede luftrum eller forlader det afgrænsede luftrum ved overgangen til en tilstødende sektor
9) "operatør": en person, organisation eller virksomhed, som udfører eller tilbyder at udføre en luftfartøjsoperation
10) "kodetildelingsliste": et dokument med angivelse af den samlede fordeling af SSR-koder til medlemsstater og lufttrafiktjenesteenheder, som medlemsstaterne har truffet aftale om og offentliggjort i ICAO's Air Navigation Plan, European Region
11) "kooperativ overvågningskæde": en overvågningskæde, der benytter både jordbaserede og luftbårne komponenter til at fastlægge overvågningsdataelementer
12) "integrated initial flight plan processing system": et system under det fælles europæiske lufttrafikstyringsnet, gennem hvilket en centraliseret flyplanbehandlings- og distributionstjeneste, som tager sig af modtagelse, validering og distribution af flyveplaner, udøves i det luftrum, som denne forordning finder anvendelse på.
Artikel 4
Præstationskrav
1. Medlemsstater, som er ansvarlige for at stille lufttrafiktjenester til rådighed i det luftrum, der er defineret i bilag I, skal sikre, at der indføres en kapacitet til at identificere individuelle luftfartøjer via downlink-luftfartøjsidentifikation for:
a)
mindst 50 % af alle overflyvninger af den enkelte medlemsstats afgrænsede luftrum og
b)
mindst 50 % af det samlede antal af alle ankommende flyvninger og afgående flyvninger inden for den enkelte medlemsstats afgrænsede luftrum.
2. Luftfartstjenesteudøvere skal senest den 2. januar 2020 sikre, at den kooperative overvågningskæde har den fornødne kapacitet, således at de kan identificere individuelle luftfartøjer via downlink-luftfartøjsidentifikation.
3. Luftfartstjenesteudøvere, der identificerer individuelle luftfartøjer via downlink-luftfartøjsidentifikationen, skal sikre, at de opfylder kravene i bilag II.
4. Luftfartstjenesteudøvere, der identificerer individuelle luftfartøjer med særskilte SSR-koder uden for det luftrum, som er afgrænset i bilag I, skal sikre, at de opfylder kravene i bilag III.
5. Luftfartstjenesteudøvere skal sikre, at:
a)
de i artikel 2, stk. 1, litra b), c) og d) nævnte systemer om fornødent tages i brug til støtte for de krav, der er fastsat i stk. 3 og 4 i nærværende artikel
b)
de i artikel 2, stk. 1, litra b), c) og d) nævnte systemer eller procedurer om fornødent tages i brug for at informere flyveledere om utilsigtet dublering af SSR-kodetildelinger.
6. Medlemsstaterne træffer de nødvendige foranstaltninger til at sikre, at:
a)
dele af luftrummet anmeldes til den centraliserede flyplanbehandlings- og distributionstjeneste, jf. punkt 1 i bilag II, til støtte for kravene i stk. 1 og 2 i nærværende artikel og 6, litra b) i nærværende stykke.
b)
IFPS (integrated initial flight plan processing system) meddeler alle berørte luftfartstjenesteudøvere, hvilke flyvninger der er berettiget til at anvende den "conspicuity code", der er nævnt i litra c).
c)
alle medlemsstater når til enighed om en fælles "conspicuity code", som koordineres med europæiske tredjelande, og som udelukkende tildeles de luftfartøjer, der identificeres individuelt via downlink-luftfartøjsidentifikationen.
Artikel 5
Sikkerhedskrav
1. Medlemsstaterne skal sikre, at ændringer i de eksisterende systemer nævnt i artikel 2, stk. 1, litra b), c) og d) eller indførelsen af nye systemer sker efter en sikkerhedsvurdering, herunder fareidentifikation, risikovurdering og risikoreduktion, som gennemføres af de berørte parter.
2. Under de i stk. 1 nævnte vurderinger tages der som minimum hensyn til kravene i bilag IV.
Artikel 6
Komponenternes overensstemmelse eller anvendelsesegnethed
Inden der udstedes en EF-erklæring om overensstemmelse eller anvendelsesegnethed i henhold til artikel 5 i forordning (EF) nr. 552/2004, skal fabrikanter af komponenter til de systemer, der er anført i nærværende forordnings artikel 2, stk. 1, eller deres bemyndigede og i Unionen etablerede repræsentanter vurdere de pågældende komponenters overensstemmelse eller anvendelsesegnethed i henhold til kravene i bilag V.
Certificeringsprocesser i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 216/2008 (4) anses dog for acceptable procedurer for overensstemmelsesvurdering af komponenter, hvis de omfatter påvisning af overensstemmelse med nærværende forordnings krav til præstationer og sikkerhed.
Artikel 7
Systemverifikation
1. Luftfartstjenesteudøvere, der kan påvise eller har påvist, at de opfylder betingelserne i bilag VI, skal foretage en verifikation af de i artikel 2, stk. 1, litra b), c) og d) omhandlede systemer efter kravene i bilag VII, del A.
2. Luftfartstjenesteudøvere, der ikke kan påvise, at de opfylder betingelserne i bilag VI, skal indgå aftale med et bemyndiget organ om verifikation af systemerne i artikel 2, stk. 1, litra b), c) og d). Verifikationen gennemføres i overensstemmelse med kravene i bilag VII, del B.
3. Certificeringsprocesser i henhold til forordning (EF) nr. 216/2008 anses for acceptable procedurer for verifikation af systemer, hvis de omfatter påvisning af overensstemmelse med nærværende forordnings krav til præstationer og sikkerhed.
Artikel 8
Yderligere krav til luftfartstjenesteudøverne
1. Luftfartstjenesteudøvere sikrer, at det berørte personale på behørig vis oplyses om kravene i denne forordning, og at personalet har modtaget tilstrækkelig uddannelse i sine jobfunktioner.
2. Luftfartstjenesteudøvere skal:
a)
udarbejde og opdatere driftshåndbøger, der indeholder de instrukser og oplysninger, der er nødvendige for, at det relevante personale kan anvende denne forordning
b)
sikre, at håndbøgerne i litra a) er tilgængelige og opdaterede, og at deres opdatering og distribution er underkastet passende kvalitets- og dokumentationshåndtering
c)
sikre, at arbejdsmetoderne og driftsprocedurerne er i overensstemmelse med denne forordning.
Artikel 9
Yderligere krav til operatører
1. Operatører træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at det personale, der betjener og vedligeholder overvågningsudstyret, oplyses om denne forordnings relevante bestemmelser, at personalet har modtaget tilstrækkelig uddannelse i sine jobfunktioner, og at instrukser i brugen af dette udstyr findes i cockpittet.
2. Operatører træffer de nødvendige foranstaltninger for at sikre, at downlink-luftfartøjsidentifikation stilles til rådighed, når det er operationelt påkrævet, jf. artikel 4, stk. 1, og artikel 4, stk. 2.
3. Operatører skal sikre, at indstillingen af downlink-luftfartøjsidentifikation, jf. stk. 4, er i overensstemmelse med flyveplanens punkt 7 "fly identifikation" af flyveplanen omtalt i bilag I, punkt 2, til Kommissionens forordning (EF) nr. 1033/2006 (5).
4. Operatører af disse luftfartøjer, der har kapacitet til at ændre downlink-luftfartøjsidentifikation, jf. stk. 2, i luften, skal sikre, at downlink-luftfartøjsidentifikation ikke ændres under flyvningen, medmindre luftfartstjenesteudøverne anmoder herom.
Artikel 10
Yderligere krav til medlemsstaterne
Medlemsstaterne skal sikre overensstemmelse med forordningen, herunder offentliggørelse af relevante oplysninger i nationale luftfartspublikationer.
Artikel 11
Fritagelser
1. I det særlige tilfælde, hvor lufttrafiktjenester i indflyvningsområdet stilles til rådighed af militære enheder eller under militærets opsyn, og begrænsninger med hensyn til offentlige indkøb hindrer overholdelsen af artikel 4, stk. 2, meddeler medlemsstaterne senest den 31. december 2017 Kommissionen en frist, hvor downlink-luftfartøjsidentifikation skal være indført, og denne må ikke være senere end den 2. januar 2025.
2. Efter samråd med netadministratoren og senest den 31. december 2018 kan Kommissionen genvurdere fritagelser, der meddeles i henhold til stk. 1, som kan have betydelig indvirkning på EATMN.
Artikel 12
Ikrafttræden og anvendelse
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 9. februar 2012.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 22. november 2011.
KOMISSION TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 1206/2011,
annettu 22 päivänä marraskuuta 2011,
ilma-alusten tunnistamista koskevista vaatimuksista yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan valvomiseksi
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon eurooppalaisen ilmaliikenteen hallintaverkon yhteentoimivuudesta 10 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 552/2004 (yhteentoimivuusasetus) (1) ja erityisesti sen 3 artiklan 5 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Komissio on antanut Eurocontrolille toimeksiannon kehittää valvonnan suorituskyky- ja yhteentoimivuusvaatimuksia eurooppalaisessa ilmaliikenteen hallintaverkossa yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan toteuttamisen puitteista (puiteasetus) 10 päivänä maaliskuuta 2004 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 549/2004 (2) 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti. Tämä asetus perustuu 9 päivänä heinäkuuta 2010 julkistettuun toimeksiantokertomukseen.
(2)
Ennen kuin ilma-alukselle annetaan ilmaliikennepalveluja valvontajärjestelmää käyttäen, olisi huolehdittava ilma-aluksen yksilöllisen tunnistamisen käyttöönotosta Kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön, jäljempänä ’ICAO’, menettelyjen mukaisesti.
(3)
Saumaton toiminta edellyttää yleisessä ilmaliikenteessä mittarilentosääntöjen mukaisesti liikennöivän yksittäisen ilma-aluksen yksiselitteistä ja jatkuvaa tunnistamista kaikkialla yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa.
(4)
Tällä hetkellä ilma-aluksen yksilöllinen tunnistaminen tapahtuu ICAO:n menettelyjen ja Euroopan aluetta koskevan lennonvarmistussuunnitelman mukaisesti osoitettujen erillisten toisiotutkavastaimen koodien, jäljempänä ’SSR-koodit’, perusteella.
(5)
Liikenteen kasvusta viime vuosikymmenen kuluessa on seurannut, etteivät saatavilla olevat erilliset SSR-koodit yleensä riitä ruuhkahuippujen aikaiseen kysyntään, eikä ilma-aluksen yksilöllistä tunnistamista Euroopan ilmatilassa näin ollen voida nykyään taata.
(6)
Alustava operatiivinen valmius käyttää ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta olisi taattava yhdenmukaisesti yhtenäisen eurooppalaisen ilmatilan määritellyllä alueella, jotta voitaisiin vähentää yleistä tarvetta osoittaa erillisiä SSR-koodeja ilma-alusten yksilölliseksi tunnistamiseksi.
(7)
Erillisten SSR-koodien saatavuuden optimoimiseksi niiden lennonvarmistuspalvelun tarjoajien, joilla ei ole valmiuksia ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämän tunnisteen käyttöön, olisi käytettävä parannettua ja yhtenäistä järjestelmää, jossa SSR-koodit osoitetaan ilma-aluksille automaattisesti.
(8)
Valmius käyttää ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta olisi varmistettava kaikkialla yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa, jotta mittarilentosääntöjen mukaisen yleisen ilmaliikenteen tunnistamiseen ei enää tarvittaisi erillisiä SSR-koodeja.
(9)
Mahdollisuus vähentää erillisten SSR-koodien tarvetta käytettäessä ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta edellyttää integroitua alustavien lentosuunnitelmien käsittelyjärjestelmää, joka tunnistaa ne lennot, joille voidaan osoittaa sovittu näkyvyyskoodi, ja sitä, että lennonvarmistuspalvelun tarjoajat osoittavat kyseisille lennoille sovitun näkyvyyskoodin silloin, kun ilma-alus voidaan tunnistaa käyttämällä ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta.
(10)
Ilma-aluksen valvontajärjestelmän lähettämän tunnisteen käyttäminen ilma-aluksen yksilölliseen tunnistamiseen edellyttää, että lennonvarmistuspalvelun tarjoajilla on käytössään asianmukaiset valvonta-anturit sekä järjestelmät, joissa on tarvittavat toiminnot valvontatietojen käsittelyä ja jakelua, lentotietojen käsittelyä, ilma-aluksen ja maa-aseman välistä viestintää, maa-asemien välistä viestintää ja lennonjohdon näyttöä varten, sekä tarvittavat menetelmät ja henkilöstön koulutus.
(11)
Se, missä määrin lennonvarmistuspalvelun tarjoajat voivat tosiasiallisesti vähentää erillisten SSR-koodien tarvetta käyttämällä ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta, on sidoksissa siihen, kuinka hyvin ilma-alus on varustettu hyödyntämään tätä tunnistamismahdollisuutta, siihen, missä määrin kyseisen valmiuden tarjoavat järjestelmät kattavat kyseisten ilma-alusten reitit, sekä laaja-alaiseen tarpeeseen varmistaa tehokas ja turvallinen toiminta.
(12)
Ilma-alusten tunnistusvirheiden välttämiseksi lennonjohtajille olisi annettava varoitus tilanteissa, joissa sama SSR-koodi saattaa olla tahattomasti osoitettu useammalle kuin yhdelle ilma-alukselle.
(13)
Yhteentoimivuuden ja saumattoman toiminnan saavuttamiseksi olisi äärimmäisen tärkeää, että yhtenäisessä eurooppalaisessa ilmatilassa noudatetaan tiettyjä menettelyjä yhtenäisesti.
(14)
Jäsenvaltioiden olisi sisällytettävä kaikki tämän asetuksen täytäntöönpanoon liittyvät järjestelyjä ja palveluja koskevat muutokset Euroopan aluetta koskevaan ICAO:n lennonvarmistussuunnitelmaan tavanomaisen muutosesitysmenettelyn mukaisesti.
(15)
Tämän asetuksen ei tulisi koskea asetuksen (EY) N:o 549/2004 1 artiklan 2 kohdassa tarkoitettuja sotilasoperaatioita tai -koulutusta.
(16)
Vallitsevan turvallisuustason säilyttämiseksi ja parantamiseksi jäsenvaltiot olisi velvoitettava varmistamaan, että ne osapuolet, joita asia koskee, toteuttavat turvallisuusarvioinnin, johon sisältyy vaaratekijöiden tunnistaminen, riskinarviointi ja riskien vähentäminen. Näiden menettelyjen yhdenmukainen soveltaminen tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluviin järjestelmiin edellyttää, että kaikkia yhteentoimivuus- ja suorituskykyvaatimuksia varten on yksilöitävä erityiset turvallisuusvaatimukset.
(17)
Asetuksen (EY) N:o 552/2004 mukaan yhteentoimivuutta koskevissa täytäntöönpanosäännöissä olisi kuvailtava erityiset vaatimustenmukaisuuden arviointimenettelyt, joita on käytettävä arvioitaessa joko rakenneosien vaatimustenmukaisuutta tai käyttöön soveltuvuutta, sekä järjestelmien todentaminen.
(18)
Kun ilmaliikennepalveluja tarjotaan ensisijaisesti ilma-aluksille, joiden lennot suoritetaan osana yleistä ilmaliikennettä sotilaallisessa valvonnassa, hankintoihin liittyvät rajoitukset saattavat estää tämän asetuksen noudattamisen.
(19)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat yhtenäisen ilmatilan komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa säädetään vaatimuksista, jotka koskevat valvontatietojen tarjoamista edistäviä järjestelmiä, niiden rakenneosia ja niihin liittyviä menettelyjä, joiden tarkoituksena on varmistaa ilma-aluksen yksiselitteinen ja jatkuva yksilöllinen tunnistaminen eurooppalaisessa ilmaliikenteen hallintaverkossa.
2 artikla
Soveltamisala
1. Tätä asetusta sovelletaan valvontaketjuun, joka koostuu:
a)
ilma-aluksiin asennetuista valvontajärjestelmien rakenneosista ja niihin liittyvistä menetelmistä;
b)
maassa toimivista valvontajärjestelmistä, niiden rakenneosista ja niihin liittyvistä menetelmistä;
c)
ilmaliikennepalvelujärjestelmistä ja -menetelmistä, erityisesti lentotietojen käsittelyjärjestelmistä, valvontatietojen käsittelyjärjestelmistä ja käyttöliittymäjärjestelmistä;
d)
viestintäjärjestelmistä maa-asemien välistä viestintää ja ilma-aluksen ja maa-aseman välistä viestintää varten, kyseisten järjestelmien rakenneosista ja niihin liittyvistä menetelmistä, joita käytetään valvontatietojen jakeluun.
2. Tätä asetusta sovelletaan kaikkiin lentoihin, jotka suoritetaan yleisenä ilmaliikenteenä mittarilentosääntöjen mukaisesti Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 551/2004 (3) 1 artiklan 3 kohdassa määritellyssä ilmatilassa.
3 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa sovelletaan asetuksen (EY) N:o 549/2004 2 artiklassa vahvistettuja määritelmiä.
Lisäksi tässä asetuksessa tarkoitetaan:
1.
’ilma-aluksen tunnuksella’ kirjainten tai numeroiden muodostamaa sarjaa tai niiden yhdistelmää, joka on joko sama kuin ilma-aluksen ja maa-aseman välisessä viestinnässä käytettävä kutsumerkki tai sen koodattu vastine ja jota käytetään ilma-aluksen tunnistamiseen maa-asemien välisessä ilmaliikennepalvelun viestinnässä;
2.
’SSR-koodilla’ yhtä ilma-aluksiin asennettujen valvontajärjestelmien rakenneosien lähettämistä toisiovalvontatutkan 4 096 tunnuskoodista;
3.
’erillisellä SSR-koodilla’ nelinumeroista toisiovalvontatutkan tunnuskoodia, jonka kaksi viimeistä numeroa eivät ole ”00”;
4.
’ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämällä tunnisteella’ ilma-aluksen tunnistetta, jonka ilma-aluksiin asennetut valvontajärjestelmien rakenneosat välittävät ilma-aluksen ja maa-aseman väliseen viestintään perustuvan valvontajärjestelmän kautta;
5.
’näkyvyyskoodilla’ erityiskäyttöön tarkoitettua yksilöllistä SSR-koodia;
6.
’ylilennolla’ lentoa, joka saapuu määriteltyyn ilmatilaan viereisestä sektorista, kulkee määritellyn ilmatilan kautta ja poistuu määritellystä ilmatilasta viereiseen ulkopuoliseen sektoriin;
7.
’saapuvalla lennolla’ lentoa, joka saapuu määriteltyyn ilmatilaan viereisestä sektorista, kulkee määritellyn ilmatilan kautta ja laskeutuu määritellyssä ilmatilassa sijaitsevaan määräpaikkaan;
8.
’lähtevällä lennolla’ lentoa, joka lähtee määritellyssä ilmatilassa sijaitsevalta lentopaikalta, kulkee määritellyn ilmatilan kautta ja joko laskeutuu määritellyssä ilmatilassa sijaitsevalle lentopaikalle tai poistuu määritellystä ilmatilasta viereiseen, ulkopuoliseen sektoriin;
9.
’lentotoiminnan harjoittajalla’ henkilöä, organisaatiota tai yritystä, joka harjoittaa tai tarjoutuu harjoittamaan ilma-aluksilla lentotoimintaa;
10.
’koodinjakolistalla’ jäsenvaltioiden hyväksymää ja Euroopan aluetta koskevassa ICAO:n lennonvarmistussuunnitelmassa julkaistua asiakirjaa, jossa eritellään SSR-koodien yleinen jakaminen jäsenvaltioille ja ilmaliikennepalveluyksikölle;
11.
’yhteistoiminnallisella valvontaketjulla’ valvontaketjua, joka tarvitsee sekä maa-asemilla että ilma-aluksissa toimivia rakenneosia valvontatietojen määrittämiseen;
12.
’integroidulla alustavien lentosuunnitelmien käsittelyjärjestelmällä’ eurooppalaiseen ilmaliikenteen hallintaverkkoon kuuluvaa järjestelmää, jonka välityksellä tarjotaan keskitettyä lentosuunnitelmien käsittely- ja jakelupalvelua lentosuunnitelmien vastaanottamiseksi, hyväksymiseksi ja jakamiseksi tämän asetuksen soveltamisalaan kuuluvassa ilmatilassa.
4 artikla
Suorituskykyä koskevat vaatimukset
1. Jäsenvaltioiden, joiden vastuulle kuuluu ilmaliikennepalvelun tarjoaminen liitteessä I määritellyssä ilmatilassa, on varmistettava valmius käyttää ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta ilma-aluksen yksilölliseen tunnistamiseen:
a)
vähintään 50 prosentissa kaikista yksittäisen jäsenvaltion määritellyn ilmatilan ylilennoista; ja
b)
vähintään 50 prosentissa yksittäisen jäsenvaltion määritellyn ilmatilan saapuvien ja lähtevien lentojen kokonaismäärästä.
2. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien on varmistettava, että yhteistoiminnallisella valvontaketjulla on viimeistään 2 päivänä tammikuuta 2020 valmius käyttää ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta ilma-aluksen yksilölliseen tunnistamiseen.
3. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien, jotka käyttävät ilma-aluksen yksilölliseen tunnistamiseen ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta, on varmistettava liitteessä II säädettyjen vaatimusten noudattaminen.
4. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien, jotka käyttävät ilma-aluksen yksilölliseen tunnistamiseen liitteessä I määritellyn ilmatilan ulkopuolella erillisiä SSR-koodeja, on varmistettava liitteessä III säädettyjen vaatimusten noudattaminen.
5. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien on varmistettava, että
a)
edellä 2 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettuja järjestelmiä käytetään tarvittaessa tämän artiklan 3 ja 4 kohdassa säädettyjen vaatimusten tukemiseksi;
b)
edellä 2 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettuja järjestelmiä tai menetelmiä käytetään tarvittaessa, kun ilmoitetaan lennonjohtajille, että sama SSR-koodi on tahattomasti osoitettu kahdelle tai useammalle ilma-alukselle.
6. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että
a)
ilmatilan osat ilmoitetaan liitteessä II olevassa 1 kohdassa tarkoitetulle keskitetylle lentosuunnitelmien käsittely- ja jakeluyksikölle tämän artiklan 1 ja 2 kohdan sekä tämän kohdan b alakohdan vaatimusten tukemiseksi;
b)
integroitu alustavien lentosuunnitelmien käsittelyjärjestelmä välittää kaikille lennonvarmistuspalvelun tarjoajille, joita asia koskee, tiedon niistä lennoista, joilla voidaan käyttää c alakohdassa tarkoitettua näkyvyyskoodia;
c)
kaikki jäsenvaltiot hyväksyvät yksinomaan sellaisille ilma-aluksille, joiden yksilöllinen tunnistaminen perustuu ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämään tunnisteeseen, osoitettavan yhtenäisen näkyvyyskoodin, joka koordinoidaan Euroopassa sijaitsevien kolmansien maiden kanssa.
5 artikla
Turvallisuusvaatimukset
1. Jäsenvaltioiden on varmistettava, että 2 artiklan 1 kohdan b, c ja d kohdassa tarkoitettuihin nykyisiin järjestelmiin tehtäviä muutoksia tai uusien järjestelmien käyttöönottoa edeltää asianomaisten osapuolten toteuttama turvallisuusarviointi, johon sisältyy vaaratekijöiden tunnistaminen, riskinarviointi ja riskien vähentäminen.
2. Tehtäessä 1 kohdassa tarkoitettuja arviointeja on otettava huomioon vähintään liitteessä IV vahvistetut vaatimukset.
6 artikla
Rakenneosien vaatimustenmukaisuus tai käyttöönsoveltuvuus
Edellä 2 artiklan 1 kohdassa tarkoitettujen järjestelmien rakenneosien valmistajien tai niiden unionin alueelle sijoittautuneiden valtuutettujen edustajien on ennen asetuksen (EY) N:o 552/2004 5 artiklassa säädetyn EY-vaatimustenmukaisuus- tai -käyttöönsoveltuvuusvakuutuksen antamista arvioitava kyseisten rakenneosien vaatimustenmukaisuus ja käyttöönsoveltuvuus noudattaen liitteessä V vahvistettuja vaatimuksia.
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 216/2008 (4) mukaisia sertifiointimenettelyjä on kuitenkin pidettävä hyväksyttävinä menettelyinä rakenneosien vaatimustenmukaisuuden arviointia varten, jos niihin sisältyy tässä asetuksessa säädettyjen sovellettavien suorituskyky- ja turvallisuusvaatimusten noudattamisen osoittaminen.
7 artikla
Järjestelmien todentaminen
1. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien, jotka voivat osoittaa tai ovat osoittaneet täyttävänsä liitteessä VI vahvistetut edellytykset, on suoritettava 2 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettujen järjestelmien todentaminen liitteessä VII olevassa A osassa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.
2. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien, jotka eivät voi osoittaa täyttävänsä liitteessä VI vahvistettuja edellytyksiä, on teetettävä 2 artiklan 1 kohdan b, c ja d alakohdassa tarkoitettujen järjestelmien todentaminen alihankintana ilmoitetuilla laitoksilla. Todentaminen on suoritettava liitteessä VII olevassa B osassa vahvistettujen vaatimusten mukaisesti.
3. Asetuksen (EY) N:o 216/2008 mukaisia sertifiointimenettelyjä on pidettävä hyväksyttävinä menettelyinä järjestelmien todentamista varten, jos niihin sisältyy tässä asetuksessa säädettyjen sovellettavien suorituskyky- ja turvallisuusvaatimusten noudattamisen osoittaminen.
8 artikla
Lennonvarmistuspalvelun tarjoajia koskevat lisävaatimukset
1. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien on varmistettava, että kaikki asiaan liittyvä henkilöstö saatetaan asianmukaisella tavalla tietoiseksi tässä asetuksessa säädetyistä vaatimuksista ja että sillä on riittävä koulutus työtehtäviinsä.
2. Lennonvarmistuspalvelun tarjoajien on:
a)
laadittava ja pidettävä yllä toimintakäsikirjat, jotka sisältävät riittävät ohjeet ja tiedot, joiden perusteella asiaan liittyvä henkilöstö pystyy soveltamaan tätä asetusta;
b)
varmistettava, että a alakohdassa tarkoitetut käsikirjat ovat saatavilla ja ajan tasalla ja että niiden ajantasaistaminen ja jakelu toteutetaan laadunhallinnan ja asiakirjahallinnan kannalta asianmukaisesti;
c)
varmistettava, että työmenetelmät ja toimintaohjeet ovat tämän asetuksen mukaiset.
9 artikla
Lentotoiminnan harjoittajia koskevat lisävaatimukset
1. Lentotoiminnan harjoittajien on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että valvontalaitteita käyttävä ja ylläpitävä henkilöstö saatetaan tietoiseksi tämän asetuksen asiaa koskevista säännöksistä, sillä on riittävä koulutus työtehtäviinsä ja ohjaamossa on saatavilla kyseisten laitteiden käyttöohjeet.
2. Lentotoiminnan harjoittajien on toteutettava tarvittavat toimenpiteet sen varmistamiseksi, että ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämä tunniste annetaan silloin, kun se on tarpeen 4 artiklan 1 ja 2 kohdassa vahvistetuista operatiivisista syistä.
3. Lentotoiminnan harjoittajien on varmistettava, että 4 kohdassa tarkoitettu ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämä tunniste on komission asetuksen (EY) N:o 1033/2006 (5) liitteessä olevassa 2 kohdassa tarkoitetun lentosuunnitelman 7 kohdan ilma-aluksen tunnuksen mukainen.
4. Ilma-alusten, joiden 2 kohdassa tarkoitettua valvontajärjestelmälle lähetettävää tunnistetta voidaan muuttaa ilmassa, käyttäjien on varmistettava, ettei ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta muuteta lennon aikana muutoin kuin lennonvarmistuspalvelun tarjoajan pyynnöstä.
10 artikla
Jäsenvaltioita koskevat lisävaatimukset
Jäsenvaltioiden on varmistettava, että tätä asetusta noudatetaan ja asiaa koskevat tiedot julkaistaan kansallisissa ilmailukäsikirjoissa.
11 artikla
Poikkeukset
1. Niiden lähestymisalueiden osalta, joissa ilmaliikennepalvelua tarjoavat sotilasyksiköt tai joissa sitä tarjotaan sotilaallisessa valvonnassa, ja kun hankintoihin liittyvät rajoitukset estävät noudattamasta 4 artiklan 2 kohtaa, jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2017 se päivä, josta alkaen ilma-aluksen valvontajärjestelmälle lähettämää tunnistetta koskevia säännöksiä noudatetaan ja joka on viimeistään 2 päivä tammikuuta 2025.
2. Verkon hallinnoijan lausunnon perusteella komissio voi viimeistään 31 päivänä joulukuuta 2018 tarkastella 1 kohdan mukaisesti ilmoitettuja poikkeuksia, joilla saattaa olla merkittävä vaikutus eurooppalaiseen ilmaliikenteen hallintaverkkoon.
12 artikla
Voimaantulo ja soveltaminen
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 9 päivästä helmikuuta 2012.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 22 päivänä marraskuuta 2011.