RÅDETS GENNEMFØRELSESFORORDNING (EU) Nr. 60/2012
af 16. januar 2012
om afslutning af den delvise interimsundersøgelse vedrørendeantidumpingforanstaltningerne på importen af ferrosilicium med oprindelse i bl.a. Ruslandi henhold til artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1225/2009
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Rådets forordning (EF) nr. 1225/2009 af 30. november 2009 om beskyttelse mod dumpingimport fra lande, der ikke er medlemmer af Det Europæiske Fællesskab (1) (»grundforordningen«), særlig artikel 11, stk. 3,
under henvisning til forslag forelagt af Europa-Kommissionen efter høring af det rådgivende udvalg, og
ud fra følgende betragtninger:
1. PROCEDURE
1.1. Gældende foranstaltninger
(1)
Rådet indførte ved forordning (EF) nr. 172/2008 (2) (»den oprindelige forordning«) en endelig antidumpingtold på importen af ferrosilicium med oprindelse i bl.a. Rusland. Foranstaltningerne består i en værditold på 17,8-22,7 %. Den undersøgelse, der førte til denne forordning, vil i det følgende blive benævnt »den oprindelige undersøgelse«.
1.2. Anmodning om en fornyet undersøgelse
(2)
Den 30. november 2009 modtog Europa-Kommissionen (»Kommissionen«) en anmodning om en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3 (»interimsundersøgelsen«). Anmodningen var indgivet af en eksporterende producent fra Rusland, Joint Stock Company (JSC) Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant, og dens forretningsmæssigt forbundne virksomhed Joint Stock Company (JSC) Kuznetsk Ferroalloy Works (i det følgende under ét benævnt »ansøgeren«) og var begrænset til en undersøgelse af dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren. Den antidumpingtoldsats, som finder anvendelse på ansøgeren, er på 22,7 %, baseret på ansøgerens dumpingmargen.
(3)
Ansøgeren hævdede i sin anmodning, at de omstændigheder, som lå til grund for de gældende foranstaltninger, har ændret sig, og at disse ændringer er af varig karakter.
(4)
Ansøgeren fremlagde umiddelbare beviser for, at det for så vidt angår ansøgeren ikke længere er nødvendigt at opretholde foranstaltningen på det nuværende niveau for at modvirke dumpingen. Ifølge oplysningerne i anmodningen viser en sammenligning af ansøgerens hjemmemarkedspriser og virksomhedens priser ved eksport til Unionen, at dumpingmargenen tilsyneladende er betydeligt lavere end foranstaltningens nuværende niveau.
1.3. Indledning af undersøgelsen
(5)
Kommissionen fastslog efter høring af det rådgivende udvalg, at der forelå tilstrækkelige beviser til at berettige indledningen af en interimsundersøgelse, og indledte en delvis interimsundersøgelse i henhold til grundforordningens artikel 11, stk. 3, som var begrænset til at undersøge dumpingaspektet for så vidt angår ansøgeren. Kommissionen offentliggjorde den 27. oktober 2010 en indledningsmeddelelse (»indledningsmeddelelsen«) i Den Europæiske Unions Tidende (3) og indledte derefter en undersøgelse.
1.4. Den pågældende vare og samme vare
(6)
Den vare, der er omfattet af interimsundersøgelsen, er den samme som i den oprindelige undersøgelse, dvs. ferrosilicium, med oprindelse i Rusland, i øjeblikket henhørende under KN-kode 7202 21 00, 7202 29 10 og 7202 29 90.
(7)
Den vare, der fremstilles og sælges i Rusland, og den vare, der eksporteres til Unionen, har samme grundlæggende fysiske og tekniske egenskaber og anvendelsesformål, og de betragtes derfor som samme vare, jf. grundforordningens artikel 1, stk. 4.
1.5. Berørte parter
(8)
Kommissionen underrettede officielt EU-erhvervsgrenen, ansøgeren og eksportlandets myndigheder om indledningen af interimsundersøgelsen. Interesserede parter fik lejlighed til at fremsætte deres synspunkter skriftligt og til at blive hørt.
(9)
Kommissionen sendte ansøgeren et spørgeskema og modtog en besvarelse inden for den fastsatte frist. Kommissionen indhentede og efterprøvede alle de oplysninger, som den fandt nødvendige for at fastslå, om der forekom dumping, og aflagde kontrolbesøg hos følgende virksomheder:
-
Joint Stock Company JSC Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant (»CHEM«), Chelyabinsk, Rusland
-
Joint Stock Company JSC Kuznetsk Ferroalloy Works (»KF«) Kuznetsk, Rusland,
og
-
RFA International LP (»RFAI«) i Mishawaka, USA og Nieuwdorp Zld, Nederlandene.
1.6. Undersøgelsesperiode
(10)
Undersøgelsen omfattede perioden fra den 1. oktober 2009 til den 30. september 2010 (»den nuværende undersøgelsesperiode« eller »NUP«).
2. DE ÆNDREDE OMSTÆNDIGHEDERS VARIGE KARAKTER
2.1. Indledning
(11)
Som udgangspunkt skal det erindres, at ifølge retspraksis ved EU's domstole (4) har institutionerne, når de vurderer behovet for at fortsætte eksisterende foranstaltninger i en undersøgelse på grundlag grundforordningens artikel 11, stk. 3, vide beføjelser, som omfatter muligheden for at foretage en vurdering af de pågældende eksportørers prispolitik. Det er i denne sammenhæng, at institutionerne skal undersøge ansøgerens argumenter om, hvorfor de nærmere omstændigheder ved den pågældendes situation har ændret sig på en varig måde, der angiveligt begrunder en nedsættelse eller endog afskaffelse af tolden.
(12)
Ansøgeren hævdede, at de ændrede omstændigheder med rimelighed kan anses for at være af varig karakter, og dermed bør foranstaltningernes omfang reduceres, eller de bør helt ophæves for så vidt angår ansøgeren, da det var usandsynligt, at der i den nærmeste fremtid ville forekomme fornyet dumpingimport eller dumpingimport på niveauer svarende til dem, der blev konstateret i den oprindelige undersøgelse.
2.2. Vedrørende spørgsmålet om, hvorvidt ansøgeren stadig foretog dumping på EU-markedet i NUP (5)
(13)
Inden der tages stilling til ansøgerens forskellige argumenter for den (angiveligt) varige karakter af de (angiveligt) ændrede omstændigheder, vil det være nyttigt først at beskrive institutionernes overvejelser med hensyn til spørgsmålet om, hvorvidt ansøgeren stadig kan have foretaget dumping på EU-markedet i NUP.
2.2.1. Normal værdi
(14)
Med hensyn til fastsættelsen af den normale værdi blev det først fastslået, om virksomhedens samlede hjemmemarkedssalg af samme vare til uafhængige kunder var repræsentativt i forhold til virksomhedens samlede eksportsalg til Unionen. I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 2, anses hjemmemarkedssalget for at være repræsentativt, når det samlede hjemmemarkedssalg udgør mindst 5 % af det samlede salg af den pågældende vare til Unionen. Det konstateredes, at virksomhedens samlede salg af samme vare på hjemmemarkedet var repræsentativt.
(15)
For hver varetype, som virksomheden solgte på sit hjemmemarked, og som konstateredes at være direkte sammenlignelig med den varetype, der solgtes med henblik på eksport til Unionen, blev det undersøgt, om hjemmemarkedssalget var tilstrækkeligt repræsentativt i henhold til grundforordningens artikel 2, stk. 2. Hjemmemarkedssalget af en bestemt varetype blev anset for tilstrækkeligt repræsentativt, hvis den samlede salgsmængde på hjemmemarkedet af den pågældende varetype til uafhængige kunder i NUP udgjorde mindst 5 % af den samlede salgsmængde af den sammenlignelige varetype, der blev eksporteret til Unionen.
(16)
Det undersøgtes også, om hjemmemarkedssalget af hver varetype kunne anses for at have fundet sted i normal handel i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 4. Dette blev gjort ved at fastlægge, hvor stor en andel af hjemmemarkedssalget af hver eksporteret type af den pågældende vare til uafhængige kunder på hjemmemarkedet i hver af perioderne, der var fortjenstgivende.
(17)
For de varetyper, hvor over 80 % af salgsmængden på hjemmemarkedet af varetypen lå over produktionsomkostningerne, og den vejede gennemsnitlige salgspris på denne type var lig med eller lå over enhedsproduktionsomkostningerne, blev den normale værdi efter varetype beregnet som et vejet gennemsnit af de faktiske hjemmemarkedspriser for alt salg af den pågældende type, uanset om salget var fortjenstgivende eller ej.
(18)
I de tilfælde, hvor mængden af fortjenstgivende salg af en varetype udgjorde højst 80 % af den samlede salgsmængde for denne varetype, og hvor den vejede gennemsnitspris for denne varetype lå under enhedsproduktionsomkostningerne, blev den normale værdi baseret på den faktiske hjemmemarkedspris, der blev beregnet som et vejet gennemsnit af kun de fortjenstgivende hjemmemarkedssalg for denne varetype i hver af perioderne.
(19)
Hvis hjemmemarkedspriserne for en bestemt varetype solgt af virksomheden ikke kunne anvendes til at fastsætte den normale værdi, måtte denne beregnes, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 3.
(20)
I forbindelse med beregningen af den normale værdi, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 3, bygger salgs- og administrationsomkostninger og andre generalomkostninger samt fortjeneste på de faktiske oplysninger i forbindelse med virksomhedens produktion og salg i normal handel af samme vare, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 6, hovedet.
2.2.2. Eksportpris
(21)
Virksomhedens eksportsalg til Unionen foregår via den schweiziske filial af en med virksomheden forretningsmæssigt forbunden virksomhed, RFAI, som i NUP varetog alle importfunktioner i forbindelse med de varer, der overgik til fri omsætning i Unionen, dvs. fungerede som forretningsmæssigt forbundet importør.
(22)
Derfor blev eksportprisen i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 9, fastsat på grundlag af den pris, hvortil de indførte varer første gang blev videresolgt til en uafhængig køber, behørigt justeret for alle de omkostninger, der påløb mellem indførsel og videresalg, samt en rimelig margen til dækning af SA&G-omkostninger og fortjeneste. Da der ikke forelå nye oplysninger fra uafhængige importører om forventet fortjeneste, blev der i den forbindelse gjort brug af samme procentvise fortjeneste som den i den oprindelige undersøgelse anvendte, dvs. 6 %.
(23)
Ansøgeren hævdede, at RFAI bør betragtes som led i den samme økonomiske enhed, og at der derfor ved fastsættelsen af eksportprisen ikke burde have været fratrukket et beløb for SA&G-omkostninger og fortjeneste for RFAI.
(24)
Dette argument må afvises af følgende grunde:
-
De to eksporterende producenter har deres egen eksportsalgsafdeling.
-
RFAI er stærkt involveret i koncernens internationale aktiviteter (kundeservice, logistik og tidsplan for leverancer, indkøb af investeringsgoder og indkøb vigtige råvarer osv.).
-
Den schweiziske filial af RFAI varetager alle de funktioner, der normalt udføres af en forretningsmæssigt forbundet importør i Unionen.
-
RFAI sælger ferrosilicium under eget navn og for egen regning til ikke forretningsmæssigt forbundne kunder i Unionen og andre steder.
-
RFAI har en købs- og salgsrelation til de to forretningsmæssigt forbundne russiske producenter KF og CHEM.
-
Hver virksomhed udarbejder sin egen finansielle rapport; der findes ingen konsolideret regnskabsrapport.
-
Hver virksomhed indgiver sin egen selvangivelse til de respektive myndigheder.
Derfor måtte påstanden om, at der ikke burde have været fratrukket et beløb for SG&A og fortjeneste ved beregningen af eksportprisen, afvises. Ansøgerens bemærkninger om dette punkt ved den endelige fremlæggelse af oplysninger vil blive diskuteret nedenfor (punkt 2.3).
(25)
Ansøgeren hævdede også, at der ikke burde foretages fradrag af antidumpingtolden i beregningen af eksportprisen i overensstemmelse med artikel 11, stk. 10, i grundforordningen, eftersom tolden afspejles korrekt i videresalgspriserne og de efterfølgende salgspriser i Unionen. Med hensyn til denne påstand er det i undersøgelsen konstateret, at de vejede gennemsnitlige priser ved videresalg af ferrosilicium i Unionen er steget sammenlignet med priserne i den oprindelige undersøgelse, og de nuværende priser ved videresalg til eksport er i vid udstrækning mere end 22,7 % højere end priserne i den oprindelige undersøgelse. Det kan således konkluderes, at antidumpingtolden er behørigt afspejlet i ansøgerens priser ved videresalg. Som følge heraf kunne denne påstand fra ansøgeren godtages, og ved beregningen af eksportpriserne i overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 9, er der ikke foretaget fradrag af antidumpingtolden.
2.2.3. Sammenligning
(26)
Den normale værdi og eksportprisen blev sammenlignet på grundlag af priserne ab fabrik. For at sikre en rimelig sammenligning af den normale værdi og eksportprisen blev der i form af justeringer taget behørigt hensyn til forskelle i transport-, forsikrings-, terminal-, ekspeditions- og kreditomkostninger og provisioner i tilfælde, hvor det var nødvendigt og berettiget, jf. grundforordningens artikel 2, stk. 10.
2.2.4. Dumpingmargen
(27)
I overensstemmelse med grundforordningens artikel 2, stk. 11, sammenlignedes den vejede gennemsnitlige normale værdi for hver varetype med den vejede gennemsnitlige eksportpris for den tilsvarende type af den pågældende vare. Det fremgik af sammenligningen, at der fandt dumping sted.
(28)
Med henblik på beregningen af dumpingmargenen bemærkede institutionerne ligesom i den oprindelige undersøgelse, at CHEM og KF er nært beslægtede. Som i den oprindelige undersøgelse og i overensstemmelse med institutionernes faste praksis, blev der beregnet en enkelt dumpingmargen for hele koncernen. I den hertil anvendte metode i forbindelse med den endelige fremlæggelse af oplysninger blev dumpingbeløbet beregnet for hver enkelt eksporterende producent, før der blev fastlagt en vejet, gennemsnitlig dumpingsats for koncernen som helhed. Det bør bemærkes, at denne metode var anderledes end den metode, der blev anvendt i den oprindelige undersøgelse, hvor dumpingberegningen blev foretaget ved at slå alle relevante data for de producerende enheders hjemmemarkedssalg, produktionsomkostninger, rentabilitet og salg i Unionen sammen. Ansøgeren hævdede, at anvendelsen af denne metode ville være i strid med grundforordningens artikel 11, stk. 9. Dette spørgsmål er taget op nedenfor (punkt 2.3).
2.3. Analyse af bemærkningerne ved den endelige fremlæggelse af oplysninger vedrørende dumpingmargenen i NUP
(29)
Ansøgeren fremsatte en række bemærkninger til visse aspekter af beregningerne f.eks. produktionsomkostninger, SA&G-omkostninger, fortjeneste, normal værdi og korrektioner. Alle disse bemærkninger blev overvejet, og skrivefejl er blevet rettet, hvor dette har været relevant. De endelige resultater er blevet ændret i overensstemmelse hermed.
(30)
Ansøgeren anmodede desuden Kommissionen om at udtrykke dumpingbeløbet på grundlag af en cif-værdi, som ansøgeren selv havde beregnet med henblik på denne undersøgelse, og henviste derfor til grundforordningens artikel 2, stk. 9. Denne påstand var baseret på, at den pris, der angives til toldmyndighederne, er en overførselspris, som måske er den korrekte pris i forbindelse med toldberegning, men som ikke skal anvendes ved beregningen af dumping i antidumpingprocedurer. Denne påstand må afvises, da forskellen mellem eksportprisen og den normale værdi, dvs. dumpingbeløbet, bør angives på samme grundlag som det, der efterfølgende anvendes af toldmyndighederne til at bestemme den told, der skal opkræves. Dette er faktisk cif-værdien som erklæret af ansøgeren over for toldmyndighederne. Derfor blev sidstnævnte anvendt i beregningerne.
(31)
Med hensyn til beregningen af produktionsomkostningerne anfægtede ansøgeren den af Kommissionen anvendte metode til beregning af den normale værdi, som indebar anvendelsen af den gennemsnitlige købspris for et vigtigt omkostningselement ved køb hos en ikke forretningsmæssigt forbundet leverandør i stedet for at anvende den pris, der faktisk er betalt til en forretningsmæssigt forbundet leverandør af samme omkostningselement. Denne påstand må afvises, da den pris, som den forretningsmæssigt forbundne leverandør tog, var betydeligt lavere end prisen for de samme råmaterialer hos en uafhængig leverandør. Denne pris kan derfor ikke betragtes som en almindelig markedspris. Dette omkostningselement bør derfor justeres.
(32)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ansøgeren, at emballeringsomkostningerne ikke var blevet behandlet ensartet ved sammenligning af eksportpriser og normale værdier. Dette blev undersøgt, og skrivefejl blev rettet, hvor dette var relevant.
(33)
Ansøgeren kommenterede også udelukkelsen af eksporttransaktioner for en bestemt varetype. Salget i Unionen af denne varetype udgjorde mindre end 5 % af ansøgerens salg i Unionen af den pågældende vare i NUP. Denne påstand måtte afvises, da denne varetype ikke var blevet solgt på hjemmemarkedet, og da der ikke var angivet specifikke produktionsomkostninger. Da denne vare var blevet eksporteret til Unionen i lave mængder i NUP, blev det derfor ikke anset for passende at konstruere den normale værdi på grundlag af produktionsomkostningerne for andre varetyper og dermed foretage justeringer for forskelle med hensyn til varetype.
(34)
Desuden fremsatte ansøgeren som forklaret ovenfor detaljerede bemærkninger ved den endelige fremlæggelse af oplysninger, navnlig med hensyn til to vigtige punkter i forbindelse med beregningen af dumpingmargenen, nærmere bestemt: i) spørgsmålet om, hvorvidt CHEM, KF og RFAI udgør én økonomisk enhed (6), og ii) beregningen af et individuelt dumpingbeløb for CHEM på den ene side og KF på den anden side (7).
(35)
For så vidt angår den første påstand, særligt vedrørende de af ansøgeren fremsatte bemærkninger i forbindelse med den endelige fremlæggelse af oplysninger, skal følgende bemærkes.
(36)
Ansøgeren gentog sin påstand om, at de to eksporterende producenter og den forretningsmæssigt forbundne forhandler RFAI er ejet og kontrolleret af de samme begunstigede, og at den derfor ikke havde nogen autonomi og blot må følge instrukserne fra ejerne. Ansøgeren erkendte alle de elementer, der er nævnt i betragtning 24 ovenfor, men var uenig med institutionernes vurdering heraf, da de ifølge ansøgeren ingen indflydelse har på, hvorvidt CHEM, KF og RFAI alle er dele af samme økonomiske enhed.
(37)
Institutionerne afviser ansøgerens bemærkninger. De ovenfor anførte kriterier udgør - især hvis der tages samlet stilling til dem alle - et solidt grundlag for en afvisning af ansøgerens anmodning. Alle de i betragtning 24 ovenfor nævnte elementer tyder på en koncernstruktur, hvori alle virksomheder er særskilte retlige enheder, hvori KF og CHEM fuldt ud varetog en eksporterende producents opgaver (produktion og eksport), mens RFAI hovedsagelig opererer som en forretningsmæssigt forbundet forhandler/importør i Unionen.
(38)
For så vidt angår den anden påstand, er det ikke nødvendigt at tage endelig stilling til dette spørgsmål i forbindelse med denne fornyede undersøgelse. Dette skyldes en kombination af to årsager. For det første ville det, selv om denne påstand blev accepteret (ud over eventuel accept af de krav, som er omhandlet i betragtning 29 ovenfor), stadig blive konkluderet om ansøgeren, at denne havde foretaget dumping på EU-markedet i NUP med en dumpingmargen på ca. 13 %. For det andet er der som forklaret nedenfor på nuværende tidspunkt under alle omstændigheder ikke tilstrækkelig dokumentation for at betragte dumpingmargenen i NUP som varig.
(39)
I sine bemærkninger i forbindelse med den endelige fremlæggelse af oplysninger gjorde EU-erhvervsgrenen gældende, at tolden på ansøgerens varer som følge af den fornyede undersøgelse burde forhøjes, fordi den dumpingmargen, der var konstateret i NUP, var højere end den gældende told - såfremt man antog, at alle ansøgerens påstande vil blive afvist. Da der imidlertid, som forklaret nedenfor, ikke er tilstrækkelig dokumentation for de ændrede omstændigheders varige karakter, er der ikke grundlag for at ændre tolden hverken opad eller nedad.
2.4. Analyse af spørgsmålet om, hvorvidt der er tale om en varig ændring af omstændighederne, som kan begrunde en reducering eller en ophævelse af tolden
(40)
Trods accepten af visse af ansøgerens påstande som beskrevet ovenfor konkluderes det ikke desto mindre, at ansøgeren har foretaget dumping på EU-markedet i NUP med en dumpingmargen på mindst 13 %. Desuden er der som forklaret nedenfor under alle omstændigheder utilstrækkelig dokumentation for, at dumpingmargenen i NUP kan betragtes som varig.
(41)
Ansøgeren byggede sit ræsonnement for, hvorfor der er tale om en varig ændring af omstændighederne, på følgende punkter:
(42)
i)
Ansøgeren henviste først til de strukturelle ændringer i koncernens eksportsalg, som i kombination med udforskningen af nye vækstmarkeder kan have bidraget til højere eksportpriser på ferrosilicium på alle eksportmarkeder, herunder Unionen, i sammenligning med priserne i den oprindelige undersøgelse. Ansøgeren havde imidlertid ikke fremlagt dokumentation for forbindelsen mellem den nye virksomhedsstruktur, udforskningen af nye vækstmarkeder og de højere priser på EU-markedet. Resultaterne af undersøgelsen tydede heller ikke på en sådan forbindelse. Tværtimod, for selv om eksportpriserne klart var højere i NUP end de priser, der konstateredes i undersøgelsesperioden for den oprindelige undersøgelse, har de dog været yderst svingende. F.eks. var forskellen mellem den laveste og den højeste transaktionspris pr. ton for den mest solgte model på EU-markedet i NUP på over 100 %. Tilsvarende prisudsving kunne iagttages på hjemmemarkedet, men prisudviklingen på EU-markedet kunne ikke sammenlignes med prisudviklingen på hjemmemarkedet. Dette gælder også for den tolvmåneders periode, der gik forud for NUP, og som blev grundigt undersøgt i forbindelse med en sideløbende tilbagebetalingsundersøgelse. Tilsyneladende har eksportpriserne blot fulgt de globale markedspriser.
(43)
Efter fremlæggelsen af oplysninger blev lignende argumenter anvendt af ansøgeren. Dog blev der igen ikke fremlagt tilstrækkelig dokumentation. Det konkluderes derfor, at der på nuværende tidspunkt ikke er tilstrækkelig dokumentation for, at disse højere eksportpriser hos ansøgeren er andet end en følge af de fremherskende markedspriser (især på EU-markedet) i NUP. Der er med andre ord ikke tilstrækkelig dokumentation for, at de ændringer, ansøgeren har foretaget i sin virksomheds eksportstruktur var årsagen til disse højere priser, og at disse priser derfor i fremtiden kan forventes at forblive på det samme (eller et højere) niveau. Selv hvis det antages - i modsætning til, hvad ansøgeren hævder - at den nye struktur har gjort koncernen mere effektiv, betyder dette ikke, at virksomhedens eksportpriser til Unionen for fremtiden vil være høje og ikke medføre dumping.
(44)
ii)
For det andet har ansøgeren erklæret, at dens priser ved eksport til andre markeder var på højde med eller endog højere end salgspriserne til Unionen. Der var foretaget betydelige investeringer for bedre at kunne forsyne andre markeder. Således ville en reduktion af antidumpingforanstaltningerne eller en ophævelse af disse for så vidt angår ansøgeren ikke skabe et incitament til at øge eksporten til Unionen og/eller sænke priserne.
(45)
Denne påstand kan imidlertid ikke føre til en ophævelse eller en reduktion af de gældende foranstaltninger. Der mindes om, at ansøgeren - også efter eget udsagn - stadig bedrev dumping i NUP. Desuden har ansøgeren selv understreget, at Unionen forbliver et af virksomhedens traditionelle markeder. Dette bekræftes af den omstændighed, at de mængder, der blev solgt af ansøgeren i Unionen stadig er meget betydelige; hvis man sammenligner salgsmængden med EU's forbrug i undersøgelsesperioden for den oprindelige undersøgelse (8), vil den udgøre en betydelig markedsandel (mellem 5 og 20 % - de nøjagtige tal kan ikke videregives af fortrolighedshensyn).
(46)
Efter fremlæggelsen af oplysninger hævdede ansøgeren på ny, at de nye markedsmuligheder vil være at finde på andre markeder (Indien, Asien og USA) frem for i Unionen. Ansøgeren fremlagde dog ingen væsentlig dokumentation for sine markedsstrategier. Den dumpingmargin, der stadig eksisterende i NUP, de manglende data vedrørende andre markeder og de svingende eksportsalgspriser på det internationale marked er alle elementer, som ikke støtter denne påstand, og den må derfor afvises.
(47)
iii)
For det tredje er det russiske hjemmemarked med sin betydelige stålproduktion ifølge ansøgeren fortsat et af de vigtigste markeder, og efterspørgslen efter samme vare i Rusland forventes at vokse. Hjemmemarkeds- og eksportpriserne for ferrosilicium ville også vokse langt hurtigere end produktionsomkostningerne. Ansøgeren ville således med sandsynlighed kunne øge sit salg på hjemmemarkedet yderligere, da ydermere den eneste anden russiske producent af ferrosilicium ifølge ansøgeren først og fremmest ville producere til bundent forbrug på grund af en nylig indtruffet ændring af ejerskabet.
(48)
Selv hvis alle disse påstande antages at være holdbare, er det ikke desto mindre tilfældet, at ansøgeren i NUP foretog dumping ved en betydelig margen og til ustabile priser. Som forklaret ovenfor tyder de mængder, der er solgt af ansøgeren til Unionen i NUP, desuden ikke på, at ansøgeren har foretaget en forskydning væk fra dette marked eller har til hensigt at gøre dette i den nærmeste fremtid.
(49)
I sine bemærkninger til fremlæggelsen af oplysninger hævdede sagsøgeren, at den eneste begrundelse fremsat af Kommissionen ved fremlæggelsen, som kunne benægte relevansen af den stigende efterspørgsel på hjemmemarkedet, var vedrørende den konstaterede dumpingmargens betydning. Desuden mente ansøgeren fortsat, at Kommissionen, selv om den anerkendte mange af de vigtigste pointer vedrørende det russiske marked, ikke drager en passende konklusion af disse argumenter.
(50)
Disse påstande må afvises. For det første taler ikke kun undersøgelsesresultaterne vedrørende dumping, men også de konstaterede mængder, imod dette argument. For det andet bemærker institutionerne, at Kommissionen ikke eksplicit har anerkendt, og at der ikke er fremlagt afgørende uafhængige data til støtte for den påstand, at efterspørgslen efter den pågældende vare kan forventes at vokse i Rusland, og at koncernens eksportpriser vil vokse langt hurtigere end produktionsomkostningerne.
(51)
iv)
For det fjerde påpegede ansøgeren, at dens russiske produktionsanlæg for ferrosilicium i årevis har arbejdet på fuld kapacitet, og at den ikke havde planer om at øge sin samlede produktionskapacitet for ferrosilicium inden for en overskuelig fremtid, og at der ikke var tegn på det modsatte.
(52)
Imidlertid er der bemærket en betydelig genopretning af kapaciteten efter den finansielle krise i 2009, og ansøgeren har indberettet en udvidelse af kapaciteten med 10-20 % (af fortrolighedshensyn angivet som interval) sammenlignet med perioden forud for den finansielle krise i 2009.
(53)
Efter fremlæggelsen af oplysninger fremførte ansøgeren, at en sammenligning af produktionskapaciteten efter NUP med produktionskapaciteten i referenceperioden ikke var hensigtsmæssig, da ansøgeren kan have foregrebet den finansielle krise i 2009 og derfor allerede have reduceret produktionskapaciteten. Dette argument kan ikke godtages; der kan konstateres en udvidelse af den indberettede kapacitet med 10-20 % i forhold til 2007 og ikke 2009, hvor kapaciteten var på sit laveste niveau. Desuden kan den finansielle krise i 2009 ikke have påvirket ansøgerens produktionskapacitet for 2007.
2.5. Konklusion: utilstrækkelig dokumentation for de ændrede omstændigheders varige karakter
(54)
Analysen af ansøgerens påstande vedrørende den varige karakter af de ændrede omstændigheder som sammenfattet ovenfor fører til den konklusion, at der på nuværende tidspunkt er utilstrækkelig dokumentation for, at nogen af de ændrede omstændigheder er af varig karakter. Ansøgerens eksportpriser og derfor dens dumpingmargen, vil formentlig fortsat svinge efter især udviklingen for priserne på verdensmarkedet. I det omfang, ansøgeren har påvist ændrede omstændigheder, kan det derfor ikke konkluderes, at disse ændrede omstændigheder viser, at ansøgerens prisadfærd i NUP er af varig karakter. Det konkluderes derfor, at det vil være for tidligt og derfor uberettiget at sænke tolden på nuværende tidspunkt.
3. TILSAGN
(55)
Ansøgeren og dennes forretningsmæssigt forbundne importør har afgivet et pristilsagn i overensstemmelse med grundforordningens artikel 8, stk. 1.
(56)
Undersøgelsen bekræftede, at varens pris er yderst svingende. Som allerede nævnt i betragtning 42 ovenfor blev det konstateret, at ansøgerens salgspriser i Unionen i NUP varierede markant. Varen er derfor ikke egnet til et fast pristilsagn. Selv om eksportøren foreslog en indekseringsordning, var det ikke muligt at etablere en sammenhæng mellem prisudsvingene for den færdige vare og den foreslåede indekseringskilde, navnlig da denne også vedrørte den færdige vare og refererede til priser, der var påvirket af dumpingimport. Derfor blev den foreslåede indeksering ikke anset for relevant.
(57)
Hvad angår virksomhedsspecifikke risici blev det fastslået, at der på grund af den komplekse virksomhedsstruktur, er meget høj risiko for krydskompensation; det betyder, at andre varer end den pågældende vare kan sælges via forhandlere uden for Unionen til en anden forretningsmæssigt forbundet filial i et tredjeland og derefter blive videresolgt til Unionen.
(58)
Da selve produktet findes i forskellige kvaliteter og hovedsageligt indføres i løs form, vil det ikke være muligt for toldmyndighederne at skelne mellem de kemiske specifikationer (der potentielt er underlagt forskellige minimumsimportpriser) uden individuel analyse af hver transaktion, hvilket besværliggør overvågningen meget, og måske endda umuliggør denne.
(59)
Tilsagnet blev derfor afvist.
4. AFSLUTNING AF DEN FORNYEDE UNDERSØGELSE
(60)
I betragtning af undersøgelsesresultaterne vedrørende dumping samt mangelen på dokumentation af de ændrede omstændigheders varige karakter konkluderes det, at JSC Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant og dens forretningsmæssigt forbundne selskab JSC Kuznetsk Ferroalloy Works fortsat bør være underlagt den told, der er fastsat i den oprindelige forordning, dvs. 22,7 % -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Den delvise interimsundersøgelse af antidumpingforanstaltningerne, som i medfør af artikel 11, stk. 3, i forordning (EF) nr. 1225/2009 blev indledt vedrørende importen af ferrosilicium med oprindelse i bl.a. Rusland, afsluttes uden ændring af de gældende antidumpingforanstaltninger.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft dagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 16. januar 2012.
NEUVOSTON TÄYTÄNTÖÖNPANOASETUS (EU) N:o 60/2012,
annettu 16 päivänä tammikuuta 2012,
muun muassa Venäjältä peräisin olevan ferropiin tuonnissa sovellettavia polkumyynnin vastaisia toimenpiteitä koskevan osittaisen välivaiheen tarkastelun päättämisestä asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 3 kohdan nojalla
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon polkumyynnillä muista kuin Euroopan yhteisön jäsenvaltioista tapahtuvalta tuonnilta suojautumisesta 30 päivänä marraskuuta 2009 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 1225/2009 (1), jäljempänä ’perusasetus’, ja erityisesti sen 11 artiklan 3 kohdan,
ottaa huomioon Euroopan komission ehdotuksen, jonka se on tehnyt neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan,
sekä katsoo seuraavaa:
1. MENETTELY
1.1 Voimassa olevat toimenpiteet
(1)
Neuvosto otti asetuksella (EY) N:o 172/2008 (2), jäljempänä ’alkuperäinen asetus’, käyttöön lopullisen polkumyyntitullin muun muassa Venäjältä peräisin olevan ferropiin tuonnissa. Toimenpiteet muodostuvat 17,8-22,7 prosentin suuruisesta arvotullista. Kyseiseen asetukseen johtaneesta tutkimuksesta käytetään jäljempänä nimitystä ’alkuperäinen tutkimus’.
1.2 Tarkastelupyyntö
(2)
Euroopan komissio, jäljempänä ’komissio’, sai 30 päivänä marraskuuta 2009 perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisen osittaista välivaiheen tarkastelua, jäljempänä ’välivaiheen tarkastelu’, koskevan pyynnön. Pyynnön esitti venäläinen vientiä harjoittava tuottaja Joint Stock Company (JSC) Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant ja siihen etuyhteydessä oleva yritys Joint Stock Company (JSC) Kuznetsk Ferroalloy Works, jäljempänä yhteisesti ’pyynnön esittäjä’, ja se rajoittui polkumyynnin tarkasteluun pyynnön esittäjän osalta. Pyynnön esittäjään sovellettava polkumyyntitulli on 22,7 prosenttia, ja se perustuu pyynnön esittäjän polkumyyntimarginaaliin.
(3)
Pyynnön esittäjä väitti pyynnössään, että pyynnön esittäjän osalta olosuhteet, joiden perusteella voimassa olevat toimenpiteet oli otettu käyttöön, olivat muuttuneet, ja että muutokset olivat luonteeltaan pysyviä.
(4)
Pyynnön esittäjä toimitti alustavaa näyttöä siitä, että polkumyynnin vaikutusten korjaaminen ei enää pyynnön esittäjän osalta edellytä nykytasoisen toimenpiteen soveltamista. Pyynnössä esitettyjen tietojen mukaan pyynnön esittäjän kotimarkkinahintojen ja sen unioniin suuntautuvan viennin hintojen vertailun perusteella polkumyyntimarginaali näyttäisi olevan huomattavasti voimassa olevan toimenpiteen tasoa alhaisempi.
1.3 Tarkastelun vireillepano
(5)
Neuvoa-antavaa komiteaa kuultuaan komissio päätti, että oli olemassa riittävä näyttö välivaiheen tarkastelun vireille panemiseksi, minkä vuoksi komissio päätti panna perusasetuksen 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti vireille osittaisen välivaiheen tarkastelun, joka rajoittui polkumyynnin tarkasteluun pyynnön esittäjän osalta. Komissio julkaisi Euroopan unionin virallisessa lehdessä27 päivänä lokakuuta 2010 vireillepanoa koskevan ilmoituksen (3), jäljempänä ’vireillepanoilmoitus’, ja aloitti tutkimuksen.
1.4 Tarkasteltavana oleva tuote ja samankaltainen tuote
(6)
Välivaiheen tarkastelussa tarkasteltavana oleva tuote on sama kuin alkuperäisessä tutkimuksessa, eli Venäjältä peräisin oleva ferropii, joka tällä hetkellä luokitellaan CN-koodeihin 7202 21 00, 7202 29 10 ja 7202 29 90.
(7)
Venäjällä valmistettu ja siellä myytävä tuote sekä unioniin vietävä tuote ovat fyysisiltä ja teknisiltä ominaisuuksiltaan ja käyttötarkoituksiltaan samanlaisia, minkä vuoksi niitä on pidettävä perusasetuksen 1 artiklan 4 kohdassa tarkoitettuina samankaltaisina tuotteina.
1.5 Asianomaiset osapuolet
(8)
Komissio ilmoitti virallisesti välivaiheen tarkastelun vireillepanosta unionin tuotannonalalle, pyynnön esittäjälle ja viejämaan viranomaisille. Asianomaisille osapuolille annettiin tilaisuus esittää näkökantansa kirjallisesti ja tulla kuulluiksi.
(9)
Komissio lähetti pyynnön esittäjälle kyselylomakkeet ja sai vastauksen asetetussa määräajassa. Komissio hankki ja tarkisti kaikki polkumyynnin määrittämisen kannalta tarpeellisina pitämänsä tiedot, ja tarkastuskäyntejä tehtiin seuraavissa paikoissa:
-
Joint Stock Company JSC Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant, jäljempänä ’CHEM’, Chelyabinsk, Venäjä;
-
Joint Stock Company JSC Kuznetsk Ferroalloy Works, jäljempänä ’KF’, Kuznetsk, Venäjä;
ja
-
RFA International LP, jäljempänä ’RFAI’, Mishawaka, Yhdysvallat, ja Nieuwdorp Zld, Alankomaat.
1.6 Tutkimusajanjakso
(10)
Tutkimus kattoi 1 päivän lokakuuta 2009 ja 30 päivän syyskuuta 2010 välisen ajanjakson, jäljempänä ’tarkastelua koskeva tutkimusajanjakso’.
2. MUUTTUNEIDEN OLOSUHTEIDEN PYSYVYYS
2.1 Johdanto
(11)
Ensinnäkin on muistutettava, että EU:n tuomioistuinten oikeuskäytännön (4) mukaan toimielimillä on paljon harkintavaltaa ja mahdollisuus asianomaisten viejien hintapolitiikan tulevaa kehitystä koskevaan arviointiin tutkiessaan voimassa olevien toimenpiteiden jatkamisen tarpeellisuutta perusasetuksen 11 artiklan 3 kohtaan perustuvassa tarkastelussa. Toimielinten on tässä yhteydessä tutkittava pyynnön esittäjän väitteet siitä, miksi sen olosuhteiden muutokset ovat pysyviä ja väitetysti oikeuttavat tullin vähentämiseen tai jopa sen poistamiseen.
(12)
Pyynnön esittäjä väitti, että muuttuneiden olosuhteiden voitiin kohtuudella sanoa olevan luonteeltaan pysyviä, ja sen vuoksi toimenpiteiden tasoa olisi alennettava tai toimenpiteet olisi kumottava kokonaan pyynnön esittäjän osalta, koska oli epätodennäköistä, että lähitulevaisuudessa polkumyyntituonti toistuisi lainkaan taikka alkuperäisessä tutkimuksessa määritetyillä tasoilla.
2.2 Kysymys siitä, harjoittiko pyynnön esittäjä edelleen polkumyyntiä EU:n markkinoilla tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla (5)
(13)
Ennen kuin vastataan pyynnön esittäjän (väitetysti) muuttuneiden olosuhteiden (väitetysti) pysyvää luonnetta koskeviin eri perusteluihin, on hyödyllistä kuvata ensin toimielinten näkemykset kysymyksestä, onko pyynnön esittäjä voinut edelleen harjoittaa polkumyyntiä EU:n markkinoilla tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla.
2.2.1 Normaaliarvo
(14)
Normaaliarvon määrittämiseksi tutkittiin aluksi, oliko yrityksen samankaltaisen tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla riippumattomille asiakkaille edustavaa verrattuna sen unioniin suuntautuvan vientimyynnin kokonaismäärään. Perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaisesti kotimarkkinamyynnin katsotaan olevan edustavaa, jos sen kokonaismäärä on vähintään 5 prosenttia tarkasteltavana olevan tuotteen kokonaismyyntimäärästä unioniin. Todettiin, että yrityksen samankaltaisen tuotteen kokonaismyynti kotimarkkinoilla oli edustavaa.
(15)
Yrityksen kotimarkkinoillaan myymän kunkin sellaisen tuotelajin osalta, jonka todettiin olevan suoraan verrattavissa unioniin vietäväksi myytyyn tuotelajiin, määritettiin, oliko kotimarkkinamyynti perusasetuksen 2 artiklan 2 kohdan mukaan riittävän edustavaa. Tietyn tuotelajin kotimarkkinamyyntiä pidettiin riittävän edustavana, jos sen kokonaismyynti kotimarkkinoiden riippumattomille asiakkaille tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana oli vähintään 5 prosenttia unioniin viedyn vastaavan tuotelajin kokonaismyyntimäärästä.
(16)
Tutkimuksessa selvitettiin myös, voidaanko kunkin tuotelajin kotimarkkinamyynnin katsoa tapahtuneen tavanomaisessa kaupankäynnissä perusasetuksen 2 artiklan 4 kohdan mukaisesti. Tätä varten määritettiin tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin viedyn tuotelajin osalta, kuinka suuri osuus kunkin jakson aikana riippumattomille asiakkaille kotimarkkinoilla suuntautuneesta myynnistä oli ollut kannattavaa.
(17)
Niille tuotelajeille, joiden kohdalla yli 80 prosenttia kotimarkkinoiden myynnistä ylitti kustannukset ja joiden painotettu keskimääräinen myyntihinta oli sama tai suurempi kuin yksikkökohtainen tuotantokustannus, normaaliarvo määritettiin tuotelajeittain kyseisen lajin koko myynnin tosiasiallisten kotimarkkinahintojen painotettuna keskiarvona riippumatta siitä, oliko myynti kannattavaa vai ei.
(18)
Jos tuotelajin kokonaismyyntimäärästä enintään 80 prosenttia oli kannattavaa tai jos kyseisen tuotelajin painotettu keskimääräinen myyntihinta oli yksikkökohtaisia tuotantokustannuksia alempi, normaaliarvon perustana käytettiin tosiasiallista kotimarkkinahintaa, joka laskettiin määrittämällä yksinomaan kyseisen tuotelajin kannattavan kotimarkkinamyynnin painotettu keskimääräinen myyntihinta kullakin jaksolla.
(19)
Jos normaaliarvon määrittämiseen ei voitu käyttää yrityksen myymän tietyn tuotelajin kotimarkkinahintoja, normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti.
(20)
Kun normaaliarvo muodostettiin perusasetuksen 2 artiklan 3 kohdan mukaisesti, myynti-, hallinto- ja muita kustannuksia sekä voittoa koskevat määrät perustuivat perusasetuksen 2 artiklan 6 kohdan johdantokappaleen mukaisesti tosiasialliseen tietoon yrityksen samankaltaisen tuotteen tuotannosta ja myynnistä tavanomaisessa kaupankäynnissä.
2.2.2 Vientihinta
(21)
Yrityksen vientimyynti unioniin tapahtuu siihen etuyhteydessä olevan yrityksen RFAI:n sveitsiläisen haaran kautta; se hoiti tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana kaikki etuyhteydessä olevan tuojan toimet eli tuotteiden luovuttamista vapaaseen liikkeeseen unionissa koskevat tuontitoimet.
(22)
Vientihinta määritettiin tämän vuoksi perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti sen hinnan perusteella, jolla maahantuodut tuotteet jälleenmyytiin ensimmäisen kerran riippumattomalle ostajalle, ja sitä oikaistiin kaikkien tuonnin ja jälleenmyynnin välillä aiheutuneiden kustannusten sekä kohtuullisten myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton huomioon ottamiseksi. Tätä varten ja riippumattomilta tuojilta saatavan kertynyttä voittoa koskevan uuden tiedon puutteessa käytettiin jo alkuperäisessä tutkimuksessa käytettyä voittoprosenttia, joka oli 6 prosenttia.
(23)
Pyynnön esittäjä väitti, että RFAI:ta olisi käsiteltävä osana yhtä ja samaa taloudellista yksikköä ja että sen vuoksi vientihintoja määritettäessä ei pitäisi tehdä vähennyksiä RFAI:n myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton huomioon ottamiseksi.
(24)
Tätä väitettä ei voida hyväksyä seuraavista syistä:
-
kummallakin vientiä harjoittavalla tuottajalla on oma vientimyyntiosastonsa;
-
RFAI on vahvasti osallisena ryhmän kansainvälisessä toiminnassa (asiakastuki, logistiikka ja toimitusaikataulut, tuotantohyödykkeiden ja keskeisten raaka-aineiden hankinta jne.);
-
RFAI:n sveitsiläinen haara hoitaa kaikki toiminnot, jotka etuyhteydessä oleva tuoja EU:ssa yleensä hoitaa;
-
RFAI myy ferropiitä omissa nimissään ja omaan lukuunsa etuyhteydettömille asiakkaille EU:ssa ja muualla;
-
RFAI:lla on osto ja myynti -suhde kahteen etuyhteydessä olevaan venäläiseen tuottajaan, jotka ovat KF ja CHEM;
-
kukin yritys laatii omat taloudelliset raporttinsa, eikä yrityksillä ole konsolidoitua taloudellista raportointia; ja
-
kukin yritys toimittaa oman veroilmoituksensa vastaaville viranomaisille.
Näin ollen väite, jonka mukaan vientihinnan määrittämisessä ei pitäisi tehdä vähennyksiä myynti-, hallinto- ja yleiskustannusten sekä voiton huomioon ottamiseksi, oli hylättävä. Pyynnön esittäjän tätä kohtaa koskevia huomautuksia vastauksena lopulliseen ilmoittamiseen käsitellään jäljempänä (2.3 kohta).
(25)
Pyynnön esittäjä väitti myös, ettei polkumyyntitullia pitäisi vähentää vientihintaa laskettaessa perusasetuksen 11 artiklan 10 kohdan mukaisesti, koska tulli siirretään asianmukaisesti jälleenmyyntihintoihin ja myöhempiin myyntihintoihin unionissa. Tämän väitteen osalta tutkimukset ovat osoittaneet, että ferropiin jälleenmyyntihintojen painotettu keskiarvo unionissa on kohonnut verrattuna alkuperäisen tutkimuksen hintoihin, ja nykyiset vientituotteiden jälleenmyyntihinnat ovat selvästi enemmän kuin 22,7 prosenttia korkeammat kuin vastaavat hinnat alkuperäisessä tutkimuksessa. Sen vuoksi voidaan päätellä, että polkumyyntitulli siirretään asianmukaisesti pyynnön esittäjän jälleenmyyntihintoihin. Tämän tuloksena pyynnön esittäjän väite voitiin hyväksyä, ja määritettäessä laskennallisia vientihintoja perusasetuksen 2 artiklan 9 kohdan mukaisesti ei ole vähennetty polkumyyntitulleja.
2.2.3 Vertailu
(26)
Normaaliarvoa ja vientihintaa verrattiin noudettuna lähettäjältä -tasolla. Normaaliarvon ja vientihinnan tasapuolisen vertailun varmistamiseksi otettiin asianmukaisesti oikaisujen muodossa huomioon kuljetus-, vakuutus-, terminaali- ja käsittelykustannukset, luottokustannukset sekä palkkiot perusasetuksen 2 artiklan 10 kohdan mukaisesti, jos se oli tarpeellista ja perusteltua.
2.2.4 Polkumyyntimarginaali
(27)
Tarkasteltavana olevan tuotteen kunkin tuotelajin painotettua keskimääräistä normaaliarvoa verrattiin perusasetuksen 2 artiklan 11 kohdan mukaisesti vastaavan tuotelajin painotettuun keskimääräiseen vientihintaan. Tulos osoitti, että polkumyyntiä esiintyy.
(28)
Polkumyyntimarginaalin laskemista varten toimielimet totesivat, kuten alkuperäisessä tutkimuksessakin, että CHEM ja KF ovat läheisesti etuyhteydessä. Alkuperäisen tutkimuksen tapaan ja toimielinten vakiokäytännön mukaisesti koko ryhmälle laskettiin yksi polkumyyntimarginaali. Lopullisessa ilmoituksessa käytetyssä menetelmässä polkumyynnin määrä laskettiin kunkin yksittäisen vientiä harjoittavan tuottajan osalta, ennen kuin koko ryhmälle määritettiin polkumyynnin painotettu keskiarvo. On huomattava, että tämä menetelmä oli erilainen kuin alkuperäisessä tutkimuksessa sovellettu menetelmä; siinä polkumyynnin laskenta tehtiin yhdistämällä kaikki asiaankuuluvat tiedot, jotka koskivat tuotantoyksiköiden kotimarkkinamyyntiä, tuotantokustannuksia, kannattavuutta ja myyntiä unionissa. Pyynnön esittäjä väitti, että tämän menetelmän soveltaminen olisi vastoin perusasetuksen 11 artiklan 9 kohtaa. Myös tähän kysymykseen palataan jäljempänä (2.3 kohta).
2.3 Tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson polkumyyntimarginaalia koskevaan lopulliseen ilmoitukseen liittyvien huomautusten analyysi
(29)
Pyynnön esittäjä toimitti useita huomautuksia, jotka koskivat tiettyjä laskelmien näkökohtia, kuten tuotantokustannuksia, myynti-, hallinto- ja yleiskustannuksia, voittomarginaalia, normaaliarvoa ja oikaisuja. Kaikkia näitä huomautuksia tarkasteltiin, ja tarvittaessa virheet korjattiin. Lopullisia päätelmiä on muutettu tämän mukaisesti.
(30)
Lisäksi pyynnön esittäjä pyysi komissiota ilmaisemaan polkumyynnin määrän CIF-arvon perusteella, jonka se oli määrittänyt itse tätä tutkimusta varten, ja viittasi sen vuoksi perusasetuksen 2 artiklan 9 kohtaan. Väite perustui siihen, että tulliviranomaisille ilmoitettu hinta on siirtohinta, joka voi olla oikea hinta tullitarkoituksia varten, mutta joka ei ole hinta, jota pitäisi käyttää laskettaessa polkumyyntiä polkumyynnin vastaisissa menettelyissä. Tämä väite on hylättävä, koska vientihinnan ja normaaliarvon välinen ero eli polkumyynnin määrä olisi ilmaistava samalla perusteella kuin se, jota tulliviranomaiset käyttävät myöhemmin määrittääkseen kerättävän tullin. Tämä on itse asiassa CIF-arvo, jonka pyynnön esittäjä ilmoittaa tulliviranomaisille. Näin ollen sitä käytettiin laskelmissa.
(31)
Mitä tulee tuotantokustannusten laskentaan, pyynnön esittäjä kiisti komission lähestymistavan, jossa normaaliarvon laskennassa käytettiin etuyhteydettömältä toimittajalta hankitun tärkeimmän kustannuserän keskimääräistä ostohintaa eikä tosiasiallista hintaa, joka maksettiin etuyhteydessä olevalle toimittajalle samasta kustannuserästä. Tämä väite on hylättävä, koska etuyhteydessä olevan toimittajan laskuttama hinta oli merkittävästi alempi kuin hinta, joka maksettiin samasta raaka-aineesta riippumattomalle toimittajalle. Tätä hintaa ei sen vuoksi voida pitää markkinaehtoisena hintana. Tätä kustannustekijää oli sen vuoksi tarpeen oikaista.
(32)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen pyynnön esittäjä väitti, että pakkauskustannuksia ei käsitelty johdonmukaisesti verrattaessa vientihintoja normaaliarvoihin. Tätä asiaa tutkittiin, ja tarvittaessa virheet korjattiin.
(33)
Pyynnön esittäjä esitti huomautuksia myös tietyn tuotelajin vientitapahtumien pois jättämisestä. Kyseisen tuotelajin myynti unioniin muodosti alle 5 prosenttia pyynnön esittäjän tarkasteltavana olevan tuotteen myynnistä unioniin tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Tämä seikka on hylättävä, koska tämän tuotelajin myyntiä ei tapahtunut kotimarkkinoilla eikä tarkkaa tuotantokustannusta ollut ilmoitettu. Koska tätä tuotelajia oli viety vähäisiä määriä EU:hun tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, katsottiin, ettei ollut aiheellista määrittää normaaliarvoa muiden tuotelajien valmistuskustannusten perusteella tehden oikaisuja tuotteiden erojen vuoksi.
(34)
Lisäksi ja kuten edellä selitetään, pyynnön esittäjä esitti lopullista ilmoitusta koskevassa vastineessaan yksityiskohtaisia huomautuksia erityisesti kahdesta tärkeästä polkumyyntimarginaalin laskentaan liittyvästä seikasta, jotka olivat i) kysymys siitä, muodostavatko CHEM, KF ja RFAI yhden taloudellisen yksikön (6) ja ii) yksilöllisen polkumyyntimäärän laskeminen toisaalta CHEM:n ja toisaalta KF:n osalta (7).
(35)
Ensimmäisen väitteen osalta ja erityisesti siltä osin kuin on kyse pyynnön esittäjän lopulliseen ilmoitukseen esittämässään vastineessa mainitsemista seikoista, voidaan todeta seuraavaa.
(36)
Pyynnön esittäjä esitti uudelleen kantansa, jonka mukaan kyseiset kaksi vientiä harjoittavaa tuottajaa ja etuyhteydessä oleva kauppias RFAI ovat tosiasiallisesti samojen edunsaajien omistamia ja hallitsemia, ja että sen vuoksi se ei ole autonominen vaan yksinkertaisesti noudattaa pyynnön esittäjän omistajien ohjeita. Se myönsi kaikki edellä johdanto-osan 24 kappaleessa luetellut seikat, mutta oli eri mieltä toimielinten niitä koskevasta arvioinnista, koska niillä ei ollut merkitystä sen suhteen, ovatko CHEM, KF ja RFAI kaikki yhden taloudellisen yksikön osia.
(37)
Toimielimet hylkäävät pyynnön esittäjän huomautukset. Edellä jo luetellut kriteerit ovat erityisesti kaikki yhdessä tarkasteltuina hyvin perusteltuja oikeuttamaan pyynnön esittäjän väitteen hylkäämisen. Kaikki edellä johdanto-osan 24 kappaleessa luetellut seikat viittaavat ryhmärakenteeseen, jossa kaikki yritykset ovat erillisiä oikeushenkilöitä ja KF ja CHEM suorittavat kaikki vientiä harjoittavien tuottajien toiminnot (tuotanto- ja vientitoiminta), kun RFAI puolestaan toimii pääasiassa etuyhteydessä olevana kauppiaana/tuojana EU:ssa.
(38)
Toisen väitteen osalta ei ole tarpeen esittää lopullista kantaa asiaan tämän tarkastelua koskevan tutkimuksen yhteydessä. Tämä johtuu kahdesta syystä. Ensinnäkin vaikka tämä väite hyväksyttäisiinkin (sen lisäksi, että tarvittaessa hyväksytään edellä johdanto-osan 29 kappaleessa tarkoitetut väitteet), pyynnön esittäjän olisi silti todettu harjoittaneen polkumyyntiä EU:n markkinoilla tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla noin 13 prosentin polkumyyntimarginaalilla. Toiseksi, kuten jäljempänä selitetään, tällä hetkellä on joka tapauksessa riittämättömästi todisteita, jotta tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson polkumyyntimarginaalia voitaisiin pitää pysyvänä.
(39)
Unionin tuotannonala väitti vastineessaan lopulliseen ilmoitukseen, että tarkastelua koskevan tutkimuksen tuloksena pyynnön esittäjän tuotteiden tullia olisi nostettava, koska olettaen, että kaikki pyynnön esittäjän väitteet hylätään, tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla havaittu polkumyyntimarginaali on korkeampi kuin sovellettava tulli. Koska kuitenkin olosuhteiden pysyvästä muuttumisesta on riittämättömät todisteet, kuten jäljempänä selitetään, ei ole perusteita tullin muuttamiseen sen koommin ylöspäin kuin alaspäin.
2.4 Analyysi siitä, onko olosuhteiden muutos pysyvä siten, että sen perusteella olisi vähennettävä tullia tai poistettava se
(40)
Vaikka tietyt pyynnön esittäjän väitteet on hyväksytty, kuten edellä kuvataan, sen on silti todettu harjoittaneen polkumyyntiä EU:n markkinoilla tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla, ja polkumyyntimarginaali oli vähintään 13 prosenttia. Lisäksi, kuten jäljempänä selitetään, on joka tapauksessa riittämättömästi todisteita, jotta tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson polkumyyntimarginaalia voitaisiin pitää pysyvänä.
(41)
Pyynnön esittäjän perustelut olosuhteiden muutoksen pysyvyydelle pohjautuivat seuraaviin seikkoihin:
(42)
i)
Ensinnäkin pyynnön esittäjä viittasi ryhmän vientimyyntirakenteen muutoksiin, jotka yhdessä uusien kasvavien markkinoiden tunnustelun kanssa olivat osaltaan nostaneet kaikille vientimarkkinoille, myös EU:hun, menevän ferropiin vientihintoja verrattuna alkuperäisen tutkimuksen aikana vallinneisiin hintoihin. Pyynnön esittäjä ei kuitenkaan toimittanut todistein esitettyä näyttöä osoittaakseen yhteyden uuden yritysrakenteen, uusien kasvavien markkinoiden tunnustelun ja EU:n markkinoilla veloitettavien korkeampien hintojen välillä. Myöskään tutkimuksen päätelmät eivät osoittaneet tällaista yhteyttä. Päinvastoin, vaikka vientihinnat olivatkin selvästi korkeammat tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla verrattuna alkuperäisen tutkimuksen tutkimusajanjaksolla havaittuihin hintoihin, ne ovat kuitenkin vaihdelleet erittäin paljon. Esimerkkinä voidaan mainita, että tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla ero EU:n markkinoilla eniten myydyn mallin alimman ja korkeimman tonnihinnan välillä oli yli 100 prosenttia. Samanlaista vaihtelua voitiin havaita kotimarkkinoilla, mutta hintasuuntaus EU:n markkinoilla ei ollut vertailukelpoinen kotimarkkinoiden hintasuuntauksen kanssa. Tämä pitää paikkansa myös tarkastelua koskevaa tutkimusajanjaksoa edeltävän 12 kuukauden jakson kohdalla, jota tutkittiin tarkasti tullinpalautusta koskevassa rinnakkaistutkimuksessa. Vientimyynnin hinnat näyttävätkin yksinkertaisesti seuranneen maailmanmarkkinahintoja.
(43)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen pyynnön esittäjä käytti samanlaisia väitteitä. Tälläkin kerralla esitettiin kuitenkin riittämättömät todisteet. Sen vuoksi päätelmänä on, että tässä vaiheessa on riittämättömät todisteet siitä, että nämä pyynnön esittäjän korkeammat vientihinnat olisivat muuta kuin seurausta (erityisesti EU:n markkinoilla) vallitsevista markkinahinnoista tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Toisin sanoen on riittämättömät todisteet siitä, että pyynnön esittäjän tekemät muutokset sen vientirakenteessa olivat näiden korkeampien hintojen syynä ja että sen vuoksi näiden hintojen voidaan odottaa pysyvän samalla (tai korkeammalla) tasolla tulevaisuudessa. Toisin kuin pyynnön esittäjä antaa ymmärtää, vaikka oletettaisiinkin, että uusi rakenne on tehnyt ryhmästä tehokkaamman, se ei tarkoita, että tulevaisuudessa sen vientihinnat EU:hun ovat korkeammat eivätkä aiheuta polkumyyntiä.
(44)
ii)
Toiseksi pyynnön esittäjä ilmoitti, että sen muille markkinoille suuntautuvan viennin hinnat olivat samassa linjassa tai jopa korkeammat kuin sen unioniin suuntautuvan myynnin hinnat. Muille markkinoille suuntautuvien toimitusten parantamiseksi on tehty merkittäviä investointeja. Näin ollen polkumyyntitoimenpiteiden vähentäminen tai poistaminen pyynnön esittäjän suhteen ei muodostaisi kannustinta EU:hun suuntautuvan viennin lisäämiseen ja/tai sen hintojen alentamiseen.
(45)
Tämä väite ei kuitenkaan voi johtaa voimassa olevien toimenpiteiden poistamiseen tai vähentämiseen. On muistettava, että jopa pyynnön esittäjän itsensä mukaan se harjoitti edelleen polkumyyntiä tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla. Lisäksi pyynnön esittäjä on itse korostanut, että EU on edelleen yksi sen perinteisistä markkinoista. Tämän vahvistaa se seikka, että pyynnön esittäjän EU:ssa myymät määrät ovat edelleen erittäin merkittävät; jos verrataan myyntimääriä EU:n kulutukseen alkuperäisen tutkimuksen tutkimusajanjaksolla (8), ne muodostavat merkittävän markkinaosuuden (5-20 prosenttia, tarkkoja lukuja ei voida ilmoittaa luottamuksellisuussyistä).
(46)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen pyynnön esittäjä esitti uudelleen kantansa, jonka mukaan uudet markkinamahdollisuudet löytyvät muilta markkinoilta (Intia, Aasia ja Yhdysvallat) ennemmin kuin EU:sta. Pyynnön esittäjä ei kuitenkaan esittänyt mitään konkreettista näyttöä markkinastrategioidensa tueksi. Tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla edelleen esiintyvä polkumyyntimarginaali, muita markkinoita koskevien tietojen puute ja vientimyyntihinnan vaihtelu kansainvälisillä markkinoilla ovat kaikki seikkoja, jotka eivät tue tätä väitettä, joka on sen vuoksi hylättävä.
(47)
iii)
Kolmanneksi pyynnön esittäjän näkemyksen mukaan Venäjän kotimarkkinat, joilla on merkittävää teräksen tuotantoa, ovat edelleen yksi sen tärkeimmistä markkinoista, ja samankaltaisen tuotteen kysynnän odotetaan kasvavan Venäjällä. Myös ferropiin kotimarkkinahintojen ja vientihintojen odotetaan kohoavan paljon nopeammin kuin tuotantokustannusten. Näin ollen pyynnön esittäjä lisäisi todennäköisesti edelleen myyntiään kotimarkkinoilla myös sen vuoksi, että pyynnön esittäjän mukaan ainoa muu venäläinen ferropiin tuottaja tuottaa äskettäisen omistusmuutoksen jälkeen pääasiassa kytkösmarkkinoiden kulutukseen.
(48)
Vaikka kaikkien näiden väitteiden oletettaisiin pitävän paikkansa, asia on kuitenkin edelleen niin, että tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson aikana pyynnön esittäjä harjoitti polkumyyntiä merkittävällä marginaalilla ja hinnoissa esiintyi vaihtelua. Kuten edellä lisäksi selitetään, pyynnön esittäjän tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla EU:hun myymät määrät eivät viittaa siihen, että se olisi siirtynyt pois kyseisiltä markkinoilta tai että se aikoisi tehdä niin lähitulevaisuudessa.
(49)
Pyynnön esittäjä vakuutti päätelmien ilmoittamisen johdosta esittämissään huomautuksissa, että ainoa komission ilmoituksessa esittämä perustelu kotimarkkinoiden kasvavan kysynnän merkityksen kiistämiseksi oli todetun polkumyyntimarginaalin merkittävyys. Lisäksi pyynnön esittäjä väitti, että komissio - vaikka se tunnustikin monia Venäjän markkinoihin liittyviä keskeisiä seikkoja - ei tee asianmukaisia päätelmiä näistä perusteluista.
(50)
Nämä väitteet on hylättävä. Ensinnäkin todetun polkumyynnin lisäksi myös todetut määrät puhuvat tätä perustelua vastaan. Toiseksi toimielimet toteavat, että komissio ei ole tunnustanut sitä väitettä eikä ratkaisevia riippumattomia tietoja ole toimitettu sen väitteen tueksi, jonka mukaan tarkasteltavana olevan tuotteen kysynnän odotetaan kasvavan Venäjällä ja että ryhmän vientihinnat kasvavat nopeammin kuin tuotantokustannukset.
(51)
iv)
Neljänneksi pyynnön esittäjä huomautti, että sen venäläiset ferropiin tuotantolaitokset olivat toimineet täydellä kapasiteetilla vuosien ajan, että sillä ei ollut suunnitelmia ferropiin kokonaistuotantokapasiteettinsa kasvattamiseksi lähitulevaisuudessa ja että mikään ei viitannut päinvastaiseen.
(52)
Kuitenkin todettiin merkittävä kapasiteetin palautuminen vuoden 2009 finanssikriisin jälkeen, ja pyynnön esittäjä tiedotti kapasiteetin laajenemisesta 10-20 prosentilla (luottamuksellisuussyistä ilmoitetaan vaihteluväli) verrattuna ajanjaksoon ennen vuoden 2009 finanssikriisiä.
(53)
Päätelmien ilmoittamisen jälkeen pyynnön esittäjä esitti, että vertailu tarkastelua koskevan tutkimusajanjakson jälkeisen tuotantokapasiteetin ja viitejakson välillä ei ollut asianmukainen, koska pyynnön esittäjä oli ennakoinut vuoden 2009 finanssikriisin ja sen vuoksi jo vähentänyt tuotantokapasiteettia. Tätä perustelua ei voida hyväksyä; ilmoitetun kapasiteetin laajeneminen 10-20 prosentilla voidaan havaita verrattuna vuoteen 2007 - ei vuoteen 2009, jolloin kapasiteetti oli alimmillaan. Lisäksi vuoden 2009 finanssikriisi ei ole vielä voinut vaikuttaa pyynnön esittäjän vuoden 2007 tuotantokapasiteettiin.
2.5 Päätelmä: riittämätön näyttö muuttuneiden olosuhteiden pysyvyydestä
(54)
Edellä tiivistetysti esitetyn, muuttuneiden olosuhteiden pysyvää luonnetta koskevista pyynnön esittäjän väitteistä tehdyn analyysin johdosta päätelmänä on, että tällä hetkellä ei ole riittävästi näyttöä siitä, että muuttuneet olosuhteet ovat luonteeltaan pysyviä. Pyynnön esittäjän vientihinnat ja sen vuoksi myös sen polkumyyntimarginaali näyttävät todennäköisesti jatkavan heilahtelua erityisesti maailmanmarkkinahintojen kehitystä noudattaen. Vaikka pyynnön esittäjä on osoittanut tiettyjä muuttuneita olosuhteita, niiden ei sen vuoksi voida katsoa osoittavan, että pyynnön esittäjän hinnoittelukäytäntö tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla on luonteeltaan pysyvää. Sen vuoksi päätelmänä on, että olisi ennenaikaista ja siten perusteetonta alentaa tullia tässä vaiheessa.
3. SITOUMUKSET
(55)
Pyynnön esittäjä tarjosi yhdessä siihen etuyhteydessä olevan tuojan kanssa hintasitoumusta perusasetuksen 8 artiklan 1 kohdan mukaisesti.
(56)
Tutkimus vahvisti, että tuotteen hinta vaihtelee huomattavasti. Kuten edellä johdanto-osan 42 kappaleessa jo mainittiin, todettiin, että pyynnön esittäjän unioniin myynnin hinnat vaihtelivat tarkastelua koskevalla tutkimusajanjaksolla erittäin merkittävästi. Tuote ei sen vuoksi sovellu kiinteään hintasitoumukseen. Vaikka viejä ehdottikin indeksointimekanismia, ei ollut mahdollista määrittää korrelaatiota valmiin tuotteen hintojen epävakauden ja ehdotetun indeksointiperustan välillä, erityisesti sen vuoksi, että se liittyi myös valmiiseen tuotteeseen ja viittasi hintoihin, joihin polkumyyntituonti vaikutti. Sen vuoksi ehdotettua indeksointia ei pidetty aiheellisena.
(57)
Mitä tulee yrityskohtaisiin riskeihin, todettiin, että yritysrakenteen monimutkaisuuden vuoksi ristiinkompensoinnin riski on hyvin suuri; muita tuotteita kuin tarkasteltavana olevaa tuotetta voitaisiin myydä unionin ulkopuolisen kauppiaan kautta toiselle etuyhteydessä olevalle kolmannessa maassa olevalle haaralle ja sen jälkeen jälleenmyydä unioniin.
(58)
Lopuksi on todettava, että koska tuotetta on olemassa eri laatuina ja sitä tuodaan pääasiassa irtotavarana, tulliviranomaisten ei olisi mahdollista erotella kemiallista koostumusta (johon mahdollisesti sovelletaan erilaisia vähimmäistuontihintoja) analysoimatta erikseen kutakin kauppaa, mikä tekisi seurannasta erittäin raskasta tai jopa käytännössä mahdotonta.
(59)
Sen vuoksi tarjottu sitoumus hylättiin.
4. TARKASTELUN PÄÄTTÄMINEN
(60)
Ottaen huomioon polkumyyntiä koskevat päätelmät sekä se, että muuttuneiden olosuhteiden ei ole osoitettu olevan luonteeltaan pysyviä, päätelmänä on, että JSC Chelyabinsk Electrometallurgical Integrated Plant -yritykseen ja siihen etuyhteydessä olevaan JSC Kuznetsk Ferroalloy Works -yritykseen olisi edelleen sovellettava alkuperäisessä asetuksessa määritetyn tasoista tullia, joka on 22,7 prosenttia,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Päätetään asetuksen (EY) N:o 1225/2009 11 artiklan 3 kohdan mukaisesti vireille pantu muun muassa Venäjältä peräisin olevan ferropiin tuonnissa sovellettavien polkumyyntitoimenpiteiden osittainen välivaiheen tarkastelu muuttamatta voimassa olevan polkumyyntitoimenpiteen tasoa.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan sitä päivää seuraavana päivänä, jona se julkaistaan Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 16 päivänä tammikuuta 2012.