RÅDETS AFGØRELSE 2011/168/FUSP
af 21. marts 2011
om Den Internationale Straffedomstol og om ophævelse af fælles holdning 2003/444/FUSP
RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Union, særlig artikel 29, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I sin optræden på den internationale scene søger Unionen at fremme principperne om demokrati, retsstatsprincippet, menneskerettighedernes og de grundlæggende frihedsrettigheders universalitet og udelelighed, respekt for den menneskelige værdighed, lighed og solidaritet samt respekt for grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt og folkeretten i henhold til artikel 21 i traktaten. Unionen bestræber sig på at udvikle forbindelser og skabe partnerskaber med bl.a. internationale organisationer, som er enige i disse principper.
(2)
Et af Unionens mål er at bevare freden, forebygge konflikter og styrke den internationale sikkerhed i overensstemmelse med formålene og grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt.
(3)
Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol (i det følgende benævnt »Romstatutten«) trådte i kraft den 1. juli 2002.
(4)
Alle medlemsstater har ratificeret Romstatutten.
(5)
Principperne i Romstatutten samt de principper, der styrer Den International Straffedomstols (i det følgende benævnt »ICC«) funktionsmåde, er i fuld overensstemmelse med Unionens principper og mål. De grove forbrydelser, der hører under ICCs kompetence, berører det internationale samfund som helhed og Unionen og dens medlemsstater.
(6)
Unionen og dens medlemsstater er besluttet på at hindre, at gerningsmændene til disse forbrydelser forbliver ustraffet ved at træffe foranstaltninger på nationalt plan og ved at udvide det internationale samarbejde for at sikre, at de reelt retsforfølges.
(7)
Unionen og ICC undertegnede den 10. april 2006 en aftale om samarbejde og bistand, som trådte i kraft den 1. maj 2006 (1).
(8)
De principper og regler for international strafferet, der er fastlagt i Romstatutten, bør tages i betragtning i andre internationale retsinstrumenter.
(9)
Unionen er overbevist om, at generel tiltrædelse til Romstatutten er afgørende, for at ICC skal være fuldt effektiv, og mener i den forbindelse, at initiativer med henblik på større accept af Romstatutten bør fremmes, for så vidt de er i overensstemmelse med Romstatuttens ånd og bogstav.
(10)
Det er særdeles vigtigt, at Romstatuttens integritet og ICCs uafhængighed bevares.
(11)
Rådet har i sine konklusioner af 30. september 2002 om Den Internationale Straffedomstol udarbejdet et sæt principper, der er knyttet til konklusionerne, og som kan tjene som retningslinjer for medlemsstaterne, når de overvejer nødvendigheden af og omfanget af mulige aftaler eller ordninger som reaktion på forslag vedrørende betingelserne for at overgive personer til ICC.
(12)
Den 25. maj 2010 vedtog Rådet konklusioner om revisionskonferencen vedrørende Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol (i det følgende benævnt »revisionskonferencen«), som blev afholdt i Kampala, Uganda, fra den 31. maj til den 11. juni 2010.
(13)
Revisionskonferencen vedtog ændringer til Romstatutten i overensstemmelse med dennes artikel 5, stk. 2, for at definere aggression og opstille betingelser for, at ICC kan udøve jurisdiktion med hensyn til aggression, vedtog ændringer til Romstatutten med henblik på at udvide ICCs jurisdiktion til at omfatte tre yderligere krigsforbrydelser begået i væbnede konflikter af en ikke-international karakter og besluttede foreløbigt at bevare Romstatuttens artikel 124. Disse ændringer skal ratificeres eller accepteres og træde i kraft i henhold til Romstatuttens artikel 121, stk. 5. ICC skal udøve jurisdiktion over aggression under anvendelse af en afgørelse, der skal træffes efter den 1. januar 2017 af samme flertal af deltagerstater, som kræves for vedtagelse af en ændring af Romstatutten.
(14)
Unionen gav på revisionskonferencen tilsagn om at gennemgå og ajourføre sine instrumenter til støtte for ICC samt fortsat at fremme Romstatuttens universalitet og bevare dens integritet.
(15)
Gennemførelsen af Romstatutten kræver praktiske foranstaltninger, som Unionen og dens medlemsstater bør støtte fuldt ud.
(16)
Den handlingsplan, der blandt andet blev udtrykt ønske om i en beslutning om ikrafttrædelse af Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol, som Europa-Parlamentet vedtog den 28. februar 2002 som opfølgning af Rådets fælles holdning 2001/443/FUSP af 11. juni 2001 vedrørende Den Internationale Straffedomstol (2), blev vedtaget den 4. februar 2004 og bør tilpasses efter behov.
(17)
På baggrund af ovenstående bør fælles holdning 2003/444/FUSP af 16. juni 2003 om Den Internationale Straffedomstol (3) ophæves og erstattes af denne afgørelse -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
1. Den Internationale Straffedomstol (i det følgende benævnt »ICC«) er, med henblik på at forebygge og begrænse begåelsen af grove forbrydelser, der hører under dens kompetence, et vigtigt redskab til at fremme overholdelsen af den humanitære folkeret og menneskerettighederne og dermed bidrage til frihed, sikkerhed, retfærdighed og retsstatsprincippet samt til at bevare freden, forebygge konflikter og styrke den internationale sikkerhed i overensstemmelse med formålene og grundsætningerne i De Forenede Nationers pagt.
2. Formålet med denne afgørelse er at fremskynde verdenssamfundets støtte til Romstatutten for Den Internationale Straffedomstol (i det følgende benævnt »Romstatutten«) ved at fremme den bredest mulige deltagelse i den, bevare Romstatuttens integritet, støtte ICCs uafhængighed og dens effektive funktion, støtte samarbejdet med ICC og støtte gennemførelsen af komplementaritetsprincippet.
Artikel 2
1. Unionen og dens medlemsstater skal for at fremme den bredest mulige deltagelse i Romstatutten gøre alt for at bidrag til denne proces ved at rejse spørgsmålet om den videst mulige ratificering, accept, godkendelse eller tiltrædelse af Romstatutten og om Romstatuttens gennemførelse i forhandlinger, herunder forhandlinger om aftaler, eller politisk dialog med tredjelande, grupper af stater eller relevante regionale organisationer, når som helst dette er hensigtsmæssigt.
2. Unionen og dens medlemsstater bidrager også med andre midler til en verdensomspændende deltagelse i og gennemførelse af Romstatutten, bl.a. ved at vedtage initiativer til at fremme udbredelsen af værdier, principper og bestemmelser i Romstatutten og dertil knyttede instrumenter. Til opfølgning af målene i denne afgørelse samarbejder Unionen i det nødvendige omfang med andre interesserede stater, internationale institutioner, ikke-statslige organisationer og andre repræsentanter for civilsamfundet.
3. Medlemsstaterne deler deres erfaringer med gennemførelsen af Romstatutten med alle interesserede stater og yder i givet fald andre former for støtte med henblik på gennemførelsen. Medlemsstater skal bidrage efter anmodning med teknisk og eventuelt med finansiel støtte til det lovgivningsarbejde, der er nødvendigt for tredjelandes deltagelse i og gennemførelse af Romstatutten. Unionen kan på anmodning også bidrage med en sådan assistance. De stater, der overvejer at deltage i Romstatutten eller samarbejde med ICC, opfordres til at underrette Unionen om de vanskeligheder, de måtte komme ud for i den forbindelse.
4. Unionen og dens medlemsstater koordinerer ved gennemførelsen af denne artikel deres politiske og tekniske støtte til ICC i forholdet til forskellige stater eller grupper af stater.
Artikel 3
Unionen og dens medlemsstater skal for at støtte ICCs uaf hængighed, særligt:
a)
tilskynde deltagerstaterne til omgående at overføre deres obligatoriske bidrag fuldt ud i henhold til de beslutninger, som er truffet af Forsamlingen af Deltagerstater
b)
bestræbe sig på, at aftalen om Den Internationale Straffedomstols privilegier og immuniteter bliver tiltrådt eller ratificeret snarest muligt af medlemsstaterne, og tilskynde andre stater til at tiltræde eller ratificere den, samt
c)
bestræbe sig på i det nødvendige omfang at støtte udviklingen af uddannelse af og bistand til dommere, anklagere, andre embedsmænd og advokater i deres arbejde i relation til ICC.
Artikel 4
1. Unionen og dens medlemsstater følger nøje udviklingen med hensyn til samarbejdet med ICC i overensstemmelse med Romstatutten.
2. Unionen overvåger løbende gennemførelsen af aftalen mellem Den Internationale Straffedomstol og Unionen om samarbejde og bistand.
3. Unionen og dens medlemsstater overvejer indgåelse, hvor dette er relevant, af ad hoc-ordninger og -aftaler med henblik på at muliggøre ICCs effektive funktion og tilskynder tredjeparter hertil.
4. Unionen og dens medlemsstater skal fortsat i det nødvendige omfang gøre tredjelande opmærksomme på Rådets konklusioner af 30. september 2002 om Den Internationale Straffedomstol og de vejledende EU-principper i tilknytning hertil for så vidt angår forslag til aftaler og ordninger vedrørende betingelser for overgivelser af personer til ICC.
Artikel 5
Unionen og dens medlemsstater tager om nødvendigt initiativer eller træffer foranstaltninger med henblik på at sikre komplementaritetsprincippets gennemførelse på nationalt plan.
Artikel 6
Rådet og Unionens højtstående repræsentant for udenrigsanliggender og sikkerhedspolitik koordinerer om nødvendigt Unionens og medlemsstaternes foranstaltninger med henblik på gennemførelse af artikel 2-5.
Artikel 7
Medlemsstaterne samarbejder om at sikre, at Forsamlingen af Deltagerstater fungerer efter hensigten i alle henseender.
Artikel 8
Unionen sikrer overensstemmelse og sammenhæng mellem sine instrumenter og politikker på alle områder af dens eksterne og interne optræden, når det gælder de groveste internationale forbrydelser som nævnt i Romstatutten.
Artikel 9
Rådet tager om nødvendigt denne afgørelse op til revision.
Artikel 10
Fælles holdning 2003/444/FUSP ophæves hermed og erstattes af denne afgørelse. Henvisninger til den ophævede fælles holdning 2003/444/FUSP betragtes som henvisninger til denne afgørelse.
Artikel 11
Denne afgørelse træder i kraft på dagen for vedtagelsen.
Udfærdiget i Bruxelles, den 21. marts 2011.
NEUVOSTON PÄÄTÖS 2011/168/YUTP,
annettu 21 päivänä maaliskuuta 2011,
Kansainvälisestä rikostuomioistuimesta ja yhteisen kannan 2003/444/YUTP kumoamisesta
EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionista tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 29 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Unioni pyrkii toiminnassaan kansainvälisellä tasolla edistämään demokratian, oikeusvaltion, ihmisoikeuksien ja perusvapauksien yleismaailmallisuuden ja jakamattomuuden, ihmisarvon kunnioittamisen, tasa-arvon ja yhteisvastuun periaatteita sekä Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan ja kansainvälisen oikeuden periaatteiden noudattamista Euroopan unionista tehdyn sopimuksen 21 artiklan mukaisesti. Unioni pyrkii kehittämään suhteita ja rakentamaan kumppanuuksia muun muassa sellaisten kansainvälisten järjestöjen kanssa, jotka noudattavat näitä periaatteita.
(2)
Yksi unionin tavoitteista on säilyttää rauha, estää konfliktit ja lujittaa kansainvälistä turvallisuutta noudattaen Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan päämääriä ja periaatteita.
(3)
Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussääntö, jäljempänä ’Rooman perussääntö’, tuli voimaan 1 päivänä heinäkuuta 2002.
(4)
Kaikki jäsenvaltiot ovat ratifioineet Rooman perussäännön.
(5)
Rooman perussäännön periaatteet ja Kansainvälisen rikostuomioistuimen, jäljempänä ’tuomioistuin’, toimintaperiaatteet vastaavat täysin unionin periaatteita ja tavoitteita. Tuomioistuimen toimivaltaan kuuluvat vakavat rikokset ovat koko kansainvälisen yhteisön samoin kuin unionin ja sen jäsenvaltioiden huolenaihe.
(6)
Unioni ja sen jäsenvaltiot ovat vakaasti päättäneet lopettaa näihin rikoksiin syyllistyneiden henkilöiden rankaisematta jäämisen toteuttamalla toimenpiteitä kansallisella tasolla ja lujittamalla kansainvälistä yhteistyötä niiden syytteeseenpanon varmistamiseksi.
(7)
Unioni ja tuomioistuin allekirjoittivat 10 päivänä huhtikuuta 2006 yhteistyö- ja avunantosopimuksen, joka tuli voimaan 1 päivänä toukokuuta 2006 (1).
(8)
Rooman perussäännössä ilmaistut kansainvälistä rikosoikeutta koskevat periaatteet ja säännöt olisi otettava huomioon muissa kansainvälisissä oikeudellisissa välineissä.
(9)
Unioni on vakuuttunut siitä, että maailmanlaajuinen liittyminen Rooman perussääntöön on tuomioistuimen täysipainoisen toiminnan kannalta keskeisen tärkeää, ja katsoo sen vuoksi, että on rohkaistava aloitteita Rooman perussäännön hyväksymisen edistämiseksi, edellyttäen, että ne ovat Rooman perussäännön kirjaimen ja hengen mukaisia.
(10)
On erittäin tärkeää, että Rooman perussäännön muodostama kokonaisuus ja tuomioistuimen riippumattomuus säilytetään.
(11)
Kansainvälisestä rikostuomioistuimesta 30 päivänä syyskuuta 2002 antamissaan päätelmissä neuvosto on laatinut päätelmien liitteenä olevat periaatteet suuntaviivoiksi jäsenvaltioille, kun nämä tarkastelevat mahdollisten sopimusten tai järjestelyjen tarpeellisuutta ja kattavuutta vastauksena ehdotuksiin, jotka koskevat henkilöiden tuomioistuimelle luovuttamisen ehtoja.
(12)
Neuvosto antoi 25 päivänä toukokuuta 2010 päätelmät Kansainvälisen rikostuomioistuimen Rooman perussääntöä koskevasta tarkistuskonferenssista, jäljempänä ’tarkistuskonferenssi’, joka pidettiin Kampalassa, Ugandassa, 31.5.-11.6.2010.
(13)
Tarkistuskonferenssissa Rooman perussääntöön hyväksyttiin sen 5 artiklan 2 kohdan mukaisesti muutoksia hyökkäysrikoksen ja sellaisten edellytysten määrittelemiseksi, joiden perusteella tuomioistuin voisi käyttää toimivaltaa kyseisten rikosten osalta; tarkistuskonferenssissa Rooman perussääntöön hyväksyttiin myös muutoksia tuomioistuimen toimivallan laajentamiseksi koskemaan kolmea muuta sotarikosta, kun ne tehdään valtionsisäisten aseellisten selkkausten yhteydessä, ja päätettiin säilyttää toistaiseksi Rooman perussäännön 124 artikla. Nämä muutokset edellyttävät ratifioimista tai hyväksymistä, ja ne tulevat voimaan Rooman perussäännön 121 artiklan 5 kohdan mukaisesti. Tuomioistuin käyttää toimivaltaa hyökkäysrikosten osalta edellyttäen, että siitä tehdään 1 päivän tammikuuta 2017 jälkeen päätös samalla sopimusvaltioiden ääntenenemmistöllä, jota Rooman perussäännön muuttaminen edellyttää.
(14)
Unioni sitoutui tarkistuskonferenssissa tarkastelemaan uudelleen tuomioistuinta tukevia välineitään ja saattamaan ne ajan tasalle sekä jatkamaan Rooman perussäännön yleismaailmallisuuden edistämistä ja sen muodostaman kokonaisuuden säilyttämistä.
(15)
Rooman perussäännön täytäntöönpano edellyttää käytännön toimenpiteitä, joille unionin ja sen jäsenvaltioiden olisi annettava täysi tukensa.
(16)
Toimintasuunnitelma, joka muun muassa Kansainvälisen rikostuomioistuimen perussäännön voimaantulosta 28 päivänä helmikuuta 2002 annetussa Euroopan parlamentin päätöslauselmassa katsottiin Kansainvälisestä rikostuomioistuimesta 11 päivänä kesäkuuta 2001 vahvistetun neuvoston yhteisen kannan 2001/443/YUTP (2) tarpeelliseksi jatkotoimeksi, hyväksyttiin 4 päivänä helmikuuta 2004, ja sitä olisi tarvittaessa mukautettava.
(17)
Edellä todetun perusteella kansainvälisestä rikostuomioistuimesta 16 päivänä 2003 vahvistettu yhteinen kanta 2003/444/YUTP (3) olisi kumottava ja korvattava tällä päätöksellä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
1. Kansainvälinen rikostuomioistuin, jäljempänä ’tuomioistuin’, on sen tuomiovaltaan kuuluvien vakavien rikosten ehkäisemiseksi ja vähentämiseksi keskeinen keino edistää kansainvälisen humanitaarisen oikeuden noudattamista ja ihmisoikeuksien kunnioittamista ja siten osaltaan turvata vapaus, turvallisuus, oikeudenmukaisuus ja oikeusvaltion periaatteen noudattaminen sekä myötävaikuttaa rauhan säilyttämiseen, konfliktien ehkäisemiseen ja kansainvälisen turvallisuuden lujittamiseen Yhdistyneiden Kansakuntien peruskirjan tavoitteiden ja periaatteiden mukaisesti.
2. Tämän päätöksen tavoitteena on jouduttaa Kansainvälinen rikostuomioistuimen Rooman perussäännön, jäljempänä ’Rooman perussääntö’, maailmanlaajuista tukemista edistämällä mahdollisimman laajaa osallistumista siihen, säilyttää Rooman perussäännön muodostama kokonaisuus, tukea tuomioistuimen riippumattomuutta ja sen tehokasta toimintaa sekä tukea yhteistyötä tuomioistuimen kanssa ja täydentävyysperiaatteen täytäntöönpanoa.
2 artikla
1. Edistääkseen tavoitetta mahdollisimman laajasta osallistumisesta Rooman perussääntöön unioni ja sen jäsenvaltiot pyrkivät kaikin tavoin edistämään tätä kehitystä ottamalla aina, kun se on asianmukaista, kolmansien valtioiden, valtioryhmittymien tai asiaankuuluvien alueellisten järjestöjen kanssa käytävissä neuvotteluissa, sopimusneuvottelut mukaan luettuina, tai poliittisissa vuoropuheluissa esille kysymyksen Rooman perussäännön mahdollisimman laajasta ratifioinnista tai hyväksymisestä tai siihen liittymisestä ja sen täytäntöönpanosta.
2. Unioni ja sen jäsenvaltiot edistävät maailmanlaajuista osallistumista Rooman perussääntöön ja sen täytäntöönpanoa myös muilla tavoin, kuten hyväksymällä aloitteita Rooman perussäännön sekä siihen liittyvien välineiden arvojen, periaatteiden ja määräysten levittämiseksi. Unioni tekee tarvittaessa yhteistyötä muiden asianomaisten valtioiden, kansainvälisten instituutioiden, valtioista riippumattomien järjestöjen ja muiden kansalaisyhteiskunnan edustajien kanssa tämän päätöksen tavoitteiden edistämiseksi.
3. Jäsenvaltioiden on jaettava kaikille asianomaisille valtioille omat kokemuksensa Rooman perussäännön täytäntöönpanoon liittyvistä kysymyksistä ja annettava tarvittaessa muutakin tukea tämän tavoitteen toteuttamiseksi. Jäsenvaltioiden on annettava pyydettäessä teknistä ja mahdollisuuksien mukaan taloudellista tukea lainsäädäntötyölle, jota kolmansien valtioiden osallistuminen Rooman perussääntöön ja sen täytäntöönpaneminen niissä edellyttää. Myös unioni voi pyydettäessä antaa tällaista tukea. Rooman perussääntöön liittymistä tai yhteistyötä tuomioistuimen kanssa harkitsevia valtioita kannustetaan ilmoittamaan unionille näissä pyrkimyksissä ilmenneistä vaikeuksista.
4. Tätä artiklaa täytäntöönpantaessa unioni ja sen jäsenvaltiot yhteensovittavat eri valtioille tai valtioryhmittymille tuomioistuimen hyväksi antamansa poliittisen ja taloudellisen tuen.
3 artikla
Tukeakseen tuomioistuimen riippumattomuutta unioni ja sen jäsenvaltiot erityisesti:
a)
kannustavat sopimusvaltioita suorittamaan vahvistetut maksuosuutensa nopeasti ja täysimääräisesti sopimusvaltioiden kokouksen tekemien päätösten mukaisesti;
b)
tekevät kaikkensa, jotta jäsenvaltiot mahdollisimman pian liittyisivät Kansainvälisen rikostuomioistuimen erioikeuksista ja vapauksista tehtyyn sopimukseen tai ratifioisivat sen, ja kannustavat muita valtioita tällaiseen liittymiseen tai ratifioimiseen; sekä
c)
pyrkivät tarvittaessa tukemaan tuomareiden, syyttäjien, virkailijoiden ja asianajajien koulutuksen ja avustamisen kehittämistä tuomioistuimeen liittyvässä toiminnassa.
4 artikla
1. Unioni ja sen jäsenvaltiot seuraavat tiiviisti tuomioistuimen kanssa Rooman perussäännön mukaisesti tehtävän yhteistyön kehitystä.
2. Unioni valvoo Kansainvälisen rikostuomioistuimen ja Euroopan unionin välisen yhteistyö- ja avunantosopimuksen täytäntöönpanoa.
3. Unioni ja sen jäsenvaltiot tarkastelevat tarvittaessa ad hoc -järjestelyjen ja -sopimusten tekemistä tuomioistuimen tehokkaan toiminnan mahdollistamiseksi ja kannustavat kolmansia osapuolia tekemään niin.
4. Unioni ja sen jäsenvaltiot tarvittaessa kiinnittävät edelleen kolmansien valtioiden huomion neuvoston 30 päivänä syyskuuta 2002 Kansainvälisestä rikostuomioistuimesta antamiin päätelmiin ja niiden liitteenä oleviin EU:n pääperiaatteisiin, kun kyse on ehdotuksista sopimuksiksi tai järjestelyiksi henkilöiden tuomioistuimelle luovuttamista koskevien ehtojen osalta.
5 artikla
Unioni ja sen jäsenvaltiot tekevät tarvittaessa aloitteita tai toteuttavat toimenpiteitä täydentävyysperiaatteen täytäntöönpanon varmistamiseksi kansallisella tasolla.
6 artikla
Neuvosto ja unionin ulkoasioiden ja turvallisuuspolitiikan korkea edustaja koordinoivat tarvittaessa unionin ja sen jäsenvaltioiden toimenpiteitä 2-5 artiklan täytäntöönpanemiseksi.
7 artikla
Jäsenvaltioiden on toimittava yhteistyössä varmistaakseen, että sopimusvaltioiden kokous toimii saumattomasti kaikilta osin.
8 artikla
Unioni varmistaa yhtenäisyyden ja johdonmukaisuuden välineidensä ja politiikkojensa välillä kaikilla Rooman perussäännössä tarkoitettuihin vakavimpiin kansainvälisiin rikoksiin liittyvillä ulkoisen ja sisäisen toimintansa aloilla.
9 artikla
Neuvosto tarkastelee tätä päätöstä tarvittaessa uudelleen.
10 artikla
Yhteinen kanta 2003/444/YUTP kumotaan, ja se korvataan tällä päätöksellä. Viittauksia kumottuun yhteiseen kantaan 2003/444/YUTP pidetään viittauksina tähän päätökseen.
11 artikla
Tämä päätös tulee voimaan päivänä, jona se hyväksytään.
Tehty Brysselissä 21 päivänä maaliskuuta 2011.