EUROPA-PARLAMENTETS OG RÅDETS AFGØRELSE Nr. 1105/2011/EU
af 25. oktober 2011
om listen over rejsedokumenter, der giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med et visum, og om oprettelse af en mekanisme til at opstille denne liste
EUROPA-PARLAMENTET OG RÅDET FOR DEN EUROPÆISKE UNION HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 77, stk. 2,
under henvisning til forslag fra Europa-Kommissionen,
efter fremsendelse af udkast til lovgivningsmæssig retsakt til de nationale parlamenter,
efter den almindelige lovgivningsprocedure (1), og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
På grundlag af artikel 17, stk. 3, litra a), i konventionen om gennemførelse af Schengenaftalen af 14. juni 1985 (2) blev der ved afgørelse SCH/Com-ex (98)56 (3) og SCH/Com-ex (99)14 (4) indført en håndbog over rejsedokumenter, der giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med visum. Disse afgørelser bør tilpasses de institutionelle og retlige rammer i Unionen.
(2)
Listen over rejsedokumenter, der udstedes af tredjelande, bør overvåges systematisk for at sikre, at de af medlemsstaternes myndigheder, der tager sig af behandlingen af visumansøgninger og grænsekontrol, har nøjagtige oplysninger til rådighed om de rejsedokumenter, der forelægges af tredjelandsstatsborgere. Udveksling af oplysninger mellem medlemsstater om de udstedte rejsedokumenter og om medlemsstaternes anerkendelse af disse rejsedokumenter samt offentlighedens adgang til hele samlingen bør moderniseres og gøres mere effektiv.
(3)
Der er to formål med listen over rejsedokumenter, dels giver den grænsekontrolmyndighederne mulighed for at verificere, om et givet rejsedokument er anerkendt til formålet med at passere de ydre grænser således som fastsat i artikel 5, stk. 1, litra a), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 562/2006 af 15. marts 2006 om indførelse af en fællesskabskodeks for personers grænsepassage (Schengen-grænsekodeks) (5), dels giver den det konsulære personale mulighed for at kontrollere, om medlemsstaterne anerkender et givet rejsedokument som grundlag for påføring af en visummærkat.
(4)
Ifølge artikel 48, stk. 1, litra c), i Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 810/2009 af 13. juli 2009 om en fællesskabskodeks for visa (visumkodeks) (6) er der behov for inden for det lokale Schengensamarbejde at udarbejde en udtømmende liste over rejsedokumenter udstedt af værtslandet.
(5)
Der bør indføres en mekanisme, som kan sikre, at listen over rejsedokumenter løbende bliver opdateret.
(6)
Eftersom rejsedokumenters sikkerhed har relevans for deres eventuelle anerkendelse, bør Kommissionen, bistået af eksperter fra medlemsstaterne, om fornødent foretage en teknisk vurdering.
(7)
Medlemsstaterne har og bør fortsat have kompetencen til at anerkende rejsedokumenter, der tillader indehaveren heraf at passere de ydre grænser, og som kan påføres en visummærkat.
(8)
Medlemsstaterne bør give meddelelse om deres holdning til alle rejsedokumenter og gøre hvad de kan for at harmonisere deres holdninger til de forskellige typer af rejsedokumenter. Eftersom en medlemsstats undladelse af at give meddelelse om sin holdning til et rejsedokument kan skabe problemer for indehavere af det pågældende rejsedokument, bør der indføres en mekanisme, som pålægger medlemsstaterne en forpligtelse til at tilkendegive deres holdning til anerkendelse og ikke-anerkendelse af sådanne dokumenter. En sådan mekanisme bør ikke være til hinder for, at medlemsstaterne til enhver tid kan give meddelelse om en ændring i deres holdning.
(9)
Der bør på lang sigt oprettes en onlinedatabase indeholdende eksemplarer af alle rejsedokumenter for at gøre det lettere for grænsekontrolmyndigheder og konsulært personale at undersøge et givet rejsedokument. Databasen bør holdes opdateret i takt med ændringer i forhold til medlemsstaternes tidligere meddelte anerkendelse eller ikke-anerkendelse af et givet rejsedokument.
(10)
Kommissionen bør til orientering udarbejde en ikke-udtømmende liste over kendte fantasi- og camouflagepas, som medlemsstaterne har henledt dens opmærksomhed på. De på listen opførte fantasi- og camouflagepas bør ikke være omfattet af kravet om anerkendelse eller ikke-anerkendelse. De bør ikke give indehaveren ret til at passere de ydre grænser og bør ikke forsynes med et visum.
(11)
For at sikre ensartede betingelser for kompileringen og opdateringen af listen over rejsedokumenter bør Kommissionen tillægges gennemførelsesbeføjelser. Disse beføjelser bør udøves i overensstemmelse med Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 182/2011 af 16. februar 2011 om de generelle regler og principper for, hvordan medlemsstaterne skal kontrollere Kommissionens udøvelse af gennemførelsesbeføjelser (7).
(12)
Ved udarbejdelsen og opdateringen af listen over rejsedokumenter bør rådgivningsproceduren anvendes, eftersom disse handlinger blot udgør en kompilering af udstedte rejsedokumenter.
(13)
For så vidt angår Island og Norge udgør denne afgørelse en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen indgået mellem Rådet for Den Europæiske Union og Republikken Island og Kongeriget Norge om disse to staters associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (8), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, B, og C, i Rådets afgørelse 1999/437/EF af 17. maj 1999 om visse gennemførelsesbestemmelser til nævnte aftale (9).
(14)
For så vidt angår Schweiz udgør denne afgørelse en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne (10), der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, B og C, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2008/146/EF (11).
(15)
For så vidt angår Liechtenstein udgør denne afgørelse en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, jf. protokollen undertegnet mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab, Det Schweiziske Forbund og Fyrstendømmet Liechtenstein om Fyrstendømmet Liechtensteins tiltrædelse af aftalen mellem Den Europæiske Union, Det Europæiske Fællesskab og Det Schweiziske Forbund om Det Schweiziske Forbunds associering i gennemførelsen, anvendelsen og udviklingen af Schengenreglerne, der henhører under det område, der er nævnt i artikel 1, litra A, B og C, i afgørelse 1999/437/EF sammenholdt med artikel 3 i Rådets afgørelse 2011/350/EU (12).
(16)
I medfør af artikel 1 og 2 i protokol (nr. 22) om Danmarks stilling, der er knyttet som bilag til traktaten om Den Europæiske Union og til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, deltager Danmark ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Danmark. Inden seks måneder efter, at Rådet har truffet foranstaltning om denne afgørelse til udbygning af Schengenreglerne, træffer Danmark afgørelse om, hvorvidt det vil gennemføre denne afgørelse i sin nationale lovgivning, jf. artikel 4 i protokollen.
(17)
Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Det Forenede Kongerige ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2000/365/EF af 29. maj 2000 om anmodningen fra Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (13); Det Forenede Kongerige deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Det Forenede Kongerige.
(18)
Denne afgørelse udgør en udvikling af de bestemmelser i Schengenreglerne, som Irland ikke deltager i, jf. Rådets afgørelse 2002/192/EF af 28. februar 2002 om anmodningen fra Irland om at deltage i visse bestemmelser i Schengenreglerne (14); Irland deltager derfor ikke i vedtagelsen af denne afgørelse, som ikke er bindende for og ikke finder anvendelse i Irland.
(19)
For så vidt angår Cypern udgør denne afgørelse en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til, Schengenreglerne, jf. artikel 3, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2003.
(20)
Denne afgørelse udgør en retsakt, der bygger på, eller som på anden måde har tilknytning til, Schengenreglerne, jf. artikel 4, stk. 2, i tiltrædelsesakten af 2005 -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Genstand og anvendelsesområde
1. Denne afgørelse omhandler listen over rejsedokumenter, der giver indehaveren ret til at passere de ydre grænser, og som kan forsynes med et visum (»listen over rejsedokumenter«), og en mekanisme til kompilering af denne.
2. Denne afgørelse gælder for rejsedokumenter som et nationalt pas (almindeligt pas, diplomatpas, tjenestepas, officielt pas eller særpas), et nødpas, et rejsedokument for flygtninge eller for statsløse, et rejsedokument udstedt af internationale organisationer eller et laissez-passer.
3. Denne afgørelse berører ikke medlemsstaternes kompetence med hensyn til anerkendelsen af rejsedokumenter.
Artikel 2
Kompilering af listen over rejsedokumenter
1. Kommissionen opstiller listen over rejsedokumenter med hjælp fra medlemsstaterne på grundlag af de oplysninger, der er indsamlet inden for det lokale Schengensamarbejde, som omhandlet i artikel 48, stk. 1, litra c), i forordning (EF) nr. 810/2009.
2. Listen over rejsedokumenter opstilles efter rådgivningsproceduren i artikel 8, stk. 2.
Artikel 3
Udformningen af listen over rejsedokumenter
1. Listen over rejsedokumenter opdeles i tre dele.
2. Del I omfatter rejsedokumenter, der udstedes af tredjelande og territoriale områder opført i bilag I og II til Rådets forordning (EF) nr. 539/2001 af 15. marts 2001 om fastlæggelse af listen over de tredjelande, hvis statsborgere skal være i besiddelse af visum ved passage af de ydre grænser, og listen over de tredjelande, hvis statsborgere er fritaget for dette krav (15).
3. Del II omfatter følgende rejsedokumenter udstedt af medlemsstater, herunder rejsedokumenter udstedt af de af Den Europæiske Unions medlemsstater, der ikke deltager i vedtagelsen af denne afgørelse, og af de af Den Europæiske Unions medlemsstater, der endnu ikke anvender Schengenreglerne fuldt ud:
a)
rejsedokumenter udstedt til tredjelandsstatsborgere
b)
rejsedokumenter udstedt til flygtninge i henhold til De Forenede Nationers konvention om flygtninges retsstilling af 28. juli 1951
c)
rejsedokumenter udstedt til statsløse i henhold til De Forenede Nationers konvention om statsløses retsstilling af 28. september 1954
d)
rejsedokumenter udstedt til personer uden noget statsborgerskab, som har bopæl i en medlemsstat
e)
rejsedokumenter udstedt af Det Forenede Kongerige til britiske borgere, som i forhold til EU-retten ikke er statsborgere i Det Forenede Kongerige Storbritannien og Nordirland.
4. Del III omfatter rejsedokumenter udstedt af internationale organisationer.
5. Normalt gælder indførelse på listen af et givet rejsedokument for alle serier af det pågældende rejsedokument, som stadig er gyldige.
6. Hvis et tredjeland ikke udsteder en særlig type rejsedokumenter, angives det ved at indføre »ikke udstedt« på listen over rejsedokumenter.
Artikel 4
Meddelelse om anerkendelse eller ikke-anerkendelse af rejsedokumenter anført på listen
1. Senest tre måneder efter meddelelsen af listen over rejsedokumenter giver medlemsstaterne Kommissionen meddelelse om deres holdning til anerkendelse eller ikke-anerkendelse af de på listen anførte rejsedokumenter.
2. Hvis en medlemsstat undlader at give meddelelse om sin holdning inden for den i stk. 1 nævnte periode, betragtes det pågældende rejsedokument som anerkendt, indtil denne medlemsstat giver meddelelse om sin ikke-anerkendelse.
3. I det udvalg, der er omhandlet i artikel 8, stk. 1, udveksler medlemsstaterne oplysninger om årsagerne til anerkendelsen eller ikke-anerkendelsen af specifikke rejsedokumenter for at nå frem til en ensartet holdning.
4. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om alle ændringer i forhold til tidligere meddelt anerkendelse eller ikke-anerkendelse af et givet rejsedokument.
Artikel 5
Nye udstedte rejsedokumenter
1. Medlemsstaterne giver Kommissionen meddelelse om nye rejsedokumenter, der er omhandlet i artikel 3, stk. 3, litra a)-d).
2. Medlemsstaterne underretter Kommissionen om nye rejsedokumenter udstedt af tredjelande, medlemsstater og internationale organisationer, jf. artikel 3, stk. 2, artikel 3, stk. 3, litra e), og artikel 3, stk. 4. Kommissionen bestræber sig på i samarbejde med medlemsstaterne at indsamle eksemplarer af nye rejsedokumenter med henblik på at udbrede kendskabet til dem.
3. Kommissionen opdaterer listen over rejsedokumenter ud fra de fremsendte meddelelser og oplysninger og anmoder medlemsstaterne om at tilkendegive deres holdning til anerkendelse eller ikke-anerkendelse i overensstemmelse med artikel 4.
4. Den opdaterede liste over rejsedokumenter udarbejdes efter rådgivningsproceduren i artikel 8, stk. 2.
Artikel 6
Oplysninger om kendte fantasi- og camouflagepas
Kommissionen udarbejder og opdaterer også en ikke-udtømmende liste over kendte fantasi- og camouflagepas på grundlag af oplysninger modtaget fra medlemsstaterne.
Artikel 7
Vurdering af rejsedokumenter
1. For at hjælpe medlemsstaterne med deres tekniske vurdering af rejsedokumenter kan Kommissionen, bistået af medlemsstaternes eksperter, foretage en teknisk analyse af rejsedokumenterne, navnlig under hensyntagen til de relevante standarder og anbefalinger fra Organisationen for International Civil Luftfart.
2. Hvis det er relevant, kan betingelserne og procedurerne for udstedelse af rejsedokumenter også analyseres inden for disse rammer.
3. Resultaterne af de i stk. 1 og 2 omhandlede vurderinger fremsendes til medlemsstaterne.
Artikel 8
Udvalgsprocedure
1. Kommissionen bistås af et udvalg (Rejsedokumentudvalget). Dette udvalg er et udvalg som omhandlet i forordning (EU) nr. 182/2011.
2. Når der henvises til dette stykke, anvendes artikel 4 i forordning (EU) nr. 182/2011.
Artikel 9
Offentliggørelse af listerne
Kommissionen stiller listen over rejsedokumenter sammen med meddelelserne i medfør af artikel 4 samt den i artikel 6 omhandlede liste til rådighed for medlemsstaterne og offentligheden via en løbende opdateret elektronisk publikation.
Artikel 10
Ophævelser
Afgørelse SCH/Com-ex (98)56 og SCH/Com-ex (99)14 ophæves.
Artikel 11
Ikrafttræden
1. Denne afgørelse træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
2. Denne afgørelse anvendes fra datoen for dens ikrafttræden undtagen artikel 10, som anvendes fra den dato, hvor listen over rejsedokumenter offentliggøres af Kommissionen første gang.
Artikel 12
Adressater
Denne afgørelse er rettet til medlemsstaterne i overensstemmelse med traktaterne.
Udfærdiget i Strasbourg, den 25. oktober 2011.
EUROOPAN PARLAMENTIN JA NEUVOSTON PÄÄTÖS N:o 1105/2011/EU,
annettu 25 päivänä lokakuuta 2011,
ulkorajojen ylittämiseen oikeuttavia matkustusasiakirjoja, joihin voidaan liittää viisumi, koskevasta luettelosta ja tämän luettelon vahvistamista varten luotavasta järjestelmästä
EUROOPAN PARLAMENTTI JA EUROOPAN UNIONIN NEUVOSTO, jotka
ottavat huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 77 artiklan 2 kohdan,
ottavat huomioon Euroopan komission ehdotuksen,
sen jälkeen, kun esitys lainsäätämisjärjestyksessä hyväksyttäväksi säädökseksi on toimitettu kansallisille parlamenteille,
noudattavat tavallista lainsäätämisjärjestystä (1),
sekä katsovat seuraavaa:
(1)
Päätöksissä SCH/Com-ex (98) 56 (2) ja SCH/Com-ex (99) 14 (3) vahvistettiin 14 päivänä kesäkuuta 1985 tehdyn Schengenin sopimuksen soveltamisesta tehdyn yleissopimuksen (4) 17 artiklan 3 kohdan a alakohdan perusteella käsikirja ulkorajojen ylittämiseen oikeuttavista matkustusasiakirjoista, joihin voidaan liittää viisumi. Nämä päätökset olisi mukautettava unionin institutionaaliseen ja oikeudelliseen toimintakehykseen.
(2)
Kolmansien maiden myöntämistä matkustusasiakirjoista tehtyjä luetteloita olisi valvottava järjestelmällisesti sen varmistamiseksi, että viisumihakemusten käsittelystä huolehtivilla jäsenvaltioiden viranomaisilla ja rajavalvontaviranomaisilla olisi käytössään täsmällistä tietoa kolmansien maiden kansalaisten esittämistä matkustusasiakirjoista. Olisi uudistettava ja tehostettava jäsenvaltioiden välistä tietojenvaihtoa myönnetyistä matkustusasiakirjoista ja näiden matkustusasiakirjojen tunnustamisesta jäsenvaltioissa sekä koottujen tietojen antamista yleiseen käyttöön.
(3)
Matkustusasiakirjojen luettelolla on kaksi tarkoitusta: yhtäältä rajavalvontaviranomaiset voivat sen avulla tarkistaa, tunnustetaanko tietty matkustusasiakirja ulkorajojen ylittämiseen oikeuttavaksi, kuten henkilöiden liikkumista rajojen yli koskevasta yhteisön säännöstöstä (Schengenin rajasäännöstö) 15 päivänä maaliskuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 562/2006 (5) 5 artiklan 1 kohdan a alakohdassa säädetään; toisaalta sen avulla konsulaattihenkilöstö voi tarkistaa, tunnustavatko jäsenvaltiot tietyn matkustusasiakirjan soveltuvaksi viisumitarran kiinnittämiseen.
(4)
Yhteisön viisumisäännöstön laatimisesta (viisumisäännöstö) 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 810/2009 (6) 48 artiklan 1 kohdan c alakohdan mukaan paikallisen Schengen-yhteistyön puitteissa olisi laadittava tyhjentävä luettelo edustuston sijaintimaan myöntämistä matkustusasiakirjoista.
(5)
Olisi luotava järjestelmä sen varmistamiseksi, että matkustusasiakirjojen luetteloa päivitetään jatkuvasti.
(6)
Matkustusasiakirjojen turvallisuus on tärkeä seikka niiden mahdollisen tunnustamisen kannalta, joten komission olisi jäsenvaltioiden asiantuntijoiden avustuksella tarvittaessa suoritettava tekninen arviointi.
(7)
Jäsenvaltioilla on ja niillä olisi vastaisuudessakin oltava toimivalta tunnustaa ulkorajojen ylittämiseen oikeuttavat matkustusasiakirjat, joihin voidaan kiinnittää viisumitarra.
(8)
Jäsenvaltioiden olisi ilmoitettava kantansa kaikkiin matkustusasiakirjoihin ja pyrittävä yhdenmukaistamaan erityyppisiä matkustusasiakirjoja koskevat kantansa. Koska siitä, että jäsenvaltio ei ilmoita kantaansa matkustusasiakirjaan, saattaa aiheutua ongelmia kyseisen matkustusasiakirjan haltijoille, olisi luotava järjestelmä, jolla jäsenvaltiot velvoitetaan ilmoittamaan kantansa tällaisten asiakirjojen tunnustamiseen ja tunnustamatta jättämiseen. Tämän järjestelmän ei pitäisi estää jäsenvaltioita ilmoittamasta milloin tahansa kantansa muuttumisesta.
(9)
Pitkällä aikavälillä olisi luotava kaikkien matkustusasiakirjojen mallit sisältävä verkkotietokanta, jotta rajavalvontaviranomaiset ja konsulaattihenkilöstö voivat tutkia helpommin tietyn matkustusasiakirjan. Tietokanta olisi pidettävä ajan tasalla niiden muutosten huomioon ottamiseksi, jotka koskevat jäsenvaltion aikaisemmin ilmoittamaa tietyn matkustusasiakirjan tunnustamista tai tunnustamatta jättämistä.
(10)
Tiedonkulkua varten komission olisi laadittava ohjeellinen luettelo tunnetuista tekaistuista ja fiktiivisistä passeista, joista jäsenvaltiot ovat sille ilmoittaneet. Luetteloon merkittyjen tekaistujen ja fiktiivisten passien ei pitäisi kuulua tunnustamisen tai tunnustamatta jättämisen piiriin. Niiden ei pitäisi oikeuttaa passin haltijaa ylittämään ulkorajoja, eikä niihin olisi liitettävä viisumia.
(11)
Jotta voidaan varmistaa matkustusasiakirjaluettelon laatimista ja päivittämistä koskevien edellytysten yhdenmukaisuus, komissiolle olisi siirrettävä täytäntöönpanovaltaa. Tätä valtaa olisi käytettävä yleisistä säännöistä ja periaatteista, joiden mukaisesti jäsenvaltiot valvovat komission täytäntöönpanovallan käyttöä, 16 päivänä helmikuuta 2011 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 182/2011 (7) mukaisesti.
(12)
Matkustusasiakirjaluettelon laatimiseen ja päivittämiseen olisi sovellettava neuvoa-antavaa menettelyä, koska mainituissa toimenpiteissä on kyse ainoastaan myönnettyjen matkustusasiakirjojen kokoamisesta yhteen.
(13)
Islannin ja Norjan osalta tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin neuvoston sekä Islannin tasavallan ja Norjan kuningaskunnan välisessä sopimuksessa viimeksi mainittujen osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen (8) ja jotka kuuluvat tietyistä mainitun sopimuksen yksityiskohtaisista soveltamissäännöistä 17 päivänä toukokuuta 1999 tehdyn neuvoston päätöksen 1999/437/EY (9) 1 artiklan A, B ja C kohdassa tarkoitettuun alaan.
(14)
Sveitsin osalta tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton välisessä sopimuksessa Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen (10) ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A, B ja C kohdassa, tarkasteltuna yhdessä neuvoston päätöksen 2008/146/EY (11) 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.
(15)
Liechtensteinin osalta tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joita tarkoitetaan Euroopan unionin, Euroopan yhteisön, Sveitsin valaliiton ja Liechtensteinin ruhtinaskunnan välillä allekirjoitetussa pöytäkirjassa Liechtensteinin ruhtinaskunnan liittymisestä Euroopan unionin, Euroopan yhteisön ja Sveitsin valaliiton väliseen sopimukseen Sveitsin valaliiton osallistumisesta Schengenin säännöstön täytäntöönpanoon, soveltamiseen ja kehittämiseen ja jotka kuuluvat päätöksen 1999/437/EY 1 artiklan A, B ja C kohdassa, tarkasteltuna yhdessä neuvoston päätöksen 2011/350/EU (12) 3 artiklan kanssa, tarkoitettuun alaan.
(16)
Euroopan unionista tehtyyn sopimukseen ja Euroopan unionin toiminnasta tehtyyn sopimukseen liitetyssä, Tanskan asemasta tehdyssä pöytäkirjassa N:o 22 olevan 1 ja 2 artiklan mukaisesti Tanska ei osallistu tämän päätöksen antamiseen, päätös ei sido Tanskaa eikä sitä sovelleta Tanskaan. Koska tällä päätöksellä kehitetään Schengenin säännöstöä, Tanska päättää mainitun pöytäkirjan 4 artiklan mukaisesti kuuden kuukauden kuluessa siitä, kun neuvosto on hyväksynyt tämän päätöksen, saattaako se päätöksen osaksi kansallista lainsäädäntöään.
(17)
Tällä päätöksellä kehitetään niitä Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Yhdistynyt kuningaskunta ei osallistu Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 29 päivänä toukokuuta 2000 tehdyn neuvoston päätöksen 2000/365/EY (13) mukaisesti; Yhdistynyt kuningaskunta ei sen vuoksi osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Yhdistynyttä kuningaskuntaa eikä sitä sovelleta Yhdistyneeseen kuningaskuntaan.
(18)
Tällä päätöksellä kehitetään Schengenin säännöstön määräyksiä, joihin Irlanti ei osallistu Irlannin pyynnöstä saada osallistua joihinkin Schengenin säännöstön määräyksiin 28 päivänä helmikuuta 2002 tehdyn neuvoston päätöksen 2002/192/EY (14) mukaisesti; Irlanti ei sen vuoksi osallistu tämän päätöksen hyväksymiseen, päätös ei sido Irlantia eikä sitä sovelleta Irlantiin.
(19)
Kyproksen osalta tämä päätös on vuoden 2003 liittymisasiakirjan 3 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu Schengenin säännöstöön perustuva tai muuten siihen liittyvä säädös.
(20)
Tämä päätös on vuoden 2005 liittymisasiakirjan 4 artiklan 2 kohdassa tarkoitettu Schengenin säännöstöön perustuva tai muuten siihen liittyvä säädös,
OVAT HYVÄKSYNEET TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
Kohde ja soveltamisala
1. Tässä päätöksessä vahvistetaan luettelo ulkorajojen ylittämiseen oikeuttavista matkustusasiakirjoista, joihin voidaan liittää viisumi, jäljempänä ’matkustusasiakirjaluettelo’, sekä sen laatimiseen käytettävä järjestelmä.
2. Tätä päätöstä sovelletaan matkustusasiakirjoihin, joita ovat muun muassa kansallinen passi (tavallinen, diplomaatti-, virka-/virkamatkapassi tai erityispassi), tilapäinen matkustusasiakirja, pakolaisen tai kansalaisuudettoman henkilön matkustusasiakirja, kansainvälisen järjestön myöntämä matkustusasiakirja tai kulkulupa.
3. Tämä päätös ei vaikuta matkustusasiakirjojen tunnustamista koskevaan jäsenvaltioiden toimivaltaan.
2 artikla
Matkustusasiakirjaluettelon laatiminen
1. Komissio laatii jäsenvaltioiden avustuksella ja paikallisen Schengen-yhteistyön puitteissa kerättyjen tietojen pohjalta asetuksen (EY) N:o 810/2009 48 artiklan 1 kohdan c alakohdassa tarkoitetun matkustusasiakirjaluettelon.
2. Matkustusasiakirjaluettelo laaditaan 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.
3 artikla
Matkustusasiakirjaluettelon rakenne
1. Matkustusasiakirjaluettelo koostuu kolmesta osasta.
2. Matkustusasiakirjaluettelon I osassa ovat matkustusasiakirjat, jotka on myönnetty luettelon vahvistamisesta kolmansista maista, joiden kansalaisilla on oltava viisumi ulkorajoja ylittäessään, ja niistä kolmansista maista, joiden kansalaisia tämä vaatimus ei koske, 15 päivänä maaliskuuta 2001 annetun neuvoston asetuksen (EY) N:o 539/2001 (15) liitteessä I ja II luetelluissa kolmansissa maissa ja alueellisissa yhteisöissä.
3. Matkustusasiakirjaluettelon II osassa ovat jäsenvaltioiden myöntämät seuraavat matkustusasiakirjat, myös niiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden myöntämät matkustusasiakirjat, jotka eivät osallistu tämän päätöksen antamiseen, sekä niiden Euroopan unionin jäsenvaltioiden myöntämät matkustusasiakirjat, jotka eivät vielä sovella kaikkia Schengenin säännöstön määräyksiä:
a)
kolmansien maiden kansalaisille myönnetyt matkustusasiakirjat;
b)
28 päivänä heinäkuuta 1951 tehdyn pakolaisten oikeusasemaa koskevan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen perusteella pakolaisille myönnetyt matkustusasiakirjat;
c)
28 päivänä syyskuuta 1954 tehdyn valtiottomien henkilöiden oikeusasemaa koskevan Yhdistyneiden kansakuntien yleissopimuksen perusteella kansalaisuudettomille henkilöille myönnetyt matkustusasiakirjat;
d)
jäsenvaltiossa asuville henkilöille, joilla ei ole minkään maan kansalaisuutta, myönnetyt matkustusasiakirjat;
e)
Yhdistyneen kuningaskunnan myöntämät matkustusasiakirjat Britannian kansalaisille, jotka eivät unionin oikeuden kannalta ole Ison-Britannian ja Pohjois-Irlannin yhdistyneen kuningaskunnan kansalaisia.
4. Matkustusasiakirjaluettelon III osa koostuu kansainvälisten järjestöjen myöntämistä matkustusasiakirjoista.
5. Yleisenä sääntönä on, että luetteloon tehtyä merkintää tietystä matkustusasiakirjasta sovelletaan kaikkiin sen voimassa oleviin muunnelmiin.
6. Jos jokin kolmas maa ei myönnä tietyntyyppisiä matkustusasiakirjoja, matkustusasiakirjaluettelon kyseiseen kohtaan merkitään ”ei myönnetä”.
4 artikla
Ilmoittaminen matkustusasiakirjaluettelossa olevien matkustusasiakirjojen tunnustamisesta tai tunnustamatta jättämisestä
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle kantansa matkustusasiakirjaluettelossa olevien matkustusasiakirjojen tunnustamiseen tai tunnustamatta jättämiseen kolmen kuukauden kuluessa matkustusasiakirjaluettelon tiedoksi saamisesta.
2. Jos jäsenvaltio ei ole ilmoittanut kantaansa 1 kohdassa tarkoitetun määräajan kuluessa, matkustusasiakirja on katsottava tunnustetuksi siihen saakka, kunnes jäsenvaltio ilmoittaa, että se ei tunnusta asiakirjaa.
3. Jäsenvaltiot vaihtavat 8 artiklan 1 kohdassa tarkoitetun komitean puitteissa tietoja tiettyjen matkustusasiakirjojen tunnustamisen tai tunnustamatta jättämisen perusteista saavuttaakseen yhdenmukaisen kannan asiassa.
4. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle muutoksista, joita ne tekevät jonkin tietyn matkustusasiakirjan aiemmin ilmoitettuun tunnustamiseen tai tunnustamatta jättämiseen.
5 artikla
Uusien matkustusasiakirjojen myöntäminen
1. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 3 artiklan 3 kohdan a-d alakohdassa tarkoitetuista uusista matkustusasiakirjoista.
2. Jäsenvaltioiden on ilmoitettava komissiolle 3 artiklan 2 kohdassa, 3 artiklan 3 kohdan e alakohdassa ja 3 artiklan 4 kohdassa tarkoitetuista kolmansien maiden, jäsenvaltioiden ja kansainvälisten järjestöjen myöntämistä uusista matkustusasiakirjoista. Komissio pyrkii yhteisyössä jäsenvaltioiden kanssa keräämään uusien matkustusasiakirjojen mallit, jotta se voi jakaa ne.
3. Komissio päivittää matkustusasiakirjaluetteloa saamiensa ilmoitusten ja tietojen perusteella ja pyytää jäsenvaltioita ilmoittamaan kantansa matkustusasiakirjojen tunnustamiseen tai tunnustamatta jättämiseen 4 artiklan mukaisesti.
4. Päivitetty matkustusasiakirjaluettelo laaditaan 8 artiklan 2 kohdassa tarkoitettua neuvoa-antavaa menettelyä noudattaen.
6 artikla
Tiedottaminen tunnetuista tekaistuista ja fiktiivisistä passeista
Komissio laatii jäsenvaltioilta saamiensa tietojen perusteella myös ohjeellisen luettelon tunnetuista tekaistuista ja fiktiivisistä passeista ja päivittää sitä.
7 artikla
Matkustusasiakirjojen arviointi
1. Komissio voi jäsenvaltioiden asiantuntijoiden avustuksella ja ottaen huomioon erityisesti kansainvälisen siviili-ilmailujärjestön (ICAO) asiaa koskevat normit ja suositukset säätää matkustusasiakirjojen teknisestä analysoinnista avustaakseen jäsenvaltioita matkustusasiakirjojen teknisessä arvioinnissa.
2. Tarvittaessa tässä yhteydessä voidaan arvioida myös matkustusasiakirjojen myöntämisen edellytyksiä ja myöntämismenettelyjä.
3. Edellä 1 ja 2 kohdassa tarkoitettujen arviointien tulokset annetaan tiedoksi jäsenvaltioille.
8 artikla
Komiteamenettely
1. Komissiota avustaa komitea (matkustusasiakirjoista vastaava komitea). Tämä komitea on asetuksessa (EU) N:o 182/2011 tarkoitettu komitea.
2. Kun viitataan tähän kohtaan, sovelletaan asetuksen (EU) N:o 182/2011 4 artiklaa.
9 artikla
Luetteloiden julkaiseminen
Komissio saattaa matkustusasiakirjaluettelon, 4 artiklan mukaiset ilmoitukset mukaan lukien, sekä 6 artiklassa tarkoitetun luettelon jäsenvaltioiden saataville ja yleisesti saataville jatkuvasti päivitettävän sähköisen julkaisun muodossa.
10 artikla
Kumoaminen
Kumotaan päätökset SCH/Com-ex (98) 56 ja SCH/Com-ex (99) 14.
11 artikla
Voimaantulo
1. Tämä päätös tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
2. Tätä päätöstä sovelletaan sen voimaantulopäivästä lähtien lukuun ottamatta 10 artiklaa, jota sovelletaan siitä päivästä lähtien, jona komissio julkaisee ensimmäisen kerran matkustusasiakirjaluettelon.
12 artikla
Osoitus
Tämä päätös on osoitettu jäsenvaltioille perussopimusten mukaisesti.
Tehty Strasbourgissa 25 päivänä lokakuuta 2011.