KOMMISSIONENS AFGØRELSE
af 6. juli 2010
om foranstaltning C 40/07 (ex NN 48/07) som Rumænien har indført til fordel for ArcelorMittal Tubular Products Roman S.A. (tidligere Petrotub Roman S.A.)
(meddelt under nummer K(2010) 4492)
(Kun den rumænske udgave er autentisk)
(EØS-relevant tekst)
(2013/516/EU)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde, særlig artikel 108, stk. 2, første afsnit
under henvisning til aftalen om Det Europæiske Økonomiske Samarbejdsområde, særlig artikel 62, stk. 1, litra a),
under henvisning til bestemmelserne i bilag VII og tillæg A til bilag VII til protokollen om overgangsforanstaltninger til tiltrædelsestraktaten med Rumænien,
efter at have opfordret interesserede parter til at fremsætte bemærkninger i overensstemmelse med disse artikler (1) og under hensyntagen til disse bemærkninger,
ud fra følgende betragtninger:
I. SAGSFORLØB
(1)
Ved brev af 2. februar 2007 anmodede Kommissionen Rumænien om oplysninger om eftergivelse af gæld til staten og omlægning af gæld til staten til fordel for Petrotub Roman S.A. (i det følgende benævnt "Petrotub") i forbindelse med Petrotubs privatisering i 2003 (efter privatiseringen blev virksomheden omdøbt til Mittal Steel Roman og efterfølgende ArcelorMittal Tubular Products S.A. (2) - i det følgende benævnt "AM Roman").
(2)
Ved brev af 25. september 2007 meddelte Kommissionen Rumænien, at den med hensyn til den eventuelle støtte i forbindelse med privatiseringen af Petrotub havde besluttet at indlede en procedure i henhold til artikel 108, stk. 2, i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (3). Kommissionens beslutning blev offentliggjort i Den Europæiske Unions Tidende (4). Kommissionen opfordrede interesserede parter til at indsende deres bemærkninger til foranstaltningen.
(3)
Rumænien fremsatte bemærkninger ved brev af 26. november 2007, som blev registreret samme dag. Ved brev dateret den 28. januar 2008, der blev registreret den 29. januar 2008, fremsatte ArcelorMittal (moderselskabet) og AM Roman (det pågældende datterselskab) bemærkninger, der blev meddelt Rumænien den 12. februar 2008. Rumænien reagerede ved skrivelse af 11. marts 2008, der blev registreret samme dag.
(4)
Ved brev af 26. februar 2009, 8. oktober 2009 og 29. januar 2010 anmodede Kommissionen om yderligere oplysninger. Rumænien svarede ved brev af 27. april 2009, 19. oktober 2009 og 3. februar 2010, der alle blev registreret på de samme datoer.
II. BESKRIVELSE AF DE FAKTISKE OMSTÆNDIGHEDER
1. Virksomheden
(5)
AM Roman er en producent af sømløse stålrør med hjemsted i Roman, som er en rumænsk region, der modtager bistand i medfør af artikel 107, stk. 3, litra a), i TEUF (5). Inden privatiseringen i 2003 var virksomheden, som dengang hed Petrotub, producent af sømløse stålrør, hvis produktion omfattede varmvalsede og koldvalsede stålrør med en diameter på mellem 6 og 620 mm og en godstykkelse på mellem 0,5 og 70 mm. Disse produkter har forskellige anvendelsesformål i energiindustrien (inden for olie- og gasindustrien, den kemiske industri, atomenergi og den konventionelle energi) samt i maskin- og anlægsindustrien. Efter privatiseringen fortsatte virksomheden med at operere på det samme produktmarked. På nuværende tidspunkt ejer ArcelorMittal Tubular Products Holding B.V. Rotterdam NLD (i ArcelorMittal-koncernen) 69,76 % af aktiebeholdningen i virksomheden (6).
2. Den omhandlede foranstaltning
(6)
Den 23. juli 2003 offentliggjorde det rumænske privatiseringsagentur, APAPS (det nuværende AVAS) (7), at det agtede at sælge sin aktieandel på 70 % i Petrotub. Privatiseringen blev gennemført ved offentligt udbud. Den 28. oktober 2003 blev der undertegnet en salgsaftale med LNM Holdings NV (det nuværende ArcelorMittal) med en købspris på 6 mio. USD (5,1 mio. EUR (8)).
(7)
I forbindelse med privatiseringen indvilligede APAPS på vegne af den rumænske stat i at afskrive gæld til staten, som beløb sig til i alt 22,5 mio. EUR, og til at omlægge den resterende gæld til staten.
(8)
I 1998 havde Petrotub optaget et erhvervslån på [30-50] (9) mio. DEM [15-25 mio. EUR] med en løbetid indtil 2011 i den tyske udviklingsbank Kreditanstalt für Wiederaufbau (herefter benævnt "KfW") med henblik på køb af en ny valse hos Mannesmann AG. De forskellige elementer i KfW's finansieringspakke var sikret ved hjælp af statsgarantier stillet af Tyskland og Østrig og en bankgaranti fra den rumænske bank Banca Comercială Română (BCR). Den tyske statsgaranti blev modgaranteret af den rumænske stat. Den rumænske modgaranti dækkede 85 % af det samlede KfW-lån på 30-50 mio. DEM. Rumænien pålagde Petrotub et engangsgebyr på [3-7 %].
III. INDLEDNINGSBESLUTNING
(9)
I åbningsbeslutningen orienterede Kommissionen Rumænien om, at grundlaget for åbningsbeslutningen var bilag VII, afdeling B, om strukturomlægning af stålindustrien, til protokollen til Rumæniens tiltrædelsestraktat (i det følgende benævnt "Bilag VII"), og at Kommissionen i mangel af specifikke bestemmelser i bilag VII med hensyn til de rumænske rørproducenters retsstilling på tidspunktet for privatiseringen ville undersøge, hvorvidt der foreligger statsstøtte til AM Roman, og hvorvidt denne er forenelig med traktaten.
(10)
Kommissionen bemærkede, at købsprisen (5,1 mio. EUR) ikke dækkede det tab, som staten blev påført i kraft af den eftergivelse af gæld til staten, der beløb sig til 22,5 mio. EUR, og som det rumænske privatiseringsagentur APAPS indrømmede i forbindelse med privatiseringen.
(11)
Inden indledningen af den formelle undersøgelsesprocedure havde Rumænien fremsendt en rapport udarbejdet af en ekstern konsulent (10) for at dokumentere, at en privatisering på de fastsatte vilkår havde været den mest gunstige løsning for staten.
(12)
I rapporten blev det påpeget, at privatisering førte til den mest gunstige situation for den rumænske stat. I nedenstående tabel sammenlignes de beløb, som de enkelte offentlige kreditinstitutioner skønsmæssigt ville have opnået i henholdsvis privatiserings- og likvidationsscenariet (11).
Privatisering
Likvidation
Socialsikringskassen
[…] mio. EUR
[…] mio. EUR
Arbejdsløshedskassen
[…] mio. EUR
[…] mio. EUR
Sygekassen
[…] mio. EUR
[…] mio. EUR
APAPS
[…] mio. EUR
(inklusive salgsprisen på 5,1 mio. EUR)
0
Staten i alt
[4-9] mio. EUR
[19-26] mio. EUR
(13)
Denne rapport byggede på antagelsen om, at 1998-garantien i tilfælde af likvidation ville være blevet udløst, og at gældsforpligtelsen i form af det lån, som Petrotub i 1998 optog hos KfW, dvs. [15-25] mio. EUR, ville have påhvilet staten (repræsenteret ved finansministeriet). I likvidationsscenariet ville staten således i sidste ende kun have modtaget [2-9] mio. EUR, hvilket til sammenligning er lavere end det samlede beløb på [4-9] mio. EUR, som den modtog i kraft af privatiseringen.
(14)
I åbningsbeslutningen stillede Kommissionen spørgsmålstegn ved, hvorvidt resultaterne af privatiserings- og likvidationsscenarierne skulle være blevet anslået for staten som helhed, som foreslået i ekspertrapporten, eller særskilt for hver enkelt offentlig kreditor i overensstemmelse med retspraksis fra HAMSA-sagen (12).
(15)
Kommissionen betvivlede tilmed, at tabet på [15-25] mio. EUR som følge af udløsningen af 1998-garantien kunne medtages i beregningen af resultatet ved likvidation. I henhold til Hytasa- (13) og Gröditzer-dommen (14) må der sondres mellem de forpligtelser, staten hæfter for som ejer af et selskabs aktiekapital, og de forpligtelser, der kan påhvile den som offentlig myndighed. Som følge heraf kan de omkostninger, der hæftes for i forbindelse med en lov om offentlige myndigheder, ikke medtages i beregningen af de omkostninger, som en privat aktionær ville have været i stand til og villig til at hæfte for. Kommissionen ser det rumænske finansministeriums udstedelse af en statsgaranti til Petrotub i 1998 som en indikation af, at en privat aktionær ikke ville have været i stand til at udstede en sådan garanti. Et andet forhold, der peger i den retning, er at 1998-garantien blev ydet på vilkår og betingelser, som en privat aktør måske ikke ville accepteret.
IV. BEMÆRKNINGER FRA RUMÆNIEN OG INTERESSEREDE PARTER
(16)
I sit indlæg af 27. november 2007 gjorde Rumænien hovedsagelig gældende, at privatiseringen af Petrotub i oktober 2003 ikke havde begunstiget hverken Petrotub eller køberen, og at transaktionen derfor ikke omfattede statsstøtte i henhold til artikel 107, stk. 1, i TEUF.
(17)
Rumænien fremhævede indledningsvis, at salget af Petrotub var blevet gennemført efter afholdelse af en åben, gennemsigtig og ubetinget udbudsprocedure, hvilket efter de rumænske myndigheders opfattelse viste, at Petrotub var blevet solgt til markedsprisen, og at køberen ikke blev begunstiget ved købet. For det andet mente Rumænien, at staten havde handlet på samme måde som enhver privat sælger ville have gjort, nemlig ved i forbindelse med valget mellem privatisering og likvidation at vælge det scenario, der var mest fordelagtigt ud fra rent økonomiske betragtninger, uden at tage højde for ikke-kommercielle eller politiske betragtninger af den art, som i sagens natur kendetegner udøvelsen af offentlig myndighed.
(18)
I forbindelse med dette andet argument dokumenterede Rumænien, at privatiseringsagenturet, AVAS, i henhold til den nationale lovgivning var forpligtet til og havde beføjelse til at vurdere og sammenligne de samlede resultater af privatisering og likvidation under hensyntagen til statsbudgettet som helhed. Privatiseringsagenturet vælger med andre ord det scenario, som er det mest gunstige for statsbudgettet som helhed, på samme måde som en stor koncern med adskillige kreditorer ville gøre. Ud fra denne synsvinkel, der er i strid med Kommissionens standpunkt, hverken kunne eller skulle staten foretage en særskilt vurdering af resultatet som følge af privatisering og likvidation for hvert af de relevante offentlige organer.
(19)
I forbindelse med vurderingen af resultatet af likvidationen var det desuden korrekt af staten at medregne det tab, som var forbundet med udløsningen af 1998-garantien, da en privat investor også ville have ydet Petrotub en sådan garanti på de givne betingelser. Virksomheden var ikke i vanskeligheder på det tidspunkt, hvor garantien blev ydet, og den risikopræmie, som blev opkrævet hos Petrotub for garantien, udgjorde en passende betaling for en aktionærgaranti, der blev udstedt for en virksomhed, som på daværende tidspunkt var velkørende.
(20)
Desuden skal 1998-garantien vurderes med udgangspunkt i de relevante statsstøttebestemmelser, der var gældende på daværende tidspunkt. I Kommissionens meddelelse om kortfristede eksportkreditforsikringer, som var gældende på daværende tidspunkt, blev langfristede eksportkreditforsikringer undtaget fra kontrollen i medfør af artikel 107, stk. 1, i TEUF (den tidligere artikel 87, stk. 1, i TEF) (15). Rumænien understregede endvidere, at Petrotub i 1998, da garantien blev ydet, var rørproducent, og således ikke var omfattet af EKSF-definitionen af stål eller af bestemmelserne i protokol nr. 2 i EKSF-aftalen om stål henhørende under Europaaftalen.
(21)
AM Roman og moderselskabet ArcelorMittal tilsluttede sig fuldt ud Rumæniens argumentation. Under henvisning til den rumænske lovgivning, der var gældende på daværende tidspunkt, og til Europaaftalens bestemmelser om statsstøtte fremhævede virksomhederne desuden, at den statsgaranti, som blev udstedt til Petrotub i 1998, ikke omfattede statsstøtte. Endvidere udgjorde 1998-garantien en tydelig og bindende kommerciel forpligtelse, som staten påtog sig i sin egenskab af hovedaktionær i den pågældende virksomhed, og kan derfor medtages i beregningen af likvidationsomkostningerne. ArcelorMittal fremhævede også, at selskabet havde købt Petrotub til markedspris, og at enhver eventuel fordel som følge af privatiseringen, quod non, under alle omstændigheder ville have tilfaldet staten som sælger.
V. VURDERING
1. Lovvalg og Kommissionens kompetence
(22)
Denne procedure omhandler begivenheder, som fandt sted inden Rumæniens tiltrædelse af Den Europæiske Union (den 1. januar 2007). Petrotub blev privatiseret i oktober 2003. I 1998 havde den rumænske stat udstedt en garanti til Petrotub i forbindelse med optagelsen af et lån på [30-50] mio. DEM hos KfW til køb af en ny valse. 1998-garantien er knyttet til privatiseringen i 2003, for så vidt Rumænien gjorde gældende, at statens omkostninger i tilfælde af likvidation skal medtages i vurderingen af privatiseringstransaktionen i 2003 i forbindelse med princippet om markedsøkonomiske Investor.
(23)
Den generelle regel er, at artikel 107-108 i TEUF ikke finder anvendelse på foranstaltninger iværksat før tiltrædelsen, når de heller ikke finder anvendelse efter tiltrædelsen (16). Kommissionen har kompetence til at udøve undtagelsesvis kontrol af statsstøtte ydet af Rumænien i forbindelse med omstruktureringen af den rumænske stålindustri inden tiltrædelsen på grundlag af bilag VII til tiltrædelsestraktaten for Rumænien (17). Denne undtagelse afviger fra de generelle regler.
(24)
I bilag VII gives der i en bestemmelse tilladelse til, at Rumænien kan afslutte den omstrukturering af landets stålindustri, som blev iværksat inden tiltrædelsen. Omstruktureringen af den rumænske stålindustri inden tiltrædelsen blev iværksat i henhold til protokol nr. 2 i EKSF-aftalen om stål henhørende under Europaaftalen (i det følgende benævnt "protokol nr. 2") og fortsat i henhold til den tillægsprotokol, der blev undertegnet den 23. oktober 2002 (i det følgende benævnt "tillægsprotokollen").
(25)
I protokol nr. 2 fik Rumænien tildelt en femårig periode, hvor landet kunne omstrukturere sin EKSF-stålindustri med henblik på tiltrædelse. Perioden varede fra 1993 til udgangen af 1998. Perioden blev forlænget indtil udgangen af 2004 med en tillægsprotokol, som blev vedtaget ved Rådets beslutning af 29. juli 2002 og undertegnet den 23. oktober 2002. I hele denne periode, dvs. fra 1993 indtil udgangen af 2004, havde Rumænien tilladelse til at yde en omstruktureringsstøtte til stålindustrien, der opfyldte de fastsatte kriterier i protokol nr. 2 (anvendelsen af kriterierne blev forlænget i henhold til tillægsprotokollen), samt på grundlag af det nationale omstruktureringsprogram (i det følgende benævnt "NOP"), som var godkendt af Fællesskabet. Den 18. juli 2005 godkendte Rådet det rumænske NOP (18).
(26)
Bilag VII er en "sikkerhedsforanstaltning", der bemyndiger Kommissionen til efter den 1. januar 2007 (tiltrædelsesdatoen) at overvåge Rumæniens støtte til stålindustrien før tiltrædelsen på grundlag af protokol nr. 2 (fortsat i henhold til tillægsprotokollen) og NOP. I bilag VII bemyndiges Kommissionen desuden til at kræve, at den ydede støtte tilbagebetales, hvis den ikke overholder protokol nr. 2 og NOP. Bilag VII har følgelig karakter af lex specialis, da det tillader overvågning af og kontrol med Rumæniens statsstøtte til stålindustrien med tilbagevirkende kraft forud for landets tiltrædelse af EU. Det er en undtagelse, der afviger fra de generelle regler. I nylige domme vedrørende statsstøtte ydet til polske stålvirksomheder før tiltrædelsen (19) har Retten fastslået, at protokol nr. 8 til tiltrædelsestraktaten for Polen udgør en lex specialis, der indeholder bestemmelser, som svarer til bestemmelserne i bilag VII.
(27)
Kommissionen skal i den igangværende procedure vurdere, om kompetencen til at udøve undtagelsesvis kontrol med tilbagevirkende kraft nævnt i betragtning 23-26 også vedrører den støtte, som Rumænien ydede til rørproducenter før landets tiltrædelse af EU. Det er i denne forbindelse nødvendigt at fortolke det retsgrundlag, der finder anvendelse i dette tilfælde, nemlig bilag VII sammenholdt med protokol nr. 2 og tillægsprotokollen. Det skal undersøges, om bestemmelserne omfatter den støtte, som Rumænien ydede til rørproducenter før landets tiltrædelse af EU.
(28)
Bestemmelser, der udgør lex specialis, skal i overensstemmelse med de almene retsprincipper fortolkes snævert. En snæver fortolkning af retsgrundlaget (se betragtning 29-43 nedenfor) fører frem til den konklusion, at Kommissionens kompetence til at udøve undtagelsesvis kontrol med tilbagevirkende kraft er begrænset til (eventuel) støtte, der er tildelt producenter af EKSF-produkter inden tiltrædelsen af EU, og Kommissionens kompetence vedrører derved ikke (eventuel) støtte til rørproducenter.
(29)
Kommissionens kompetence til at overvåge og kontrollere førtiltrædelsesstøtte til rumænsk stålindustri med tilbagevirkende kraft er fastsat i bilag VII, punkt 12 og 17. I henhold til punkt 12 er Kommissionen og Rådet bemyndiget til at overvåge gennemførelsen af det rumænske NOP forud for og efter tiltrædelsen indtil 2009. I henhold til punkt 17 er Kommissionen bemyndiget til at kræve tilbagebetaling af ydet statsstøtte, hvis de fastsatte betingelser i punkt 1-3 i bilag VII ikke overholdes (som anført i betragtning 30-32 nedenfor).
(30)
Det fastsættes i punkt 1 i bilag VII, at statsstøtte, som Rumænien fra 1993 til 2004 ydede til "bestemte dele af den rumænske stålindustri", anses for at være forenelig med det indre marked, forudsat at: "den periode, der er omhandlet i artikel 9, stk. 4, i protokol nr. 2 om EKSF-produkter til Europaaftalen […] er blevet forlænget indtil den 31. december 2005", vilkårene og betingelserne i NOP er blevet overholdt, der ikke ydes eller betales nogen form for statsstøtte til stålvirksomheder, som er omfattet af nationale strukturomlægningsprogrammer efter den 1. januar 2005, og "[…] der ikke ydes eller betales statsstøtte til den rumænske stålsektor efter den 31. december 2004". Der fastsættes også følgende: "Med henblik på disse bestemmelser og tillæg A forstås ved statsstøtte til strukturomlægning en hvilken som helst foranstaltning vedrørende stålvirksomheder, der udgør statsstøtte efter EF-traktatens artikel 87, stk. 1, og ikke kan anses for forenelig med det fælles marked i henhold til de normale regler, der anvendes i Fællesskabet".
(31)
I punkt 2 i bilag VII bestemmes det, at kun virksomheder, der er anført som begunstigede virksomheder i henhold til NOP (og som også er anført i tillæg A til bilag VII), er berettiget til statsstøtte i perioden 1993-2004.
(32)
I punkt 6 i bilag VII bestemmes det, at virksomheder, der ikke er anført som begunstigede virksomheder i henhold til NOP, ikke kan "modtage statsstøtte til strukturomlægning eller nogen anden form for støtte" og heller ikke skal indskrænke deres kapacitet.
(33)
Bilag VII, punkt 1, første afsnit, indeholder en tydelig henvisning til artikel 9, stk. 4, i protokol nr. 2 (bestemmelsens anvendelse er forlænget med tillægsprotokollen undertegnet den 23. oktober 2002). Protokol nr. 2 vedrører alene EKSF-stålprodukter, og der findes sågar en fortegnelse over EKSF-stålprodukterne i et tillæg. Indholdet af tillægget er en gentagelse af den fortegnelse over EKSF-varer, som er anført i bilag I til EKSF-traktaten, hvor rør tydeligvis ikke indgår i definitionen over "EKSF-stålprodukter" ("stålrør (sømløse eller svejsede) […] trukne stålstænger og slebne eller polerede stålstænger samt jernafstøbninger (rør, tykvæggede rør og fittings samt andre jernafstøbninger").
(34)
EKSF-traktaten udløb den 23. juli 2002. Fra denne dato blev statsstøtte til stålindustrien en del af EU's generelle lovgivningsrammer. I denne forbindelse blev det besluttet, at definitionen på den europæiske stålindustri skulle udvides med rørproducenter. Denne ændrede definition blev anført i artikel 27 og bilag B til de multisektorale rammebestemmelser for regionalstøtte til store investeringsprojekter (20), ifølge hvilke EU's stålindustri omfatter sømløse rør og store svejsede rør (med en diameter på over 406,4 mm). Denne udvidede definition på stålsektoren blev derpå gentaget i bilag I til retningslinjer for statsstøtte med regionalt sigte for 2007-2013 (21) samt i artikel 2, stk. 29, i den generelle gruppefritagelsesordning (22).
(35)
Denne ændring inddrog den nye definition på EU's stålsektor, der omfatter rørproducenter, men den blev ikke desto mindre ikke indført tydeligt i hverken protokol nr. 2 eller tillægsprotokollen. Protokol nr. 2 udløb den 31. december 1997. Med tillægsprotokollen blev gyldighedsperioden af protokol nr. 2 forlænget med yderligere otte år fra den 1. januar 1998 eller indtil Rumæniens tiltrædelse af EU (afhængigt af hvad der først indtræffer). I tillægsprotokollen henvises der generelt til "stålprodukter", og bestemmelsens anvendelsesområde er tydeligt forbundet med artikel 9, stk. 4, i protokol nr. 2, der alene vedrører EKSF-produkter. I henhold til artikel 2 i tillægsprotokollen blev forlængelsen af gyldighedsperioden af protokol nr. 2 navnlig gjort afhængig af, at Rumænien forelagde Kommissionen et NOP og virksomhedsomstruktureringsplaner for støttemodtagerne, som begge opfylder "kravene i artikel 9, stk. 4, i protokol nr. 2 til Europaaftalen, og som er blevet evalueret og godkendt af den nationale myndighed for statsstøttekontrol (Kontoret for Konkurrence og Forbrugerbeskyttelse)".
(36)
Set i lyset af fortolkningen af punkt 1-2 og 6 i bilag VII samt protokol nr. 2 og tillægsprotokollen konstateres det derfor, at punkt 17 i bilag VII ikke giver Kommissionen kompetence til at kontrollere støtte tildelt rumænske rørproducenter forud for tiltrædelsen og særlig i perioden 1993-2004.
(37)
Uafhængigt af den retlige fortolkning af det anvendte retsgrundlag (dvs. bilag VII, protokol nr. 2 og tillægsprotokollen - se betragtning 29-36 ovenfor) undersøgte Kommissionen også, om gennemførelsesbestemmelserne til reglerne om statsstøtte i Europaaftalen og protokol nr. 2 samt de gennemførelsesbestemmelser, der blev vedtaget i 2001 af EU og Rumænien (i det følgende benævnt "gennemførelsesbestemmelserne" (23)), har betydning for fastsættelsen af Kommissionens kompetence til med tilbagevirkende kraft at kontrollere (eventuel) støtte til rumænske rørproducenter tildelt forud for tiltrædelsen.
(38)
Gennemførelsesbestemmelserne indeholder principielt procedurebestemmelser, der skal skelnes fra de materielle bestemmelser om statsstøtte i Europaaftalen og protokol nr. 2. Det skal dog bemærkes, at gennemførelsesbestemmelserne ligeledes indeholder særlige bestemmelser om kriterier til undersøgelse af, om støtten er forenelig med henholdsvis Europaaftalen og protokol nr. 2.
(39)
Det fastslås i den første sætning i gennemførelsesbestemmelsernes artikel 2, stk. 1, at: "[d]en i artikel 1 omhandlede undersøgelse af, hvorvidt støtteprogrammer og støttetildelinger er forenelige med Europaaftalen, vurderes på grundlag af kriterier, som udformes på basis af anvendelsen af artikel 87 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, dvs. på grundlag af nuværende og fremtidig afledt ret, rammebestemmelser, retningslinjer og andre relevante administrative retsakter, der er i kraft i Fællesskabet, samt den retspraksis, der er fastlagt af Retten i Første Instans og De Europæiske Fællesskabers Domstol og afgørelser truffet af associeringsrådet i medfør af artikel 4, stk. 3." I dette stykkes første punktum fastlægges et generelt princip, hvorfor de materielle kriterier for undersøgelse af, om statsstøtte er forenelig med Europaaftalen, generelt har en "udviklingskarakter". Alle løbende ændringer i EU-lovgivningen og domstolenes retspraksis inddrages nemlig i kriterierne.
(40)
I artikel 2, stk. 1, andet punktum, henvises der særlig til de forenelighedskriterier, som er fastlagt i protokol nr. 2: "Hvis støtteydelsen eller støtteprogrammer gælder produkter, der er omfattet af traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab, anvendes dette stykkes første punktum fuldt ud, idet undersøgelsen dog ikke foretages på grundlag af de kriterier, der er udformet på basis af anvendelsen af artikel 87 i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Fællesskab, men på grundlag af kriterier, der er udformet på basis af anvendelsen af statsstøttereglerne i traktaten om oprettelse af Det Europæiske Kul- og Stålfællesskab." Det skal bemærkes, at det tydeligt fremgår af bestemmelsen, at udviklingen af forenelighedskriterierne er forbundet med EKSF-traktaten i forhold til støtte, der er omfattet af protokol nr. 2. Det er i modsætning til den generelle støtte, der vedrører artikel 2, stk. 1, første sætning (se betragtning 41 ovenfor). Bestemmelsen forholder sig ikke tydeligt til udviklingen af forenelighedskriterierne efter udløbet af EKSF-traktaten i 2002.
(41)
I gennemførelsesbestemmelsernes artikel 2, stk. 2 og 3, fastsættes EU's forenelighedskriterier, som Rumænien skal opfylde. Rumænien underrettes især om alle EU-ændringer af forenelighedskriterierne, når sådanne retsakter ikke offentliggøres, og "har Rumænien ikke senest tre måneder efter modtagelsen af de officielle oplysninger om ændringerne gjort indsigelse mod dem, gælder de som forenelighedskriterier, jf. stk. 1. Gør Rumænien indsigelse mod ændringerne, finder der med udgangspunkt i den indbyrdes tilnærmelse af lovgivningerne, der tilsigtes med Europaaftalen, konsultationer sted i associeringsrådet i henhold til artikel 7 og 8 i nærværende bestemmelser".
(42)
Selv om Rumænien inden for tre måneder ikke havde gjort indsigelse mod ændringen i Fællesskabets definition af stålindustrien, som i 2002 blev udvidet til at omfatte rørproducenter, kunne ændringerne i EU-lovgivningen ikke finde anvendelse på støtte, der ikke var underlagt Europaaftalen, nemlig støtte, der ikke var omfattet af EKSF-traktaten. Bilag VII udgør herudover lex specialis, og Kommissionen kan derfor ikke anvende den udvidede definition af EU's stålsektor til at fastsætte bilagets anvendelsesområde efter udløbet af EKSF-traktaten. Det er derfor nødvendigt at foretage en tydelig sondring mellem "udviklingskarakteren" af den lovgivning, der gælder for statsstøtte til den rumænske stålindustri forud for tiltrædelsen til EU i henhold til Europaaftalen, og en nødvendigvis snæver fortolkning af Kommissionens kompetence til at udøve kontrol med tilbagevirkende kraft, hvilket fremgår af bilag VII, protokol nr. 2 og tillægsprotokollen.
VI. KONKLUSION
(43)
Kommissionen må som følge af de ovennævnte betragtninger (se navnlig betragtning 36 og 42 ovenfor) konstatere, at den ikke har kompetence til at kontrollere støtte tildelt til rumænske rørproducenter inden tiltrædelsen, især fra 1993-2004, på grundlag af bilag VII. Nærværende procedure afsluttes, idet det tages til efterretning, at Kommissionen ikke har kompetence til at vurdere de pågældende foranstaltninger -
VEDTAGET DENNE AFGØRELSE:
Artikel 1
Den formelle undersøgelsesprocedure efter artikel 108, stk. 2, i TEUF, der blev indledt med brev til Rumænien af 25. september 2007, afsluttes, da Kommissionen i henhold til bestemmelserne i bilag VII, afdeling B, til tiltrædelsestraktaten for Rumænien ikke har kompetence til at kontrollere den støtte, som Rumænien tildelte i forbindelse med privatiseringen af Petrotub Roman S.A. i 2003.
Artikel 2
Denne afgørelse er rettet til Rumænien.
Udfærdiget i Bruxelles, den 6. juli 2010.
KOMISSION PÄÄTÖS,
annettu 6 päivänä heinäkuuta 2010,
toimenpiteestä C 40/07 (ent. NN 48/07) jonka Romania on toteuttanut yrityksen ArcelorMittal Tubular Products Roman S.A. (entinen Petrotub Roman S.A.) hyväksi
(tiedoksiannettu numerolla K(2010) 4492)
(Ainoastaan romaniankielinen teksti on todistusvoimainen)
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
(2013/516/EU)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen ja erityisesti sen 108 artiklan 2 kohdan,
ottaa huomioon sopimuksen Euroopan talousalueesta ja erityisesti sen 62 artiklan 1 kohdan a alakohdan,
ottaa huomioon Romanian liittymissopimuksen liitteen VII ja siihen liitetyssä siirtymätoimenpiteitä koskevassa pöytäkirjassa olevan lisäyksen A,
on edellä mainittujen artiklojen mukaisesti kehottanut asianomaisia esittämään huomautuksensa (1) ja ottaa huomioon nämä huomautukset,
sekä katsoo seuraavaa:
I. MENETTELY
(1)
Komissio pyysi 2 päivänä helmikuuta 2007 Romaniaa toimittamaan tietoja valtion Petrotub Roman S.A.:lle, jäljempänä ’Petrotub’, myöntämän julkisen velan mitätöinnistä ja uudelleenjärjestelystä sen yksityistämisen yhteydessä vuonna 2003. (Yksityistämisen jälkeen yrityksen nimeksi tuli ensin Mittal Steel Roman, ja sen jälkeen ArcelorMittal Tubular Products Roman S.A. (2), jäljempänä ’AM Roman’.)
(2)
Komissio ilmoitti 25 päivänä syyskuuta 2007 päivätyllä kirjeellä Romanialle päätöksestään aloittaa Petrotubin yksityistämisen yhteydessä myönnetystä mahdollisesta tuesta Euroopan unionin toiminnasta annetun sopimuksen (SEUT) 108 artiklan 2 kohdassa (3) tarkoitettu menettely. Tämä päätös julkaistiin Euroopan unionin virallisessa lehdessä (4). Komissio kehotti asianomaisia esittämään huomautuksensa kyseisestä toimenpiteestä.
(3)
Romania toimitti huomautuksensa 26 päivänä marraskuuta 2007 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi samana päivänä. ArcelorMittal (emoyritys) ja AM Roman (asianomainen tytäryritys) esittivät huomautuksia 28 päivänä tammikuuta 2008 päivätyssä ja 29 päivänä tammikuuta 2008 saapuneeksi kirjatussa kirjeessä, jotka toimitettiin Romanialle 12 päivänä helmikuuta 2008. Romania vastasi 11 päivänä maaliskuuta 2008 päivätyllä kirjeellä, joka kirjattiin saapuneeksi samana päivänä.
(4)
Komissio pyysi lisätietoja 26 päivänä helmikuuta 2009, 8 päivänä lokakuuta 2009 ja 29 päivänä tammikuuta 2010 päivätyillä kirjeillä. Romania vastasi 27 päivänä huhtikuuta 2009, 19 päivänä lokakuuta 2009 ja 3 päivänä helmikuuta 2010 päivätyillä kirjeillä, jotka kaikki kirjattiin saapuneiksi samana päivänä.
II. TILANTEEN KUVAUS
1. Yritys
(5)
AM Roman valmistaa saumattomia teräsputkia, ja sen toimipaikka sijaitsee Romanissa (5) sellaisella Romanian alueella, joka saa SEUT-sopimuksen 107 artiklan 3 kohdan a alakohdan mukaista tukea. Ennen vuonna 2003 toteutettua yksityistämistä yritys, jonka nimi tuolloin oli Petrotub, valmisti saumattomia kuuma- ja kylmävalssattuja teräsputkia, joiden halkaisija oli 6-620 mm ja seinämän paksuus 0,5-70 mm. Tuotteita käytettiin erilaisiin tarkoituksiin energiateollisuudessa (öljy, kaasu, kemianteollisuus, ydinenergia ja konventionaalinen energia), koneteollisuudessa ja rakennusalalla. Yksityistämisen jälkeen yritys jatkoi toimintaa samoilla tuotemarkkinoilla. Tällä hetkellä (ArcelorMittal-konserniin kuuluvalla) ArcelorMittal Tubular Products Holding B.V. Rotterdam NLD -yrityksellä on hallussaan 69,76 prosenttia yrityksestä (6).
2. Arvioitava toimenpide
(6)
Romanian yksityistämistoimisto APAPS (nykyisin AVAS (7) ilmoitti 23 päivänä heinäkuuta 2003 aikovansa myydä 70 prosentin osuutensa Petrotubista. Yksityistäminen toteutettiin julkisella tarjouskilpailulla. Myyntisopimus LNM Holdings NV:n (nykyinen ArcelorMittal) kanssa allekirjoitettiin 28 päivänä lokakuuta 2003, ja ostohinta oli 6 miljoonaa Yhdysvaltain dollaria (5,1 miljoonaa euroa) (8).
(7)
APAPS suostui yksityistämisen yhteydessä mitätöimään Romanian valtion nimissä julkisesta velasta 22,5 miljoonaa euroa ja järjestämään loppuvelan uudelleen.
(8)
Petrotub otti vuonna 1998 vuonna 2011 päättyvän kaupallisen lainan, jonka arvo oli [30-50] (9) miljoonaa Saksan markkaa [15-25 miljoonaa euroa], saksalaiselta kehityspankilta Kreditanstalt für Wiederaufbau, jäljempänä ’KfW’, ostaakseen Mannesmann AG:ltä uuden valssaamon. KfW-rahoituspaketin eri osilla on Saksan ja Itävallan myöntämät valtiontakaukset ja Băncii Comerciale Române -pankin (BCR) myöntämä pankkitakaus. Romanian valtio antoi Saksan valtiontakaukselle vastatakauksen. Romanian vastatakaus kattoi 85 prosenttia KfW:n myöntämästä kokonaislainasta ja sen arvo oli [30-50] miljoonaa Saksan markkaa. Romania peri Petrotubilta kertaluonteisen [3-7 prosentin] palkkion.
III. MENETTELYN ALOITTAMISTA KOSKEVA PÄÄTÖS
(9)
Komissio ilmoitti Romanialle menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, että muodollisen tutkintamenettelyn aloittamisen perustana oli Romanian liittymissopimuksen pöytäkirjan liitteessä VII oleva terästeollisuuden rakenneuudistusta koskeva B osa, jäljempänä ’liite VII’, ja että koska liitteessä VII ei ollut erityisiä määräyksiä Romanian putkivalmistajien oikeudellisesta tilanteesta yksityistämisajankohtana, komissio tutkii AM Romanille myönnetyn mahdollisen valtiontuen ja sen soveltuvuuden sisämarkkinoille kyseiseltä pohjalta.
(10)
Komissio totesi, että hankintahinta (5,1 miljoonaa euroa) ei kattanut tappiota, joka aiheutui valtiolle 22,5 miljoonan euron velkojen mitätöinnistä, johon APAPS oli suostunut yksityistämisen yhteydessä.
(11)
Romania toimitti ennen muodollisen tutkintamenettelyn aloittamista ulkoisen konsultin laatiman raportin (10) osoittaakseen, että kyseisissä olosuhteissa yksityistäminen oli valtiolle edullisin ratkaisu.
(12)
Raportin mukaan yksityistäminen johti Romanian valtion kannalta suotuisimpaan tilanteeseen. Seuraavassa taulukossa vertaillaan määriä, jotka eri julkiset velkojat olisivat saaneet yksityistämisen ja selvitystilan yhteydessä (11).
Yksityistäminen
Selvitystila
Sosiaaliturvarahasto
[…] miljoonaa euroa
[…] miljoonaa euroa
Työttömyysrahasto
[…] miljoonaa euroa
[…] miljoonaa euroa
Sairausvakuutusrahasto
[…] miljoonaa euroa
[…] miljoonaa euroa
APAPS
[…] miljoonaa euroa
(mukaan lukien myyntihinta 5,1 miljoonaa euroa)
0
Valtio yhteensä
[4-9] miljoonaa euroa
[19-26] miljoonaa euroa
(13)
Raportti perustui oletukselle, että selvitystilassa vuoden 1998 takaus olisi otettu käyttöön ja valtio olisi joutunut (valtiovarainministeriön kautta) vastuuseen Petrotubin vuonna 1998 KfW:lta ottaman lainan jäljellä olevasta [15-25] miljoonan euron osuudesta. Toisin sanoen selvitystilaskenaariossa valtio olisi saanut vain [2-9] miljoonaa euroa, mikä on vähemmän kuin yksityistämisen yhteydessä saatu [4-9] miljoonaa euroa.
(14)
Komissio pohti menettelyn aloittamista koskevassa päätöksessä, arvioitiinko yksityistämis- ja selvitystilaskenaarioiden tulokset kokonaisuutena valtion kannalta, kuten asiantuntijaraportissa esitetään, vai erikseen kunkin julkisen velkojan osalta HAMSA-asiaa (12) koskevan oikeuskäytännön mukaisesti.
(15)
Komissiolla oli epäilyjä muun muassa siitä, voidaanko vuonna 1998 käyttöön otetusta takauksesta johtuva [15-25] miljoonan euron tappio ottaa huomioon selvitystilan tuloksia arvioitaessa. HYTASA (13)- ja Gröditzer (14)-oikeuskäytännön mukaan olisi erotettava toisistaan velvoitteet, jotka valtion on täytettävä yrityksen osakkaana, ja velvoitteet, jotka valtion on täytettävä viranomaisena. Tästä johtuu, ettei viranomaisen toiminnasta johtuvia kustannuksia voi ottaa huomioon arvioitaessa kustannuksia, jotka yksityinen osakkeenomistaja olisi voinut ottaa ja kyennyt ottamaan hoitaakseen. Komission mukaan se, että Romanian valtiovarainministeriö antoi vuonna 1998 Petrotubille takauksen, osoittaa, ettei yksityinen osakkeenomistaja olisi sellaista pystynyt antamaan. Toinen osoitus tästä on se, että vuoden 1998 takaus annettiin ehdoin, joita yksityinen toimija ei olisi hyväksynyt.
IV. ROMANIAN JA ASIANOSAISTEN HUOMAUTUKSET
(16)
Romanian 27 päivänä marraskuuta 2007 esittämissä huomautuksissa päänäkemys oli, että Petrotubin yksityistäminen lokakuussa 2003 ei aiheuttanut Petrotubille tai ostajalle etua eikä toimeen näin ollen liittynyt SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea.
(17)
Romania korosti ensinnäkin, että Petrotub myytiin avoimella ja läpinäkyvällä tarjouskilpailumenettelyllä, johon ei liittynyt ehtoja, mikä Romanian viranomaisten mielestä osoittaa, että Petrotub myytiin markkinahintaan eikä ostajalle aiheutunut kaupasta etua. Toiseksi Romania katsoi toimineensa minkä tahansa yksityisen myyjän tavoin: se valitsi yksityistämis- ja selvitystilaskenaariosta sen, joka oli pelkästään taloudelliselta kannalta edullisempi, eikä ottanut huomioon ei-kaupallisia tai poliittisia näkökohtia, jotka olisivat olleet luonteeltaan valtion viranomaisen toiminnalle tyypillisiä.
(18)
Romania osoitti, että kansallisen lainsäädännön mukaan yksityistämisvirasto AVASilla oli vastuu ja toimivalta arvioida ja vertailla yksityistämisen ja selvitystilan tuloksia suhteessa valtion talousarvioon kokonaisuutena. Toisin sanoen yksityistämisvirasto valitsee skenaarion, joka on valtion koko talousarvion kannalta edullisempi, samoin kuin tekisi suuri holding-yritys, jossa on mukana useita velkojia. Näin ollen valtio ei voinut eikä sen pitänyt arvioida yksityistämisen ja selvitystilan tuloksia kunkin asianomaisen julkisen elimen osalta, toisin kuin komissio katsoo.
(19)
Lisäksi valtiolla oli selvitystilan tuloksia arvioidessaan oikeus ottaa huomioon vuoden 1998 takauksen käyttöönotosta johtunut tappio, koska myös yksityinen sijoittaja olisi myöntänyt kyseisillä ehdoilla Petrotubille tällaisen takauksen. Yritys ei ollut takauksen myöntämishetkellä vaikeuksissa, ja Petrotubiin takauksen vuoksi sovellettu riskipreemio on riittävä palkkio osakkeenomistajan takauksesta, joka on annettu kyseisenä ajankohtana hyvässä toimintakunnossa olleelle yritykselle.
(20)
Lisäksi vuoden 1998 takaus on arvioitava kyseisenä aikana voimassa olleiden valtiontukisääntöjen mukaisesti. Lyhytaikaisia vientiluottovakuutuksia koskevassa komission tiedonannossa (15) suljettiin pitkäaikaiset vientiluottoa koskevat takuut SEUT-sopimuksen 107 artiklan 1 kohdan (tuolloin Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdan) mukaisen tarkastelun ulkopuolelle. Romania toi esiin myös sen, että vuonna 1998, jolloin takaus myönnettiin, Petrotub valmisti putkia, eikä siihen näin ollen sovellettu EHTY:n teräsmääritelmää eikä Eurooppa-sopimuksen liitteenä olevaan pöytäkirjaan N:o 2 sisältyviä EHTY:n terästuotteita koskevia määräyksiä.
(21)
AM Roman ja sen emoyritys ArcelorMittal olivat täysin samaa mieltä Romanian näkemyksistä. Yritykset korostivat myös, että kyseisenä ajankohtana sovelletun Romanian lainsäädännön ja Eurooppa-sopimuksen valtiontukisääntöjen mukaan Petrotubin hyväksi vuonna 1998 annettu valtiontakaus ei ollut valtiontukea. Lisäksi vuoden 1998 takaus oli kaupallinen velvoite, jonka valtio selkeästi otti hoitaakseen yrityksen pääosakkaana, ja se voidaan sen vuoksi sisällyttää selvitystilaa koskevien kustannusten arvioihin. ArcelorMittal myös korosti maksaneensa Petrotubista markkinahinnan, minkä vuoksi mahdolliset yksityistämisestä aiheutuneet edut (joita ei kuitenkaan ollut) olisivat joka tapauksessa palautuneet myyjälle eli valtiolle.
V. ARVIOINTI
1. Sovellettava lainsäädäntö ja komission toimivalta
(22)
Menettely koskee tapahtumaa ennen Romanian liittymistä Euroopan unioniin 1 päivänä tammikuuta 2007. Petrotub yksityistettiin lokakuussa 2003. Romanian valtio myös myönsi Petrotubille valtiontakauksen KfW:ltä otetulle [30-50] miljoonan Saksan markan lainalle, jonka tarkoituksena oli valssaamon ostaminen. Vuoden 1998 takaus liittyy vuonna 2003 toteutettuun yksityistämiseen, sillä Romania katsoi, että arvioitaessa yksityistämistä markkinataloussijoittajan testin avulla huomioon on otettava kustannukset, jotka se joutuisi maksamaan selvitystilan yhteydessä.
(23)
Yleissääntönä voidaan todeta, ettei SEUT-sopimuksen 107-108 artiklaa sovelleta ennen liittymistä myönnettyihin tukitoimenpiteisiin, joita ei enää sovelleta liittymisen jälkeen. (16) Tästä yleissäännöstä poiketen komissiolla on Romanian liittymissopimuksen liitteen VII nojalla toimivalta tarkastella valtiontukea, jonka Romania on myöntänyt ennen EU:hun liittymistä terästeollisuuden rakenneuudistuksiin (17).
(24)
Liite VII sisältää määräyksiä, joiden avulla Romania pystyi saattamaan loppuun terästeollisuutensa rakenneuudistuksen ennen liittymistä aloitetulla tavalla. Liittymistä edeltävä Romanian terästeollisuuden rakenneuudistus perustui Eurooppa-sopimuksen liitteenä olevaan pöytäkirjaan N:o 2 Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvista tuotteista, jäljempänä ’pöytäkirja N:o 2’, jonka voimassaoloa jatkettiin 23 päivänä lokakuuta 2002 allekirjoitetulla lisäpöytäkirjalla, jäljempänä ’lisäpöytäkirja’.
(25)
Pöytäkirjassa N:o 2 myönnetään Romanialle viiden vuoden mittainen lisäaika vuodesta 1993 vuoden 1998 loppuun, jotta EHTY:n terästuotteita valmistavan teollisuuden rakenne voidaan uudistaa. Tätä lisäaikaa jatkettiin vuoden 2004 loppuun lisäpöytäkirjalla, joka hyväksyttiin 29 päivänä heinäkuuta 2002 tehdyllä neuvoston päätöksellä ja allekirjoitettiin 23 päivänä lokakuuta 2002. Romanialla oli koko lisäajan eli vuodesta 1993 vuoden 2004 loppuun valtuudet myöntää teräsalalle rakenneuudistustukea pöytäkirjassa N:o 2 vahvistetuin edellytyksin (joita jatkettiin lisäpöytäkirjalla) Euroopan yhteisön kanssa sovitun kansallisen rakenneuudistusohjelman pohjalta. Neuvosto hyväksyi Romanian kansallisen rakenneuudistusohjelman 18 päivänä heinäkuuta 2005 (18).
(26)
Liite VII on tietynlainen ”varmuusmekanismi”, jonka avulla komissio voi valvoa 1 päivän tammikuuta 2007 (Romanian liittymispäivä) jälkeen Romanian ennen liittymistä teräsalalla myöntämiä tukia (lisäpöytäkirjalla jatketun) pöytäkirjan N:o 2 sekä kansallisen rakenneuudistusohjelman perusteella. Lisäksi liitteessä VII annetaan komissiolle toimivalta periä takaisin tuki, joka on myönnetty pöytäkirjan N:o 2 ja kansallisen rakenneuudistusohjelman vastaisesti. Tämän vuoksi liite VII on luonteeltaan erityissäännös (lex specialis), jolla yleisperiaatteesta poiketen sallitaan Romanian terästeollisuudelle ennen liittymistä myönnetyn valtiontuen valvonta ja tutkinta poikkeuksellisesti ja taannehtivasti. Unionin yleinen tuomioistuin vahvisti hiljattain antamissaan tuomioissa (19), jotka koskivat Puolan terästeollisuusyrityksille ennen liittymistä myöntämiä valtiontukia, että Puolan liittymissopimuksen pöytäkirjalla N:o 8, joka sisältää vastaavia säännöksiä kuin liite VII, on erityissäännöksen (lex specialis) luonne.
(27)
Komission on arvioitava tässä menettelyssä, kattaako edellä johdanto-osan 22)-25) kappaleessa kuvattu poikkeuksellinen takautuva valvontavaltuus myös Romanian putkivalmistajille ennen liittymistä myöntämät tukitoimenpiteet. Tämän vuoksi asian oikeusperustaa eli liitettä VII yhdessä pöytäkirjan N:o 2 ja lisäpöytäkirjan kanssa on tulkittava sen määrittelemiseksi, kattavatko niiden sisältämät säännökset Romanian putkivalmistajille ennen liittymistä myöntämät tukitoimenpiteet.
(28)
Yleisesti tunnustetun oikeusperiaatteen mukaan lex specialis -säännöstä, joka poikkeaa yleisestä järjestelmästä, on tulkittava suppeassa merkityksessä. Edellä mainittujen oikeusperustojen tulkitseminen suppeassa merkityksessä (ks. johdanto-osan 27)-43) kappale) johtaa päätelmään, että komission poikkeuksellinen takautuva valvontavaltuus rajoittuu (mahdolliseen) EHTY-tuottajille ennen liittymistä myönnettyyn tukeen, ja näin ollen niiden piiriin ei kuulu (mahdollinen) putkivalmistajille myönnetty tuki.
(29)
Liitteessä VII olevassa 12 ja 17 kohdassa vahvistetaan komissiolle toimivalta valvoa Romanian terästeollisuudelle ennen liittymistä myönnettyä valtiontukea takautuvasti. Sen 12 kohdassa valtuutetaan komissio ja neuvosto seuraamaan Romanian rakenneuudistusohjelman täytäntöönpanoa ennen liittymistä ja sen jälkeen vuoteen 2009 asti. Liitteessä VII olevassa 17 kohdassa valtuutetaan komissio perimään takaisin valtiontuki, joka on annettu sen 1-3 kohdan vastaisesti (kuten jäljempänä johdanto-osan 30-32 kappaleessa todetaan).
(30)
Liitteessä VII olevan 1 kohdan mukaan ”Romanian myöntämää valtiontukea Romanian terästeollisuuden tiettyjen osien rakenneuudistukseen vuosina 1993-2004 pidetään yhteismarkkinoille soveltuvana” edellyttäen, että ”[…] Eurooppa-sopimuksen Euroopan hiili- ja teräsyhteisön (EHTY) perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvista tuotteista tehdyssä pöytäkirjassa N:o 2 olevan 9 artiklan 4 kohdassa vahvistettua määräaikaa on pidennetty 31 päivään joulukuuta 2005 saakka”, kansallisessa rakenneuudistusohjelmassa vahvistettuja ehtoja noudatetaan, valtiontukia ei myönnetä eikä makseta missään muodossa kansallisen rakenneuudistusohjelman piiriin kuuluville tuensaajille 1 päivän tammikuuta 2005 jälkeen ja ”Romanian terästeollisuudelle ei myönnetä eikä makseta valtiontukea rakenneuudistusta varten 31 päivän joulukuuta 2004 jälkeen”. Samoin todetaan, että ”näissä määräyksissä ja lisäyksessä A valtiontuella rakenneuudistusta varten tarkoitetaan mitä tahansa teräsyhtiöitä koskevaa toimenpidettä, joka on EY:n perustamissopimuksen 87 artiklan 1 kohdassa tarkoitettua valtiontukea ja jota ei voida pitää yhteismarkkinoille soveltuvana tavanomaisten yhteisössä sovellettavien sääntöjen mukaisesti”.
(31)
Liitteessä VII olevan 2 kohdan mukaan ainoastaan (liitteen VII lisäyksessä A luetelluille) kansallisen rakenneuudistusohjelman tukea saaville yhtiöille voidaan myöntää valtiontukea vuosina 1993-2004.
(32)
Liitteessä VII olevan 6 kohdan mukaan yhtiöt, jotka eivät kuulu kansallisesta rakenneuudistusohjelmasta tukea saaviin yhtiöihin, ”eivät saa valtiontukea rakenneuudistusta varten eivätkä muuta tukea”, eikä niiden edellytetä vähentävän kapasiteettiaan.
(33)
Liitteessä VII olevan 1 kohdan ensimmäisessä luetelmakohdassa viitataan nimenomaisesti pöytäkirjassa N:o 2, jonka voimassaoloa on jatkettu 23 päivänä lokakuuta 2002 allekirjoitetulla lisäpöytäkirjalla, olevan 9 artiklan 4 kohtaan. Pöytäkirjassa N:o 2 mainitaan ainoastaan EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluva teräs, ja sen liitteessä luetellaan selvästi EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan kuuluvat terästuotteet. Liitteen sisältö on sama kuin EHTY:n perustamissopimuksen liitteessä I oleva EHTY-tuotteiden luettelo, jossa putket (”teräsputket (saumattomat tai hitsatut) (…) hiotut tai kiillotetut terästangot ja teräsvalanteet (putket ja putkiliitokset sekä muut teräsvalanteet)”) jätetään selkeästi ”EHTY-terästuotteiden” määritelmän ulkopuolelle.
(34)
EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolo päättyi 23 päivänä heinäkuuta 2002. Kyseisestä päivästä alkaen terästeollisuudelle myönnetyt valtiontuet ovat kuuluneet unionin yleiseen järjestelmään. Samassa yhteydessä päätettiin, että Euroopan terästeollisuuden määritelmä laajennettaisiin käsittämään myös putkivalmistajat. Tämä on vahvistettu suurille investointihankkeille annettavaa alueellista tukea koskevien monialaisten puitteiden (20) 27 kohdassa ja liitteessä B, jossa EU:n terästeollisuuden alalle laskettiin kuuluviksi saumattomat putket ja suuret hitsatut putket (halkaisija yli 406,4 millimetriä). Terästeollisuuden laajennettu määritelmä toistetaan myös vuosien 2007-2013 alueellisia valtiontukia koskevien suuntaviivojen (21) liitteessä I ja yleisen ryhmäpoikkeusasetuksen (22) 2 artiklan 29 kohdassa.
(35)
Näin ollen pöytäkirjaa N:o 2 tai lisäpöytäkirjaa ei muutettu nimenomaisesti siten, että niihin olisi sisällytetty tämä EU:n terästeollisuutta koskeva laajennettu määritelmä, joka sisältää myös putkivalmistajat. Pöytäkirjan N:o 2 voimassaolo päättyi 31 päivänä joulukuuta 1997. Lisäpöytäkirjassa jatkettiin pöytäkirjan N:o 2 voimassaoloa 1 päivästä tammikuuta 1998 kahdeksalla vuodella tai Romanian liittymiseen asti (siihen ajankohtaan, joka on aiemmin). Lisäpöytäkirjassa viitataan ”terästuotteisiin” yleisesti, mutta sen soveltamisala on myös erityisesti sidoksissa pöytäkirjassa N:o 2 olevan 9 artiklan 4 kohtaan, joka kattaa ainoastaan EHTY-tuotteet. Erityisesti lisäpöytäkirjan 2 kohdan mukaan pöytäkirjan N:o 2 voimassaolon jatkamisen edellytyksenä oli, että Romania toimittaa komissiolle kansallisen rakenneuudistusohjelman sekä rakenneuudistussuunnitelmat tukea saavia yrityksiä varten ja että molemmat noudattavat Eurooppa-sopimuksen pöytäkirjassa N:o 2 olevan 9 artiklan 4 kohdan vaatimuksia, jotka Romanian valtiontukiviranomainen (Consiliul Concurenței) on arvioinut ja hyväksynyt.
(36)
Tämän vuoksi on todettava, että liitteessä VII olevassa 17 kohdassa, jota on tulkittu liitteessä VI olevan 1, 2 ja 6 kohdan mukaisesti, tai pöytäkirjassa N:o 2 tai lisäpöytäkirjassa ei anneta komissiolle valtuuksia valvoa Romanian putkivalmistajille ennen liittymistä myönnettyjä tukia erityisesti vuosina 1994-2004.
(37)
Sen lisäksi, että komissio tulkitsi soveltamisalaa asianomaisen oikeusperustan (liite VII, pöytäkirja N:o 2 ja lisäpöytäkirja; ks. johdanto-osan 27)-34) kappale) mukaisesti, se arvioi myös, ovatko yhteisön ja Romanian vuonna 2001 hyväksymät Eurooppa-sopimuksen ja pöytäkirjan N:o 2 valtiontukia koskevien määräysten soveltamista koskevat täytäntöönpanosäännöt (23), jäljempänä ’täytäntöönpanosäännöt’, merkityksellisiä komission takautuvien valvontavaltuuksien laajuuden määrittämisen kannalta arvioitaessa Romanian putkivalmistajille ennen liittymistä myönnettyjä (mahdollisia) valtiontukia.
(38)
Yleisperiaate on, että täytäntöönpanosäännöissä vahvistetaan menettelysäännöt, jotka on erotettava Eurooppa-sopimukseen ja pöytäkirjaan N:o 2 sisältyvistä aineellisista valtiontukisäännöistä. On kuitenkin huomattava, että täytäntöönpanosäännöt sisältävät myös erityisiä säännöksiä perusteista, joiden mukaan arvioidaan, onko tuki Eurooppa-sopimuksen ja pöytäkirjan N:o 2 mukaista.
(39)
Täytäntöönpanosääntöjen 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä todetaan seuraavaa: ”Yksittäisten tukien ja tukiohjelmien yhteensopivuutta Eurooppa-sopimuksen määräysten kanssa arvioidaan näiden sääntöjen 1 artiklan mukaisesti Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 artiklan määräysten soveltamisesta johtuvien perusteiden mukaisesti, mukaan lukien voimassa oleva ja tuleva johdettu oikeus, puitteet, suuntaviivat ja muut yhteisössä voimassa olevat asiaa koskevat hallinnolliset määräykset sekä Euroopan yhteisöjen ensimmäisen oikeusasteen tuomioistuimen ja Euroopan yhteisöjen tuomioistuimen oikeuskäytäntö ja kaikki päätökset, jotka assosiaationeuvosto mahdollisesti tekee 4 artiklan 3 kohdan nojalla.” Virkkeessä vahvistetaan yleisperiaate, jonka mukaan perusteet sen arvioimiseksi, onko valtiontuki yleisesti Eurooppa-sopimuksen mukaista, ovat luonteeltaan muuttuvia, sillä niihin sisällytetään jatkuvasti EU:n lainsäädännön ja oikeuskäytännön muutoksia ja kehityskulkuja.
(40)
Täytäntöönpanosääntöjen 2 artiklan 1 kohdan toisessa virkkeessä viitataan erityisesti pöytäkirjan N:o 2 mukaisiin soveltuvuusperusteisiin: ”Jos tuet ja tukiohjelmat koskevat Eurooppa-sopimuksen pöytäkirjan n:o 2 soveltamisalaan kuuluvia tuotteita, tämän kohdan ensimmäistä virkettä sovelletaan täysimääräisesti sillä poikkeuksella, että arviointia ei tehdä Euroopan yhteisön perustamissopimuksen 87 artiklan määräysten soveltamisesta johtuvien perusteiden mukaisesti, vaan Euroopan hiili- ja teräsyhteisön perustamissopimuksen valtiontukia koskevien määräysten soveltamisesta johtuvien perusteiden mukaisesti.” Virkkeen muotoilu osoittaa selvästi, että toisin kuin yleinen tuki, josta säädetään 2 artiklan 1 kohdan ensimmäisessä virkkeessä (ks. johdanto-osan 39) kappale), pöytäkirjan N:o 2 soveltamisalaan kuuluvan tuen osalta yhteensopivuutta koskevat perusteet ovat muuttuneet suhteessa EHTY:n perustamissopimukseen. Yhteensopivuutta koskevien perusteiden kehittymisestä EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päätyttyä vuonna 2002 ei mainita.
(41)
Täytäntöönpanosääntöjen 2 artiklan 2 ja 3 kohdassa vahvistetaan järjestelmä, jonka kautta Romania voi muuttaa yhteensopivuutta koskevia EU:n perusteita. Romanialle ilmoitetaan kaikista yhteensopivuutta koskevien yhteisön perusteiden muutoksista, joita ei ole julkaistu, ja ”jos Romania ei vastusta tällaisia muutoksia kolmen kuukauden kuluessa siitä, kun se on saanut muutoksista virallisen tiedon, niistä tulee yhteensopivuuden arvioinnin perusteita tämän artiklan 1 kohdan mukaisesti. Jos Romania vastustaa muutoksia, käydään neuvotteluja näiden sääntöjen 7 ja 8 artiklan mukaisesti ottaen huomioon Eurooppa-sopimuksen määräykset lainsäädäntöjen lähentämisestä.”
(42)
Vaikka Romania ei vastustanut kolmen kuukauden kuluessa vuonna 2002 tehtyä terästeollisuutta koskevan yhteisön määritelmän muutosta, jossa mukaan otettiin myös putkivalmistajat, tätä yhteisön lainsäädännön muutosta ei voitu soveltaa Eurooppa-sopimukseen kuulumattomiin toimenpiteisiin eli niihin, jotka eivät kuuluneet EHTY:n perustamissopimuksen soveltamisalaan. Lisäksi koska liite VII on erityissäännös (lex specialis), komissio ei voi sen soveltamisalaa määritellessään pitää perustana EU-teräksen määritelmän jatkamista EHTY:n perustamissopimuksen voimassaolon päättymisen jälkeen. Tämän vuoksi on todettava, että on erotettava selkeästi Romaniassa teräsalalla ennen liittymistä Eurooppa-sopimuksen nojalla annettuun valtiontukeen sovellettavan lainsäädännön muuttuva luonne sekä komission takautuvia valvontavaltuuksia koskeva vääjäämättä tiukka tulkinta, joka johtuu liitteestä VII, pöytäkirjasta N:o 2 ja lisäpöytäkirjasta.
VI. PÄÄTELMÄT
(43)
Komissio katsoo edellä esitettyjen seikkojen perusteella (ks. erityisesti johdanto-osan 34) ja 39) kappale), ettei sillä ole liitteen VII perusteella toimivaltaa tarkastella valtiontukea, jonka Romania on myöntänyt ennen EU:hun liittymistä Romanian putkivalmistajille, erityisesti vuosina 1993-2004. Tämä menettely lopetetaan, koska komissiolla ei ole toimivaltaa tarkastella sen kohteena olevia toimenpiteitä,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN PÄÄTÖKSEN:
1 artikla
SEUT-sopimuksen 108 artiklan 2 kohdassa määrätty muodollinen menettely, joka aloitettiin Romanialle osoitetulla 25 päivänä syyskuuta 2007 päivätyllä kirjeellä, lopetetaan, sillä komissiolla ei ole Romanian liittymissopimuksen VII liitteen B kohdan nojalla toimivaltaa tarkastella Romanian Petrotub S.A:n yksityistämisen yhteydessä vuonna 2003 myöntämiä toimenpiteitä.
2 artikla
Tämä päätös on osoitettu Romanialle.
Tehty Brysselissä 6 päivänä heinäkuuta 2010.