KOMMISSIONENS FORORDNING (EU) Nr. 116/2010
af 9. februar 2010
om ændring af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 for så vidt angår listen over ernæringsanprisninger
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EF) nr. 1924/2006 af 20. december 2006 om ernærings- og sundhedsanprisninger af fødevarer (1), særlig artikel 8, stk. 2, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
I henhold til artikel 8, stk. 1, i forordning (EF) nr. 1924/2006 er det kun tilladt at anvende ernæringsanprisninger for fødevarer, hvis de er angivet i bilaget til samme forordning, hvor også betingelserne for anvendelse af anprisningerne er beskrevet.
(2)
Forordning (EF) nr. 1924/2006 foreskriver ligeledes, at ændringer af bilaget vedtages efter høring af Den Europæiske Fødevaresikkerhedsautoritet (EFSA) (i det følgende benævnt »autoriteten«), hvor det er relevant.
(3)
Forud for vedtagelsen af forordning (EF) nr. 1924/2006 anmodede Kommissionen autoriteten om en udtalelse om ernæringsanprisninger og deres anvendelsesbetingelser vedrørende omega-3-fedtsyrer, enkeltumættet fedt, flerumættet fedt og umættet fedt.
(4)
I sin udtalelse af 6. juli 2005 (2) konkluderer autoriteten, at omega-3-fedtsyrer, enkeltumættet fedt, flerumættet fedt og umættet fedt spiller en vigtig rolle i kosten. Visse typer umættet fedt såsom omega-3-fedtsyrer indtages sommetider i mindre mængder end anbefalet. Ernæringsanprisninger, hvori der gøres opmærksom på, at bestemte fødevarer er kilde til eller har et højt indhold af disse næringsstoffer, kunne derfor hjælpe forbrugerne til at træffe sundere valg. Sådanne ernæringsanprisninger figurerede imidlertid ikke på listen i bilaget til forordning (EF) nr. 1924/2006, som vedtaget af Europa-Parlamentet og Rådet, idet anvendelsesbetingelserne for dem ikke på det tidspunkt kunne fastlægges nærmere.
(5)
Eftersom disse anvendelsesbetingelser nu er fastlagt, og under hensyntagen til en udtalelse om referenceindtagsværdier for omega-3- og omega-6-fedtsyrer i mærkning, som autoriteten vedtog den 30. juni 2009 (3), bør de pågældende anprisninger derfor opføres på listen.
(6)
Hvad angår anprisningerne »Kilde til omega-3-fedtsyrer« og »Højt indhold af omega-3-fedtsyrer«, bør der i anvendelsesbetingelserne sondres mellem de to typer omega-3-fedtsyrer, som har forskellige fysiologiske funktioner og anbefales indtaget i forskellige mængder. De pågældende anvendelsesbetingelser bør desuden omfatte angivelse af en nødvendig minimumsmængde pr. 100 g og 100 kcal produkt, så det sikres, at kun fødevarer, der ved indtagelse af de relevante mængder bibringer en betydelig mængde omega-3-fedtsyrer, kan forsynes med disse anprisninger.
(7)
Med hensyn til anprisningerne »Højt indhold af enkeltumættet fedt«, »Højt indhold af flerumættet fedt« og »Højt indhold af umættet fedt« bør anvendelsesbetingelserne omfatte krav om et minimumsindhold af umættet fedt i fødevaren og derigennem sikre, at den anpriste mængde altid svarer til en betydelig mængde ved indtagelse af de mængder, der vil være realistiske med en varieret kost.
(8)
Foranstaltningerne i denne forordning er i overensstemmelse med udtalelse fra Den Stående Komité for Fødevarekæden og Dyresundhed -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
Artikel 1
Bilaget til forordning (EF) nr. 1924/2006 ændres som angivet i bilaget til nærværende forordning.
Artikel 2
Denne forordning træder i kraft på tyvendedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i hver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 9. februar 2010.
KOMISSION ASETUS (EU) N:o 116/2010,
annettu 9 päivänä helmikuuta 2010,
Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1924/2006 muuttamisesta ravitsemusväitteiden luettelon osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon elintarvikkeita koskevista ravitsemus- ja terveysväitteistä 20 päivänä joulukuuta 2006 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EY) N:o 1924/2006 (1) ja erityisesti sen 8 artiklan 2 kohdan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksen (EY) N:o 1924/2006 8 artiklan 1 kohdassa todetaan, että elintarvikkeita koskevat ravitsemusväitteet ovat sallittuja vain, jos ne on lueteltu asetuksen liitteessä, jossa vahvistetaan myös niiden käytön edellytykset.
(2)
Asetuksessa (EY) N:o 1924/2006 säädetään myös, että kyseiseen liitteeseen tarvittaessa tehtävät muutokset hyväksytään sen jälkeen, kun on kuultu Euroopan elintarviketurvallisuusviranomaista, jäljempänä ’elintarviketurvallisuusviranomainen’.
(3)
Ennen asetuksen (EY) N:o 1924/2006 antamista komissio pyysi elintarviketurvallisuusviranomaiselta lausunnon omega-3-rasvahappoja, kertatyydyttymätöntä rasvaa, monityydyttymätöntä rasvaa ja tyydyttymätöntä rasvaa koskevista ravitsemusväitteistä ja niiden käytön edellytyksistä.
(4)
Elintarviketurvallisuusviranomainen toteaa 6 päivänä heinäkuuta 2005 antamassaan lausunnossa (2), että omega-3-rasvahapoilla, kertatyydyttymättömällä rasvalla, monityydyttymättömällä rasvalla ja tyydyttymättömällä rasvalla on tärkeä merkitys ruokavaliossa. Joitain tyydyttymättömiä rasvoja, kuten omega-3-rasvahappoja, käytetään joskus suositeltua vähemmän. Näin ollen ravitsemusväitteet, jotka auttavat tunnistamaan näiden ravintoaineiden lähteenä toimivat tai niitä runsaasti sisältävät elintarvikkeet, voisivat auttaa kuluttajia tekemään terveellisempiä valintoja. Tällaisia ravitsemusväitteitä ei kuitenkaan sisällytetty asetuksen (EY) N:o 1924/2006 liitteessä vahvistettuun luetteloon siinä muodossa kuin Euroopan parlamentti ja neuvosto asetuksen hyväksyivät, koska väitteiden käytön edellytyksiä ei voitu vielä määrittää selkeästi.
(5)
Koska väitteiden käytön edellytykset on nyt määritetty ja kun lisäksi otetaan huomioon elintarvikeviranomaisen 30 päivänä kesäkuuta 2009 antama lausunto (3) omega-3- ja omega-6-rasvahappojen saannin viitearvojen merkitsemisestä, kyseiset väitteet on syytä lisätä luetteloon.
(6)
Väitteiden ”omega-3-rasvahappojen lähde” ja ”runsaasti omega-3-rasvahappoja” käytön edellytyksissä on syytä erottaa nämä kaksi erilaista omega-3-rasvahappotyyppiä, joilla on erilaiset fysiologiset tehtävät ja joille suositellaan eri käyttömääriä. Käytön edellytyksissä olisi lisäksi määritettävä ravintoaineen vaadittu vähimmäismäärä tuotteessa 100 grammaa ja 100 kilokaloria kohti, jotta voidaan varmistaa, että kyseisiä väitteitä voidaan käyttää vain sellaisista elintarvikkeista, jotka käyttömääräänsä nähden sisältävät merkitsevän määrän omega-3-rasvahappoja.
(7)
Väitteiden ”runsaasti kertatyydyttymätöntä rasvaa”, ”runsaasti monityydyttymätöntä rasvaa” ja ”runsaasti tyydyttymätöntä rasvaa” käytön edellytyksissä olisi asetettava vaadittu vähimmäismäärä elintarvikkeen sisältämälle tyydyttymättömälle rasvalle ja näin varmistettava, että väitteen mukainen määrä on aina merkitsevä suhteessa sellaiseen käyttömäärään, joka on saavutettavissa, kun kyseistä elintarviketta nautitaan osana tasapainoista ruokavaliota.
(8)
Tässä asetuksessa säädetyt toimenpiteet ovat elintarvikeketjua ja eläinten terveyttä käsittelevän pysyvän komitean lausunnon mukaiset,
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
1 artikla
Muutetaan asetuksen (EY) N:o 1924/2006 liite tämän asetuksen liitteen mukaisesti.
2 artikla
Tämä asetus tulee voimaan kahdentenakymmenentenä päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 9 päivänä helmikuuta 2010.