KOMMISSIONENS DELEGEREDE FORORDNING (EU) Nr. 918/2012
af 5. juli 2012
om udbygning af Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 236/2012 om short selling og visse aspekter af credit default swaps med hensyn til definitioner, beregning af korte nettopositioner, dækkede credit default swaps på statsobligationer, meddelelsestærskler, likviditetstærskler for suspension af begrænsninger, betydelige fald i værdien for finansielle instrumenter og negative hændelser
(EØS-relevant tekst)
EUROPA-KOMMISSIONEN HAR -
under henvisning til traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde,
under henvisning til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 236/2012 af 14. marts 2012 om short selling og visse aspekter af credit default swaps (1), særlig artikel 2, stk. 2, artikel 3, stk. 7, artikel 4, stk. 2, artikel 7, stk. 3, artikel 13, stk. 4, artikel 23, stk. 7, og artikel 30, og
ud fra følgende betragtninger:
(1)
Forordning (EU) nr. 236/2012 indfører visse foranstaltninger vedrørende short selling og credit default swaps. Artikel 42 i forordning (EU) nr. 236/2012 tillægger Kommissionen beføjelse til at vedtage delegerede retsakter med henblik på at udbygge forordningens bestemmelser i overensstemmelse med artikel 290 i traktaten om Den Europæiske Unions funktionsmåde (TEUF). Denne delegerede retsakt udbygger og ændrer visse ikke-væsentlige bestemmelser.
(2)
Bestemmelserne i denne forordning hænger tæt sammen, eftersom tærsklerne for meddelelse og offentliggørelse samt fastsættelsen af udækkede credit default swaps afhænger af definitionerne af og metoderne til beregning af korte positioner, mens bestemmelserne om betydelige fald i værdien for finansielle instrumenter, fald i likviditeten af markeder for statsobligationer og fastlæggelse af negative hændelser hænger uløseligt sammen. For at sikre sammenhæng mellem de bestemmelser om short selling, der skal træde i kraft på samme tid, bør alle bestemmelser, der kræves i henhold til forordning (EU) nr. 236/2012, medtages i én og samme forordning.
(3)
Forordning (EU) nr. 236/2012 indeholder en række definitioner. Af hensyn til klarheden og retssikkerheden kræves der yderligere supplerende bestemmelser i relation til definitionerne i artikel 2, stk. 1, navnlig når en fysisk eller juridisk person anses for at eje et finansielt instrument med henblik på anvendelse af definitionen af short selling, og yderligere præcisering af, hvornår en fysisk eller juridisk person anses for at »besidde« en aktie eller et gældsinstrument med henblik på anvendelse af forordning (EU) nr. 236/2012. Præciseringerne skal sikre, at forordning (EU) nr. 236/2012 har den tilsigtede virkning på en konsekvent måde til trods for forskellig tilgang i medlemsstaternes lovgivning. Begreberne ejerskab og besiddelse i forbindelse med værdipapirer er ikke harmoniseret mellem medlemsstaterne, men bestemmelserne i forordning (EU) nr. 236/2012 skal kun gælde for short selling, uden at dette berører en eventuel fremtidig udvikling på det retlige område, f.eks. harmonisering af lovgivning.
(4)
Forordning (EU) nr. 236/2012 indfører begrænsninger og forpligtelser, f.eks. krav om meddelelse og offentliggørelse, for fysiske eller juridiske personer, der besidder eller indgår korte nettopositioner i aktiver og statsobligationer. Lange og korte positioner i aktier og statsobligationer kan besiddes og værdiansættes på forskellige måder. For at sikre en konsekvent tilgang og efterkomme hensigten med foranstaltningerne vedrørende korte positioner i aktier og statsobligationer bør det derfor præciseres, hvordan korte nettopositioner beregnes. Short selling kan ske via enkelte instrumenter eller via kurve af statsobligationer, og det er således nødvendigt at præcisere, hvordan short selling via kurve indgår i disse beregninger. For at sikre en solid tilgang til beregningen af korte nettopositioner er det nødvendigt at anvende en mere restriktiv tilgang ved præcisering af lange positioner end korte positioner i aktier. Da værdien af nogle finansielle instrumenter afhænger af variationer i kursen på de underliggende instrumenter, er det nødvendigt at præcisere, hvordan der skal tages højde herfor. Den deltavægtede metode er nærmere beskrevet, da dette er den almindeligt accepterede praksis.
(5)
Korte nettopositioner beregnes ved hjælp af de lange og korte positioner, som en fysisk eller juridisk person besidder. Lange og korte positioner kan dog besiddes af forskellige enheder i en gruppe eller være placeret i forskellige fonde forvaltet af en fondsforvalter. Store korte nettopositioner kan skjules ved at fordele dem mellem enheder i en gruppe eller mellem forskellige fonde. For at reducere omfanget af unddragelse og sikre, at meddelelser og rapportering vedrørende korte positioner giver et nøjagtigt og repræsentativt billede, kræves der mere detaljerede bestemmelser om, hvordan korte nettopositioner bør beregnes for enheder i en gruppe og for fondsforvaltere. Med henblik på gennemførelsen af disse bestemmelser er det nødvendigt at definere begrebet investeringsstrategi for at præcisere, hvilke enheders korte positioner i en gruppe og hvilke fondes korte positioner der skal aggregeres. Desuden er der behov for at definere forvaltningsaktiviteter for at præcisere, hvilke fondes korte positioner, der skal aggregeres. Med henblik på at sikre, at meddelelserne afgives, er det nødvendigt at angive, hvilke enheder i en gruppe eller i forskellige fonde, der skal foretage beregningerne og afgive meddelelserne.
(6)
Forordning (EU) nr. 236/2012 indfører begrænsninger for indgåelse af udækkede credit default swap-transaktioner i statsobligationer, men tillader, at dækkede credit default swaps på statsobligationer indgås med henblik på legitim risikoafdækning. En lang række aktiver og passiver kan risikoafdækkes ved hjælp af credit default swaps på statsobligationer, men det kan i mange tilfælde være vanskeligt at skelne mellem legitim risikoafdækning og spekulation. Det skal derfor præciseres, hvornår credit default swaps på statsobligationer anses for at være dækket. Hvor der er behov for, at en kvantitativ måling af korrelationen præciseres på et konsistent grundlag, anvendes en simpel, almindeligt anerkendt og forstået måling, f.eks. Pearsons korrelationskoefficient, beregnet som kovariansen af de to variabler divideret med produktet af deres standardafvigelser. I praksis er det vanskeligt at opnå kongruens mellem aktiver og passiver med det formål at skabe en perfekt risikoafdækning, hvilket skyldes forskellige karakteristika for forskellige aktiver og passiver samt volatilitet i deres værdier. Forordning (EU) nr. 236/2012 kræver en forholdsmæssig tilgang til målinger og ved definition af en udækket credit default swap, og det er derfor nødvendigt at præcisere, hvordan en forholdsmæssig tilgang skal finde anvendelse på aktiver og passiver, der sikres med en dækket credit default swap. Forordning (EU) nr. 236/2012 foreskriver ikke nogen specifik grad af korrelation for en dækket credit default swap-position i statsobligationer, og der er således behov for at præcisere, at korrelation skal give mening.
(7)
I henhold til forordning (EU) nr. 236/2012 bør en fysisk eller juridisk person, som besidder en kort nettoposition i statsobligationer, der overstiger en tærskel, underrette den relevante kompetente myndighed om disse positioner. En passende præcisering af denne tærskel er derfor påkrævet. Minimale værdier, der ikke har betydelig indvirkning på det pågældende marked for statsobligationer, bør ikke kræve meddelelse, og tærsklen bør bl.a. tage hensyn til likviditeten på de enkelte markeder for statsobligationer, det samlede antal udestående udstedte statsobligationer og målene med denne foranstaltning.
(8)
De data, der kræves til beregning af meddelelsestærsklerne for korte nettopositioner i forbindelse med udstedte statsobligationer, foreligger ikke på ikrafttrædelsesdatoen for denne forordning. De to kriterier, der anvendes til at fastlægge meddelelsestærsklerne på datoen for offentliggørelsen, bør for det første være det samlede antal udestående udstedte statsobligationer for den statslige udsteder og dernæst eksistensen af et likvidt futures-marked for de pågældende statsobligationer. Der bør vedtages reviderede tærskler, når der foreligger relevante data for alle kriterierne.
(9)
Når likviditeten på et marked for statsobligationer falder under en vis tærskel, kan begrænsningerne for investorer, der indgår i udækket short selling af statsobligationer, ophæves midlertidigt med henblik på at stimulere likviditeten på det pågældende marked. Hvis der sker et betydeligt fald i værdien af finansielt instrument i et handelssystem, kan de kompetente myndigheder forbyde eller begrænse short selling eller begrænse transaktioner i dette instrument. Der er en lang række instrumenter, og tærsklen for hver af de forskellige klasser af finansielle instrumenter skal angives under hensyntagen til f.eks. forskellene mellem instrumenterne og forskellene i deres markeders volatilitet.
(10)
Der er ikke anført en tærskel for et betydeligt fald i værdien af enhedsprisen for et børsnoteret investeringsinstitut med undtagelse af exchange traded funds (ETF'er), som er investeringsinstitutandele, i denne forordning, da den, selv om kursen frit kan variere i handelssystemet, er underlagt en bestemmelse i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2009/65/EF af 13. juli 2009 om samordning af love og administrative bestemmelser om visse institutter for kollektiv investering i værdipapirer (investeringsinstitutter) (2), som holder kurserne tæt på nettoværdien af investeringsinstitutter. Der er ikke anført en tærskel for et betydeligt fald i værdien af andre derivater end dem, der er anført i denne forordning.
(11)
I denne forordning præciseres interventionsbeføjelserne for både de relevante kompetente myndigheder og Den Europæiske Værdipapir- og Markedstilsynsmyndighed (ESMA), som er oprettet og udøver sine beføjelser i henhold til Europa-Parlamentets og Rådets forordning (EU) nr. 1095/2010 (3), i tilfælde af negative hændelser eller en negativ udvikling. Der kræves en liste over sådanne hændelser for at sikre en konsekvent tilgang, og som samtidig gør det muligt at iværksætte hensigtsmæssige foranstaltninger, hvis negative hændelser eller en negativ udvikling indtræder.
(12)
Af hensyn til retssikkerheden er det nødvendigt, at denne forordning træder i kraft samme dag som Kommissionens delegerede forordning (EU) nr. 919/2012 (4) -
VEDTAGET DENNE FORORDNING:
KAPITEL I
ALMINDELIGE BESTEMMELSER
Artikel 1
Genstand
Ved denne forordning fastsættes der gennemførelsesbestemmelser, som udbygger følgende artikler i forordning (EU) nr. 236/2012 for så vidt angår:
-
artikel 2, stk. 2, i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af ejerskab og short selling
-
artikel 3, stk. 7, i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af tilfælde af og metoden til beregning af korte nettopositioner og definitionen af besiddelse
-
artikel 4, stk. 2, i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af udækkede positioner i credit default swaps på statsobligationer og beregningsmetoder for grupper og fondsforvaltningsaktiviteter
-
artikel 7, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af meddelelsestærskler for betydelige korte positioner i statsobligationer
-
artikel 13, stk. 4, i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af likviditetstærskler for suspension af begrænsninger vedrørende short selling af statsobligationer
-
artikel 23, stk. 7, i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af betydelige fald i værdien af andre finansielle instrumenter end likvide aktier
-
artikel 30 i forordning (EU) nr. 236/2012 til yderligere præcisering af de kriterier og faktorer, der skal tages hensyn til ved fastlæggelsen af, i hvilke tilfælde de negative hændelser eller den negative udvikling, der henvises til i artikel 18-21 og artikel 27, samt de trusler, der er omhandlet i artikel 28, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 236/2012, forekommer.
Artikel 2
Definitioner
I denne forordning forstås ved:
a) »gruppe«: juridiske enheder, som er kontrollerede virksomheder i henhold til artikel 2, stk. 1, litra f), i Europa-Parlamentets og Rådets direktiv 2004/109/EF (5), og den fysiske eller juridiske person, der kontrollerer en sådan virksomhed
b) »supranational udsteder«: en udsteder i henhold til artikel 2, stk. 1, litra d), nr. i), iv), v) og vi), i forordning (EU) nr. 236/2012.
KAPITEL II
SUPPLERENDE PRÆCISERING AF DEFINITIONER, JF. ARTIKEL 2, STK. 2, OG ARTIKEL 3, STK. 7, LITRA A)
Artikel 3
Præcisering af udtrykket »ejerskab« og definition af short selling
1. Med henblik på anvendelse af definitionen af short selling anses en fysisk eller juridisk person for at eje et finansielt instrument, når der er tale om retligt eller reelt ejerskab heraf i overensstemmelse med den lovgivning, der er gældende for short selling af den pågældende aktie eller det pågældende gældsinstrument. Når fysiske eller juridiske personer er retmæssige ejere af en aktie eller et gældsinstrument, anses denne aktie eller dette gældsinstrument for at være ejet af den ultimative retmæssige ejer, herunder når aktien eller gældsinstrumentet besiddes af en nominel ejer. Med henblik på anvendelse af denne artikel er den reelle ejer den investor, som påtager sig den økonomiske risiko ved at erhverve et finansielt instrument.
2. Med henblik på anvendelse af artikel 2, stk. 1, litra b), nr. i), ii) og iii), i forordning (EU) nr. 236/2012 omfatter »short selling« som omhandlet i artikel 2, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 236/2012 ikke:
a)
salg af finansielle instrumenter, der er blevet overført i henhold til en aftale om udlån af værdipapirer eller en repoaftale, såfremt værdipapirerne returneres, eller overdrageren tilbagekalder værdipapirerne, således at afvikling kan gennemføres på afviklingstidspunktet
b)
salg af et finansielt instrument, der foretages af en fysisk eller juridisk person, der har købt det finansielle instrument inden salget, men som ikke har fået leveret det pågældende finansielle instrument på tidspunktet for salget, såfremt det finansielle instrument leveres i så god tid, at afvikling kan gennemføres på forfaldstidspunktet
c)
salg af et finansielt instrument, der foretages af en fysisk eller juridisk person, der har udnyttet en option eller et tilsvarende krav på det pågældende finansielle instrument, såfremt det finansielle instrument leveres i så god tid, at afvikling kan gennemføres på afviklingstidspunktet.
Artikel 4
Besiddelse
Med henblik på anvendelse af artikel 3, stk. 2, litra a), i forordning (EU) nr. 236/2012 anses en fysisk eller juridisk person for at besidde en aktie eller et gældsinstrument i følgende tilfælde:
a)
Den fysiske eller juridiske person ejer aktien eller gældsinstrumentet i henhold til artikel 3, stk. 1.
b)
Et retskraftigt krav om at få overført ejerskab af aktien eller gældsinstrumentet til den fysiske eller juridiske person i henhold til den lovgivning, der gælder for det pågældende salg.
KAPITEL III
KORTE NETTOPOSITIONER, JF. ARTIKEL 3, STK. 7, LITRA B
Artikel 5
Korte nettopositioner i aktier - lange positioner
1. Der tages også højde for besiddelse af en aktie via en lang position i en kurv af aktier, hvis aktien er repræsenteret i kurven.
2. Enhver eksponering via et andet finansielt instrument end den aktie, der giver en økonomisk fordel i tilfælde af en stigning i kursen på aktien som fastsat i artikel 3, stk. 2, litra b), i forordning (EU) nr. 236/2012, betyder enhver eksponering mod aktiekapital via et eller flere af de instrumenter, der er anført i bilag I, del 1.
Eksponeringen omhandlet i første afsnit afhænger af værdien af den aktie, som en kort nettoposition skal beregnes for, og som giver en økonomisk fordel i tilfælde af en stigning i kursen på eller værdien af aktien.
Artikel 6
Korte nettopositioner i aktier - korte positioner
1. Der tages også højde for short selling af en aktie via short selling af en kurv af aktier, for så vidt angår denne aktie, i det omfang, som aktien er repræsenteret i kurven.
2. For så vidt angår artikel 3, stk. 1, litra a), og artikel 3, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2012, tages der højde for positionen ved beregningen af den korte position, såfremt en position i et finansielt instrument, herunder de instrumenter, der er anført i bilag I, del 1, giver en økonomisk fordel i tilfælde af et fald i kursen eller værdien af aktien.
Artikel 7
Korte nettopositioner i aktier - generelt
Der tages højde for følgende kriterier, for så vidt angår de korte nettopositioner, der er omhandlet i artikel 5 og 6:
a)
Det er irrelevant, om der er indgået aftale om kontant afregning eller fysisk levering af de underliggende aktiver.
b)
Korte positioner i finansielle instrumenter, der giver anledning til et krav på ikke-udstedte aktier, tegningsrettigheder, konvertible obligationer og andre tilsvarende instrumenter betragtes ikke som korte positioner ved beregning af en kort nettoposition.
Artikel 8
Korte nettopositioner i statsobligationer - lange positioner
1. Med henblik på anvendelse af denne artikel og bilag II er kursdannelsen lig med udbytte, eller hvis der ikke er noget udbytte for et af de relevante aktiver eller passiver, eller udbyttet ikke egner sig til at sammenligne de relevante aktiver eller passiver, er den lig med kursen. Der tages også højde for besiddelse af et statsgældsinstrument via en lang position i en kurv af statsgældsinstrumenter fra forskellige statslige udstedere, hvis statsobligationen er repræsenteret i kurven.
2. Med henblik på anvendelse af artikel 3, stk. 2, litra b), i forordning (EU) nr. 236/2012, betyder enhver eksponering via et andet finansielt instrument end den statsobligation, der giver en økonomisk fordel i tilfælde af en stigning i kursen på statsobligationen, enhver eksponering via et eller flere af de instrumenter, der er anført i bilag I, del 2, såfremt deres værdi afhænger af værdien af den statsobligation, som en kort nettoposition skal beregnes for, og som giver en økonomisk fordel i tilfælde af en stigning i kursen eller værdien af statsobligationen.
3. Såfremt de er tæt forbundne i henhold til artikel 3, stk. 5, i forordning (EU) nr. 236/2012 og stk. 4 og 5, medtages alle nettobesiddelser af statsobligationer, som er tæt forbundet med kursen på de pågældende statsobligationer i enhver kort position, i beregningen af den lange position. Statsgældsinstrumenter fra tredjelandsudstedere medtages ikke.
4. For aktiver med en kurs på det likvide marked måles en tæt forbindelse mellem kursen på et gældsinstrument fra en anden statslig udsteder og kursen på gældsinstrumentet fra den givne statslige udsteder på grundlag af historiske data ved hjælp af dagligt akkumulerede vægtede data for den 12-måneders periode, der går forud for positionen i statsobligationer. For aktiver, hvor der ikke findes et likvidt marked, eller hvor de historiske prisdata dækker under 12 måneder, anvendes en hensigtsmæssig erstatning af tilsvarende varighed.
5. Med henblik på anvendelse af artikel 3, stk. 5, i forordning (EU) nr. 236/2012 anses et gældsinstrument og en udstedt statsobligation for at være tæt forbundne, når Pearsons korrelationskoefficient er mindst 80 % mellem kursen på gældsinstrumentet fra en anden statslig udsteder og kursen på de pågældende statsobligationer for den relevante periode.
6. Hvis positioner efterfølgende ophører med at være tæt forbundne baseret på en rullende periode på 12 måneder, tages der ikke længere højde for statsobligationerne fra den tidligere tæt forbundne statslige udsteder ved beregning af en lang position. Positioner anses dog ikke for at ophøre med at være tæt forbundne, hvis der opstår et midlertidigt fald i korrelationsniveauet mellem statsobligationerne i højst tre måneder under det niveau, der er fastsat i stk. 4, såfremt korrelationskoefficienten er mindst 60 % i hele perioden på tre måneder.
7. Ved beregning af de korte nettopositioner er det irrelevant, om der er indgået aftale om kontant afregning eller fysisk levering af de underliggende aktiver.
Artikel 9
Korte nettopositioner i statsobligationer - korte positioner
1. Der tages også højde for short selling af statsobligationer via salg af en kurv af statsobligationer, hvis de pågældende statsobligationer er repræsenteret i kurven.
2. Med henblik på anvendelse af artikel 3, stk. 1, litra a), og artikel 3, stk. 3, i forordning (EU) nr. 236/2012 tages der højde for positionen ved beregningen af den korte position, såfremt en position i et instrument, herunder de instrumenter, der er anført i artikel 8, stk. 2, giver en økonomisk fordel i tilfælde af et fald i kursen eller værdien af statsobligationerne.
3. Enhver credit default swap på statsobligationer, der vedrører en statslig udsteder, medtages i beregningen af korte nettopositioner i de pågældende statsobligationer. Salg af credit default swaps på statsobligationer anses for lange positioner, og køb af credit default swaps på statsobligationer anses for korte positioner.
4. Hvis en credit default swap-position i statsobligationer afdækker en anden risiko end de pågældende statsobligationer, kan værdien af den afdækkede risiko ikke behandles som en lang position med hensyn til at beregne, om en fysisk eller juridisk person har en kort nettoposition i statsobligationer udstedt af en statslig udsteder.
5. Ved beregning af de korte nettopositioner er det irrelevant, om der er indgået aftale om kontant afregning eller fysisk levering af de underliggende aktiver.
Artikel 10
Metode til beregning af korte nettopositioner i aktier
1. Med henblik på at beregne den korte nettoposition i aktier i henhold til artikel 3, stk. 4, i forordning (EU) nr. 236/2012 anvendes den deltavægtede model for aktier fastsat i bilag II.
2. Fysiske eller juridiske personer, der beregner lange og korte positioner i de samme aktier, anvender de samme metoder.
3. I beregningen af korte nettopositioner tages der højde for transaktioner i alle finansielle instrumenter, både i og uden for et handelssystem, der giver en økonomisk fordel i tilfælde af en ændring i kursen på eller værdien af aktien.
Artikel 11
Beregning af korte nettopositioner i statsobligationer
1. Med henblik på anvendelse af artikel 3, stk. 5, i forordning (EU) nr. 236/2012 beregnes korte nettopositioner i statsobligationer ved at indregne transaktioner i alle finansielle instrumenter, der giver en økonomisk fordel i tilfælde af en ændring i kursen eller udbyttet af de pågældende statsobligationer. Den deltavægtede model for statsobligationer fastsat i bilag II anvendes.
2. I overensstemmelse med artikel 3, stk. 6, i forordning (EU) nr. 236/2012 beregnes positioner for hver statslig udsteder, hvori en fysisk eller juridisk person har en kort position.
KAPITEL IV
KORTE NETTOPOSITIONER I FONDE ELLER GRUPPER, JF. ARTIKEL 3, STK. 7, LITRA C)
Artikel 12
Metode til beregning af positioner i forbindelse med forvaltningsaktiviteter vedrørende flere fonde eller forvaltede porteføljer
1. Beregningen af den korte nettoposition i en bestemt udsteder foretages i overensstemmelse med artikel 3, stk. 7, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 236/2012 for hver enkelt fond, uanset dens retlige form, og for hver forvaltet portefølje.
2. Med henblik på anvendelse af artikel 12 og 13 forstås ved:
a) »investeringsstrategi«: strategi, der forfølges af en forvaltningsenhed vedrørende en bestemt udsteder, og som søger at opnå en kort nettoposition eller en lang nettoposition via transaktioner i forskellige finansielle instrumenter, der er udstedt af eller vedrører den pågældende udsteder
b) »forvaltningsaktiviteter«: forvaltning af fonde uanset deres retlige form og porteføljeforvaltning i overensstemmelse med en skønsbeføjelse fastlagt i de mandater, som investorerne har givet på individuelt grundlag, såfremt sådanne porteføljer omfatter et eller flere finansielle instrumenter
c) »forvaltningsenhed«: en juridisk person eller enhed, herunder en afdeling, der med skønsmæssige beføjelser forvalter fonde eller porteføljer i henhold til et mandat.
3. Forvaltningsenheden samler de korte nettopositioner, der tilhører de forvaltede fonde og porteføljer, for hvilke den samme investeringsstrategi forfølges i forbindelse med en bestemt udsteder.
4. Når ovennævnte metoder anvendes, skal forvaltningsenheden:
a)
indregne de positioner, der tilhører fonde og porteføljer, hvis forvaltning er uddelegeret af tredjemand
b)
udelukke de positioner, der tilhører fonde, og porteføljer, hvis forvaltning denne har uddelegeret til tredjemand.
Forvaltningsenheden meddeler og offentliggør, når det kræves, den korte nettoposition, der følger af stk. 3 og 4, når den når eller overstiger en relevant meddelelses- eller offentliggørelsestærskel, jf. artikel 5-11 i forordning (EU) nr. 236/2012.
5. En juridisk enhed, der udfører forvaltningsaktiviteter sammen med andre ikke-forvaltningsmæssige aktiviteter, anvender den metode, der er beskrevet i stk. 1-3, alene i forbindelse med sine forvaltningsaktiviteter og meddeler og offentliggør de resulterende korte nettopositioner.
6. For ikke-forvaltningsmæssige aktiviteter, der sætter enheden i besiddelse af korte positioner for egen regning, beregner den juridiske enhed den korte nettoposition i en bestemt udsteder i henhold til artikel 3, stk. 7, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 236/2012 og meddeler og offentliggør de resulterende korte nettopositioner, når det er relevant.
Artikel 13
Metode til beregning af positioner for juridiske enheder i en gruppe, der har lange eller korte positioner i en bestemt udsteder
1. Beregningen af den korte nettoposition foretages i overensstemmelse med artikel 3, stk. 7, litra a) og b), i forordning (EU) nr. 236/2012 for hver enkelt juridisk enhed, der indgår i gruppen. Den relevante juridiske enhed eller den gruppe, som den tilhører, meddeler og offentliggør på dennes vegne den korte nettoposition i en bestemt udsteder, når den når eller overstiger en meddelelses- eller offentliggørelsestærskel. Hvis en eller flere juridiske enheder, som indgår i gruppen, er forvaltningsenheder, anvender de den metode, der er beskrevet i artikel 12, stk. 1-4, for fonds- og porteføljeforvaltningsaktiviteter.
2. De korte og lange nettopositioner tilhørende alle juridiske enheder, der indgår i gruppen, samles og modregnes med undtagelsen af positioner, der tilhører de forvaltningsenheder, der udfører forvaltningsaktiviteterne. Gruppen meddeler og offentliggør, når det er relevant, den korte nettoposition i en bestemt udsteder, når den når eller overstiger en relevant meddelelses- eller offentliggørelsestærskel.
3. Når en kort nettoposition når eller overstiger meddelelsestærsklen i henhold til artikel 5, eller offentliggørelsestærsklen i henhold til artikel 6 i forordning (EU) nr. 236/2012, meddeler og offentliggør en juridisk enhed i gruppen i henhold til artikel 5-11 i forordning (EU) nr. 236/2012 sin korte nettoposition i en bestemt udsteder beregnet i henhold til stk. 1, hvis ingen kort nettoposition på gruppeniveau beregnet i henhold til stk. 2 når eller overstiger en meddelelses- eller offentliggørelsestærskel. En juridisk enhed, der er udpeget til dette formål, meddeler og offentliggør, når det er relevant, sin korte nettoposition på gruppeniveau i en bestemt udsteder beregnet i henhold til stk. 2, når:
i)
en meddelelses- eller offentliggørelsestærskel ikke nås eller overstiges af en juridisk enhed, der indgår i gruppen
ii)
en meddelelses- eller offentliggørelsestærskel nås eller overstiges samtidig af både selve gruppen og en juridisk enhed, der indgår i gruppen.
KAPITEL V
DÆKKEDE CREDIT DEFAULT SWAPS PÅ STATSOBLIGATIONER, JF. ARTIKEL 4, STK. 2
Artikel 14
Tilfælde, som ikke er udækkede credit default swap-positioner i statsobligationer
1. I følgende tilfælde betragtes en credit default swap-position i statsobligationer ikke som en udækket position i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012.
a)
Med hensyn til risikoafdækning som omhandlet i artikel 4, stk. 1, litra b), i forordning (EU) nr. 236/2012 betragtes en credit default swap-position i statsobligationer ikke som en udækket position i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012 og tjener til at afdække risikoen for et fald i værdien af aktiver eller passiver, som er forbundne med risikoen for et fald i værdien af de statsobligationer, som denne credit default swap vedrører, og hvor disse aktiver eller passiver vedrører enheder i den offentlige eller private sektor i den pågældende medlemsstat.
b)
En credit default swap-position i statsobligationer, hvor aktiver eller passiver vedrører enheder i den offentlige eller private sektor i den samme medlemsstat som referencestaten for en credit default swap, betragtes ikke som en udækket position i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012, hvis den:
i.
vedrører en medlemsstat, herunder et ministerium, en myndighed eller et SPV-selskab i medlemsstaten, eller en delstat, hvis det drejer sig om en medlemsstat, der er en forbundsstat
ii.
bruges til at risikoafdække aktiver eller passiver, der består korrelationsprøven i artikel 18.
c)
En credit default swap-position i statsobligationer, hvor aktiver eller passiver vedrører en statslig udsteder, hvori referencestaten for en credit default swap er garant eller aktionær, betragtes ikke som en udækket position i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012, hvis den:
i.
vedrører en medlemsstat
ii.
bruges til at risikoafdække aktiver eller passiver, der består korrelationsprøven i artikel 18.
2. Med henblik på anvendelse af stk. 1, litra a), skal der være en forbindelse mellem værdien af de aktiver eller passiver, der risikoafdækkes, og værdien af de pågældende statsobligationer som omhandlet i artikel 18.
Artikel 15
Tilfælde, som ikke er udækkede credit default swap-positioner i statsobligationer, hvor låntageren er etableret i eller har aktiver eller passiver i flere medlemsstater
1. Hvis låntageren eller modparten i forbindelse med et aktiv eller passiv er etableret i flere medlemsstater, betragtes en credit default swap-position i statsobligationer ikke som en udækket position i følgende tilfælde jf. artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012, forudsat at korrelationsprøven i artikel 18 i denne forordning bestås i hvert enkelt tilfælde:
a)
hvis der er et moderselskab i én medlemsstat og et datterselskab i en anden medlemsstat, og der er ydet et lån til datterselskabet. Hvis moderselskabet yder eksplicit eller implicit kreditstøtte til datterselskabet, tillades det at købe credit default swaps på statsobligationer i moderselskabets og ikke datterselskabets medlemsstat
b)
hvis der er et moderholdingselskab, som ejer eller kontrollerer et driftsdatterselskab i en anden medlemsstat. Hvis moderselskabet har udstedt obligationen, men de risikoafdækkede aktiver og indtægter ejes af datterselskabet, tillades det at købe credit default swaps på statsobligationer, der vedrører datterselskabets medlemsstat
c)
for at risikoafdække en eksponering for et selskab i en medlemsstat, som har investeret i en anden medlemsstats statsobligationer i et omfang, så selskabet ville blive alvorligt berørt i tilfælde af et betydeligt fald i værdien af den anden medlemsstats statsobligationer, forudsat at selskabet er etableret i begge medlemsstater. Når korrelationen mellem denne risiko og den anden medlemsstats gæld er større end korrelationen mellem denne risiko og gælden for den medlemsstat, som selskabet er etableret i, tillades det at købe credit default swaps på statsobligationer, der vedrører den anden medlemsstat.
2. En credit default swap-position i statsobligationer betragtes ikke som en udækket position i følgende tilfælde, jf. artikel 14, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012, forudsat at korrelationsprøven i artikel 18 i denne forordning bestås i hvert enkelt tilfælde:
a)
hvis låntageren eller modparten i forbindelse med et aktiv eller passiv, der risikoafdækkes, er et selskab, der har aktiviteter i hele EU, eller hvis den risikoafdækkede eksponering vedrører EU eller de medlemsstater, der har euroen som valuta, tillades risikoafdækning heraf med et hensigtsmæssigt EU- eller euroområdeindeks for credit default swaps på statsobligationer
b)
hvis modparten i forbindelse med et aktiv eller passiv, der risikoafdækkes, er en supranational udsteder, tillades risikoafdækning af modpartsrisikoen med en hensigtsmæssigt udvalgt kurv af credit default swaps på statsobligationer, som refererer til den pågældende enheds garanter eller aktionærer.
Artikel 16
Dokumentation for udækkede credit default swap-positioner i statsobligationer
En fysisk eller juridisk person, der indgår en credit default swap-position i statsobligationer, skal efter anmodning fra den kompetente myndighed:
a)
over for den pågældende kompetente myndighed dokumentere, hvilke af de tilfælde omhandlet i artikel 15 der var opfyldt, da positionen blev indgået
b)
over for den pågældende kompetente myndighed vise, at korrelationsprøven i artikel 18 er opfyldt og proportionalitetskravene i artikel 19 overholdt med hensyn til den pågældende credit default swap-position i statsobligationer, når som helst de besidder en credit default swap.
Artikel 17
Risikoafdækkede aktiver og passiver
Følgende er tilfælde, hvor aktiver og passiver kan risikoafdækkes via en credit default swap-position i statsobligationer, såfremt betingelserne i artikel 15 og 18 og i forordning (EU) nr. 236/2012 er opfyldt:
a)
en lang position i den pågældende udsteders statsobligationer
b)
en position eller portefølje, der bruges i forbindelse med risikoafdækning af eksponering mod den statslige udsteder, og som indgår i de pågældende credit default swaps
c)
aktiver eller passiver, der vedrører enheder i den offentlige sektor i den medlemsstat, hvis statsobligationer indgår i en credit default swap. Dette omfatter enhver eksponering mod den centrale, regionale og lokale administration, enheder i den offentlige sektor eller enhver eksponering, der garanteres af en hvilken som helst af de nævnte enheder, og kan omfatte finansieringsaftaler, en portefølje af aktiver eller finansielle forpligtelser samt rente- eller valutaswaptransaktioner, i forbindelse med hvilke der anvendes credit default swaps på statsobligationer som et modpartsrisikostyringsredskab til afdækning af eksponeringen ved finansieringsaftaler og udenrigshandelsaftaler
d)
eksponeringer mod enheder i den private sektor etableret i den medlemsstat, hvis statsobligationer indgår i en credit default swap. Disse eksponeringer omfatter, men er ikke begrænset til, lån, modpartskreditrisiko (herunder potentiel eksponering, når der kræves lovpligtig kapital til en sådan eksponering), tilgodehavender og garantier. Aktiverne og passiverne omfatter, men er ikke begrænset til, finansieringsaftaler, en portefølje af aktiver eller finansielle forpligtelser samt rente- eller valutaswaptransaktioner, i forbindelse med hvilke der anvendes credit default swaps på statsobligationer som et modpartsrisikostyringsredskab til afdækning af eksponeringen ved finansieringsaftaler og udenrigshandelsaftaler
e)
alle indirekte eksponeringer for en af de ovennævnte enheder, der forekommer gennem bl.a. eksponering for indeks, fonde eller SPV-selskaber.
Artikel 18
Korrelationsprøve
1. Den korrelationsprøve, der er omhandlet i dette kapitel, skal bestås i et af følgende tilfælde:
a)
den kvantitative korrelationsprøve bestås, når der påvises en Pearsons korrelationskoefficient på mindst 70 % mellem prisen på aktiverne eller passiverne og kursen på statsobligationerne beregnet på grundlag af historiske data ved hjælp af data for en periode på mindst 12 måneders handelsdage umiddelbart inden den dato, hvor credit default swap-positionen i statsobligationer indgås
b)
den kvalitative korrelationsprøve bestås, når der påvises en relevant korrelation, hvilket er en korrelation, der er baseret på relevante data og ikke er dokumentation for blot midlertidig afhængighed. Korrelationen beregnes på grundlag af historiske data ved hjælp af data for perioden på 12 måneders handelsdage, inden credit default swap-positionen i statsobligationer indgås, vægtet til det seneste tidspunkt. Der anvendes en anden tidsramme, hvis det påvises, at forholdene i den pågældende periode lignede betingelserne på det tidspunkt, hvor credit default swap-positionen i statsobligationer blev indgået, eller som ville forekomme i perioden for den eksponering, der risikoafdækkes. For aktiver, hvor der ikke findes en kurs på det likvide marked, eller hvor kursdataene ikke går tilstrækkelig langt tilbage, anvendes en hensigtsmæssig erstatning.
2. Korrelationsprøven i stk. 1 vurderes at være bestået, hvis det kan påvises, at:
a)
den risikoafdækkende eksponering vedrører en virksomhed, der ejes af den statslige udsteder, eller hvor den statslige udsteder ejer hovedparten af den stemmeberettigede aktiekapital, eller hvis gæld garanteres af den statslige udsteder
b)
den risikoafdækkede eksponering vedrører en regional, lokal eller kommunal forvaltning i medlemsstaten
c)
den risikoafdækkede eksponering vedrører en virksomhed, hvis pengestrømme i væsentlig grad afhænger af kontrakter med en statslig udsteder eller et projekt, der finansieres eller i væsentlig grad finansieres eller garanteres af en statslig udsteder, som f.eks. et infrastrukturprojekt.
3. Efter anmodning fra den relevante kompetente myndighed dokumenterer den pågældende part, at korrelationsprøven blev bestået på det tidspunkt, hvor credit default swap-positionen i statsobligationer blev indgået.
Artikel 19
Proportionalitet
1. Når det fastlægges, om størrelsen på en credit default swap-position i statsobligationer står i rimeligt forhold til størrelsen på de risikoafdækkede eksponeringer, hvor fuldstændig risikoafdækning ikke er mulig, kræves der ikke nøjagtig overensstemmelse, og begrænset »overdækning« tillades i henhold til stk. 2. Efter anmodning fra den relevante kompetente myndighed dokumenterer den pågældende part, hvorfor nøjagtig overensstemmelse ikke var mulig.
2. Når det kan begrundes ud fra arten af de risikoafdækkede aktiver og passiver og deres forhold til værdien af statslige udsteders forpligtelser, som er inden for rammerne af den pågældende credit default swap, kan en given værdi af eksponeringer risikoafdækkes ved hjælp af en større værdi af en credit default swap på statsobligationer. Dette tillades dog kun, hvis det påvises, at en større værdi af en credit default swap på statsobligationer er nødvendig for at matche et relevant mål af risiko i forbindelse med referenceporteføljen under hensyntagen til følgende faktorer:
a)
den nominelle positions størrelse
b)
eksponeringernes sensitivitetsforhold til den statslige udsteders forpligtelser, som er inden for rammerne af den pågældende credit default swap
c)
om den pågældende risikoafdækningsstrategi er dynamisk eller statisk.
3. Indehaveren af positionen er ansvarlig for at sikre, at vedkommendes credit default swap-position i statsobligationer altid er forholdsmæssig, og at varigheden for credit default swap-positionen i statsobligationer i så høj grad som muligt i betragtning af de gældende markedskonventioner og likviditeten er tilpasset varigheden for de risikoafdækkede eksponeringer eller den periode, hvori personen agter at besidde eksponeringen. Hvis de eksponeringer, der risikoafdækkes af credit default swap-positionen, realiseres eller indløses, skal de erstattes af tilsvarende eksponeringer, eller credit default swap-positionen skal reduceres eller på anden måde afhændes.
4. Hvis en credit default swap-position i statsobligationer var dækket, da den blev indgået, anses den ikke for at være blevet udækket, hvis den eneste årsag til, at positionen er blevet udækket, er svingninger i markedsværdien af de risikoafdækkede eksponeringer eller værdien af den pågældende credit default swap på statsobligationer.
5. Når parter accepterer en credit default swap-position i statsobligationer som følge af deres forpligtelser som medlemmer af en central modpart, der clearer credit default swap-transaktioner i statsobligationer, og som følge af anvendelsen af denne centrale modparts regler, behandles en sådan position under alle omstændigheder som ufrivillig, og ikke som en position, som parten har indgået, og betragtes derfor ikke som udækket i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012.
Artikel 20
Metode til beregning af udækkede credit default swap-positioner i statsobligationer
1. En fysisk eller juridisk persons credit default swap-position i statsobligationer er dennes nettoposition.
2. Ved beregning af værdien af relevante risici, der afdækkes eller skal afdækkes af en credit default swap-position i statsobligationer, skelnes der mellem statiske og dynamiske risikoafdækningsstrategier. Ved statisk risikoafdækning, f.eks. direkte eksponeringer for statslige eller offentlige organer i medlemsstaten, anvendes jump-to-default-målingen af tabet, hvis den enhed, som positionsindehaveren er eksponeret mod, misligholder sine forpligtelser. Den resulterende værdi sammenlignes derefter med den nominelle nettoværdi af credit default swap-positionen.
3. Ved beregning af værdien af risici justeret for markedsværdien, hvor en dynamisk afdækningsstrategi er påkrævet, foretages beregningerne på et risikovægtet og ikke nominelt grundlag under hensyntagen til, hvor meget en eksponering kan stige eller falde i løbetiden, og de relative volatiliteter af de risikoafdækkede aktiver og passiver og af de omhandlede statsobligationer. Der anvendes en betajustering, hvis det aktiv eller passiv, for hvilke credit default swap-positionen anvendes som risikoafdækning, er forskelligt fra credit default swappens referenceaktiv.
4. Der tages højde for indirekte eksponeringer mod risici, f.eks. gennem indeks, fonde eller SPV-selskaber, og for credit default swap-positioner i forhold til det omfang, hvori referenceaktivet, referencepassivet eller credit default swappen er repræsenteret i indekset, fonden eller en anden mekanisme.
5. Værdien af den relevante portefølje af aktiver eller passiver, som skal risikoafdækkes, fratrækkes nettoværdien af credit default swap-positioner, der besiddes. Hvis den værdi, der fremkommer som resultat, er positiv, betragtes positionen som en udækket credit default swap-position i henhold til artikel 4, stk. 1, i forordning (EU) nr. 236/2012.
KAPITEL VI
MEDDELELSESTÆRSKLER FOR KORTE NETTOPOSITIONER I STATSOBLIGATIONER, JF. ARTIKEL 7, STK. 3
Artikel 21
Meddelelsestærskler for korte nettopositioner vedrørende udstedte statsobligationer
1. Den tærskel, der udløser meddelelsen til den relevante kompetente myndighed vedrørende korte nettopositioner i en statslig udsteders udstedte statsobligationer, er en procentdel af det samlede antal udestående udstedte statsobligationer for hver enkelt statslig udsteder.
2. Meddelelsestærsklen er et pengebeløb. Dette pengebeløb fastsættes ved at anvende den procentvise tærskel på udestående statsobligationer fra en statslig udsteder og runde det derved fremkomne beløb op til nærmeste million euro.
3. Det pengebeløb, som den procentvise tærskel giver, revideres og ajourføres hvert kvartal for at afspejle ændringer i det samlede antal udestående udstedte statsobligationer for hver enkelt statslig udsteder.
4. Det pengebeløb, som den procentvise tærskel giver, og det samlede antal udestående udstedte statsobligationer beregnes efter metoden til beregning af korte nettopositioner i statsobligationer.
5. Startbeløbene og derefter yderligere trin med hensyn til hver enkelt statslig udsteder fastlægges på grundlag af følgende faktorer:
a)
tærsklerne må ikke medføre meddelelseskrav for korte nettopositioner af minimal værdi fra en statslig udsteder
b)
det samlede antal udestående statsobligationer for en statslig udsteder og den gennemsnitlige størrelse af positioner, der besiddes af markedsdeltagere i statsobligationer fra den pågældende statslige udsteder
c)
likviditeten på de enkelte markeder for statsobligationer, herunder eventuelt likviditeten på futures-markedet for de pågældende statsobligationer.
6. Under hensyntagen til faktorerne i stk. 5 fastsættes de relevante meddelelsestærskler for det startbeløb, der gælder for hver statslig udsteder, som en procentdel på 0,1 % eller 0,5 % af den samlede mængde udestående udstedte statsobligationer. Den procentdel, der skal anvendes for hver udsteder, fastlægges ved brug af kriterierne i stk. 5, så hver statslig udsteder tildeles en af de to procenttærskler, der anvendes til at beregne pengebeløbet for meddelelsestærsklen.
7. De to starttærskelkategorier på ikrafttrædelsesdatoen for denne forordning er:
a)
en starttærskel på 0,1 %, som gælder, når det samlede antal udestående udstedte statsobligationer svarer til 0-500 mia. EUR
b)
en tærskel på 0,5 %, som gælder, når det samlede antal udestående udstedte statsobligationer svarer til et beløb på mere end 500 mia. EUR, eller hvis der er et likvidt futures-marked for de pågældende statsobligationer.
8. De yderligere trin fastsættes til 50 % af starttærsklerne, og hvert trin udgør:
a)
0,05 % over startmeddelelsestærsklen på 0,1 % startende ved 0,15 %
b)
0,25 % over startmeddelelsestærsklen på 0,5 % startende ved 0,75 %.
9. Den statslige udsteder går til en tærskelkategori, når der er sket en ændring på den statslige udsteders statsobligationsmarked, og denne ændring har gjort sig gældende i mindst ét kalenderår - ud fra faktorerne i stk. 5.
KAPITEL VII
PARAMETRE FOR OG METODER TIL BEREGNING AF LIKVIDITETSTÆRSKLER FOR SUSPENSION AF BEGRÆNSNINGER VEDRØRENDE SHORT SELLING AF STATSOBLIGATIONER, JF. ARTIKEL 13, STK. 4
Artikel 22
Metoder til beregning af likviditetstærskler for suspension af begrænsninger vedrørende short selling af statsobligationer
1. Det mål for de udstedte statsobligationers likviditet, som skal anvendes af hver kompetent myndighed, er omsætningen defineret som den samlede nominelle værdi af de handlede gældsinstrumenter i forhold til en kurv af benchmarks med forskellige udløbsdatoer.
2. Den midlertidige suspension af begrænsninger vedrørende short selling af statsobligationer kan udløses, når omsætningen i en måned falder til under den femte percentil af den mængde, der blev handlet hver måned i de foregående 12 måneder.
3. For at udføre disse beregninger skal hver kompetent myndighed anvende repræsentative data, som er umiddelbart tilgængelige fra et eller flere handelssystemer, fra OTC-handel eller fra begge, og derefter oplyse ESMA om de anvendte data.
4. Inden de kompetente myndigheder udøver deres beføjelser til at ophæve begrænsningerne vedrørende short selling af statsobligationer, skal de kontrollere, at det betydelige fald i likviditet ikke skyldes sæsonsvingninger i likviditeten.
KAPITEL VIII
BETYDELIGT FALD I VÆRDIEN AF FINANSIELLE INSTRUMENTER, DER IKKE ER LIKVIDE AKTIER, JF. ARTIKEL 23
Artikel 23
Betydeligt fald i værdien af finansielle instrumenter, der ikke er likvide aktier
1. For så vidt angår andre aktier end likvide aktier, forstås ved et betydeligt fald i værdien på en enkelt handelsdag i forhold til slutkursen den foregående handelsdag:
a)
et fald i aktiekursen på 10 % eller mere, hvis aktien indgår i det primære nationale aktieindeks og er det underliggende finansielle instrument for en derivatkontrakt optaget til handel i et handelssystem
b)
et fald i aktiekursen på 20 % eller mere, hvis aktiekursen er mindst 0,50 EUR eller tilsvarende i lokal valuta
c)
et fald i aktiekursen på 40 % eller mere i alle andre tilfælde.
2. En stigning på 7 % eller mere i afkastet hen over afkastkurven på en enkelt handelsdag for den pågældende statslige udsteder betragtes som et betydeligt fald i værdien af en statsobligation.
3. En stigning på 10 % eller mere i afkastet for en erhvervsobligation på en enkelt handelsdag betragtes som et betydeligt fald i værdien af en erhvervsobligation.
4. Et fald på 1,5 % eller mere i kursen på et pengemarkedsinstrument på en enkelt handelsdag betragtes som et betydeligt fald i værdien af et pengemarkedsinstrument.
5. Et fald på 10 % eller mere i kursen på en exchange traded fund (ETF) på en enkelt handelsdag betragtes som et betydeligt fald i værdien af en ETF, herunder ETF'er, som er investeringsinstitutter. En gearet ETF justeres med den relevante gearingsgrad for at afspejle et fald på 10 % i kursen på en tilsvarende ikke-gearet ETF, der handles direkte. En reverse exchange traded fund justeres med faktor -1 for at afspejle et fald på 10 % i kursen på en tilsvarende ikke-gearet ETF, der handles direkte.
6. Hvis et derivat, herunder finansielle differencekontrakter, handles i et handelssystem og som sit eneste underliggende finansielle instrument har et finansielt instrument, for hvilket et betydeligt fald i værdien er konstateret i henhold til denne artikel og artikel 23, stk. 5, i forordning (EU) nr. 236/2012, er der sket et betydeligt fald i værdien af dette derivat, når der er sket et betydeligt fald i værdien af det underliggende finansielle instrument.
KAPITEL IX
NEGATIVE HÆNDELSER ELLER EN NEGATIV UDVIKLING, JF. ARTIKEL 30
Artikel 24
Kriterier og faktorer for at afgøre, om der er tale om negative hændelser, en negativ udvikling eller trusler
1. Med henblik på anvendelse af artikel 18-21 i forordning (EU) nr. 236/2012 omfatter negative hændelser eller en negativ udvikling, der kan udgøre en alvorlig trussel mod den finansielle stabilitet eller tilliden til markedet i den pågældende medlemsstat eller i en eller flere medlemsstater i henhold til artikel 30 i forordning (EU) nr. 236/2012, enhver form for handling, resultat, kendsgerning eller hændelse, der forventes eller med rimelighed kan forventes at føre til følgende:
a)
alvorlige finansielle, monetære eller budgetmæssige problemer, der kan resultere i finansiel ustabilitet i forbindelse med en medlemsstat eller en bank og andre finansielle institutioner, der anses for vigtige for det globale finansielle system, f.eks. forsikringsselskaber, infrastrukturleverandører på markedet og aktivforvaltningsselskaber med aktiviteter i EU, når dette kan true de finansielle markeders rette funktion og integritet eller stabiliteten af det finansielle system i EU
b)
en kreditvurdering eller manglende overholdelse af forpligtelser hos en medlemsstat, en bank eller andre finansielle institutioner, der anses for vigtige for det globale finansielle system, f.eks. forsikringsselskaber, infrastrukturleverandører på markedet og aktivforvaltningsselskaber med aktiviteter i EU, og som skaber eller med rimelighed kan forventes at skabe alvorlig usikkerhed med hensyn til deres solvens
c)
betydeligt salgspres eller usædvanlig volatilitet, der skaber betydelige kursfald for et finansielt instrument, der vedrører banker og andre finansielle institutioner, der anses for vigtige for det globale finansielle system, f.eks. forsikringsselskaber, infrastrukturleverandører på markedet og aktivforvaltningsselskaber med aktiviteter i EU, eller statslige udstedere
d)
relevant beskadigelse af de fysiske strukturer tilhørende vigtige finansielle udstedere, herunder markedsinfrastrukturer samt clearings- og afviklingssystemer, og tilsynsmyndigheder, som kan have negative konsekvenser for markederne, navnlig hvis beskadigelserne skyldes naturkatastrofer eller terrorangreb
e)
forstyrrelse af et betalingssystem eller en afviklingsproces, navnlig i forbindelse med interbankoperationer, der forårsager eller kan forårsage betydelige betalings- eller afviklingsforsinkelser eller manglende betaling eller afvikling i betalingssystemerne i EU, især hvis de kan medføre spredning af det finansielle eller økonomiske pres på en bank og andre finansielle institutioner, der anses for vigtige for det globale finansielle system, f.eks. forsikringsselskaber, infrastrukturleverandører på markedet og aktivforvaltningsselskaber, eller på en medlemsstat.
2. Med henblik på anvendelse af artikel 27 tager ESMA højde for muligheden for afsmittende virkninger på andre systemer og udstedere og især eksistensen af enhver form for selvopfyldende fænomen, når myndigheden overvejer kriterierne i stk. 1.
3. Med henblik på anvendelse af artikel 28, stk. 2, litra a) forstås ved en trussel mod de finansielle markeders funktion og integritet eller mod stabiliteten i dele af eller hele det finansielle system i Unionen:
a)
enhver form for trussel om alvorlige finansielle, monetære eller budgetmæssige problemer eller manglende stabilitet i forbindelse med en medlemsstat eller det finansielle system i en medlemsstat, når dette kan udgøre en alvorlig trussel mod de finansielle markeders rette funktion og integritet eller mod stabiliteten i dele af eller hele det finansielle system i Unionen
b)
muligheden for manglende overholdelse af forpligtelser hos en medlemsstat eller en supranational udsteder
c)
alvorlig beskadigelse af de fysiske strukturer tilhørende vigtige finansielle udstedere, herunder markedsinfrastrukturer samt clearings- og afviklingssystemer, og tilsynsmyndigheder, som kan have alvorlige konsekvenser for grænseoverskridende markeder, navnlig hvis beskadigelserne skyldes naturkatastrofer eller terrorangreb, når dette kan udgøre en alvorlig trussel mod de finansielle markeders rette funktion og integritet eller mod stabiliteten i dele af eller hele det finansielle system i EU
d)
alvorlig forstyrrelse af et betalingssystem eller en afviklingsproces, navnlig i forbindelse med interbankoperationer, der forårsager eller kan forårsage betydelige betalings- eller afviklingsforsinkelser eller manglende betaling eller afvikling i grænseoverskridende betalingssystemer i EU, især hvis de kan sprede det finansielle eller økonomiske pres på dele af eller hele det finansielle system i EU.
Artikel 25
Ikrafttræden
Denne forordning træder i kraft på tredjedagen efter offentliggørelsen i Den Europæiske Unions Tidende.
Den anvendes fra den 1. november 2012.
Denne forordning er bindende i alle enkeltheder og gælder umiddelbart i enhver medlemsstat.
Udfærdiget i Bruxelles, den 5. juli 2012.
KOMISSION DELEGOITU ASETUS (EU) N:o 918/2012,
annettu 5 päivänä heinäkuuta 2012,
lyhyeksimyynnistä ja tietyistä luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvistä kysymyksistä annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 236/2012 täydentämisestä määritelmien, nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennan, katettujen valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten, ilmoituskynnysarvojen, rajoitusten keskeyttämiseen sovellettavien likviditeettiä koskevien kynnysarvojen, rahoitusvälineiden arvon merkittävän alenemisen sekä epäsuotuisien tapahtumien osalta
(ETA:n kannalta merkityksellinen teksti)
EUROOPAN KOMISSIO, joka
ottaa huomioon Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen,
ottaa huomioon lyhyeksimyynnistä ja tietyistä luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvistä kysymyksistä 14 päivänä maaliskuuta 2012 annetun Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksen (EU) N:o 236/2012 (1) ja erityisesti sen 2 artiklan 2 kohdan, 3 artiklan 7 kohdan, 4 artiklan 2 kohdan, 7 artiklan 3 kohdan, 13 artiklan 4 kohdan, 23 artiklan 7 kohdan ja 30 artiklan,
sekä katsoo seuraavaa:
(1)
Asetuksessa (EU) N:o 236/2012 säädetään tietyistä lyhyeksimyyntiin ja luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvistä toimenpiteistä. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 42 artiklassa annetaan Euroopan unionin toiminnasta tehdyn sopimuksen 290 artiklan mukaisesti komissiolle valta antaa delegoituja säädöksiä, joilla täydennetään kyseisen asetuksen säännöksiä. Tällä delegoidulla säädöksellä täydennetään ja muutetaan tiettyjä muita kuin keskeisiä osia.
(2)
Tämän asetuksen säännökset liittyvät läheisesti toisiinsa, koska ilmoitus- ja julkistamiskynnysarvot ja kattamattomien luottoriskinvaihtosopimusten määritys riippuvat määritelmistä ja koska lyhyiden positioiden laskentamenetelmistä ja rahoitusvälineiden arvon merkittävää alenemista ja valtionlainamarkkinoiden likviditeetin alenemista koskevat säännökset ja epäsuotuisien tapahtumien määritys ovat erottamattomasti yhteydessä toisiinsa. Jotta ne lyhyeksimyyntiä koskevat säännökset, joiden olisi tultava voimaan samaan aikaan, olisivat keskenään yhdenmukaiset, kaikki asetuksessa (EU) N:o 236/2012 edellytetyt säännökset on aiheellista sisällyttää yhteen asetukseen.
(3)
Asetus (EU) N:o 236/2012 sisältää tiettyjä määritelmiä. Selkeyden ja oikeusvarmuuden parantamiseksi on aiheellista antaa 2 artiklan 1 kohdassa olevista määritelmistä lisäsäännöksiä erityisesti silloin, kun luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön katsotaan omistavan rahoitusvälineen sovellettaessa lyhyeksimyynnin määritelmää, ja lisätäsmennystä tapauksista, joissa luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö pitää hallussaan osaketta tai velkainstrumenttia sovellettaessa asetusta (EU) N:o 236/2012. Täsmennysten tavoitteena on varmistaa, että asetuksen (EU) N:o 236/2012 tavoiteltu vaikutus saavutetaan johdonmukaisella tavalla huolimatta erilaisista lähestymistavoista jäsenvaltioiden lainsäädännössä. Vaikka jäsenvaltioissa käytettävät arvopapereita koskevat omistusoikeuden ja hallussapidon käsitteet eivät ole tällä hetkellä yhdenmukaisia, asetuksen (EU) N:o 236/2012 säännöksiä on tarkoitus soveltaa yksinomaan lyhyeksimyyntiin, eivätkä ne saa rajoittaa tulevaisuudessa laadittavia säädöksiä, kuten yhdenmukaistavaa lainsäädäntöä.
(4)
Asetuksella (EU) N:o 236/2012 asetetaan rajoituksia ja velvoitteita, kuten ilmoitus- ja julkistamisvaatimuksia, luonnollisille henkilöille tai oikeushenkilöille, jotka pitävät hallussaan osakkeita ja valtionlainaa koskevia nettomääräisiä lyhyitä positioita tai harjoittavat niitä koskevaa toimintaa. Osakkeita ja valtionlainaa koskevia pitkiä ja lyhyitä positioita voidaan pitää hallussa ja arvostaa monilla eri tavoilla. Jotta varmistettaisiin yhdenmukainen lähestymistapa sekä osakkeita ja valtionlainaa koskeviin lyhyisiin positioihin liittyvien toimenpiteiden vaikuttavuus, on tarpeen täsmentää, kuinka nettomääräiset lyhyet positiot olisi laskettava. Lyhyeksimyyntiä voidaan harjoittaa yksittäisten välineiden tai valtionlainakorien kautta, minkä vuoksi on tarpeen täsmentää, miten korien kautta tapahtuva lyhyeksimyynti sisällytetään laskentaan. Jotta varmistettaisiin selkeä lähestymistapa nettomääräisten lyhyiden positioiden laskentaan, pitkiin positioihin on tarpeen soveltaa rajoittavampaa lähestymistapaa kuin osakkeita koskeviin lyhyisiin positioihin. Koska joidenkin rahoitusvälineiden arvo riippuu kohde-etuutena olevien välineiden hinnan vaihteluista, on tarpeen täsmentää, kuinka tämä otetaan huomioon. Tässä yhteydessä sovelletaan delta-mukautukseen perustuvaa menetelmää, sillä se on yleisesti hyväksytty käytäntö.
(5)
Nettomääräiset lyhyet positiot lasketaan suhteessa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön hallussaan pitämiin pitkiin ja lyhyisiin positioihin. Pitkiä ja lyhyitä positioita voi kuitenkin olla konsernin eri yksiköillä tai rahastonhoitajan hoitamissa erillisissä rahastoissa. Suuret nettomääräiset lyhyet positiot voidaan kätkeä jakamalla ne konsernin eri yksiköiden tai eri rahastojen kesken. Säännösten kiertämisen vähentämiseksi ja sen varmistamiseksi, että lyhyitä positioita koskevat ilmoitukset ja selvitykset antavat oikean ja edustavan kuvan, tarvitaan yksityiskohtaisempia säännöksiä, joissa täsmennetään, kuinka nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennan olisi tapahduttava konsernin eri yksiköiden ja rahastonhoitajien osalta. Näiden säännösten soveltamiseksi on tarpeen määritellä, mitä sijoitusstrategialla tarkoitetaan, jotta saadaan selkeytettyä, mitkä konsernin yksiköiden lyhyet positiot ja mitkä rahastojen lyhyet positiot olisi laskettava yhteen. On myös tarpeen määritellä salkunhoitotoiminta, jotta saadaan selkeytettyä, mitkä rahastojen lyhyet positiot olisi laskettava yhteen. Jotta voidaan varmistaa ilmoitusten antaminen, on tarpeen täsmentää, minkä konsernin tai eri rahastojen yksiköiden on suoritettava laskenta ja annettava ilmoitukset.
(6)
Asetuksessa (EU) N:o 236/2012 asetetaan rajoituksia kattamattomiin valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyvien transaktioiden tekemiselle, mutta siinä sallitaan katetut valtionlainan luottoriskinvaihtosopimukset, jotka tehdään laillisissa suojaustarkoituksissa. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksilla voidaan suojata hyvin monenlaisia varoja ja velkoja, mutta laillisen suojautumisen ja keinottelun erottaminen toisistaan voi olla monissa tapauksissa vaikeaa. Sen vuoksi tarvitaan yksityiskohtaisia lisätäsmennyksiä tapauksista, joissa valtionlainan luottoriskinvaihtosopimus voidaan katsoa katetuksi. Kun korrelaatio on johdonmukaisesti ilmoitettava määrällisesti, olisi käytettävä yksinkertaista, laajasti hyväksyttyä ja ymmärrettyä mittaria, kuten Pearsonin korrelaatiokerrointa, joka lasketaan jakamalla kahden muuttujan kovarianssi muuttujien keskihajontojen tulolla. Varojen ja velkojen yhteensovittaminen täydellisen suojan luomiseksi on käytännössä vaikeaa erilaisten varojen ja velkojen ominaispiirteiden ja niiden arvon volatiliteetin vuoksi. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 mukaan toimenpiteiden on oltava oikeasuhteisia, minkä vuoksi kattamatonta luottoriskinvaihtosopimusta määritettäessä on tarpeen täsmentää, millä tavalla oikeasuhteisuutta edellyttävää lähestymistapaa olisi sovellettava katetulla luottoriskinvaihtosopimuksella suojattuihin varoihin ja velkoihin. Koska asetuksessa (EU) N:o 236/2012 ei vahvisteta luottoriskinvaihtosopimusta koskevalle katetulle positiolle erityistä korrelaatioastetta, on tarpeen täsmentää, että korrelaation olisi oltava merkityksellistä.
(7)
Asetuksessa (EU) N:o 236/2012 edellytetään, että luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön, jonka hallussaan pitämä valtionlainaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio ylittää kynnysarvon, on ilmoitettava kyseisistä positioista asianomaiselle toimivaltaiselle viranomaiselle. Sen vuoksi tämä kynnysarvo olisi täsmennettävä asianmukaisesti. Vähäisten arvojen, joilla ei olisi merkittävää vaikutusta asianomaisiin valtionlainamarkkinoihin, ei pitäisi edellyttää ilmoittamista, ja kynnysarvossa olisi otettava huomioon muun muassa yksittäisten valtionlainamarkkinoiden likviditeetti ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan määrä samoin kuin tämän toimenpiteen tavoitteet.
(8)
Tiedot, joita tarvitaan liikkeeseen laskettuun valtionlainaan liittyvien nettomääräisten lyhyiden positioiden ilmoituskynnysarvojen laskentaa varten, eivät ole vielä saatavilla tämän asetuksen voimaantulopäivänä. Sen vuoksi julkaisupäivänä sovellettavien ensimmäisten ilmoituskynnysarvojen vahvistamisessa olisi käytettävä perusteina ensiksikin valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen lasketun ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärää ja toiseksi sitä, onko kyseiselle valtionlainalle olemassa likvidejä futuurimarkkinoita. Kun kaikkia perusteita koskevat merkitykselliset tiedot ovat saatavilla, olisi vahvistettava tarkistetut kynnysarvot.
(9)
Jos valtionlainamarkkinoiden likviditeetti laskee tietyn kynnysarvon alle, valtionlainan kattamatonta lyhyeksimyyntiä harjoittaville sijoittajille asetetut rajoitukset voidaan poistaa tilapäisesti kyseisien markkinoiden likviditeetin parantamiseksi. Jos rahoitusvälineen arvo alenee merkittävästi markkinapaikassa, toimivaltaiset viranomaiset voivat kieltää lyhyeksimyynnin, rajoittaa sitä tai rajoittaa muulla tavalla kyseistä rahoitusvälinettä koskevia transaktioita. Rahoitusvälineitä on hyvin monenlaisia, ja kullekin rahoitusvälinelajille on tarpeen määrittää kynnysarvo ottaen huomioon rahoitusvälineiden ja kunkin välineen markkinoiden volatiliteetin välisten erojen kaltaiset erot.
(10)
Tässä asetuksessa ei täsmennetä kynnysarvoa listattujen yhteissijoitusyritysten osuuden hinnan arvon merkittävälle alenemiselle, lukuun ottamatta pörssilistattuja rahastoja, jotka ovat yhteissijoitusyrityksiä, sillä vaikka hinta voi vaihdella vapaasti markkinapaikassa, siihen sovelletaan siirtokelpoisiin arvopapereihin kohdistuvaa yhteistä sijoitustoimintaa harjoittavia yrityksiä (yhteissijoitusyritykset) koskevien lakien, asetusten ja hallinnollisten määräysten yhteensovittamisesta 13 päivänä heinäkuuta 2009 annetussa Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivissä 2009/65/EY (2) vahvistettua sääntöä, jonka mukaan hinnat pidetään lähellä yhteissijoitusyritysten varojen nettoarvoa. Johdannaisten arvon merkittävälle alenemiselle ei täsmennetä muuta kynnysarvoa kuin tässä asetuksessa täsmennetyt kynnysarvot.
(11)
Tässä asetuksessa selkeytetään asianomaisten toimivaltaisten viranomaisten ja Euroopan parlamentin ja neuvoston asetuksella (EU) N:o 1095/2010 (3) perustetun ja sen mukaisesti valtuuksiaan käyttävän Euroopan arvopaperimarkkinaviranomaisen (EAMV) toimivaltuuksia, kun kyseessä ovat epäsuotuisat tapahtumat tai epäsuotuisa kehitys. Yhtenäisen lähestymistavan varmistamiseksi on laadittava luettelo tällaisista tapahtumista, jotta voidaan toteuttaa aiheellisia toimia tapauksissa, joissa ilmenee ennakoimattomia epäsuotuisia tapahtumia tai ennakoimatonta epäsuotuisaa kehitystä.
(12)
Oikeusvarmuuden vuoksi on tarpeen, että tämä asetus tulee voimaan samana päivänä kuin komission delegoitu asetus (EU) N:o 919/2012 (4),
ON HYVÄKSYNYT TÄMÄN ASETUKSEN:
I LUKU
YLEISTÄ
1 artikla
Kohde
Tässä asetuksessa vahvistetaan yksityiskohtaiset säännöt, joilla täydennetään seuraavia asetuksen (EU) N:o 236/2012 artikloja seuraavasti:
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 2 artiklan 2 kohta täsmentämällä omistusoikeuden ja lyhyeksimyynnin määritelmät;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 7 kohta täsmentämällä nettomääräiseen lyhyeen positioon liittyvät tapaukset ja sen laskentamenetelmä sekä hallussapidon määritelmä;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 2 kohta täsmentämällä valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksissa olevat kattamattomat positiot ja laskentamenetelmät konsernien ja rahastonhoitotoiminnan osalta;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 7 artiklan 3 kohta täsmentämällä valtionlainaa koskevien merkittävien lyhyiden positioiden ilmoituskynnysarvo;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 13 artiklan 4 kohta täsmentämällä likviditeettiä koskeva kynnysarvo, jonka alittuessa valtionlainan lyhyeksimyyntiä koskevien rajoitusten soveltaminen keskeytetään;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 23 artiklan 7 kohta täsmentämällä, mitä tarkoitetaan muiden rahoitusvälineiden kuin likvidien osakkeiden arvon merkittävällä alenemisella;
-
asetuksen (EU) N:o 236/2012 30 artikla täsmentämällä perusteet ja tekijät, jotka on otettava huomioon määrittäessä, missä tapauksissa asetuksen (EU) N:o 236/2012 18-21 ja 27 artiklassa tarkoitettuja epäsuotuisia tapahtumia tai epäsuotuista kehitystä ja 28 artiklan 2 kohdan a alakohdassa tarkoitettuja uhkia ilmenee.
2 artikla
Määritelmät
Tässä asetuksessa tarkoitetaan:
a)
’konsernilla’ oikeushenkilöitä, jotka ovat Euroopan parlamentin ja neuvoston direktiivin 2004/109/EY (5) 2 artiklan 1 kohdan f alakohdassa tarkoitettuja määräysvallassa olevia yrityksiä, sekä sitä yksittäistä luonnollista henkilöä tai oikeushenkilöä, joka käyttää määräysvaltaa kyseisessä yrityksessä;
b)
’ylikansallisella liikkeeseenlaskijalla’ asetuksen (EU) N:o 236/2012 2 artiklan 1 kohdan d alakohdan i, iv, v ja vi alakohdassa tarkoitettua liikkeeseenlaskijaa.
II LUKU
2 ARTIKLAN 2 KOHDAN JA 3 ARTIKLAN 7 KOHDAN a ALAKOHDAN MUKAINEN MÄÄRITELMIEN LISÄTÄSMENNYS
3 artikla
Käsitteen ”omistusoikeus” täsmentäminen ja ”lyhyeksimyynnin” määritelmä
1. Lyhyeksimyynnin määrittelemiseksi on tarvittaessa määritettävä osakkeen tai velkainstrumentin lyhyeksimyyntiin sovellettavan lainsäädännön mukaisesti, katsotaanko luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön omistavan kyseisen rahoitusvälineen, kun kyseessä on laillinen omistaja tai todellinen omistaja ja edunsaaja. Kun luonnolliset henkilöt tai oikeushenkilöt ovat osakkeen tai velkainstrumentin todellisia omistajia ja edunsaajia, on lopullisen todellisen edustajan ja edunsaajan katsottava omistavan osakkeen tai velkainstrumentin, myös silloin, kun osake tai velkainstrumentti on valtuutetun hallussa. Tätä artiklaa sovellettaessa todellinen omistaja ja edunsaaja on sijoittaja, joka ottaa kantaakseen rahoitusvälineen hankkimisesta aiheutuvan taloudellisen riskin.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 2 artiklan 1 kohdan b alakohdan i, ii ja iii alakohtaa asetuksen (EU) N:o 236/2012 2 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu lyhyeksimyynti ei kata seuraavia:
a)
sellaisten rahoitusvälineiden myynti, jotka on siirretty arvopapereiden lainaus- tai takaisinostosopimuksen nojalla, edellyttäen että arvopaperit joko palautetaan tai siirtäjä vetää arvopaperit takaisin, jotta niitä koskeva selvitys voidaan suorittaa määräajankohtana;
b)
sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön suorittama rahoitusvälineen myynti, joka on ostanut rahoitusvälineen ennen myyntiä muttei ole vastaanottanut sen toimitusta myynnin aikaan, edellyttäen että rahoitusväline toimitetaan sellaisena ajankohtana, että sitä koskeva selvitys voidaan suorittaa määräajankohtana;
c)
sellaisen luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön suorittama rahoitusvälineen myynti, joka on käyttänyt kyseistä rahoitusvälinettä koskevaa merkintäetuoikeutta tai vastaavaa oikeutta, edellyttäen että rahoitusväline toimitetaan sellaisena ajankohtana, että sitä koskeva selvitys voidaan suorittaa määräajankohtana.
4 artikla
Hallussapito
Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 2 kohdan a alakohtaa luonnollisen henkilön tai oikeushenkilön katsotaan pitävän hallussaan osaketta tai velkainstrumenttia seuraavissa olosuhteissa:
a)
luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö omistaa osakkeen tai velkainstrumentin 3 artiklan 1 kohdan mukaisesti;
b)
on olemassa täytäntöönpanokelpoinen vaatimus osaketta tai velkainstrumenttia koskevan omistusoikeuden siirtämisestä luonnolliselle henkilölle tai oikeushenkilölle asianomaiseen myyntiin sovellettavan lainsäädännön mukaisesti.
III LUKU
3 ARTIKLAN 7 KOHDAN b ALAKOHDASSA TARKOITETUT NETTOMÄÄRÄISET LYHYET POSITIOT
5 artikla
Osakkeita koskevat nettomääräiset lyhyet positiot - pitkät positiot
1. Osakekorissa olevan pitkän position kautta tapahtuva osakkeen hallussapito on otettava myös huomioon suhteessa kyseiseen osakkeeseen sen mukaan, mikä on osakkeen painoarvo kyseisessä korissa.
2. Mikä tahansa sellainen vastuu muun rahoitusvälineen kuin osakkeen kautta, joka tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että osakkeen hinta nousee asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 2 kohdan b alakohdassa tarkoitetulla tavalla, tarkoittaa mitä tahansa vastuuta osakepääomassa yhden tai useamman liitteessä I olevassa 1 osassa luetellun välineen kautta.
Tämän kohdan ensimmäisessä alakohdassa tarkoitettu vastuu riippuu sen osakkeen arvosta, jonka osalta nettomääräinen lyhyt positio on laskettava, ja tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että osakkeen hinta tai arvo nousee.
6 artikla
Osakkeita koskevat nettomääräiset lyhyet positiot - lyhyet positiot
1. Osakekorin lyhyeksimyynnin kautta tapahtuva osakkeen lyhyeksimyynti on otettava myös huomioon suhteessa kyseiseen osakkeeseen sen mukaan, mikä on osakkeen painoarvo kyseisessä korissa.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 3 artiklan 3 kohtaa jos rahoitusvälinettä, mukaan lukien liitteessä I olevassa 1 osassa luetellut rahoitusvälineet, koskeva positio tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että osakkeen hinta tai arvo alenee, kyseinen positio on otettava huomioon lyhyen position laskennassa.
7 artikla
Osakkeita koskevat nettomääräiset lyhyet positiot - yleistä
Edellä 5 ja 6 artiklassa tarkoitettujen nettomääräisten lyhyiden positioiden osalta on otettava huomioon seuraavat perusteet:
a)
sillä, onko kohde-etuutena oleville omaisuuserille sovittu käteissuoritus vai fyysinen toimitus, ei ole merkitystä;
b)
sellaisia rahoitusvälineitä koskevia lyhyitä positioita, jotka antavat perusteen liikkeeseen laskemattomia osakkeita koskevaan vaatimukseen, ja merkintäoikeuksia, vaihtovelkakirjoja ja muita vastaavia välineitä ei katsota lyhyiksi positioiksi nettomääräisen lyhyen position laskennassa.
8 artikla
Valtionlainaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio - pitkät positiot
1. Hinnoittelulla tarkoitetaan tässä artiklassa ja liitteessä II tuottoa, tai jos kyseisistä varoista tai veloista ei saada tuottoa tai tuotto on epätarkoituksenmukainen vertailukohta kyseisien varojen tai velkojen välillä, sillä tarkoitetaan hintaa. Eri valtionlainan liikkeeseenlaskijoiden valtionlainainstrumenttien korissa olevan pitkän position kautta tapahtuva valtionlainainstrumentin hallussapito on otettava myös huomioon suhteessa kyseiseen valtionlainaan sen mukaan, mikä on valtionlainan painoarvo kyseisessä korissa.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 2 kohdan b alakohtaa mikä tahansa sellainen vastuu muun rahoitusvälineen kuin valtionlainan kautta, joka tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että valtionlainan hinta nousee, tarkoittaa mitä tahansa sellaista vastuuta, joka tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että valtionlainan hinta tai arvo nousee, yhden tai useamman liitteessä I olevassa 2 osassa luetellun välineen kautta edellyttäen aina, että rahoitusvälineiden arvo riippuu sen valtionlainan arvosta, jonka osalta nettomääräinen lyhyt positio on laskettava.
3. Pitkän position laskennassa on otettava huomioon valtionlainan liikkeeseenlaskijan sellaisen valtionlainan kaikki netto-osuudet, jonka hinnoittelu korreloi vahvasti valtionlainan hinnoittelun kanssa missä tahansa lyhyessä positiossa, edellyttäen aina, että ne korreloivat vahvasti asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 5 kohdan ja tämän artiklan 4 ja 5 kohdan mukaisesti. Unionin ulkopuolelle sijoittautuneiden liikkeeseenlaskijoiden valtionlainainstrumentteja ei oteta huomioon.
4. Sellaisten varojen hinnan osalta, joiden markkinat ovat likvidit, toisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan velkainstrumentin ja tietyn valtionlainan liikkeeseenlaskijan lainan hinnoittelun välistä vahvaa korrelointia on mitattava historiallisten tietojen perusteella käyttäen päivittäin koottuja painotettuja tietoja valtionlainaa koskevaa positiota edeltävältä 12 kuukauden jaksolta. Sellaisten varojen osalta, joiden markkinat eivät ole likvidit tai joiden hintatiedot eivät kata koko edeltävää 12 kuukauden jaksoa, on käytettävä asianmukaista arviota, joka kattaa vastaavan pituisen jakson.
5. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 5 kohtaa velkainstrumentin ja liikkeeseen lasketun valtionlainan katsotaan korreloivan vahvasti, jos toisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan velkainstrumentin ja tietyn valtionlainan hinnoittelun välinen Pearsonin korrelaatiokerroin on vähintään 80 prosenttia kyseisen ajanjakson osalta.
6. Jos positio lakkaa myöhemmin olemasta vahvasti korreloiva jatkuvasti päivitettävän 12 kuukauden jakson perusteella, aiemmin vahvasti korreloineen valtionlainan liikkeeseenlaskijan valtionlainaa ei enää oteta huomioon pitkän position laskennassa. Positioiden ei kuitenkaan katsota lakkaavan olemasta vahvasti korreloivia, jos niiden korrelaatiokerroin suhteessa valtionlainaan laskee tilapäisesti enintään kolmen kuukauden ajaksi 4 kohdassa vahvistetun tason alle, edellyttäen että niiden korrelaatiokerroin on vähintään 60 prosenttia koko kyseisen kolmen kuukauden jakson ajan.
7. Sillä, onko kohde-etuutena oleville omaisuuserille sovittu käteissuoritus vai fyysinen toimitus, ei ole merkitystä nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennassa.
9 artikla
Valtionlainaa koskevat nettomääräiset lyhyet positiot - lyhyet positiot
1. Valtionlainan korin myynnin kautta tapahtuva valtionlainan lyhyeksimyynti on otettava myös huomioon suhteessa kyseiseen valtionlainaan sen mukaan, mikä on valtionlainan painoarvo kyseisessä korissa.
2. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 1 kohdan a alakohtaa ja 3 kohtaa, jos rahoitusvälinettä, mukaan lukien 8 artiklan 2 kohdassa luetellut välineet, koskeva positio tuottaa taloudellisen edun siinä tapauksessa, että valtionlainan hinta tai arvo alenee, kyseinen positio on otettava huomioon lyhyen position laskennassa.
3. Kaikki valtionlainan luottoriskinvaihtosopimukset, joissa viitataan valtionlainan liikkeeseenlaskijaan, on otettava huomioon kyseistä valtionlainaa koskevien nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennassa. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten myynnit on katsottava pitkiksi positioiksi ja niiden ostot lyhyiksi positioiksi.
4. Jos valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla suojataan muuta riskiä kuin siihen valtionlainaan liittyvää riskiä, johon siinä viitataan, suojattua riskiä ei voida käsitellä pitkänä positiona laskettaessa, onko luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskemaa valtionlainaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio.
5. Sillä, onko kohde-etuutena oleville omaisuuserille sovittu käteissuoritus vai fyysinen toimitus, ei ole merkitystä nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennassa.
10 artikla
Osakkeita koskevien nettomääräisten lyhyiden positioiden laskentamenetelmä
1. Laskettaessa nettomääräistä lyhyttä positiota asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 4 kohdan mukaisesti on käytettävä osakkeita koskevaa delta-menetelmään perustuvaa mukautusmallia, joka vahvistetaan liitteessä II.
2. Kun luonnollinen henkilö tai oikeushenkilö laskee samoja osakkeita koskevaa pitkää ja lyhyttä positiota, on käytettävä samoja menetelmiä.
3. Nettomääräisten lyhyiden positioiden laskennassa on otettava huomioon kaikkia rahoitusvälineitä koskevat markkinapaikassa tai sen ulkopuolella suoritetut transaktiot, jotka tuottavat taloudellisen edun siinä tapauksessa, että osakkeen hinta tai arvo muuttuu.
11 artikla
Valtionlainaa koskevien nettomääräisten lyhyiden positioiden laskenta
1. Sovellettaessa asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 5 kohtaa valtionlainaa koskevat nettomääräiset lyhyet positiot lasketaan ottaen huomioon kaikkia rahoitusvälineitä koskevat transaktiot, jotka tuottavat taloudellisen edun siinä tapauksessa, että valtionlainan hinta tai tuotto muuttuu. Laskennassa on käytettävä valtionlainaa koskevaa delta-menetelmään perustuvaa mukautusmallia, joka vahvistetaan liitteessä II.
2. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 6 kohdan mukaisesti positiot lasketaan kunkin sellaisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan osalta, jota koskeva lyhyt positio luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä on hallussaan.
IV LUKU
3 ARTIKLAN 7 KOHDAN c ALAKOHDASSA TARKOITETUT RAHASTOISSA TAI KONSERNEISSA OLEVAT NETTOMÄÄRÄISET LYHYET POSITIOT
12 artikla
Useisiin rahastoihin tai hoidettuihin salkkuihin liittyvää rahastonhoitotoimintaa koskevien positioiden laskentamenetelmä
1. Tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio lasketaan asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 7 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti kunkin yksittäisen rahaston osalta - riippumatta rahaston oikeudellisesta muodosta - ja kunkin hoidetun salkun osalta.
2. Sovellettaessa 12 ja 13 artiklaa tarkoitetaan:
a)
’sijoitusstrategialla’ strategiaa, jota rahaston- tai salkunhoitaja noudattaa tietyn liikkeeseenlaskijan osalta aikoessaan ottaa nettomääräisen lyhyen tai pitkän position kyseisen liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskemia tai siihen liittyviä eri rahoitusvälineitä koskevien transaktioiden kautta;
b)
’rahaston- tai salkunhoitotoiminnalla’ rahastojen hoitoa niiden oikeudellisesta muodosta riippumatta ja salkunhoitoa asiakkaiden antaman valtuutuksen mukaan harkinnanvaraisesti ja asiakaskohtaisesti silloin, kun sijoitussalkkuihin sisältyy yksi tai useampi rahoitusväline;
c)
’rahaston- tai salkunhoitajalla’ oikeushenkilöä, mukaan lukien jaosto, yksikkö tai osasto, joka hoitaa harkinnanvaraisesti rahastoja tai sijoitussalkkuja valtuutuksen mukaisesti.
3. Rahaston- tai salkunhoitajan on koottava yhteen hoitamiensa rahastojen ja sijoitussalkkujen nettomääräiset lyhyet positiot, joiden osalta tiettyyn liikkeeseenlaskijaan sovelletaan samaa sijoitusstrategiaa.
4. Soveltaessaan edellä kuvattua menetelmää rahaston- tai salkunhoitajan on
a)
otettava huomioon niiden rahastojen ja sijoitussalkkujen positiot, joiden hoidon kolmas osapuoli on antanut sen tehtäväksi;
b)
oltava ottamatta huomioon niiden rahastojen ja sijoitussalkkujen positioita, joiden hoidon se on antanut kolmannen osapuolen tehtäväksi.
Rahaston- tai salkunhoitajan on raportoitava ja tarvittaessa julkistettava tietoja 3 ja 4 kohdan tuloksena syntyvästä nettomääräisestä lyhyestä positiosta, kun se saavuttaa tai ylittää asetuksen (EU) N:o 236/2012 5-11 artiklan mukaisen ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvon.
5. Jos sama oikeushenkilö harjoittaa rahaston- tai salkunhoitotoiminnan ohella muuta kyseiseen toimintaan liittymätöntä toimintaa, sen on noudatettava 1-3 kohdassa kuvattua menetelmää vain rahaston- tai salkunhoitotoiminnassa ja raportoitava ja julkistettava tietoja kyseisen toiminnan tuloksena syntyvistä nettomääräisistä lyhyistä positioista.
6. Harjoittaessaan muuta kuin rahaston- tai salkunhoitotoimintaa, jonka tuloksena oikeushenkilö pitää hallussaan lyhyitä positioita omaan lukuunsa, kyseisen oikeushenkilön on laskettava tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskeva nettomääräinen lyhyt positio asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 7 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti sekä raportoitava ja julkistettava tietoja toiminnan tuloksena syntyvistä nettomääräisistä lyhyistä positioista.
13 artikla
Positioiden laskentamenetelmä, kun konserniin kuuluvilla oikeushenkilöillä on tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskevia pitkiä tai lyhyitä positioita
1. Nettomääräinen lyhyt positio lasketaan asetuksen (EU) N:o 236/2012 3 artiklan 7 kohdan a ja b alakohdan mukaisesti kunkin konserniin kuuluvan oikeushenkilön osalta. Kyseisen oikeushenkilön on raportoitava ja julkistettava tietoja tai konsernin, johon se kuluu, on raportoitava ja julkistettava sen puolesta tietoja tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskevasta nettomääräisestä lyhyestä positiosta, kun positio saavuttaa tai ylittää asianomaisen ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvon. Jos yksi tai useampi konserniin kuuluvista oikeushenkilöistä on rahaston- tai salkunhoitaja, niiden on noudatettava rahaston- ja salkunhoitotoiminnassaan 12 artiklan 1-4 kohdassa kuvattua menetelmää.
2. Kaikkien konserniin kuuluvien oikeushenkilöiden nettomääräiset lyhyet ja pitkät positiot on koottava yhteen ja nettoutettava, lukuun ottamatta rahaston- ja salkunhoitotoimintaa harjoittavien rahaston- tai salkunhoitajien positioita. Konsernin on raportoitava ja tarvittaessa julkistettava tietoja tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskevasta nettomääräisestä lyhyestä positiosta, kun positio saavuttaa tai ylittää asianomaisen ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvon.
3. Kun nettomääräinen lyhyt positio saavuttaa tai ylittää asetuksen (EU) N:o 236/2012 5 artiklan mukaisen ilmoituskynnysarvon tai sen 6 artiklan mukaisen julkistamiskynnysarvon, konserniin kuuluvan oikeushenkilön on raportoitava ja julkistettava asetuksen (EU) N:o 236/2012 5-11 artiklan mukaisesti tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskeva, 1 kohdan mukaisesti laskettu nettomääräinen lyhyt positio edellyttäen, ettei yksikään 2 kohdan mukaisesti laskettu konsernitason nettomääräinen lyhyt positio saavuta eikä ylitä ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvoa. Tätä tarkoitusta varten nimetyn oikeushenkilön on raportoitava ja tarvittaessa julkistettava tietoja tiettyä liikkeeseenlaskijaa koskevasta konsernitason nettomääräisestä lyhyestä positioista, joka on laskettu 2 kohdan mukaisesti, kun
i)
yksikään konserniin kuuluvista oikeushenkilöistä ei saavuta tai ylitä ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvoa;
ii)
sekä konserni itse että jokin siihen kuuluvista oikeushenkilöistä saavuttaa tai ylittää ilmoitus- tai julkistamiskynnysarvon samanaikaisesti.
V LUKU
4 ARTIKLAN 2 KOHDASSA TARKOITETUT KATETUT VALTIONLAINAN LUOTTORISKINVAIHTOSOPIMUKSET
14 artikla
Tapaukset, jotka eivät ole valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksiin liittyviä kattamattomia positioita
1. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kattamattomaksi positioksi seuraavissa tapauksissa:
a)
kun kyseessä on asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan b alakohdassa tarkoitettu suojautuminen, valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta ei katsota mainitun asetuksen 4 artiklan 1 kohdan mukaiseksi kattamattomaksi positioksi ja sen tarkoituksena on suojautuminen varojen tai velkojen arvon alenemisen riskiltä, joka korreloi sen valtionlainan arvon alenemisen riskin kanssa, johon luottoriskinvaihtosopimuksessa viitataan, jos kyseiset varat tai velat viittaavat julkisen tai yksityisen sektorin yhteisöihin samassa jäsenvaltiossa;
b)
valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota, jonka osalta varoissa tai veloissa viitataan julkisen tai yksityisen sektorin yhteisöihin jäsenvaltiossa, joka on sama valtio, johon luottoriskinvaihtosopimuksessa viitataan, ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaiseksi kattamattomaksi positioksi, jos
i.
siinä viitataan jäsenvaltioon, mukaan lukien mikä tahansa jäsenvaltion ministeriö, virasto tai erillisyhtiö, tai sellaisen jäsenvaltion tapauksessa, joka on liittovaltio, jokin liittovaltion jäsenistä;
ii.
sitä käytetään 18 artiklan mukaisen korrelaatiotestin läpäisevien varojen tai velkojen suojaamiseen;
c)
valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota, jonka osalta varoissa tai veloissa viitataan sellaiseen valtionlainan liikkeeseenlaskijaan, jonka takaaja tai osakas luottoriskinvaihtosopimuksen viitevaltio on, ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaiseksi kattamattomaksi positioksi, jos
i.
siinä viitataan jäsenvaltioon;
ii.
sitä käytetään 18 artiklan mukaisen korrelaatiotestin läpäisevien varojen tai velkojen suojaamiseen.
2. Edellä olevan 1 kohdan a alakohdan soveltamiseksi suojattavien varojen tai velkojen arvon ja sen valtionlainan arvon, johon luottoriskinvaihtosopimuksessa viitataan, on korreloitava keskenään 18 artiklan mukaisesti.
15 artikla
Tapaukset, jotka eivät ole valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksia koskevia kattamattomia positioita, jos velallinen on sijoittautunut useampaan kuin yhteen jäsenvaltioon tai varat tai velat ovat useammassa kuin yhdessä jäsenvaltiossa
1. Jos varojen tai velkojen velallinen tai vastapuoli on sijoittautunut useampaan kuin yhteen jäsenvaltioon, valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kattamattomaksi positioksi seuraavissa tapauksissa edellyttäen, että tapaukset läpäisevät aina tämän asetuksen 18 artiklassa säädetyn korrelaatiotestin:
a)
kun emoyritys on sijoittautunut yhteen jäsenvaltioon ja tytäryritys toiseen jäsenvaltioon ja laina on annettu tytäryritykselle. Jos emoyritys antaa tytäryritykselle joko suoraa tai epäsuoraa luottotukea, valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten osto on sallittava tytäryrityksen sijaan emoyrityksen sijoittautumisjäsenvaltiossa;
b)
jos emoyrityksenä toimiva holdingyritys omistaa tytäryrityksen eri jäsenvaltiossa tai käyttää eri jäsenvaltiossa määräysvaltaa tytäryrityksessä. Jos emoyritys on joukkolainan liikkeeseenlaskija mutta suojatut varat ja tulot ovat tytäryrityksen omistuksessa, on sallittava sellaisten valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten osto, joissa viitataan tytäryrityksen sijoittautumisjäsenvaltioon;
c)
jos suojattavana on vastuu sellaisessa jäsenvaltiossa sijaitsevassa yrityksessä, joka on sijoittanut toisen jäsenvaltion valtionlainaan, siltä osin kuin jälkimmäisen jäsenvaltion valtionlainan arvon merkittävä aleneminen vaikuttaisi tuntuvasti kyseiseen yritykseen edellyttäen, että yritys on sijoittautunut molempiin jäsenvaltioihin. Jos kyseinen riski ja jälkimmäisen jäsenvaltion velka korreloivat vahvemmin kuin mainittu riski ja sen jäsenvaltion velka, johon yritys on sijoittautunut, on sallittava sellaisten valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten osto, joissa viitataan jälkimmäiseen jäsenvaltioon.
2. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kattamattomaksi positioksi seuraavissa tapauksissa edellyttäen, että tapaukset läpäisevät aina tämän asetuksen 18 artiklassa säädetyn korrelaatiotestin:
a)
jos varojen tai velkojen velallinen tai vastapuoli on yritys, jolla on toimintoja eri puolilla unionia, tai suojattu vastuu liittyy unioniin tai jäsenvaltioihin, jotka ovat ottaneet euron käyttöön valuuttanaan, on sallittava sen suojaaminen Euroopan unionissa tai euroalueella sovellettavalla asianmukaisella valtion joukkolainan luottoriskinvaihtosopimusten indeksillä;
b)
jos varojen tai velkojen vastapuoli on ylikansallinen liikkeeseenlaskija, on sallittava vastapuoliriskin suojaaminen asianmukaisesti valitulla valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusten korilla, jossa viitataan kyseisen yhteisön takaajiin tai osakkaisiin.
16 artikla
Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksia koskevien kattamattomien positioiden perusteleminen
Kaikkien luonnollisten henkilöiden ja oikeushenkilöiden, jotka ottavat valtionlainan luottoriskinsopimukseen liittyvän position, on toimivaltaisen viranomaisen pyynnöstä
a)
perusteltava kyseiselle toimivaltaiselle viranomaiselle, mikä 15 artiklassa tarkoitetuista tapauksista oli kyseessä, ajankohtana, jona positio otettiin;
b)
osoitettava kyseiselle toimivaltaiselle viranomaiselle läpäisevänsä 18 artiklassa tarkoitetun korrelaatiotestin ja noudattavansa 19 artiklassa tarkoitettuja oikeasuhteisuutta koskevia vaatimuksia valtionlainan luottoriskinsopimukseen liittyvän kyseisen position osalta koko sen ajan, jonka valtionlainan luottoriskinvaihtosopimus on niiden hallussa.
17 artikla
Suojatut varat ja velat
Varoja ja velkoja voidaan suojata valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla seuraavissa tapauksissa edellyttäen, että asetuksen (EU) N:o 236/2012 15 ja 18 artiklassa säädetyt edellytykset täyttyvät:
a)
asianomaisen liikkeeseenlaskijan valtionlainaa koskeva pitkä positio;
b)
mikä tahansa positio tai sijoitussalkku, jota käytetään suojattaessa vastuita luottoriskinvaihtosopimuksissa mainitulle valtionlainan liikkeeseenlaskijalle;
c)
kaikki varat tai velat, joissa viitataan julkisen sektorin yhteisöihin jäsenvaltiossa, jonka valtionlainaan luottoriskinvaihtosopimuksessa viitataan. Tämä kattaa vastuut keskus-, alue- ja paikallishallinnossa tai julkisen sektorin yhteisöissä tai jonkin mainitun yhteisön takaamat mahdolliset vastuut ja voi sisältää rahoitussopimukset, rahoitusvarojen tai -velvoitteiden muodostaman salkun sekä koron- tai valuutanvaihtosopimukset, joissa valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta käytetään vastapuoliriskin hallintavälineenä suojautumiseen rahoitus- tai ulkomaankauppasopimuksiin liittyvältä riskiltä;
d)
vastuut siihen jäsenvaltioon sijoittautuneissa yksityisen sektorin yhteisöissä, johon viitataan valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksessa. Kyseiset vastuut sisältävät muun muassa lainat, vastapuolen luottoriskin (mukaan lukien mahdollinen vastuu, kun tällaiseen vastuuseen edellytetään lakisääteistä pääomaa), saamiset ja vakuudet. Varat ja velat sisältävät muun muassa rahoitussopimukset, rahoitusvarojen tai -velvoitteiden muodostaman salkun sekä koron- tai valuutanvaihtosopimukset, joissa valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta käytetään vastapuoliriskin hallintavälineenä suojautumiseen rahoitussopimuksia tai kaupan rahoitusta koskeviin vastuisiin liittyvältä riskiltä;
e)
mahdolliset välilliset vastuut jossakin mainituista yhteisöistä, jotka on saatu muun muassa mahdollisesta vastuusta indekseissä, rahastoissa tai erillisyhtiöissä.
18 artikla
Korrelaatiotestit
1. Tässä luvussa tarkoitetut korrelaatiotestit on läpäistävä molemmissa seuraavista tapauksista:
a)
määrällinen korrelaatiotesti on läpäistävä osoittamalla, että varojen tai velkojen hinnan ja valtionlainan hinnan välinen Pearsonin korrelaatiokerroin on vähintään 70 prosenttia laskettuna historiallisten tietojen perusteella käyttäen tietoja kaupankäyntipäivistä vähintään 12 kuukauden jaksolta, joka edeltää välittömästi ajankohtaa, jona valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta kokeva positio otetaan;
b)
laadullinen korrelaatiotesti on läpäistävä osoittamalla merkityksellinen korrelaatio eli korrelaatio, joka perustuu tarkoituksenmukaisiin tietoihin ja joka ei ole näyttöä pelkästään tilapäisestä riippuvuudesta. Korrelaatio lasketaan historiallisten tietojen perusteella käyttäen viimeisimmän ajankohdan mukaan painotettuja tietoja kaupankäyntipäivistä vähintään 12 kuukauden jaksolta ennen kuin valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta kokeva positio otetaan. Jos osoitetaan, että kyseisellä jaksolla vallinneet olosuhteet vastaavat olosuhteita ajankohtana, jona valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio on tarkoitus ottaa, tai olosuhteita, jotka vallitsisivat suojattavan vastuun kattamalla jaksolla, on käytettävä eri ajanjaksoa. Sellaisten varojen osalta, joiden markkinat eivät ole likvidit tai joiden hintatiedot eivät kata riittävän pitkää ajan jaksoa, on käytettävä asianmukaista arviota.
2. Edellä 1 kohdassa tarkoitettu korrelaatiotesti on katsottava läpäistyksi, jos voidaan osoittaa, että
a)
suojattava vastuu liittyy yritykseen, joka on valtionlainan liikkeeseenlaskijan omistuksessa tai jossa se omistaa enemmistön yrityksen äänivaltaisesta osakepääomasta tai jonka velkojen takaaja on valtionlainan liikkeeseenlaskija;
b)
suojattava vastuu liittyy jäsenvaltion alue-, paikallis- tai kunnallishallintoon;
c)
suojattava vastuu liittyy yritykseen, jonka kassavirrat riippuvat merkittävässä määrin valtionlainan liikkeeseenlaskijan kanssa tehdyistä sopimuksista tai hankkeesta, kuten infrastruktuurihankkeesta, jota valtionlainan liikkeeseenlaskija rahoittaa taikka rahoittaa tai takaa merkittävässä määrin.
3. Asianomaisen osapuolen on asianomaisen toimivaltaisen pyynnöstä osoitettava, että korrelaatiotesti läpäistiin ajankohtana, jona valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio otettiin.
19 artikla
Oikeasuhteisuus
1. Määritettäessä, onko valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevan position koko oikeassa suhteessa suojattujen vastuiden kokoon, ei vaadita täyttä vastaavuutta ja sallitaan 2 kohdan mukainen rajallinen suojan ylitys, jos vastuita täysin vastaava suoja on mahdoton toteuttaa. Asianomaisen osapuolen on perusteltava pyynnöstä toimivaltaiselle viranomaiselle, miksi täysi vastaavuus oli mahdoton.
2. Kun se on perusteltua suojattavien varojen ja velkojen luonteen vuoksi ja sillä perusteella, mikä on niiden suhde luottoriskinvaihtosopimuksen soveltamisalaan kuuluvien valtion velvoitteiden arvoon, arvoltaan suuremman valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksen on katsottava suojaavan arvoltaan tietynsuuruisia vastuita. Tämä sallitaan kuitenkin vain silloin, jos osoitetaan, että arvoltaan suurempi valtionlainan luottoriskinvaihtosopimus on tarpeen viitesalkkuun liittyvän riskin kattamiseksi ottaen huomioon seuraavat tekijät:
a)
nimellisarvoisen position koko;
b)
se, kuinka herkästi vastuut reagoivat luottoriskinvaihtosopimuksen soveltamisalaan kuuluviin valtion velvoitteisiin;
c)
se, onko noudatettava suojausstrategia dynaaminen vai staattinen.
3. Position haltijan vastuulla on varmistaa, että haltijan valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio on aina oikeasuhteinen ja että sen kesto yhtenäistetään mahdollisimman tarkasti - vallitsevien markkinakäytäntöjen ja markkinoiden likviditeetin sallimissa rajoissa - suojattavien vastuiden tai sen ajanjakson keston kanssa, jonka henkilö aikoo pitää vastuun. Jos luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla katettavat vastuut vaaditaan maksettaviksi tai lunastetaan, ne on joko korvattava vastaavilla vastuilla tai luottoriskinvaihtosopimusta koskevaa positiota on pienennettävä tai siitä on luovuttava muulla tavalla.
4. Edellyttäen, että valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio on otettu katettuna, sen ei katsota muuttuvan kattamattomaksi, jos ainoa syy position kattamattomaksi muuttumiseen on suojattujen vastuiden markkina-arvon tai valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksen arvon vaihtelu.
5. Kaikissa tapauksissa, joissa osapuolet hyväksyvät valtionlainan luottoriskinsopimusta koskevan position seurauksena niistä velvoitteista, joita niille aiheutuu sellaisten keskusvastapuolen jäsenten ominaisuudessa, jotka selvittävät valtionlainan luottoriskinvaihtosopimuksia koskevat transaktiot, ja kyseisen keskusvastapuolen sääntöjen soveltamisen vuoksi, kyseistä positiota on käsiteltävä muuna kuin vapaaehtoisena positiona eikä osapuolen ottamana positiona, minkä vuoksi sitä ei katsota asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti kattamattomaksi positioksi.
20 artikla
Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevan kattamattoman position laskentamenetelmä
1. Luonnollisella henkilöllä tai oikeushenkilöllä oleva valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskeva positio lasketaan nettomääräisenä positiona.
2. Valtionlainan luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla suojattujen tai suojattavien hyväksyttävien riskien arvoa laskettaessa on erotettava toisistaan staattiset ja dynaamiset suojausstrategiat. Kun kyseessä on staattinen suojaus, kuten suorat vastuut valtiolle tai julkisen sektorin elimille valtiossa, mittarina on käytettävä äkillisten tappioiden riskin mittaamista, jos yhteisön, jolle position haltija on vastuussa, luottoriski toteutuu. Näin saatua arvoa on tämän jälkeen verrattava luottoriskinvaihtosopimusta koskevan position nettomääräiseen nimellisarvoon.
3. Sellaisten markkina-arvon perusteella painotettujen riskien arvoa laskettaessa, joiden osalta edellytetään dynaamista suojausstrategiaa, laskenta on suoritettava mieluummin riskipainotettuna kuin nimellisarvoisena ottaen huomioon, missä määrin vastuu voi kestonsa aikana kasvaa tai pienentyä, sekä suojattujen varojen ja velkojen ja valtionlainan, johon viitataan, suhteelliset volatiliteetit. Jos varat tai velat, joita suojataan luottoriskinvaihtosopimusta koskevalla positiolla, eroavat luottoriskinvaihtosopimuksen viiteomaisuudesta, on käytettävä beta-kerrointa.
4. Välilliset vastuut riskeistä, jotka on saatu muun muassa indeksien, rahastojen ja erillisyhtiöiden kautta, ja luottoriskinvaihtosopimuksia koskevista positioista on otettava huomioon suhteessa siihen, mikä on viiteomaisuuden, -vastuun tai -luottoriskinvaihtosopimuksen painoarvo indeksissä, rahastossa tai muussa mekanismissa.
5. Suojattavaksi tarkoitetun, hyväksyttävän varojen tai velkojen muodostaman salkun arvo on vähennettävä hallussa pidetyn luottoriskinvaihtosopimusta koskevan nettomääräisen position arvosta. Jos tuloksena on positiivinen luku, positio on katsottava asetuksen (EU) N:o 236/2012 4 artiklan 1 kohdan mukaisesti luottoriskinsopimusta koskevaksi kattamattomaksi positioksi.
VI LUKU
7 ARTIKLAN 3 KOHDASSA TARKOITETUT VALTIONLAINAA KOSKEVIEN NETTOMÄÄRÄISTEN LYHYIDEN POSITIOIDEN ILMOITUSKYNNYSARVOT
21 artikla
Liikkeeseen laskettuun valtionlainaan liittyvien nettomääräisten lyhyiden positioiden ilmoituskynnysarvot
1. Asianmukainen mitta kynnysarvolle, jonka perusteella valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskemaan valtionlainaan liittyvät nettomääräiset lyhyet positiot on ilmoitettava asianomaiselle viranomaiselle, on prosenttiosuus kunkin valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskeman ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärästä.
2. Ilmoituskynnysarvo vahvistetaan rahamääränä. Tämä rahamäärä on vahvistettava soveltamalla valtionlainan liikkeeseenlaskijan edelleen liikkeessä olevaan valtionlainaan prosentuaalista kynnysarvoa ja pyöristämällä se lähimpään miljoonaan euroon.
3. Prosentuaalista kynnysarvoa soveltamalla saatu rahamäärä on tarkistettava ja päivitettävä neljännesvuosittain, jotta voidaan ottaa huomioon kunkin valtionlainan liikkeeseenlaskijan liikkeeseen laskeman ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärän muutokset.
4. Prosentuaalista kynnysarvoa soveltamalla saatu rahamäärä ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärä lasketaan valtionlainaan liittyviä nettomääräisiä lyhyitä positioita laskettaessa sovellettavan menetelmän mukaisesti.
5. Valtionlainan liikkeeseenlaskijoiden perusmäärät ja lisätasot on määritettävä seuraavien tekijöiden perusteella:
a)
kynnysarvot eivät edellytä ilmoituksia arvoltaan minimaalisista valtionlainan liikkeeseenlaskijoiden nettomääräisistä lyhyistä positioista;
b)
valtionlainan liikkeeseenlaskijan edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärä ja niiden positioiden keskikoko, jotka markkinatoimijoilla on hallussaan kyseisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan valtionlainassa;
c)
kunkin valtionlainan liikkeeseenlaskijan valtionlainamarkkinoiden likviditeetti, mukaan lukien tarvittaessa futuurimarkkinoiden likviditeetti kyseisen valtionlainan osalta.
6. Edellä 5 kohdassa tarkoitettujen tekijöiden perusteella kunkin valtionlainan liikkeeseenlaskijan osalta huomioon otettava perusmäärään sovellettava merkityksellinen kynnysarvo on prosenttiosuus, joka on 0,1 prosenttia tai 0,5 prosenttia liikkeeseen lasketun ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärästä. Kuhunkin liikkeeseenlaskijaan sovellettava prosenttiosuus määritetään 5 kohdassa vahvistettujen perusteiden mukaisesti siten, että kullekin valtionlainan liikkeeseenlaskijalle osoitetaan jompikumpi kahdesta ilmoittamisen kannalta merkityksellisten rahamäärien laskennassa käytetystä prosentuaalisesta kynnysarvosta.
7. Nämä asetuksen voimaantulopäivänä sovellettavat kaksi peruskynnysarvoluokkaa ovat seuraavat:
a)
peruskynnysarvo, joka on 0,1 prosenttia ja jota sovelletaan, kun liikkeeseen lasketun ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärä on 0-500 miljardia euroa;
b)
kynnysarvo, joka on 0,5 prosenttia ja jota sovelletaan, kun liikkeeseen lasketun ja edelleen liikkeessä olevan valtionlainan kokonaismäärä on yli 500 miljardia euroa tai kun tietylle valtionlainalle on olemassa likvidit futuurimarkkinat.
8. Lisätasoiksi vahvistetaan 50 prosenttia peruskynnysarvoista eli
a)
0,05 prosenttiyksikön lisäys peruskynnysarvoon, joka on 0,1 prosenttia, 0,15 prosentista alkaen;
b)
0,25 prosenttiyksikön lisäys peruskynnysarvoon, joka on 0,5 prosenttia, 0,75 prosentista alkaen.
9. Valtionlainan liikkeeseenlaskija siirretään asianmukaiseen kynnysarvoluokkaan, jos valtionlainan liikkeeseenlaskijan valtionlainamarkkinoilla on tapahtunut muutoksia ja tilanne on jatkunut vähintään yhden kalenterivuoden ajan, soveltamalla 5 kohdassa mainittuja tekijöitä.
VII LUKU
13 ARTIKLAN 4 KOHDASSA TARKOITETUT PARAMETRIT JA MENETELMÄT, JOITA SOVELLETAAN LASKETTAESSA LIKVIDITEETTIÄ KOSKEVAA KYNNYSARVOA, JONKA ALITTUESSA VALTIONLAINAN LYHYEKSIMYYNTIÄ KOSKEVIEN RAJOITUSTEN SOVELTAMINEN KESKEYTETÄÄN
22 artikla
Menetelmät, joita sovelletaan laskettaessa ja määritettäessä likviditeettiä koskevaa kynnysarvoa, jonka alittuessa valtionlainan lyhyeksimyyntiä koskevien rajoitusten soveltaminen keskeytetään
1. Kukin toimivaltainen viranomainen mittaa liikkeeseen lasketun valtionlainan likviditeettiä vaihdolla, joka määritetään kaupankäynnin kohteena olleiden velkainstrumenttien yhteenlaskettuna nimellisarvona, suhteessa sellaisten viitelainojen koriin, joilla on eri maturiteetit.
2. Valtionlainan kattamatonta lyhyeksimyyntiä koskevat rajoitukset voidaan poistaa tilapäisesti, kun jonkin kuukauden vaihto on alle 5. persentiiliä 12 edellisen kuukauden aikaisesta kaupankäynnin kuukausimäärästä.
3. Kunkin toimivaltaisen viranomaisen on käytettävä laskennassa yhden tai useamman markkinapaikan tai OTC-kaupan taikka molempien edustavia, helposti saatavilla olevia tietoja ja ilmoitettava tämän jälkeen EAMV:lle käytetyt tiedot.
4. Ennen kuin toimivaltaiset viranomaiset poistavat valtionlainaan liittyvää lyhyeksimyyntiä koskevat rajoitukset niiden on varmistettava, ettei likviditeetin merkittävä aleneminen johdu likviditeettiin kohdistuvista kausivaikutuksista.
VIII LUKU
23 ARTIKLASSA TARKOITETTU MUIDEN RAHOITUSVÄLINEIDEN KUIN LIKVIDIEN OSAKKEIDEN ARVON MERKITTÄVÄ ALENEMINEN
23 artikla
Muiden rahoitusvälineiden kuin likvidien osakkeiden arvon merkittävä aleneminen
1. Muun osakkeen kuin likvidin osakkeen osalta arvon merkittävällä alenemisella yhden kaupankäyntipäivän aikana verrattuna sen hintaan edellisenä kaupankäyntipäivänä markkinapaikan sulkemishetkellä tarkoitetaan:
a)
osakkeen hinnan alenemista vähintään 10 prosentilla, kun osake sisältyy kansalliseen pääosakeindeksiin ja on markkinapaikassa julkisen kaupankäynnin kohteeksi otetun johdannaissopimuksen kohde-etuutena oleva rahoitusväline;
b)
osakkeen hinnan alenemista vähintään 20 prosentilla, kun osakkeen hinta on vähintään 0,50 euroa tai vastaava määrä paikallisena valuuttana;
c)
osakkeen hinnan alenemista vähintään 40 prosenttia kaikissa muissa tapauksissa.
2. Vähintään 7 prosentin tuoton nousu tuottokäyrällä yhden kaupankäyntipäivän aikana on katsottava kyseisen valtionlainan liikkeeseenlaskijan osalta valtionlainan arvon merkittäväksi alenemiseksi.
3. Vähintään 10 prosentin tuoton nousu yrityslainan osalta yhden kaupankäyntipäivän aikana on katsottava yrityslainan arvon merkittäväksi alenemiseksi.
4. Vähintään 1,5 prosentin hinnan aleneminen rahamarkkinavälineen osalta yhden kaupankäyntipäivän aikana on katsottava rahamarkkinavälineen arvon merkittäväksi alenemiseksi.
5. Vähintään 10 prosentin hinnan aleneminen pörssilistatun rahaston osalta yhden kaupankäyntipäivän aikana on katsottava pörssilistatun rahaston, myös pörssilistattujen rahastojen, jotka ovat yhteissijoitusyrityksiä, arvon merkittäväksi alenemiseksi. Vivutettuun pörssilistattuun rahastoon on sovellettava asianmukaista velkaantuneisuusastetta, jotta saadaan aikaan 10 prosentin hinnan aleneminen vastaavassa vivuttamattomassa suoraan pörssilistatussa rahastossa. Käänteiseen pörssilistattuun rahastoon on sovellettava kerrointa -1, jotta saadaan aikaan 10 prosentin hinnan aleneminen vastaavassa vivuttamattomassa suoraan pörssilistatussa rahastossa.
6. Kun markkinapaikassa käydään kauppaa johdannaisella, hinnanerosopimukset mukaan lukien, ja johdannaisen ainoana kohde-etuutena on rahoitusväline, jonka arvon merkittävä aleneminen määritetään tässä artiklassa ja asetuksen (EU) N:o 236/2012 23 artiklan 5 kohdassa, johdannaisvälineen arvon on katsottava alentuneen merkittävästi, jos kyseisen kohde-etuutena olevan rahoitusvälineen arvo on alentunut merkittävästi.
IX LUKU
30 ARTIKLASSA TARKOITETUT EPÄSUOTUISAT TAPAHTUMAT TAI EPÄSUOTUISA KEHITYS
24 artikla
Perusteet ja tekijät, jotka on otettava huomioon määritettäessä, missä tapauksissa epäsuotuisia tapahtumia tai epäsuotuista kehitystä ilmenee
1. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 18-21 artiklaa sovellettaessa mainitun asetuksen 30 artiklassa tarkoitettuihin epäsuotuisiin tapahtumiin tai epäsuotuisaan kehitykseen, jotka voivat aiheuttaa vakavan uhan rahoitusvakaudelle tai markkinoiden luottamukselle kyseisessä jäsenvaltiossa taikka yhdessä tai useammassa muussa jäsenvaltiossa, sisältyvät kaikki teot, tulokset, tosiseikat tai tapahtumat, joiden odotetaan tai joiden voidaan kohtuullisesti odottaa johtavan seuraaviin:
a)
vakavat finanssi- tai rahoitusalan taikka julkisen talouden ongelmat, jotka voivat johtaa jäsenvaltiota tai pankkia ja muita rahoituslaitoksia, joita pidetään tärkeinä maailmanlaajuiselle rahoitusjärjestelmälle, kuten unionissa toimivia vakuutusyrityksiä, markkinoiden infrastruktuurin tarjoajia ja omaisuudenhoitoyrityksiä, koskevaan finanssimarkkinoiden epävakauteen, kun tämä voi vaarantaa finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden tai rahoitusjärjestelmän vakauden unionissa;
b)
jäsenvaltion tai pankkien ja muiden rahoituslaitosten, joita pidetään tärkeinä maailmanlaajuiselle rahoitusjärjestelmälle, kuten unionissa toimivien vakuutusyritysten, markkinoiden infrastruktuurin tarjoajien ja omaisuudenhoitoyritysten, luottoluokitus tai maksukyvyttömyys, joka aiheuttaa tai jonka voidaan kohtuudella odottaa aiheuttavan vakavaa epävarmuutta edellä mainittujen vakavaraisuuden suhteen;
c)
huomattavat myyntipaineet tai epätavallinen volatiliteetti, jotka aiheuttavat vakavan syöksykierteen rahoitusvälineille, jotka liittyvät pankkeihin ja muihin rahoituslaitoksiin, joita pidetään tärkeinä maailmanlaajuiselle rahoitusjärjestelmälle, kuten unionissa toimiviin vakuutusyrityksiin, markkinoiden infrastruktuurin tarjoajiin ja omaisuudenhoitoyrityksiin, sekä tapauksen mukaan valtionlainan liikkeeseenlaskijoihin;
d)
kaikenlainen merkittävien rahoituksen liikkeeseenlaskijoiden fyysisille rakenteille, markkinainfrastruktuureille, selvitys- ja toimitusjärjestelmille ja valvontaviranomaisille aiheutunut merkityksellinen vahinko, joka voi vaikuttaa haitallisesti markkinoihin, erityisesti kun vahingon syynä on luonnonkatastrofi tai terroriteko;
e)
erityisesti pankkien välisiin operaatioihin liittyvät kaikki sellaiset merkitykselliset häiriöt maksujärjestelmissä tai selvitysprosesseissa, jotka aiheuttavat tai saattavat aiheuttaa unionin maksujärjestelmissä huomattavia maksujen tai selvitysten epäonnistumisia tai viivästyksiä, varsinkin jos ne voivat levittää rahoitukseen tai talouteen liittyviä paineita pankeissa ja muissa rahoituslaitoksissa, joita pidetään tärkeinä maailmanlaajuiselle rahoitusjärjestelmälle, kuten unionissa toimivissa vakuutusyrityksissä, markkinoiden infrastruktuurin tarjoajissa ja omaisuudenhoitoyrityksissä, tai jäsenvaltioissa.
2. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 27 artiklan soveltamiseksi EAMV:n on otettava 1 kohdassa vahvistettuja perusteita tarkastellessaan huomioon mahdolliset heijastusvaikutukset tai leviäminen muihin järjestelmiin tai liikkeeseenlaskijoihin ja erityisesti kaikenlaisten itseään toteuttavien ilmiöiden olemassaolo.
3. Asetuksen (EU) N:o 236/2012 28 artiklan 2 kohdan a alakohdan soveltamiseksi uhalla, joka kohdistuu finanssimarkkinoiden moitteettomaan toimintaan ja eheyteen taikka koko rahoitusjärjestelmän tai sen osan vakauteen unionissa, tarkoitetaan:
a)
mitä tahansa uhkaa jäsenvaltiota tai jäsenvaltion rahoitusjärjestelmää koskevasta vakavasta finanssi- tai rahoitusalan taikka julkisen talouden epävakaudesta, kun tämä voi vaarantaa vakavasti finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden taikka koko rahoitusjärjestelmän tai sen osan vakauden unionissa;
b)
minkä tahansa jäsenvaltion tai ylikansallisen liikkeeseenlaskijan mahdollista maksukyvyttömyyttä;
c)
kaikenlaista rahoituksen liikkeeseenlaskijoiden fyysisille rakenteille, markkinainfrastruktuureille, selvitys- ja toimitusjärjestelmille ja valvontaviranomaisille aiheutunutta vakavaa vahinkoa, joka voi vaikuttaa haitallisesti rajat ylittäviin markkinoihin, erityisesti kun vahingon syynä on luonnonkatastrofi tai terroriteko, kun tämä voi vaarantaa vakavasti finanssimarkkinoiden moitteettoman toiminnan ja eheyden taikka koko rahoitusjärjestelmän tai sen osan vakauden unionissa;
d)
erityisesti pankkien välisiin operaatioihin liittyviä kaikkia vakavia häiriöitä maksujärjestelmissä tai selvitysprosesseissa, jotka aiheuttavat tai saattavat aiheuttaa unionin rajat ylittävissä maksujärjestelmissä huomattavia maksujen tai selvitysten epäonnistumisia tai viivästyksiä, varsinkin jos ne voivat levittää rahoitukseen tai talouteen liittyviä paineita unionin koko rahoitusjärjestelmässä tai sen osassa.
25 artikla
Voimaantulo
Tämä asetus tulee voimaan kolmantena päivänä sen jälkeen, kun se on julkaistu Euroopan unionin virallisessa lehdessä.
Sitä sovelletaan 1 päivästä marraskuuta 2012.
Tämä asetus on kaikilta osiltaan velvoittava, ja sitä sovelletaan sellaisenaan kaikissa jäsenvaltioissa.
Tehty Brysselissä 5 päivänä heinäkuuta 2012.