SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2013/39/EU
ze dne 12. srpna 2013,
kterou se mění směrnice 2000/60/ES a 2008/105/ES, pokud jde o prioritní látky v oblasti vodní politiky
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Znečišťování povrchových vod chemickými látkami představuje ohrožení vodního prostředí účinky, jako jsou například akutní a chronická toxicita u vodních organizmů, akumulace znečišťujících látek v ekosystému a úbytek stanovišť a biologické rozmanitosti, jakož i ohrožení lidského zdraví. Přednostně je třeba zjistit příčiny znečištění a řešit problematiku emisí znečišťujících látek přímo u zdroje, a to ekonomicky i environmentálně nejúčinnějším způsobem.
(2)
Podle druhé věty čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) má být politika Unie v oblasti životního prostředí založena na zásadách obezřetnosti a prevence, odvracení ohrožení životního prostředí především u zdroje a na zásadě „znečišťovatel platí“.
(3)
Čištění odpadních vod může být velmi nákladné. S cílem usnadnit levnější a nákladově efektivnější čištění by mohl být podporován vývoj inovativních technologií čištění vody.
(4)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES ze dne 23. října 2000, kterou se stanoví rámec pro činnost Společenství v oblasti vodní politiky (4), stanoví strategii proti znečišťování vod. Tato strategie zahrnuje určení prioritních látek mezi těmi, které na úrovni Unie představují významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím. Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 2455/2001/ES ze dne 20. listopadu 2001, kterým se stanoví seznam prioritních látek v oblasti vodní politiky (5), stanoví první seznam 33 látek nebo skupin látek, které byly určeny jako prioritní látky na úrovni Unie pro zahrnutí do přílohy X směrnice 2000/60/ES.
(5)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/105/ES ze dne 16. prosince 2008 o normách environmentální kvality v oblasti vodní politiky (6) stanoví v souladu se směrnicí 2000/60/ES normy environmentální kvality (NEK) pro 33 prioritních látek uvedených v rozhodnutí č. 2455/2001/ES a pro osm dalších znečišťujících látek, které již byly na úrovni Unie regulovány.
(6)
V souladu s čl. 191 odst. 3 Smlouvy o fungování EU přihlédne Unie při přípravě politiky v oblasti životního prostředí k dostupným vědeckým a technickým údajům, podmínkám životního prostředí v různých regionech Unie, možnému prospěchu a nákladům plynoucím z činnosti nebo nečinnosti, jakož i k hospodářskému a sociálnímu rozvoji Unie jako celku a vyváženému rozvoji jejích regionů. Vědecké, environmentální a socioekonomické faktory, včetně faktorů týkajících se lidského zdraví, je třeba zohlednit i při přípravě nákladově efektivní a přiměřené politiky v oblasti prevence a kontroly chemického znečištění povrchových vod, a to i v rámci přezkumu seznamu prioritních látek v souladu s čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES. Za tímto účelem je třeba důsledně uplatňovat zásadu, že znečišťovatel platí, která je základem směrnice 2000/60/ES.
(7)
Komise provedla přezkum seznamu prioritních látek v souladu s čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES a s článkem 8 směrnice 2008/105/ES a dospěla k závěru, že je třeba změnit seznam prioritních látek stanovením nových látek pro prioritní opatření na úrovni Unie, stanovit NEK pro tyto nově určené látky, v závislosti na vědeckém pokroku revidovat NEK pro některé stávající látky a u některých stávajících i nově určených prioritních látek stanovit NEK pro biotu.
(8)
Přezkum seznamu prioritních látek byl podložen rozsáhlými konzultacemi s odborníky z útvarů Komise, členských států, zúčastněných stran a Vědeckého výboru pro zdravotní a environmentální rizika.
(9)
Revidované NEK pro stávající prioritní látky by měly být poprvé zohledněny v plánech povodí na období let 2015 až 2021. Nově určené prioritní látky a jejich NEK by měly být zohledněny při vytváření doplňujících monitorovacích programů a v předběžných programech opatření, které mají být předloženy do konce roku 2018. S cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod by revidované NEK pro existující prioritní látky měly být splněny do konce roku 2021 a NEK pro nově určené prioritní látky do konce roku 2027, aniž je tím dotčen čl. 4 odst. 4 až 9 směrnice 2000/60/ES, kde jsou zahrnuta mimo jiné ustanovení o prodloužení lhůty, v rámci níž musí být dosaženo dobrého chemického stavu povrchové vody, nebo o plnění méně přísných environmentálních cílů u konkrétních vodních útvarů z důvodů neúměrných nákladů nebo socioekonomických potřeb, a to za předpokladu, že nedojde k dalšímu zhoršení stavu dotčených vodních útvarů. Určení chemického stavu povrchových vod ve lhůtě do roku 2015 stanovené v článku 4 směrnice 2000/60/ES by proto mělo být založeno pouze na látkách a NEK stanovených ve směrnici 2008/105/ES v platném znění ke dni 13. ledna 2009, pokud tyto NEK nejsou přísnější než revidované NEK podle této směrnice, v kterémžto případě by se měly použít NEK revidované.
(10)
Od přijetí směrnice 2000/60/ES bylo přijato mnoho aktů Unie, které v souladu s čl. 16 odst. 6 uvedené směrnice stanoví omezování emisí jednotlivých prioritních látek. Mnoho opatření na ochranu životního prostředí navíc spadá do oblasti působnosti jiných platných předpisů práva Unie. Za předpokladu, že cílů, které stanoví čl. 16 odst. 1 směrnice 2000/60/ES, může být účinně dosaženo v rámci stávajících nástrojů, by měla být dána přednost provádění a revizi uvedených nástrojů před zaváděním nových opatření. Zařazením látky do přílohy X směrnice 2000/60/ES není dotčeno uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1107/2009 ze dne 21. října 2009 o uvádění přípravků na ochranu rostlin na trh (7).
(11)
S cílem zlepšit koordinaci mezi směrnicí 2000/60/ES, nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1907/2006 ze dne 18. prosince 2006 o registraci, hodnocení, povolování a omezování chemických látek a o zřízení Evropské agentury pro chemické látky (8) a příslušnými odvětvovými právními předpisy je třeba prozkoumat případnou součinnost, aby bylo možné určit oblasti, kde by mohly být údaje získané při provádění směrnice 2000/60/ES použity na podporu registrace, hodnocení, povolování a omezování chemických látek a jiných příslušných postupů hodnocení látek, a naopak oblasti, kde by mohly být údaje nashromážděné pro účely hodnocení látek podle nařízení REACH a příslušných odvětvových právních předpisů použity na podporu provádění směrnice 2000/60/ES včetně rozdělení látek podle priority uvedeného v čl. 16 odst. 2 uvedené směrnice.
(12)
Postupného snižování znečištění způsobeného prioritními látkami a zastavení nebo postupného odstranění vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek, jak je požadované směrnicí 2000/60/ES, může být často nejhospodárněji dosaženo prostřednictvím opatření Unie pro jednotlivé látky u zdroje stanovených například již v nařízeních (ES) č. 1907/2006, (ES) č. 1107/2009, (EU) č. 528/2012 (9), nebo ve směrnicích 2001/82/ES (10), 2001/83/ES (11) či 2010/75/EU (12). Je proto třeba posílit soudržnost mezi těmito právními akty, směrnicí 2000/60/ES a dalšími příslušnými právními předpisy s cílem zajistit náležité uplatňování mechanismů omezování znečištění u zdroje. Pokud z výsledků pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES a dostupných údajů z monitorování vyplyne, že zavedená opatření na úrovni Unie nebo členského státu nejsou dostatečná k zajištění NEK u některých prioritních látek nebo k dosažení cíle spočívajícího v ukončení nebo v postupném ukončení používání některých prioritních nebezpečných látek, je třeba podniknout na úrovni Unie nebo členského státu přiměřené kroky za účelem dosažení cílů směrnice 2000/60/ES, přičemž se zohlední hodnocení rizik, analýza socioekonomických podmínek a nákladů a přínosů provedená podle příslušných právních předpisů, jakož i dostupnost alternativních látek.
(13)
Od okamžiku, kdy byly odvozeny NEK pro 33 prioritních látek uvedených v příloze X směrnice 2000/60/ES, byla dokončena řada hodnocení rizik podle nařízení Rady (EHS) č. 793/93 ze dne 23. března 1993 o hodnocení a kontrole rizik existujících látek (13), později nahrazeného nařízením (ES) č. 1907/2006. S cílem zajistit odpovídající úroveň ochrany a aktualizovat NEK v souladu s nejnovějšími vědeckými a technickými poznatky, pokud jde o rizika pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím, je třeba revidovat NEK pro některé ze stávajících látek.
(14)
Pomocí postupů uvedených v čl. 16 odst. 2 směrnice 2000/60/ES byly určeny a podle priorit rozděleny další látky, které představují významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím na úrovni Unie, a měly by být zařazeny do seznamu prioritních látek. Při odvození NEK pro uvedené látky byly vzaty v úvahu nejnovější dostupné vědecké a technické informace.
(15)
Znečištění vody a půdy rezidui léčivých přípravků se stává novým ekologickým problémem. Při hodnocení a kontrole rizik, které léčivé přípravky představují pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím, by se měla věnovat dostatečná pozornost cílům Unie v oblasti životního prostředí. V zájmu řešení daného problému by Komise měla provést studii rizik environmentálních dopadů léčivých přípravků a poskytnout analýzu relevance a efektivity stávajícího legislativního rámce, pokud jde o ochranu vodního prostředí a lidského zdraví prostřednictvím vodního prostředí.
(16)
Odvození NEK pro prioritní nebezpečné látky obvykle zahrnuje vyšší úroveň nejistoty, než je tomu v případě prioritních látek, ale NEK přesto stanoví referenční hodnotu k posouzení plnění cíle dobrého chemického stavu povrchových vod, jak je definován v čl. 2 bodu 24 a čl. 4 odst. 1 písm. a) bodech ii) a iii) směrnice 2000/60/ES. V zájmu zajištění odpovídající úrovně ochrany životního prostředí a lidského zdraví by však cílem mělo být zastavení nebo postupné odstranění vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek, jak je stanoveno v čl. 4 odst. 1 písm. a) bodě iv) směrnice 2000/60/ES.
(17)
V posledních letech výrazně přibylo vědeckých poznatků o osudu a účincích znečišťujících látek ve vodě. Je známo více o tom, ve které složce vodního prostředí (vodě, sedimentu nebo biotě, dále jen „matrici“) je pravděpodobné, že se látka objeví, a tedy kde bude její koncentrace s největší pravděpodobností měřitelná. Některé značně hydrofobní látky se hromadí v biotě a ve vodě se stanovují obtížně, a to i za použití nejmodernějších analytických metod. Pro takové látky by měly být stanoveny NEK v biotě. Aby se však využilo monitorovací strategie členských států a aby bylo možné ji přizpůsobit místním podmínkám, měly by mít členské státy možnost použít NEK pro alternativní matrice (vodu, sedimenty nebo biotu) nebo případně alternativní biotické taxony, například korýše podkmene Crustacea, ryby v parafyletickém smyslu, třídu Cephalopoda nebo třídu Bivalvia (slávky a srdcovky), za předpokladu, že úroveň ochrany, kterou poskytuje NEK a monitorovací systém uplatňovaný členskými státy, bude stejná jako ta, kterou poskytují NEK a matrice stanovené v této směrnici.
(18)
Nové monitorovací postupy, jako jsou pasivní odběr vzorků a jiné nástroje, skýtají potenciál pro budoucí využití, a proto je třeba pracovat na jejich vývoji.
(19)
Směrnice Komise 2009/90/ES ze dne 31. července 2009, kterou se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES stanoví technické specifikace chemické analýzy a monitorování stavu vod (14), zavádí minimální pracovní kritéria pro metody analýzy používané při monitorování stavu vod. Tato kritéria zajišťují smysluplné a relevantní informace z monitorování tím, že vyžadují použití analytických metod, které jsou dostatečně citlivé, aby zajistily, že jakékoli překročení NEK lze spolehlivě zjistit a změřit. Členské státy by měly mít povoleno použít jiné monitorovací matrice nebo biotické taxony než matrice nebo taxony uvedené v této směrnici pouze v případě, že použitá analytická metoda splňuje minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES pro příslušné NEK a matrice nebo biotické taxony, nebo je přinejmenším stejně účinná jako metoda, která je k dispozici pro NEK, a matrice nebo biotické taxony podle této směrnice.
(20)
Provádění této směrnice s sebou nese výzvy, jako jsou například různé možnosti řešení vědeckých, technických a praktických otázek a neúplnost monitorovacích metod, jakož i omezené lidské a finanční zdroje. Ve snaze vyřešit některé z těchto výzev by měl vývoj strategií monitorování a analytických metod podpořených odbornou činností skupin odborníků v rámci společné strategie provádění směrnice 2000/60/ES.
(21)
Perzistentní, bioakumulativní a toxické látky (látky PBT) a další látky, které se chovají jako látky PBT, lze desítky let nacházet ve vodním prostředí v množstvích, která představují významné riziko, a to i v případě, že byla přijata rozsáhlá opatření ke snížení nebo odstranění emisí těchto látek. Některé tyto látky jsou také schopné dálkového přenosu a jsou v životním prostředí široce rozšířené. Některé z těchto látek patří mezi stávající a nově určené prioritní nebezpečné látky. U některých z uvedených látek je prokázaná dlouhodobá přítomnost ve vodním prostředí na úrovni Unie, a tyto konkrétní látky proto vyžadují zvláštní pozornost, pokud jde o jejich vliv na znázorňování chemického stavu podle směrnice 2000/60/ES a pokud jde o požadavky na monitorování.
(22)
Pokud jde o znázorňování chemického stavu podle směrnice 2000/60/ES přílohy V oddílu 1.4.3, měly by mít členské státy možnost předkládat odděleně informace o vlivu, který mají na chemický stav látky, jež se chovají jako všudypřítomné látky PBT, aby bylo zjevné zlepšení jakosti vody dosažené u jiných látek. Povinná mapa zahrnující všechny látky by mohla být navíc doplněna o další mapy, přičemž některé by znázorňovaly látky, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, a další by odděleně znázorňovaly ostatní látky.
(23)
Monitorování by mělo být přizpůsobeno prostorovému a časovému rozsahu očekávaných rozdílů v koncentracích. Vzhledem k rozsáhlému výskytu a předpokládané dlouhé době přetrvávání v prostředí u látek, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, by členské státy měly mít možnost omezit počet monitorovacích míst nebo četnost monitorování těchto látek na minimální úroveň schopnou zajistit spolehlivou analýzu dlouhodobých trendů, pokud je k dispozici statisticky spolehlivý informační základ pro monitorování.
(24)
Zvláštní pozornost věnovaná látkám, které se chovají jako všudypřítomné látky PBT, nezbavuje Unii nebo členské státy povinnosti přijímat opatření ke snížení nebo odstranění vypouštění, emisí a úniků těchto látek nad rámec těch, která již byla přijata, a to i na mezinárodní úrovni, aby bylo dosaženo cílů stanovených v čl. 4 odst. 1 písm. a) směrnice 2000/60/ES.
(25)
V čl. 10 odst. 3 směrnice 2000/60/ES se stanoví, že pokud jakostní cíl nebo norma kvality, které jsou stanoveny na základě uvedené směrnice, na základě směrnic uvedených v příloze IX směrnice 2000/60/ES, nebo na základě jakéhokoli jiného právního předpisu Unie, vyžadují přísnější podmínky, než které by vyplývaly z uplatnění čl. 10 odst. 2 uvedené směrnice, bude v souladu s tím stanoveno přísnější omezování emisí. Podobné ustanovení bylo rovněž zařazeno do článku 18 směrnice 2010/75/EU. Z těchto článků vyplývá, že omezování emisí stanovené právními předpisy uvedenými v čl. 10 odst. 2 směrnice 2000/60/ES by mělo být minimálním použitým omezením. Pokud takové kontroly nedokážou zajistit splnění NEK, například u látky chovající se jako všudypřítomná látka PTB, stejně tak by ale toto splnění nemohly zajistit ani přísnější podmínky, a to ani ve spojení s přísnějšími podmínkami pro jiné vypouštění, emise a úniky mající vliv na vodní útvar, nebylo by možné považovat tyto přísnější podmínky za nezbytné pro splnění dané NEK.
(26)
Pro hodnocení rizik, na základě kterých se určí nové prioritní látky, je zapotřebí vysoká kvalita údajů z monitorování a údaje o ekotoxikologických a toxikologických účincích látek. Údaje z monitorování získané od členských států se sice v posledních letech výrazně zlepšily, avšak nejsou vždy vhodné pro daný účel, pokud jde o jejich kvalitu a pokrytí Unie. Údaje z monitorování chybí zejména u mnoha nových znečišťujících látek, jež lze definovat jako znečišťující látky, které nejsou v současné době na úrovni Unie zahrnuty do běžných monitorovacích programů, ale které by mohly představovat značné riziko vyžadující regulaci těchto látek vzhledem k jejich možným ekotoxikologickým a toxikologickým účinkům a k jejich koncentracím v životním vodním prostředí.
(27)
Je zapotřebí zavést nový mechanismus, který by Komisi poskytoval cílené, vysoce kvalitní informace z monitorování o koncentracích látek ve vodním prostředí a byl by zaměřen na nové znečišťující látky a látky, u nichž nejsou dostupné údaje z monitorování dostatečně kvalitní pro účely hodnocení rizik. Nový mechanismus by měl usnadnit shromažďování těchto informací v povodích celé Unie a doplňovat údaje z monitorování z programů podle článků 5 a 8 směrnice 2000/60/ES a dalších spolehlivých zdrojů. V zájmu udržení nákladů na monitorování na přiměřené úrovni by se měl mechanismus zaměřit na omezený počet látek, které jsou dočasně zařazeny na seznam sledovaných látek, a na omezený počet monitorovacích míst, ale zároveň by měl poskytovat reprezentativní údaje, které jsou vhodné pro účely procesu stanovení prioritních látek na úrovni Unie. Tento seznam by měl být dynamický, s omezenou časovou platností, aby reagoval na nové informace o možných rizicích, které představují nové znečišťující látky, a zabránil monitorování látek po dobu delší, než je nezbytně nutné.
(28)
Aby se zjednodušilo a zefektivnilo povinné podávání zpráv členskými státy a zvýšila soudržnost s ostatními souvisejícími prvky vodního hospodářství, měly by být oznamovací povinnosti podle článku 3 směrnice 2008/105/ES sloučeny s celkovými požadavky na podávání zpráv podle článku 15 směrnice 2000/60/ES.
(29)
Pokud jde o znázornění chemického stavu v souladu s oddílem 1.4.3 přílohy V směrnice 2000/60/ES, členské státy by pro účely aktualizace programů opatření a plánů povodí prováděné v souladu s čl. 11 odst. 8 a s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES měly mít možnost předkládat odděleně informace o vlivu, který mají na chemický stav nově určené prioritní látky a stávající prioritní látky s revidovanými NEK, aby zavedení nových požadavků nebylo mylně pokládáno za ukazatel toho, že došlo ke zhoršení chemického stavu povrchových vod. Povinná mapa zahrnující všechny látky by mohla být navíc doplněna o další mapy, přičemž některé by znázorňovaly nově určené látky a stávající látky s revidovanými NEK a další by odděleně znázorňovaly ostatní látky.
(30)
Je důležité, aby veřejnosti byly včas poskytnuty environmentální informace o stavu povrchových vod v Unii a úspěšných výsledcích strategií snižování chemického znečištění. V zájmu zajištění lepšího přístupu a transparentnosti by měl být v každém členském státě zřízen centrální portál poskytující veřejnosti v elektronické podobě informace o plánech povodí a jejich přezkumech a aktualizacích.
(31)
Přijetím tohoto návrhu a předložením své zprávy Evropskému parlamentu a Radě Komise dokončila svůj první přezkum seznamu prioritních látek, jak to vyžaduje článek 8 směrnice 2008/105/ES. Zahrnoval i přezkum látek v příloze III uvedené směrnice, z nichž některé byly určeny k zařazení mezi prioritní látky. V současné době neexistuje dostatek podkladů pro zahrnutí ostatních látek uvedených v příloze III mezi prioritní látky. Možnost získat nové informace týkající se těchto látek znamená, že tyto látky nejsou vyloučeny z budoucího přezkumu, jak je tomu u ostatních látek, které byly ve stávajícím přezkumu posouzeny, ale nebyly zařazeny mezi prioritní látky. Příloha III směrnice 2008/105/ES je tedy zastaralá a měla by být zrušena. Článek 8 této směrnice by měl být odpovídajícím způsobem změněn, a to i pokud jde o lhůtu pro podávání zpráv Evropskému parlamentu a Radě.
(32)
Za účelem toho, aby bylo možné včas reagovat na příslušný technický a vědecký pokrok v oblasti působnosti této směrnice, by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU, pokud jde o aktualizaci metod pro uplatňování NEK stanovených ve směrnici. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracování aktu v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(33)
Za účelem zlepšení informační základny pro budoucí určování prioritních látek, zejména pokud jde o nově se objevující znečišťující látky, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o vypracování a aktualizaci seznamu sledovaných látek. Kromě toho by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení této směrnice nebo formátů zpráv o údajích a informacích z monitorování podávaných Komisi. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (15).
(34)
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise o informativních dokumentech ze dne 28. září 2011 (16) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. V případě této směrnice považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(35)
Jelikož cíle této směrnice, totiž dosažení dobrého chemického stavu povrchových vod stanovením NEK pro prioritní látky a některé další znečišťující látky, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a proto jej může být z důvodu potřeby zachovat stejnou úroveň ochrany povrchových vod v celé Unii lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku tato směrnice nepřekračuje rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(36)
Směrnice 2000/60/ES a 2008/105/ES by proto měly být odpovídajícím způsobem změněny,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Směrnice 2000/60/ES se mění takto:
1)
V článku 16 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Komise přezkoumá přijatý seznam prioritních látek nejpozději do čtyř let ode dne vstupu této směrnice v platnost a poté alespoň každých šest let a předloží případné návrhy.“
2)
Příloha X se nahrazuje zněním uvedeným v příloze I této směrnice.
Článek 2
Směrnice 2008/105/ES se mění takto:
1)
Článek 2 se nahrazuje tímto:
„Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí definice uvedené v článku 2 směrnice 2000/60/ES a v článku 2 směrnice Komise 2009/90/ES ze dne 31. července 2009, kterou se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2000/60/ES stanoví technické specifikace chemické analýzy a monitorování stavu vod (17).
Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„Matricí“ se rozumí složka vodního prostředí, jako je voda, sedimenty nebo biota.
2)
„Biotickým taxonem“ se rozumí vodní taxon odpovídající taxonomickému zařazení „podkmene“, „třídy“ nebo jejich ekvivalentu.
2)
Článek 3 se nahrazuje tímto:
„Článek 3
Normy environmentální kvality
1. Aniž je dotčen odstavec 1a, členské státy použijí pro útvary povrchových vod NEK stanovené v části A přílohy I a uplatňují tyto NEK v souladu s požadavky stanovenými v části B přílohy I.
1a. Aniž jsou dotčeny povinnosti vyplývající z této směrnice ve znění platném ke dni 13. ledna 2009 a zejména dosažení dobrého chemického stavu povrchových vod, pokud jde o látky a NEK v ní uvedené, členské státy uplatňují NEK stanovené v části A přílohy I, pokud jde o:
i)
látky uvedené pod čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23, 28 v části A přílohy I, pro něž byly stanoveny revidované NEK s účinkem od 22. prosince 2015, s cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod u těchto látek do 22. prosince 2021, a to prostřednictvím programů opatření uvedených v plánech povodí z roku 2015 vypracovaných v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES, a
ii)
nově určené látky uvedené pod čísly 34 až 45 v části A přílohy I s účinkem od 22. prosince 2018 s cílem dosáhnout dobrého chemického stavu povrchových vod u těchto látek do 22. prosince 2027 a zamezit zhoršení chemického stavu v útvarech povrchových vod, pokud jde o tyto látky. Členské státy za tímto účelem do 22. prosince 2018 vypracují a předloží Komisi doplňující monitorovací program a předběžný program opatření vztahující se na dané látky. Konečný program opatření podle článku 11 směrnice 2000/60/ES se vypracuje do 22. prosince 2021 a měl by být proveden a plně funkční co nejdříve po tomto dni, avšak nejpozději do 22. prosince 2024.
Pokud jde o látky uvedené v bodech i) a ii) prvního pododstavce, použijí se obdobně ustanovení čl. 4 odst. 4 až 9 směrnice 2000/60/ES.
2. Pro látky uvedené pod čísly 5, 15, 16, 17, 21, 28, 34, 35, 37, 43 a 44 v části A přílohy I použijí členské státy NEK pro biotu stanovené v části A přílohy I.
Pro jiné látky než látky uvedené v prvním pododstavci použijí členské státy NEK pro vodu stanovené v části A přílohy I.
3. Členské státy se mohou v souvislosti s jednou nebo více kategoriemi povrchových vod rozhodnout použít NEK pro jinou matrici, než jaká je uvedena v odstavci 2, nebo případně pro biotické taxony jiné než uvedené v části A přílohy I.
Členské státy, které možnosti uvedené v prvním pododstavci využijí, použijí příslušné NEK stanovené v části A přílohy I, nebo pokud nejsou pro příslušnou matrici nebo biotický taxon zahrnuty NEK, zavedou takovou NEK, která zajistí přinejmenším stejnou úroveň ochrany jako NEK stanovené v části A přílohy I.
Členské státy mohou tuto možnost použít pouze v případě, že analytická metoda používaná pro zvolenou matrici nebo biotický taxon splňuje minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES. Nejsou-li daná kritéria splněna pro žádnou matrici, členské státy zajistí, aby monitorování bylo prováděno za použití nejlepších dostupných technik, které nevyžadují nadměrné náklady, a aby daná metoda analýzy byla přinejmenším stejně účinná jako metoda dostupná pro matrici uvedenou v odstavci 2 tohoto článku pro příslušnou látku.
3a. V případě, že z naměřených nebo odhadnutých koncentrací nebo emisí v životním prostředí při uplatnění NEK pro biotu nebo sediment je zjištěno potenciální riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím na základě akutní expozice, členské státy zajistí, aby bylo provedeno rovněž monitorování v povrchové vodě, a použijí NPK-NEK stanovené v části A přílohy I této směrnice, je-li tato NEK stanovena.
3b. Pokud se v souladu s článkem 5 směrnice 2009/90/ES vypočtená průměrná hodnota měření provedeného za použití nejlepších dostupných technik, které nevyžadují nadměrné náklady, označuje jako „menší než mezní hodnota kvantifikace“ a „mezní hodnota kvantifikace“ je i u takové techniky vyšší než NEK, výsledek pro tuto měřenou látku se nezohlední pro účely hodnocení celkového chemického stavu daného vodního útvaru.
4. Látky, pro které se používá NEK pro sedimenty nebo biotu sledují členské státy v příslušné matrici nejméně jednou ročně, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
5. Členské státy zahrnou do aktualizovaných plánů povodí vypracovaných v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES tyto informace:
a)
tabulku mezních hodnot kvantifikace použitých analytických metod a informace o účinnosti těchto metod s ohledem na minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES;
b)
pro látky, u nichž byla použita možnost uvedená v odstavci 3 tohoto článku:
i)
důvody a východisko použití této možnosti,
ii)
případně stanovené alternativní NEK, podklady o tom, že tyto NEK zajistí přinejmenším stejnou úroveň ochrany jako NEK stanovené v části A přílohy I, včetně údajů a metodiky použité k jejich odvození, a kategorie povrchových vod, pro něž se uplatní,
iii)
pro srovnání s informacemi uvedenými v písm. a) tohoto odstavce hodnoty kvantifikace metod analýzy pro matrice uvedené v části A přílohy I této směrnice, včetně informací o účinnosti těchto metod s ohledem na minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES;
c)
odůvodnění četnosti monitorování uplatňovaného v souladu s odstavcem 4, pokud jsou monitorovací intervaly delší než 1 rok.
5a. Členské státy přijmou nezbytná opatření s cílem zajistit, aby aktualizované plány povodí vypracované v souladu s čl. 13 odst. 7 směrnice 2000/60/ES, které obsahují výsledky a účinky opatření přijatých s cílem zamezit chemickému znečištění povrchových vod, a dílčí zpráva, která popíše pokrok dosažený při provádění plánovaného programu opatření, podle čl. 15 odst. 3 směrnice 2000/60/ES byly prostřednictvím centrálního portálu v elektronické podobě přístupné veřejnosti v souladu s čl. 7 odst. 1 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/4/ES ze dne 28. ledna 2003 o přístupu veřejnosti k informacím o životním prostředí (18).
6. Členské státy na základě monitorování stavu vod prováděného v souladu s článkem 8 směrnice 2000/60/ES zajistí analýzu dlouhodobých trendů koncentrací prioritních látek uvedených na seznamu v části A přílohy I, které se mohou kumulovat v sedimentu nebo biotě, přičemž zejména zohlední látky označené čísly 2, 5, 6, 7, 12, 15, 16, 17, 18, 20, 21, 26, 28, 30, 34, 35, 36, 37, 43 a 44 uvedené v části A přílohy I. V souladu s článkem 4 směrnice 2000/60/ES přijmou členské státy opatření, jejichž cílem je zajistit, aby se tyto koncentrace v sedimentu nebo příslušné biotě výrazně nezvyšovaly.
Členské státy určí četnost monitorování v sedimentu nebo v biotě tak, aby byl zajištěn dostatek údajů pro spolehlivou analýzu dlouhodobých trendů. Monitorování by mělo v zásadě probíhat každé tři roky, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
7. Komise přezkoumá technický a vědecký pokrok, včetně závěru hodnocení rizik podle čl. 16 odst. 2 písm. a) a b) směrnice 2000/60/ES a informací týkajících se registrace látek zpřístupněných veřejnosti v souladu s článkem 119 nařízení (ES) č. 1907/2006, a v případě nutnosti navrhne revizi NEK stanovených v části A přílohy I této směrnice postupem podle článku 294 Smlouvy o fungování EU v souladu s časovým rozvrhem stanoveným v čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES.
8. Na Komisi je přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 10 s cílem přizpůsobit v případě potřeby bod 3 části B přílohy I této směrnice vývoji v oblasti vědy a techniky.
8a. S cílem usnadnit provádění tohoto článku musí být v rámci stávajícího procesu provádění směrnice 2000/60/ES a pokud možno do 22. prosince 2014 vypracovány technické pokyny pro strategie monitorování a metody analýzy látek, včetně odběru vzorků a monitorování bioty.
Pokyny zahrnují zejména:
a)
monitorování látek v biotě, jak je stanoveno v odstavcích 2 a 3 tohoto článku;
b)
v případě nově určených látek (uvedené pod čísly 34 až 45 v části A přílohy I) a látek, pro něž jsou stanoveny přísnější NEK (uvedené pod čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23 a 28 v části A přílohy I), analytické metody splňující minimální pracovní kritéria stanovená v článku 4 směrnice 2009/90/ES.
8b. V případě látek, pro něž nebudou technické pokyny přijaty do 22. prosince 2014, se lhůta 22. prosince 2015 uvedená v odst. 1a bodě i) prodlouží do 22. prosince 2018, a lhůta 22. prosince 2021 stanovená v uvedeném bodu se prodlouží do 22. prosince 2027.
3)
Čl. 4 odst. 4 a čl. 5 odst. 6 se zrušují.
4)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 7a
Koordinace
1. U prioritních látek, které spadají do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1907/2006, (ES) č. 1107/2009 (19), (EU) č. 528/2012 (20) nebo směrnice 2010/75/EU (21), Komise v rámci pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice posoudí, zda jsou opatření, jež byla zavedena na úrovni Unie a členských států, dostačující k tomu, aby bylo dosaženo NEK pro prioritní látky a cíle spočívajícího v ukončení nebo postupného ukončení vypouštění, emisí a úniků prioritních nebezpečných látek v souladu s čl. 4 odst. 1 písm. a) a čl. 16 odst. 6 směrnice 2000/60/ES.
2. Komise podá Evropskému parlamentu a Radě zprávu o výsledcích posouzení podle odstavce 1 tohoto článku v souladu s časovým plánem stanoveným v čl. 16 odst. 4 směrnice 2000/60/ES a doplní tuto zprávu případnými návrhy, mimo jiné na opatření za účelem omezování.
3. Pokud z výsledků uvedených ve zprávě vyplývá, že mohou být na úrovni Unie nebo členských států zapotřebí další opatření s cílem napomoci dodržování směrnice 2000/60/ES, pokud jde o konkrétní látku schválenou podle nařízení (ES) č. 1107/2009 nebo nařízení (EU) č. 528/2012, členské státy nebo Komise případně použijí s ohledem na tuto látku nebo výrobky obsahující tuto látku články 21 nebo 44 nařízení (ES) č. 1107/2009 nebo články 15 nebo 48 nařízení (EU) č. 528/2012.
V případě látek spadajících do oblasti působnosti nařízení (ES) č. 1907/2006 Komise případně zahájí postup uvedený v článku 59, 61 nebo 69 uvedeného nařízení.
Při uplatňování ustanovení nařízení uvedených v prvním a druhém pododstavci členské státy nebo Komise zohlední veškerá hodnocení rizik a analýzy socioekonomických podmínek a nákladů a přínosů vyžadované podle uvedených předpisů, a to i pokud jde o dostupnost alternativních látek.
5)
Články 8 až 9 se nahrazují tímto:
„Článek 8
Přezkum přílohy X směrnice 2000/60/ES
Komise sdělí výsledky pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice Evropskému parlamentu a Radě. Zprávu případně doplní legislativní návrhy na změnu přílohy X, mimo jiné zejména návrhy na identifikaci nových prioritních látek nebo prioritních nebezpečných látek nebo na identifikaci některých prioritních látek jako prioritních nebezpečných látek, a podle potřeby stanoví odpovídající NEK pro povrchové vody, sediment nebo biotu.
Článek 8a
Zvláštní ustanovení pro některé látky
1. Aniž jsou dotčeny požadavky přílohy V oddílu 1.4.3 směrnice 2000/60/ES, pokud jde o znázornění celkového chemického stavu a cíle a povinnosti stanovené v čl. 4 odst. 1 písm. a), čl. 11 odst. 3 písm. k) a čl. 16 odst. 6 uvedené směrnice, mohou členské státy v plánech povodí vypracovaných v souladu s článkem 13 uvedené směrnice vypracovat další mapy, které znázorňují informace ohledně chemického stavu odděleně pro jednu nebo více následujících látek odděleně od informací o zbylých látkách určených v části A přílohy I této směrnice:
a)
látky s čísly 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 a 44 (látky chovající se jako všudypřítomné PBT),
b)
látky s čísly 34 až 45 (nově určené látky),
c)
látky s čísly 2, 5, 15, 20, 22, 23 a 28 (látky, pro něž jsou stanoveny revidované, přísnější NEK).
Členské státy mohou rovněž pro látky uvedené v písmenech a) až c) prvního pododstavce v plánech povodí uvádět rozsah každé odchylky od NEK. Členské státy, které vypracují tyto další mapy, se snaží zajistit jejich vzájemnou porovnatelnost na úrovni povodí a na úrovni Unie.
2. Členské státy mohou monitorovat látky s čísly 5, 21, 28, 30, 35, 37, 43 a 44 v části A přílohy I méně intenzivně, než stanoví požadavky pro monitorování prioritních látek podle čl. 3 odst. 4 této směrnice a přílohy V směrnice 2000/60/ES, a to za předpokladu, že je takové monitorování reprezentativní a je k dispozici statisticky spolehlivý informační základ, pokud jde o přítomnost uvedených látek ve vodním prostředí. Monitorování by mělo v zásadě, v souladu s druhým pododstavcem čl. 3 odst. 6 této směrnice, probíhat každé tři roky, nelze-li na základě technických znalostí a odborného úsudku odůvodnit jiný interval.
Článek 8b
Seznam sledovaných látek
1. Komise stanoví seznam sledovaných látek, o nichž se shromažďují údaje z monitorování v rámci celé Unie na doplnění údajů, mimo jiné s údaji z analýz a přezkumů podle článku 5 a monitorovacích programů podle článku 8 směrnice 2000/60/ES, a to pro účely podpory budoucího rozdělování látek podle priority v souladu s čl. 16 odst. 2 uvedené směrnice.
První seznam sledovaných látek obsahuje vždy maximálně 10 látek nebo skupin látek a uvede pro každou látku matrici pro monitorování a případnou metodu analýzy, která nevyžaduje nadměrné náklady. S výhradou dostupnosti metod analýzy nevyžadujících nadměrné náklady se maximální počet látek nebo skupin látek, které může Komise doplnit do seznamu, zvýší o jednu při každé aktualizaci seznamu sledovaných látek podle odstavce 2 tohoto článku, a to do maximálního počtu 14. Tyto látky, které mají být zahrnuty do seznamu sledovaných látek, se vybírají z látek, které podle dostupných informací mohou představovat na úrovni Unie významné riziko pro vodní prostředí nebo jeho prostřednictvím a pro něž nejsou dostatečné údaje z monitorování.
Diklofenak (CAS 15307-79-6), 17-beta-estradiol (E2) (CAS 50-28-2) a 17-alfa-ethinylestradiol (EE2) (CAS 57-63-6) se zahrnou do prvního seznamu sledovaných látek s cílem shromáždit údaje z monitorování pro účely snazšího stanovení vhodných opatření s cílem řešit rizika, která uvedené látky představují.
Komise zohlední při výběru látek na seznam sledovaných látek všechny dostupné informace, včetně:
a)
výsledků nejaktuálnějšího pravidelného přezkumu přílohy X směrnice 2000/60/ES podle čl. 16 odst. 4 uvedené směrnice;
b)
výzkumných projektů;
c)
doporučení zúčastněných stran uvedených v čl. 16 odst. 5 směrnice 2000/60/ES;
d)
charakterizace správních povodí členských států podle článku 5 směrnice 2000/60/ES a výsledky monitorovacích programů podle článku 8 uvedené směrnice;
e)
informací o objemu výroby, způsobu používání, vnitřních vlastnostech (případně včetně velikosti částic), koncentracích v životním prostředí a dopadech na životní prostředí, včetně informací shromážděných v souladu se směrnicemi 98/8/ES, 2001/82/ES (22) a 2001/83/ES (23) a s nařízeními (ES) č. 1907/2006 a (ES) č. 1107/2009.
2. Komise vypracuje první seznam sledovaných látek uvedený v odstavci 1 do 14. září 2014 a poté jej každých 24 měsíců aktualizuje. Při aktualizaci seznamu sledovaných látek Komise z tohoto seznamu vyjme jakoukoli látku, pro niž lze hodnocení rizika, jak je uvedené v čl. 16 odst. 2 směrnice 2000/60/ES uzavřít bez dalších údajů z monitorování. Období nepřetržitého monitorování na základě seznamu sledovaných látek v případě jednotlivých látek nepřekročí čtyři roky.
3. Členské státy monitorují každou látku ze seznamu sledovaných látek na vybraných reprezentativních monitorovacích stanicích po dobu alespoň 12 měsíců. V případě prvního seznamu sledovaných látek započne období monitorování do 14. září 2015 nebo do šesti měsíců po vypracování tohoto seznamu, podle toho, co nastane později. Poté členské státy zahájí monitorování každé látky na následujících seznamech do 6 měsíců od jejího zařazení na seznam.
Každý členský stát si zvolí alespoň jednu monitorovací stanici, plus jednu navíc, pokud má více než jeden milion obyvatel, a další na základě své zeměpisné plochy v km2 vydělené 60 000 km2 (zaokrouhleno na nejbližší celé číslo) a další stanice podle počtu obyvatel vyděleného pěti miliony (zaokrouhleno na nejbližší celé číslo).
Při volbě reprezentativních monitorovacích stanic, četnosti monitorování a časového plánu pro každou látku zohlední členské státy způsoby použití a možný výskyt této látky. Četnost monitorování nesmí být menší než jednou za rok.
Pokud členský stát u konkrétní látky zajistí dostatečné, srovnatelné, reprezentativní a aktuální údaje z monitorování na základě stávajících monitorovacích programů nebo studií, může rozhodnout, že u této látky neprovede další monitorování v rámci mechanismu seznamu sledovaných látek, a to rovněž za podmínky, že monitorování příslušné látky probíhalo pomocí metodiky, která splňuje požadavky technických pokynů vypracovaných Komisí v souladu s čl. 8b odst. 5.
4. Členské státy podají Komisi zprávu o výsledcích monitorování prováděného podle odstavce 3. V případě prvního seznamu sledovaných látek se o výsledcích monitorování podá zpráva do 15 měsíců od 14. září 2015 nebo do 21 měsíců po vypracování tohoto seznamu, podle toho, co nastane později, a pak každých 12 měsíců, dokud je látka na seznamu vedena. V případě každé látky, která je zařazená na následujících seznamech, členské státy podají Komisi zprávu o výsledcích monitorování do 21 měsíců ode dne zařazení látky na seznam sledovaných látek, a pak každých 12 měsíců, dokud je látka na seznamu vedena. Zpráva zahrnuje informace o reprezentativnosti monitorovací stanice a strategii monitorování.
5. Komise přijme prováděcí akty, kterými se stanoví a aktualizuje seznam sledovaných látek podle odstavců 1 a 2. Může rovněž přijmout technické formáty pro zprávy o výsledcích monitorování a souvisejících informacích podávané Komisi. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 9 odst. 2.
Komise vypracuje pokyny, včetně technických specifikací, s cílem usnadnit monitorování látek ze seznamu sledovaných látek a vybízí se, aby podporovala koordinaci tohoto monitorování.
Článek 8c
Zvláštní ustanovení pro farmaceutické látky
Komise na základě čl. 16 odst. 9 směrnice 2000/60/ES a případně na základě výsledků studie z roku 2013 týkající se rizik, jež představují léčivé přípravky pro životní prostředí, a dalších příslušných studií a zpráv vypracuje pokud možno do dvou let od 13. září 2013 strategický přístup ke znečišťování vod farmaceutickými látkami. Tento strategický přístup případně zahrnuje návrhy umožňující v nezbytném rozsahu účinnější zohlednění dopadů léčiv na životní prostředí v rámci postupu pro uvádění léčivých přípravků na trh. V rámci tohoto strategického přístupu Komise případně do 14. září 2017 navrhne opatření určená k přijetí případně na úrovni Unie nebo členského státu, které řeší možné dopady farmaceutických látek na životní prostředí, zejména látek uvedených v čl. 8b odst. 1, a to s cílem omezit vypouštění, emise a úniky těchto látek do vodního prostředí, přičemž zohlední potřeby v oblasti veřejného zdraví a nákladovou efektivnost navrhovaných opatření.
Článek 9
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený podle čl. 21 odst. 1 směrnice 2000/60/ES. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (24).
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 9a
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v čl. 3 odst. 8 je svěřena Komisi na dobu šesti let ode dne 13. září 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem příslušného šestiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 8 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění rozhodnutí v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci uvedené v čl. 3 odst. 8 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
6)
Příloha I se mění takto:
a)
Část A se nahrazuje zněním uvedeným v příloze II této směrnice.
b)
Body 2 a 3 části B se nahrazují tímto:
„2.
Sloupce 6 a 7 tabulky: U každého daného útvaru povrchových vod použití NPK-NEK znamená, že naměřená koncentrace v každém reprezentativním monitorovacím místě ve vodním útvaru nepřekračuje dotyčnou normu.
V souladu s oddílem 1.3.4 přílohy V směrnice 2000/60/ES však mohou členské státy zavést statistické metody, jakou je například výpočet percentilu, aby byla zajištěna přijatelná míra správnosti a přesnosti pro stanovení souladu s NPK-NEK. Pokud tak členské státy učiní, řídí se tyto statistické metody prováděcími pravidly stanovenými přezkumným postupem podle čl. 9 odst. 2 této směrnice.
3.
NEK pro vodu stanovené v této příloze vyjádřeny jako celkové koncentrace v celém vzorku vody.
Odchylně od prvního pododstavce se v případě kadmia, olova, rtuti a niklu (dále jen „kovy“) NEK pro vodu vztahují ke koncentraci rozpuštěných látek, tj. k rozpuštěné fázi vzorku vody získané filtrací filtrem s otvory 0,45 μm nebo jinou rovnocennou předúpravou, nebo pokud je tak výslovně stanoveno, se vztahuje k biologicky dostupné koncentraci.
Členské státy mohou při posuzování výsledků monitorování vzhledem k příslušným NEK vzít v úvahu:
a)
přirozené koncentrace pozadí u kovů a jejich sloučenin, pokud takové koncentrace brání souladu s hodnotou příslušných NEK;
b)
tvrdost, pH, rozpuštěný organický uhlík nebo jiné parametry jakosti vody ovlivňující biologickou dostupnost kovů, přičemž biologicky dostupné koncentrace se určí pomocí vhodných modelů biologické dostupnosti.“
7)
Přílohy II a III se zrušují.
Článek 3
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí nejpozději do 14. září 2015. Znění těchto předpisů neprodleně sdělí Komisi.
Předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 4
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 5
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 12. srpna 2013.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2013/39/EU IRÁNYELVE
(2013. augusztus 12.)
a 2000/60/EK és a 2008/105/EK irányelvnek a vízpolitika terén elsőbbséginek minősülő anyagok tekintetében történő módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezetének a nemzeti parlamenteknek való továbbítását követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
A felszíni vizek kémiai szennyezése olyan hatásokkal fenyegeti a vízi környezetet, mint a vízi szervezetekre jelentett akut és krónikus toxicitás, a szennyező anyagok ökoszisztémában való felhalmozódása, valamint az élőhelyek pusztulása és a biológiai sokféleség csökkenése, továbbá veszélyt jelent az emberi egészségre. Kiemelt feladatként fel kell tárni a szennyezés okait, és a szennyezőanyag-kibocsátásokat azok forrásánál kell - gazdasági és környezeti szempontból - a lehető leghatékonyabb módon kezelni.
(2)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 191. cikke (2) bekezdésének második mondata szerinti, az uniós környezetpolitikának az elővigyázatosság és a megelőzés elvein, a környezeti károk elsődlegesen a forrásuknál történő elhárításának elvén, valamint a „szennyező fizet” elvén kell alapulnia.
(3)
A szennyvízkezelés nagyon költséges lehet. A szennyvízkezelés olcsóbbá és költséghatékonyabbá tételének elősegítése érdekében ösztönözni lehetne innovatív vízkezelési technológiák kidolgozását.
(4)
A vízpolitika terén a közösségi fellépés kereteinek meghatározásáról szóló, 2000. október 23-i 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) vízszennyezés elleni stratégiát határoz meg. A stratégia részét képezi az elsőbbségi anyagoknak az olyan anyagok körében történő meghatározása, amelyek a vízi környezetre vagy azon keresztül uniós szinten jelentős kockázatot jelentenek. A vízpolitika területén az elsőbbségi anyagok jegyzékének megállapításáról szóló, 2001. november 20-i 2455/2001/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (5) meghatározza azon 33 anyag vagy anyagcsoport első jegyzékét, amelyeket uniós szinten a 2000/60/EK irányelv X. melléklete elsőbbségiként tartalmaz.
(5)
A vízpolitika területén a környezetminőségi előírásokról szóló, 2008. december 16-i 2008/105/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (6) a 2000/60/EK irányelvvel összhangban környezetminőségi előírásokat (EQS) állapít meg a 2455/2001/EK határozatban meghatározott 33 elsőbbségi anyag, valamint nyolc további, uniós szinten már szabályozott szennyező anyag tekintetében.
(6)
Az EUMSZ 191. cikke (3) bekezdésének értelmében környezetpolitikájának kidolgozása során az Unió figyelembe veszi a rendelkezésre álló tudományos és műszaki adatokat, az Unió különböző régióinak környezeti feltételeit, a beavatkozás, illetve a be nem avatkozás lehetséges hasznait és költségeit, továbbá az Unió egészének gazdasági és társadalmi fejlődését, valamint régióinak kiegyensúlyozott fejlődését. A felszíni vizek kémiai szennyezésének megelőzésére és csökkentésére vonatkozó, költséghatékony és arányos politika kialakítása során - a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (4) bekezdése szerinti elsőbbségi anyagok jegyzékének felülvizsgálatát is ideértve - tudományos, környezeti és társadalmi-gazdasági tényezőket, köztük az emberi egészséggel kapcsolatos megfontolásokat is figyelembe kell venni. Ennek érdekében következetesen kell alkalmazni a 2000/60/EK irányelv „szennyező fizet” alapelvét.
(7)
A Bizottság a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (4) bekezdése, valamint a 2008/105/EK irányelv 8. cikke szerint elvégezte az elsőbbségi anyagok jegyzékének felülvizsgálatát, és azt a következtetést vonta le, hogy helyénvaló módosítani az elsőbbségi anyagok jegyzékét, mégpedig új, uniós szinten elsőbbségi cselekvést igénylő anyagok azonosításával, az újonnan azonosított anyagok környezetminőségi előírásainak megállapításával, bizonyos meglévő anyagok környezetminőségi előírásainak a tudományos fejlődés fényében történő felülvizsgálatával, valamint bizonyos meglévő és újonnan azonosított elsőbbségi anyagok tekintetében a biótára vonatkozó környezetminőségi előírások meghatározásával.
(8)
Az elsőbbségi anyagok jegyzékének felülvizsgálatát a bizottsági szolgálatok, a tagállamok, az érdekelt felek, valamint az Egészségügyi és Környezeti Kockázatok Tudományos Bizottságának szakértőivel folytatott, széles körű konzultáció segítette.
(9)
A meglévő elsőbbségi anyagokra vonatkozó, felülvizsgált környezetminőségi előírásokat első alkalommal a 2015-2021-es időszakra szóló vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben kell figyelembe venni. Az újonnan azonosított elsőbbségi anyagokat és a rájuk vonatkozó környezetminőségi előírásokat a kiegészítő megfigyelési programok kialakításakor és a 2018 végéig benyújtandó előzetes intézkedési programokban kell figyelembe venni. A felszíni vizek jó kémiai állapotának elérése céljából a létező elsőbbségi anyagokra vonatkozó felülvizsgált környezetminőségi előírásokat 2021 végéig, illetve az újonnan azonosított elsőbbségi anyagokra vonatkozó környezetminőségi előírásokat 2027 végéig kell teljesíteni, a 2000/60/EK irányelv 4. cikke (4)-(9) bekezdésének sérelme nélkül, mely bekezdések többek között rendelkezéseket tartalmaznak a felszíni vizek jó kémiai állapota elérése határidejének meghosszabbítására vagy egyes víztestek tekintetében kevésbé szigorú környezeti célkitűzések elérésére vonatkozóan, amennyiben a költségek és/vagy a társadalmi-gazdasági szükségletek aránytalanok, feltéve, hogy az érintett víztestek állapota nem romlik tovább. Ezért a felszíni vizek kémiai állapota meghatározásának a 2000/60/EK irányelv 4. cikkében szereplő 2015-ös határidő lejáratáig csak a 2008/105/EK irányelvnek a 2009. január 13-án hatályos változatában foglalt anyagokon és környezetminőségi előírásokon kell alapulnia, kivéve, ha ezek az előírások szigorúbbak az ezen irányelv szerint felülvizsgált környezetminőségi előírásoknál, amikor is ez utóbbi előírásokat kell alkalmazni.
(10)
A 2000/60/EK irányelv elfogadása óta számos uniós jogi aktust fogadtak el, amelyek az említett irányelv 16. cikke (6) bekezdésének megfelelő kibocsátásszabályozást tartalmaznak az egyes elsőbbségi anyagokra vonatkozóan. Ezenkívül számos környezetvédelmi intézkedés más, meglévő uniós jog hatálya alá tartozik. A meglévő jogi aktusok alkalmazásának és felülvizsgálatának elsőbbséget kell élveznie az új intézkedések létrehozásával szemben, feltéve, hogy a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (1) bekezdésében megállapított célkitűzések hatékonyan elérhetők a meglévő eszközökkel. Egy adott anyagnak a 2000/60/EK irányelv X. mellékletébe történő felvétele nem sérti a növényvédő szerek forgalomba hozataláról szóló, 2009. október 21-i 1107/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (7) alkalmazását.
(11)
A 2000/60/EK irányelv, a vegyi anyagok regisztrálásáról, értékeléséről, engedélyezéséről és korlátozásáról (REACH) és az Európai Vegyianyag-ügynökség létrehozásáról szóló, 2006. december 18-i 1907/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (8), valamint az egyéb kapcsolódó, ágazati jogszabályok közötti jobb összhang javítása érdekében fel kell tárni a potenciális szinergiákat, olyan lehetséges területek azonosítása érdekében, ahol a 2000/60/EK irányelv végrehajtásán keresztül gyűjtött adatok felhasználhatók a REACH, illetve egyéb, az anyagok értékelésére irányuló releváns eljárások támogatására, valamint fordítva, olyan területek azonosítása érdekében, ahol a REACH és más releváns ágazati jogszabályok keretében végzett anyagértékelések céljára gyűjtött adatok felhasználhatók a 2000/60/EK irányelv végrehajtásának támogatására, ideértve az említett irányelv 16. cikkének (2) bekezdésében körvonalazott prioritási sorrend felállítását is.
(12)
Az elsőbbségi anyagok által okozott szennyezés fokozatos csökkentése és az elsőbbségi veszélyes anyagok bevezetésének, kibocsátásának és veszteségének megszüntetése vagy fokozatos kivezetése, a 2000/60/EK irányelv követelményei szerint, a legköltséghatékonyabb módon gyakran például az 1907/2006/EK, az 1107/2009/EK, az 528/2012/EU rendeletben (9) vagy a 2001/82/EK (10), a 2001/83/EK (11) vagy a 2010/75/EU (12) irányelvben foglaltak szerinti anyag specifikus és a szennyezés forrásánál foganatosított uniós intézkedésekkel valósítható meg. A fent említett jogi aktusok, a 2000/60/EK irányelv és az egyéb vonatkozó jogszabályok közötti koherenciát ennélfogva meg kell erősíteni a szennyezések forrásánál végzett ellenőrzési mechanizmusok megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében. Ha a 2000/60/EK irányelv X. melléklete rendszeres felülvizsgálatának eredménye és a rendelkezésre álló monitoringadatok azt mutatják, hogy az uniós vagy tagállami szinten meglévő intézkedések elégtelenek a bizonyos elsőbbségi anyagokra vonatkozó környezetminőségi előírások teljesítéséhez vagy a bizonyos elsőbbségi veszélyes anyagokra vonatkozó megszüntetési vagy fokozatos kivezetési célkitűzés eléréséhez, akkor uniós vagy tagállami szinten megfelelő intézkedéseket kell foganatosítani a 2000/60/EK irányelv célkitűzéseinek az elérése érdekében, figyelembe véve ennek során a vonatkozó jogszabályok keretében végzett kockázatértékeléseket, valamint társadalmi-gazdasági és költség-haszon elemzéseket, továbbá az alternatív megoldások rendelkezésre állását.
(13)
A 2000/60/EK irányelv X. mellékletében foglalt 33 elsőbbségi anyagra vonatkozó környezetminőségi előírások megállapítása óta több kockázatértékelést végeztek a létező anyagok kockázatainak értékeléséről és ellenőrzéséről szóló, 1993. március 23-i 793/93/EGK tanácsi rendelet (13), valamint a később annak helyébe lépő 1907/2006/EK rendelet szerint. A védelem megfelelő szintjének biztosítása, valamint a környezetminőségi előírásoknak a vízi környezetre nézve vagy azon keresztül jelentett kockázatokkal kapcsolatos legújabb tudományos és műszaki ismeretekre tekintettel történő aktualizálása érdekében egyes meglévő anyagok környezetminőségi előírásait felül kell vizsgálni.
(14)
A 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (2) bekezdésében foglalt megközelítéseket alkalmazva további, a vízi környezetre vagy azon keresztül uniós szinten jelentős kockázatot jelentő anyagokat határoztak meg és rangsoroltak, mely anyagokat fel kell venni az elsőbbségi anyagok jegyzékébe. Az ezen anyagokra vonatkozó környezetminőségi előírások megállapítása során figyelembe vették a rendelkezésre álló legújabb tudományos és műszaki információkat.
(15)
A víz és a talaj gyógyszermaradékokkal való szennyeződése egyre nagyobb környezeti problémát jelent. A gyógyszerek vízi környezetre gyakorolt vagy azon keresztül megjelenő veszélyeire vonatkozó értékeléseknek és szabályozásnak megfelelő figyelmet kell fordítaniuk az Unió környezeti célkitűzéseire. A Bizottságnak tanulmányoznia kell a gyógyszerek környezeti hatásainak kockázatait, és elemzést kell készítenie a vízi környezet és az emberi egészség vízi környezeten keresztül történő védelmére irányuló jelenlegi jogszabályi keretek megfelelőségéről és hatékonyságáról.
(16)
Az elsőbbségi veszélyes anyagok környezetminőségi előírásainak megállapítása az elsőbbségi anyagokéinál általában nagyobb mértékű bizonytalansággal jár, azonban az ilyen környezetminőségi előírások még így is a felszíni vizek jó kémiai állapotára vonatkozó, a 2000/60/EK irányelv 2. cikkének 24. pontjában, valamint 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. és iii. alpontjában meghatározottak szerinti célkitűzés teljesítése értékelésének viszonyítási alapját képezik. Mindazonáltal a környezet és az emberi egészség megfelelő szintű védelmének biztosítása érdekében az elsőbbségi veszélyes anyagok bevezetéseinek, kibocsátásainak és veszteségeinek megszüntetésére vagy fokozatos kivezetésére szintén törekedni kell a 2000/60/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontjával összhangban.
(17)
A vízbe kerülő szennyező anyagok sorsával és hatásaival kapcsolatos tudományos ismeretek jelentős fejlődésen mentek keresztül az utóbbi évek során. Több információ áll rendelkezésre arról, hogy egy adott anyag a vízi környezet melyik elemében (a vízben, az üledékben vagy a biótában, a továbbiakban: „mátrixban”) jelenik meg nagy valószínűséggel, és így koncentrációja melyikben lesz a legnagyobb valószínűséggel mérhető. Egyes, rendkívül hidrofób anyagok a biótában halmozódnak fel, a vízben pedig még a legkorszerűbb analitikai módszerek segítségével is alig mutathatók ki. Ezen anyagok esetén a környezetminőségi előírásokat a biótára vonatkozóan kell meghatározni. Mindazonáltal a monitoringstratégiájuk kihasználása és annak a helyi körülményekhez való igazítása érdekében a tagállamok számára rugalmasságot kell biztosítani abból a célból, hogy környezetminőségi előírásokat alkalmazzanak egy alternatív mátrix, illetve adott esetben egy alternatív bióta-taxon - mint például a „rákfélék” altörzse, a „halak” parafiletikus csoportja, a „lábasfejűek” osztálya vagy a „Bivalvia” osztály (kagylók) - tekintetében, feltéve, hogy a környezetminőségi előírások és a tagállamok által alkalmazott monitoringrendszer legalább olyan szintű védelmet biztosítanak, mint az ezen irányelvben meghatározott környezetminőségi előírások és mátrix.
(18)
Az új típusú monitoringmódszerek, mint például a passzív mintavétel vagy más eszközök jövőbeli alkalmazása ígéretesnek tűnik, ezért folytatni kell ezek kidolgozását.
(19)
A vizek állapotának kémiai elemzésére és figyelemmel kísérésére vonatkozó műszaki előírásoknak a 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti megállapításáról szóló, 2009. július 31-i 2009/90/EK bizottsági irányelv (14) minimális teljesítménykritériumokat határoz meg a vizek állapotának monitorozásához használt analitikai módszerek tekintetében. E kritériumok érdemi és releváns monitoringinformációkat biztosítanak azáltal, hogy a környezetminőségi előírások bármely túllépésének megbízható észleléséhez és méréséhez kellő érzékenységű analitikai módszerek alkalmazását írják elő. Kizárólag akkor szabad engedélyezni a tagállamok számára az ezen irányelvben meghatározottaktól eltérő monitoringmátrixok vagy bióta-taxonok használatát, ha az alkalmazott analitikai módszer a vonatkozó környezetminőségi előírások és mátrix vagy bióta-taxon tekintetében megfelel a 2009/90/EK irányelv 4. cikkében megállapított minimális teljesítménykritériumoknak, vagy legalább olyan teljesítményt nyújt, mint az ezen irányelvben meghatározott környezetminőségi előírások és mátrixok, illetve bióta-taxonok tekintetében rendelkezésre álló módszer.
(20)
Ezen irányelv végrehajtása kihívásokkal jár, amelyek magukban foglalják a tudományos, műszaki és gyakorlati kérdésekre adható lehetséges válaszok sokféleségét, a monitoringmódszerek nem teljes kidolgozottságát, valamint a humán és a pénzügyi forrásokat érintő korlátozásokat. E kihívások némelyikének megoldását segítendő, a 2000/60/EK irányelv közös végrehajtási stratégiája szerinti szakértői csoportoknak technikai munkával kell támogatniuk a monitoringstratégiák és analitikai módszerek kidolgozását.
(21)
A perzisztens, bioakkumulatív és mérgező anyagok (PBT-k), valamint más, PBT-ként viselkedő anyagok még széles körű, az ilyen anyagok kibocsátásának csökkentésére vagy kiküszöbölésére irányuló intézkedések megtétele esetén is évtizedekig maradhatnak fenn számottevő kockázatot jelentő szinten a vízi környezetben. Ezek némelyike nagy távolságokra képes eljutni, és szinte mindenütt jelen van a környezetben. A meglévő és újonnan azonosított elsőbbségi veszélyes anyagok között számos ilyen anyagot találunk. Ezen anyagok közül több esetében bizonyítékok támasztják alá, hogy azok uniós szinten mindenütt hosszú távon jelen vannak a vízi környezetben, és ezért különös figyelmet kell fordítani ezen anyagoknak a 2000/60/EK irányelv szerinti kémiai állapotra gyakorolt hatására, valamint a monitorozásukra vonatkozó követelményekre.
(22)
A kémiai állapotnak a 2000/60/EK irányelv V. mellékletének 1.4.3. szakasza szerinti bemutatása tekintetében a tagállamok számára meg kell engedni, hogy a mindenütt előforduló PBT-ként viselkedő anyagok kémiai állapotra gyakorolt hatását külön mutassák be annak érdekében, hogy azok ne fedjék el a más anyagokkal kapcsolatban elért vízminőségbeli javulást. A valamennyi anyagra kiterjedő kötelező térképen kívül további térképeket is be lehet nyújtani, amelyek a mindenütt előforduló PBT-ként viselkedő anyagokat, illetve az egyéb anyagokat külön-külön mutatják.
(23)
A monitoringot a koncentrációkban várható eltérések térbeli és időbeli nagyságrendjéhez kell igazítani. Tekintettel a mindenütt előforduló PBT-ként viselkedő anyagok széles körű elterjedtségére és a velük kapcsolatban várható hosszú helyreállási időre, a tagállamok számára meg kell engedni, hogy ezen anyagok tekintetében a megbízható hosszú távú tendenciaelemzéshez szükséges minimális szintre csökkentsék a monitoringhelyszínek számát és/vagy a monitoring gyakoriságát, amennyiben statisztikailag megbízható viszonyítási alap áll rendelkezésre a monitoringhoz.
(24)
A mindenütt előforduló PBT-ként viselkedő anyagokra fordított különös figyelem sem az Uniót, sem a tagállamokat nem menti fel az alól, hogy a már meghozott intézkedéseken túl további intézkedéseket tegyenek - nemzetközi szinten is - az ezen anyagok bevezetéseinek, kibocsátásainak és veszteségeinek a 2000/60/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjában foglalt célkitűzések elérése érdekében történő csökkentése vagy kiiktatása érdekében.
(25)
A 2000/60/EK irányelv 10. cikkének (3) bekezdése szerint, ha a 2000/60/EK irányelvnek, a 2000/60/EK irányelv IX. mellékletében felsorolt irányelveknek vagy bármely más uniós jogszabálynak megfelelően megállapított vízminőségi célkitűzés vagy vízminőségi szint szigorúbb feltételeket követel meg, mint amilyeneket az említett irányelv 10. cikke (2) bekezdésének alkalmazása eredményezne, a szigorúbb kibocsátás-szabályozást kell alkalmazni. A 2010/75/EU irányelv 18. cikke is hasonló rendelkezést tartalmaz. E cikkekből az következik, hogy a 2000/60/EK irányelv 10. cikkének (2) bekezdésében felsorolt jogszabályokban meghatározott kibocsátás-szabályozásokat minimumszabályozásként kell alkalmazni. Amennyiben e szabályozások - például a mindenütt előforduló PBT-ként viselkedő anyagok tekintetében - nem tudják biztosítani a környezetminőségi előírások betartását, de erre a szigorúbb feltételek sem lennének alkalmasak - még a víztestet érintő egyéb bevezetésekre, kibocsátásokra és veszteségekre vonatkozó szigorúbb feltételekkel együtt sem -, akkor e szigorúbb feltételeket nem lehet „szükségesnek” tekinteni az adott környezetminőségi előírások teljesítéséhez.
(26)
Az új elsőbbségi anyagok kiválasztását alátámasztó kockázatértékelésekhez magas színvonalú monitoringadatok, továbbá az ökotoxikológiai és toxikológiai hatásokra vonatkozó adatok szükségesek. A tagállamoktól gyűjtött monitoringadatok ugyan jelentősen javultak az elmúlt évek során, azonban minőség és uniós lefedettség tekintetében még nem mindig felelnek meg a célnak. Különösen hiányosak számos olyan új szennyező anyag monitoringadatai, amelyek jelenleg az uniós szintű, rutinszerű megfigyelési programok hatálya alá nem tartozó szennyező anyagként határozhatók meg, azonban a lehetséges ökotoxikológiai és toxikológiai hatásaiktól, valamint a (vízi) környezetben való jelenlétük szintjétől függően jelentős, szabályozást igénylő kockázatot jelenthetnek.
(27)
Új, a Bizottságot a vízi környezetben jelen lévő anyagok koncentrációjával kapcsolatban célzott, magas színvonalú monitoringinformációkkal ellátó mechanizmusra van szükség, amely az új szennyező anyagokra, valamint az olyan anyagokra összpontosít, amelyekről a rendelkezésre álló monitoringadatok nem megfelelő minőségűek a kockázatértékelés szempontjából. Az új mechanizmusnak elő kell segítenie ezen információknak az Unió összes vízgyűjtő területén történő gyűjtését, és ki kell egészítenie a 2000/60/EK irányelv 5. és 8. cikke szerinti programokból és egyéb megbízható forrásokból származó monitoringadatokat. A monitoringköltségek ésszerű szinten tartása érdekében a mechanizmusnak egy megfigyelési listán ideiglenesen feltüntetett, korlátozott számú anyagra, valamint korlátozott számú monitoringhelyszínre kell összpontosítania, ugyanakkor reprezentatív adatokat kell szolgáltatnia, amelyek megfelelnek az elsőbbségi anyagok uniós meghatározási folyamatának céljára. A listának dinamikusnak, érvényességének pedig időben korlátozottnak kell lennie, hogy alkalmazkodhasson az új szennyező anyagok jelentette lehetséges kockázatokkal kapcsolatos új információkhoz, valamint hogy elkerülje az anyagoknak a szükségesnél hosszabb ideig történő monitoringját.
(28)
A tagállamok jelentéstételi kötelezettségének egyszerűsítése és ésszerűbbé tétele, valamint a vízgazdálkodás egyéb, kapcsolódó aspektusaival fennálló összhang növelése érdekében a 2008/105/EK irányelv 3. cikkében foglalt értesítési követelményeket össze kell vonni a 2000/60/EK irányelv 15. cikke szerinti általános jelentéstételi kötelezettségekkel.
(29)
A kémiai állapotnak a 2000/60/EK irányelv V. mellékletének 1.4.3. szakasza szerinti bemutatása tekintetében a 2000/60/EK irányelv 11. cikkének (8) bekezdése és 13. cikkének (7) bekezdése értelmében az intézkedési programok és vízgyűjtő-gazdálkodási tervek felülvizsgálata céljából a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy külön mutassák be az újonnan azonosított elsőbbségi anyagoknak és a felülvizsgált környezetminőségi előírásokkal rendelkező, meglévő elsőbbségi anyagoknak a kémiai állapotra gyakorolt hatását, hogy az új követelmények bevezetését ne lehessen tévesen a felszíni vizek kémiai állapotában bekövetkezett romlásként értelmezni. A valamennyi anyagra kiterjedő kötelező térképen kívül további térképeket is be lehet nyújtani, amelyek az újonnan azonosított anyagokat, és a meglévő, felülvizsgált környezetminőségi előírásokkal rendelkező anyagokat, illetve az egyéb anyagokat külön-külön mutatják.
(30)
Fontos, hogy az uniós felszíni vizek állapotáról, továbbá a kémiai szennyezés elleni stratégiák eredményeire vonatkozó környezeti információk megfelelő időben álljanak a nyilvánosság rendelkezésére. A hozzáférhetőség és átláthatóság növelése céljából valamennyi tagállamban hozzáférhetővé kell tenni a nyilvánosság számára elektronikus formában egy olyan központi portált, amely a vízgyűjtő-gazdálkodási tervekkel, felülvizsgálataikkal és naprakésszé tételükkel kapcsolatos információkat nyújt.
(31)
E javaslat elfogadásával, valamint jelentésének az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz történő benyújtásával a Bizottság teljesítette az elsőbbségi anyagok jegyzékének a 2008/105/EK irányelv 8. cikkében előírt első felülvizsgálatát. Ez magában foglalta az említett irányelv III. mellékletében felsorolt anyagok felülvizsgálatát, amelyek némelyikét elsőbbségi anyagként történő meghatározásra jelölték ki. Jelenleg nem áll rendelkezésre elegendő információ a III. mellékletben felsorolt többi anyag elsőbbségi anyagként történő meghatározásához. Annak lehetősége, hogy ezen anyagokkal kapcsolatban új információk válhatnak elérhetővé, azt jelenti, hogy nem kerülnek ki a jövőbeli felülvizsgálatok hatálya alól, ahogy a többi, a jelenlegi felülvizsgálat során megvizsgált, de elsőbbségiként meg nem határozott anyag sem. Ezért a 2008/105/EK irányelv III. melléklete okafogyottá vált és el kell hagyni. Az említett irányelv 8. cikkét ennek megfelelően - és az Európai Parlament és a Tanács felé történő jelentéstétel időpontja tekintetében is - módosítani kell.
(32)
Az ezen irányelv hatálya alá tartozó területekhez kapcsolódó műszaki és tudományos fejlődés időben történő figyelembevétele érdekében a Bizottságot fel kell hatalmazni, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el az ezen irányelvben meghatározott környezetminőségi előírások alkalmazási módszereinek aktualizálása tekintetében. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(33)
Az elsőbbségi anyagok - ezen belül is mindenekelőtt az új szennyező anyagok - jövőbeli meghatározásához alkalmazott ismeretalap javítása érdekében a megfigyelési lista összeállítása és aktualizálása tekintetében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezenfelül ezen irányelv végrehajtása, valamint az ellenőrzési adatok és információk Bizottság felé történő jelentéséhez alkalmazandó formátumok egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. E hatásköröket a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (15) megfelelően kell gyakorolni.
(34)
A tagállamoknak és a Bizottságnak a magyarázó dokumentumokról szóló, 2011. szeptember 28-i együttes politikai nyilatkozatával (16) összhangban a tagállamok vállalták, hogy az átültető intézkedéseikről szóló értesítéshez indokolt esetben egy vagy több olyan dokumentumot mellékelnek, amely kifejti az irányelv elemei és az azt átültető nemzeti jogi eszközök megfelelő részei közötti kapcsolatot. Ezen irányelv tekintetében a jogalkotó úgy ítéli meg, hogy indokolt ilyen dokumentumok átadása.
(35)
Mivel az irányelv célját - nevezetesen a felszíni vizek jó kémiai állapotának az elsőbbségi anyagokra és bizonyos egyéb szennyező anyagokra vonatkozó környezetminőségi előírások meghatározása általi elérését - a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az - a felszíni vizeknek az Unió egész területén azonos szintű védelme biztosításának szükségessége miatt - uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(36)
A 2000/60/EK és a 2008/105/EK irányelvet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTÁK EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
A 2000/60/EK irányelv a következőképpen módosul:
1.
a 16. cikk (4) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(4) A Bizottság az ezen irányelv hatálybalépésétől számított legkésőbb négy éven belül, és azt követően legalább hatévente felülvizsgálja az elsőbbségi anyagok elfogadott listáját, és adott esetben javaslatokat tesz.”;
2.
a X. melléklet helyébe az ezen irányelv I. mellékletének szövege lép.
2. cikk
A 2008/105/EK irányelv a következőképpen módosul:
1.
a 2. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„2. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában a 2000/60/EK irányelv 2. cikkében, valamint a vizek állapotának kémiai elemzésére és figyelemmel kísérésére vonatkozó műszaki előírásoknak a 2000/60/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti megállapításáról szóló, 2009. július 31-i 2009/90/EK bizottsági irányelv (17) 2. cikkében megállapított fogalommeghatározásokat kell alkalmazni.
Ezeken kívül az alábbi fogalommeghatározásokat kell alkalmazni:
1. »mátrix«: a vízi környezet eleme, nevezetesen víz, üledék vagy bióta;
2. »bióta-taxon«: az »altörzs«, »osztály« vagy ezekkel egyenértékű rendszertani kategórián belüli különleges vízi rendszertani kategória.
2.
a 3. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„3. cikk
Környezetminőségi előírások (EQS)
(1) Az (1a) bekezdés sérelme nélkül a tagállamok a felszíni víztestekre az I. melléklet A. részében megállapított környezetminőségi előírásokat alkalmazzák; és ezeket a környezetminőségi előírásokat az I. melléklet B. részében megállapított feltételeknek megfelelően alkalmazzák.
(1a) Az ezen irányelvnek a 2009. január 13-án hatályos változatából fakadó kötelezettségek és különösen annak sérelme nélkül, hogy az irányelvben felsorolt anyagokkal és környezetminőségi előírásokkal kapcsolatban megvalósuljon a felszíni vizek jó kémiai állapota, a tagállamok az I. melléklet A. részében megállapított környezetminőségi előírásokat végrehajtják az alábbiak tekintetében:
i.
az I. melléklet A. részének 2., 5., 15., 20., 22., 23. és 28. sorszámú anyagai, amelyek tekintetében 2015. december 22-i hatállyal felülvizsgált környezetminőségi előírások lesznek érvényesek azzal a céllal, hogy ezen anyagok tekintetében 2021. december 22-ig elérjék a felszíni vizek jó kémiai állapotát a 2000/60/EK irányelv 13. cikkének (7) bekezdésével összhangban elkészített 2015. évi vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben szereplő intézkedési programokon keresztül; valamint
ii.
az I. melléklet A. részének 34-45. sorszámú, újonnan azonosított anyagai tekintetében 2018. december 22-i hatállyal, azzal a céllal, hogy ezen anyagok tekintetében 2027. december 22-ig elérjék a felszíni vizek jó kémiai állapotát, és megakadályozzák a felszíni víztestek kémiai állapotának romlását. E célból a tagállamok 2018. december 22-ig ezen anyagokra kiterjedő kiegészítő megfigyelési programot és előzetes intézkedés programot készítenek és nyújtanak be a Bizottság számára. 2021. december 22-ig a 2000/60/EK irányelv 11. cikkével összhangban végleges intézkedési programot kell készíteni, amelyet 2024. december 22-ig be kell vezetni és ezen időpontot követően a lehető leghamarabb teljes mértékben működőképessé kell tenni.
A 2000/60/EK irányelv 4. cikkének (4)-(9) bekezdését értelemszerűen az első albekezdés i. és ii. pontjában felsorolt anyagok tekintetében is alkalmazni kell.
(2) Az I. melléklet A. részében 5., 15., 16., 17., 21., 28., 34., 35., 37., 43. és 44. sorszámmal szereplő anyagok tekintetében a tagállamok az I. melléklet A. részében meghatározott, biótára vonatkozó környezetminőségi előírásokat alkalmazzák.
Az első albekezdésben hivatkozott anyagoktól eltérő anyagok tekintetében a tagállamok az I. melléklet A. részében meghatározott vizekre vonatkozó környezetminőségi előírásokat alkalmazzák.
(3) A tagállamok, a felszíni vizek egy vagy több kategóriája esetében a (2) bekezdésben meghatározottól eltérő mátrixra, vagy adott esetben az I. melléklet A. részében megállapítottól eltérő bióta-taxonokra vonatkozó környezetminőségi előírásokat is alkalmazhatnak.
Az első albekezdésben említett lehetőséggel élő tagállamok az I. melléklet A. részében meghatározott, vonatkozó környezetminőségi előírásokat alkalmazzák, vagy - amennyiben ott nem szerepel a mátrixra vagy bióta-taxonra vonatkozó környezetminőségi előírás - megállapítanak egyet, amely az I. melléklet A. részében megállapított környezetminőségi előírásokkal legalább azonos szintű védelmet biztosít.
A tagállamok kizárólag akkor élhetnek az első albekezdésben említett lehetőséggel, ha a választott mátrixhoz vagy bióta-taxonhoz használt analitikai módszer megfelel a 2009/90/EK irányelv 4. cikkében meghatározott minimális teljesítménykritériumoknak. Amennyiben az analitikai módszer a mátrixok egyike esetében sem teljesíti e kritériumokat, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy a monitoringot az elérhető legjobb, de nem aránytalanul költséges módszerekkel végezzék, és arról is, hogy az analitikai módszer legalább olyan teljesítményt nyújtson, mint az e cikk (2) bekezdésében meghatározott mátrix tekintetében rendelkezésre álló módszer az adott anyag vonatkozásában.
(3a) Amennyiben mért vagy becsült környezeti koncentrációk vagy kibocsátások eredményeként a vízi környezetre nézve vagy azon keresztül potenciális kockázatot jelentő - akut expozícióból származó - tényezőt azonosítottak, és ahol biótára vagy üledékre vonatkozó környezetminőségi előírást alkalmaztak, a tagállamok biztosítják, hogy a felszíni vizeket is monitorozzák, és alkalmazzák az ezen irányelv I. mellékletének A. részében szereplő, a maximálisan megengedhető koncentrációban kifejezett környezetminőségi előírásokat (MAC-EQS), amennyiben meghatároztak ilyen környezetminőségi előírásokat.
(3b) Ha a 2009/90/EK irányelv 5. cikkének értelmében az elérhető legjobb, de nem aránytalanul költséges módszerrel elvégzett mérés kiszámított átlagértéke a »mennyiségi meghatározás határértéke alatt van« minősítést kapja, és ha a »mennyiségi meghatározás határértéke« az említett módszer esetében a környezetminőségi előírás szintje felett van, akkor az ezen mért anyagra vonatkozóan kapott eredményt nem lehet figyelembe venni az érintett víztest általános kémiai állapota értékelésének céljára.
(4) Azon anyagok esetén, amelyekhez üledékre és/vagy biótára vonatkozó környezetminőségi előírást alkalmaznak, a tagállamok az adott anyag tekintetében a monitoringot évente legalább egyszer elvégzik a megfelelő mátrixban, kivéve, ha a műszaki ismeretek és a szakértői vélemények alapján más időközök indokoltak.
(5) A tagállamok a 2000/60/EK irányelv 13. cikkének (7) bekezdése szerint készített, aktualizált vízgyűjtő-gazdálkodási tervekbe belefoglalják az alábbi információkat:
a)
az alkalmazott elemzési módszerek esetében a mennyiségi meghatározás határértékei, valamint az e módszereknek a 2009/90/EK irányelv 4. cikkében meghatározott minimumkövetelményekhez viszonyított teljesítményét bemutató táblázat;
b)
azon anyagok tekintetében, amelyek esetében az e cikk (3) bekezdésben foglalt lehetőséget alkalmazták:
i.
a lehetőség alkalmazásának indokai és alapja;
ii.
adott esetben a megállapított alternatív környezetminőségi előírások és az arra vonatkozó bizonyíték, hogy e környezetminőségi előírások legalább az I. melléklet A részében megállapított környezetminőségi előírásokkal egyenértékű védelmet nyújtanának, beleértve a környezetminőségi előírások megállapításához használt adatokat és módszertant, valamint a felszíni vizek azon kategóriáit, amelyekre alkalmaznák e környezetminőségi előírásokat;
iii.
az e bekezdés a) pontjában említett információkkal való összehasonlítás céljából az ezen irányelv I. mellékletének A. részében meghatározott mátrixokhoz használt elemzési módszerek esetében a mennyiségi meghatározás határértékei, beleértve az e módszereknek a 2009/90/EK irányelv 4. cikkében meghatározott minimumkövetelményekhez viszonyított teljesítményére vonatkozó információkat;
c)
a monitoringok (4) bekezdés szerint alkalmazott gyakoriságának indokolása, amennyiben a monitoringok közötti időszakok egy évnél hosszabbak.
(5a) A tagállamok megteszik a szükséges intézkedéseket annak biztosítására, hogy a 2000/60/EK irányelv 13. cikkének (7) bekezdésével összhangban aktualizált vízgyűjtő-gazdálkodási terveket, amelyek tartalmazzák a felszíni vizek kémiai szennyezésének megakadályozása érdekében elfogadott intézkedések eredményeit és hatását is, valamint a 2000/60/EK irányelv 15. cikkének (3) bekezdése szerinti időközi jelentést, amely ismerteti a tervezett intézkedési program végrehajtása terén elért előrehaladást, egy olyan központi portálon keresztül tegyék közzé, amely a környezeti információkhoz való nyilvános hozzáférésről szóló, 2003. január 28-i 2003/4/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (18) 7. cikkének (1) bekezdésével összhangban elektronikus formában hozzáférhető a nyilvánosság számára.
(6) A tagállamok a felszíni vizek állapotának a 2000/60/EK irányelv 8. cikke szerint elvégzett megfigyelése alapján gondoskodnak az üledékben és/vagy a biótában jellemzően felhalmozódó, az I. melléklet A. részében felsorolt elsőbbségi anyagok koncentrációinak hosszú távú tendenciaelemzéséről, különös tekintettel a 2., 5., 6., 7., 12., 15., 16., 17., 18., 20., 21., 26., 28., 30., 34., 35., 36., 37., 43. és 44. sorszámú anyagra. A tagállamok a 2000/60/EK irányelv 4. cikkére is figyelemmel intézkedéseket hoznak annak biztosítása céljából, hogy az ilyen koncentrációk ne emelkedjenek jelentős mértékben az üledékekben és/vagy a kérdéses biótában.
A tagállamok meghatározzák az üledékben és/vagy a biótában végzendő monitoring gyakoriságát annak érdekében, hogy elegendő adat álljon rendelkezésre a megbízható hosszú távú tendenciaelemzéshez. Az iránymutatás az, hogy a monitoringot háromévente kell elvégezni, kivéve, ha a műszaki ismeretek és a szakértői vélemények alapján más időközök indokoltak.
(7) A Bizottság megvizsgálja a műszaki és tudományos fejlődést, többek között a 2000/60/EK irányelv 16. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontjában említett kockázatértékelések eredményeit, valamint az 1907/2006/EK rendelet 119. cikkével összhangban nyilvánosságra hozott, az anyagok regisztrációjából származó információkat, és - szükség szerint - javaslatot tesz az ezen irányelv I. mellékletének A. részében meghatározott környezetminőségi előírások felülvizsgálatára az EUMSZ 294. cikkében megállapított eljárással összhangban, és a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (4) bekezdésében előírt határidőknek megfelelően.
(8) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 10. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el annak érdekében, hogy az ezen irányelv I. melléklete B. részének 3. pontját szükség esetén hozzáigazítsa a tudományos és műszaki fejlődéshez.
(8a) E cikk végrehajtásának elősegítése érdekében a 2000/60/EK irányelv jelenlegi végrehajtási folyamata keretében technikai iránymutatásokat kell kidolgozni az anyagokkal kapcsolatos monitoringstratégiákra és analitikai módszerekre - többek között a biótákból származó mintavételezésre és a bióták monitoringjára - vonatkozóan, lehetőség szerint 2014. december 22-ig.
Ezen iránymutatások elsősorban az alábbiakat érintik:
a)
az e cikk (2) és (3) bekezdésében előírt, az anyagok biótákban való megfigyelése;
b)
az újonnan azonosított (I. melléklet A részében szereplő 34-45. sorszámú) anyagok, valamint a szigorúbb környezetminőségi előírások hatálya alá tartozó (I. melléklet A részében szereplő 2., 5., 15., 20., 22., 23. és 28. sorszámú) anyagok esetében a 2009/90/EK irányelv 4. cikkében megállapított minimális teljesítménykritériumoknak megfelelő elemzési módszerek.
(8b) Azon anyagok esetében, amelyekre vonatkozóan 2014. december 22-ig nem fogadnak el technikai iránymutatásokat, az (1a) bekezdés i. pontjában említett 2015. december 22-i határidőt meg kell hosszabbítani 2018. december 22-ig, az e pontban említett 2021. december 22-i határidőt pedig 2027. december 22-ig kell meghosszabbítani.
3.
a 4. cikk (4) bekezdését és az 5. cikk (6) bekezdését el kell hagyni;
4.
az irányelv a következő cikkel egészül ki:
„7a. cikk
Koordináció
(1) Az 1907/2006/EK, az 1107/2009/EK (19), az 528/2012/EU rendelet (20) vagy a 2010/75/EU irányelv (21) hatálya alá tartozó elsőbbségi anyagok tekintetében a Bizottság - a 2000/60/EK irányelv X. mellékletének az irányelv 16. cikkének (4) bekezdése szerinti rendszeres felülvizsgálata keretében - értékeli, hogy az uniós és a tagállami szinten meglévő intézkedések elegendőek-e ahhoz, hogy az elsőbbségi anyagok vonatkozásában el lehessen érni a környezetminőségi előírásokat, illetve az egyes elsőbbségi veszélyes anyagok bevezetésére, kibocsátására és veszteségére vonatkozó megszüntetési vagy fokozatos kivezetési célkitűzést a 2000/60/EK irányelv 4. cikke (1) bekezdése a) pontjának és 16. cikke (6) bekezdésének megfelelően.
(2) A Bizottság jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak az e cikk (1) bekezdésében említett értékelés eredményéről a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (4) bekezdésében megállapított határidőn belül, és e jelentéshez csatolja a szükséges javaslatokat, az ellenőrzési intézkedésekre irányuló javaslatokat is beleértve.
(3) Amennyiben a jelentésben foglalt eredmények fényében uniós vagy tagállami szinten kiegészítő intézkedések bizonyulnak szükségesnek annak megkönnyítése érdekében, hogy egy adott, az 1107/2009/EK vagy az 528/2012/EU rendelet alapján jóváhagyott anyag tekintetében a 2000/60/EK irányelvnek meg lehessen felelni, a tagállamok vagy a Bizottság adott esetben alkalmazzák az adott anyagra vagy az adott anyagot tartalmazó termékekre az 1107/2009/EK rendelet 21. vagy 44. cikkét vagy az 528/2012/EU rendelet 15. vagy 48. cikkét.
Az 1907/2006/EK rendelet hatálya alá tartozó anyagok esetében a Bizottság adott esetben kezdeményezi a rendelet 59., 61. vagy 69. cikkében említett eljárást.
Az első és második albekezdés szerinti rendeletek alkalmazásakor a tagállamok és a Bizottság figyelembe veszik az e rendeletekben előírt kockázatértékeléseket és gazdasági-társadalmi, illetve költség-haszon elemzéseket, ideértve az alternatívák rendelkezésre állásáról szóló elemzést is.
5.
a 8. és 9. cikk helyébe a következő szöveg lép:
„8. cikk
A 2000/60/EK irányelv X. mellékletének felülvizsgálata
A Bizottság a 2000/60/EK irányelv X. mellékletének az említett irányelv 16. cikkének (4) bekezdésében előírt, rendszeres felülvizsgálatának eredményéről jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. A jelentéshez adott esetben csatolja a X. melléklet módosítására irányuló jogalkotási javaslatokat, ideértve különösen az új elsőbbségi anyagok vagy elsőbbségi veszélyes anyagok meghatározására, vagy bizonyos elsőbbségi anyagok elsőbbségi veszélyes anyagként történő meghatározására, valamint a megfelelő, felszíni vízre, üledékre vagy biótára vonatkozó környezetminőségi előírásokra irányuló javaslatokat.
8a. cikk
Bizonyos anyagokra vonatkozó különös rendelkezések
(1) A 2000/60/EK irányelv V. mellékletének 1.4.3. szakaszában foglalt, az általános kémiai állapot bemutatására vonatkozó követelmények, valamint az említett irányelv 4. cikke (1) bekezdésének a) pontjában, 11. cikke (3) bekezdésének k) pontjában és 16. cikkének (6) bekezdésében foglalt célkitűzések és kötelezettségek sérelme nélkül, a tagállamok a 2000/60/EK irányelv 13. cikkének megfelelően elkészített vízgyűjtő-gazdálkodási tervekben további térképeket nyújthatnak be, amelyek a következő anyagok közül egy vagy több vonatkozásában az ezen irányelv I. mellékletének A. részében meghatározott többi anyagra vonatkozó információtól külön mutatják be a kémiai állapotra vonatkozó információkat:
a)
az 5., 21., 28., 30., 35., 37., 43. és 44. sorszámú anyagok (mindenütt előforduló PBT-ként viselkedő anyagok);
b)
a 34-45. sorszámú anyagok (újonnan azonosított anyagok);
c)
a 2., 5., 15., 20., 22., 23. és 28. sorszámú anyagok (olyan anyagok, amelyekre felülvizsgált, szigorúbb környezetminőségi előírások vonatkoznak).
Továbbá a tagállamok a vízgyűjtő-gazdálkodási terveikben az első albekezdés a)-c) pontjában említett anyagok tekintetében ismertethetik a környezetminőségi előírásokban meghatározott értéktől való eltérés mértékét is. Az ilyen további térképeket benyújtó tagállamok törekednek annak biztosítására, hogy azok a vízgyűjtő terület szintjén és uniós szinten összehasonlíthatók legyenek egymással.
(2) A tagállamok - az I. melléklet A. részének 5., 21., 28., 30., 35., 37., 43. és 44. sorszámú anyaga tekintetében - az ezen irányelv 3. cikkének (4) bekezdésében, valamint a 2000/60/EK irányelv V. mellékletében az elsőbbségi anyagok tekintetében előírtnál kevésbé intenzív monitoringot folytathatnak, feltéve, hogy a monitoring reprezentatív, és statisztikailag megbízható viszonyítási alap áll rendelkezésre az adott anyagok vízi környezetben való jelenlétére vonatkozóan. Az iránymutatás az, hogy az ezen irányelv 3. cikke (6) bekezdésének második albekezdésével összhangban a monitoringot háromévente kell elvégezni, kivéve, ha a műszaki ismeretek és a szakértői vélemények alapján más időközök indokoltak.
8b. cikk
Megfigyelési lista
(1) A Bizottság elkészíti azon anyagok megfigyelési listáját, amelyekről a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (2) bekezdése szerinti prioritási sorrend jövőbeli megállapításainak támogatása céljából uniós szintű monitoringadatokat kell gyűjteni, többek között az említett irányelv 5. cikke szerinti elemzésekből és felülvizsgálatokból és a 8. cikke szerinti megfigyelési programokból származó adatok kiegészítése érdekében.
Az első megfigyelési listán legfeljebb 10 anyag vagy anyagcsoport szerepelhet, és annak minden egyes anyag tekintetében fel kell tüntetnie a monitoringmátrixot és a nem aránytalanul költséges lehetséges elemzési módszereket. Feltéve, hogy rendelkezésre állnak olyan elemzési módszerek, amelyek nem járnak túlzott költségekkel, a Bizottság a megfigyelési listát az e cikk (2) bekezdésének megfelelően aktualizálja és a listához hozzáadhat legfeljebb egy anyagot vagy anyagcsoportot, a listán szereplő anyagok számát pedig maximálisan 14-re bővítheti. A megfigyelési listában feltüntetendő anyagokat azok közül választják ki, amelyekkel kapcsolatban a rendelkezésre álló információk arra utalnak, hogy a vízi környezetre vagy azon keresztül uniós szinten jelentős kockázatot jelenthetnek, és amelyek tekintetében nem áll rendelkezésre elegendő monitoringadat.
Az első megfigyelési listára fel kell venni a diklofenákot (CAS 15307-79-6), a 17 béta-ösztradiolt (E2) (CAS 50-28-2), valamint a 17 alfa-etinil-ösztradiolt (EE2) (CAS 57-63-6) annak érdekében, hogy monitoringadatokat lehessen gyűjteni az ezen anyagok által jelentett veszélyek kezelésére irányuló megfelelő intézkedések meghatározásának elősegítése céljából.
A megfigyelési listára felveendő anyagok kiválasztása során a Bizottság figyelembe vesz minden rendelkezésre álló információt, beleértve az alábbiakat:
a)
a 2000/60/EK irányelv X. mellékletének az említett irányelv 16. cikkének (4) bekezdésében előírt, rendszeres felülvizsgálatának az eredményei;
b)
a kutatási projektek eredményei;
c)
a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (5) bekezdésében említett érdekelt felek ajánlásai;
d)
a tagállamok 2000/60/EK irányelv 5. és 8. cikke szerinti vízgyűjtő kerületek jellemzése és a megfigyelési programok eredményei;
e)
a termelési mennyiségekre, felhasználási módokra, lényegi tulajdonságokra (ideértve adott esetben a szemcseméretet is), környezeti koncentrációkra és hatásokra vonatkozó információk, a 98/8/EK, a 2001/82/EK (22) és a 2001/83/EK (23) irányelvek, valamint az 1907/2006/EK és az 1107/2009/EK rendelet szerint gyűjtött információkat is ideértve.
(2) A Bizottság 2014. szeptember 14-ig elkészíti az (1) bekezdésben említett első megfigyelési listát, és 24 havonta naprakésszé teszi azt. A megfigyelési lista naprakésszé tételekor a Bizottság töröl a listáról minden olyan anyagot, amelyre vonatkozóan a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (2) bekezdése szerinti kockázatalapú értékelés további monitoringadatok nélkül is elvégezhető. A megfigyelési listán szereplő anyagok tekintetében végzett folyamatos megfigyelés időtartama egyik anyag vonatkozásában sem haladhatja meg a négy évet.
(3) A tagállamok a megfigyelési listán szereplő minden egyes anyagot legalább 12 hónapon át, kijelölt, reprezentatív monitoringállomásokon figyelik meg. Az első megfigyelési lista esetében a megfigyelési időszak 2015. szeptember 14-én vagy - ha az későbbi - a megfigyelési lista elkészítésétől számított hat hónapon belül kezdődik meg. A tagállamok a későbbi listákon szereplő minden egyes anyag megfigyelését a listára való felvételüket követő hat hónapon belül kezdik meg.
Minden tagállam kijelöl legalább egy monitoringállomást, továbbá, amennyiben a tagállam lakosainak száma meghaladja az egymilliót, további egy, továbbá, minden 60 000 km2-nyi földrajzi terület után (a legközelebbi egész számra kerekítve) további egy, továbbá minden ötmillió lakos után (a legközelebbi egész számra kerekítve) további egy monitoringállomást.
Az egyes anyagok vonatkozásában a reprezentatív monitoring állomások, valamint a monitoring gyakoriságának és ütemezésének kiválasztása során a tagállamok figyelembe veszik az anyag felhasználási módjait és lehetséges előfordulását. A monitoringot legalább évente egyszeri gyakorisággal kell végezni.
Amennyiben egy tagállam meglévő megfigyelési programok vagy tanulmányok alapján elegendő, összehasonlítható, reprezentatív és friss monitoringadatokat szolgáltat egy bizonyos anyagra vonatkozóan, dönthet úgy, hogy arra az anyagra vonatkozóan nem végez kiegészítő megfigyelést a megfigyelési lista használatának módszerével, feltéve, hogy a szóban forgó anyagot a 8b. cikk (5) bekezdésével összhangban a Bizottság által kidolgozott technikai iránymutatások előírásainak megfelelő módszerrel figyelték meg.
(4) A tagállamok a (3) bekezdés szerint végzett megfigyelés eredményeit jelentik a Bizottságnak. Az első megfigyelési lista tekintetében a monitoring eredményeiről szóló jelentést a 2015. szeptember 14-től számított 15 hónapon belül, vagy - ha az későbbi - a megfigyelési lista elkészítésétől számított 21 hónapon belül kell megtenni, majd ezt követően 12 havonta, mindaddig, amíg az adott anyag a listán szerepel. A későbbi listák tekintetében a tagállamok a monitoringeredményeket minden egyes anyagra vonatkozóan az adott anyagnak a megfigyelési listára való felvételét követő 21 hónapon belül, azt követően pedig - mindaddig, amíg az anyag szerepel a listán - 12 havonta jelentik a Bizottságnak. A jelentésnek információkat kell tartalmaznia a monitoringállomások reprezentativitásáról és a monitoringstratégiáról.
(5) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el, amelyekben az (1) és (2) bekezdésben foglaltak szerint elkészíti, illetve naprakésszé teszi a megfigyelési listát. A Bizottság, továbbá elfogadhatja a monitoringeredmények és kapcsolódó információk Bizottság felé történő jelentésének technikai formátumát is. E végrehajtási jogi aktusokat a 9. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
A Bizottság iránymutatásokat - köztük műszaki előírásokat - dolgoz ki a megfigyelési listán található anyagok monitoringjának megkönnyítése céljából, és felkérést kap arra, hogy mozdítsa elő az ilyen monitoringtevékenységek összehangolását.
8c. cikk
A gyógyszeripari anyagokra vonatkozó különös rendelkezések
A Bizottság - a 2000/60/EK irányelv 16. cikkének (9) bekezdésében foglaltaknak megfelelően, és amennyiben a környezetre nézve kockázatokat jelentő gyógyszerekkel foglalkozó 2013. évi tanulmányának, illetve más releváns tanulmányoknak és jelentéseknek az eredményei alapján helyénvalónak tűnik - lehetőség szerint a 2013. szeptember 13-tól számított két éven belül stratégiai megközelítést dolgoz ki a gyógyszeripari anyagok által okozott vízszennyezésre vonatkozóan. Ez a stratégiai megközelítés adott esetben olyan javaslatokat is magában foglalhat, amelyek arra irányulnak, hogy a szükséges mértékben lehetővé tegyék azt, hogy a gyógyszerekre vonatkozó forgalombahozatali eljárás keretében hathatósabban figyelembe lehessen venni a gyógyszerek környezeti hatásait. A stratégiai megközelítés keretében a Bizottság adott esetben 2017. szeptember 14-ig - szükség szerint - uniós és/vagy tagállami szinten meghozandó intézkedéseket javasol a gyógyszeripari anyagok és ezen belül is elsősorban a 8b. cikk (1) bekezdésében említett gyógyszeripari anyagok lehetséges környezeti hatásának kezelésére, az ilyen anyagok vízi környezetbe való bevezetésének, kibocsátásának és veszteségeinek a csökkentése érdekében, figyelembe véve a közegészségügyi szükségleteket és a javasolt intézkedések költséghatékonyságát is.
9. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottságot a 2000/60/EK irányelv 21. cikkének (1) bekezdése által létrehozott bizottság segíti. Ez a bizottság a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (24) értelmében vett bizottság.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
Ha a bizottság nem nyilvánít véleményt, akkor a Bizottság nem fogadhatja el a végrehajtási jogi aktus tervezetét, és a 182/2011/EU rendelet 5. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdését kell alkalmazni.
9a. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozóan a Bizottság részére adott felhatalmazás gyakorlásának feltételeit e cikk határozza meg.
(2) A Bizottság 2013. szeptember 13-tól számított hatéves időtartamra szóló felhatalmazást kap a 3. cikk (8) bekezdésében említett felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására. A Bizottság legkésőbb kilenc hónappal a hatéves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal az egyes időtartamok vége előtt, akkor a felhatalmazás hallgatólagosan meghosszabbodik a korábbival megegyező időtartamra.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 3. cikk (8) bekezdésében említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti arról az Európai Parlamentet és a Tanácsot.
(5) A 3. cikk (8) bekezdése szerint elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlament és a Tanács értesítését követő két hónapos időtartam leteltéig sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt kifogást a felhatalmazáson alapuló jogi aktus ellen, vagy ha az Európai Parlament és a Tanács az időtartam leteltét megelőzően egyaránt arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem emel kifogást. Ezen időtartam az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére két hónappal meghosszabbodik.
6.
az I. melléklet a következőképpen módosul:
a)
az A. rész helyébe ezen irányelv II. mellékletének szövege lép;
b)
a B. rész 2. és 3. pontja helyébe a következő szöveg lép:
„2.
A táblázat 6. és 7. oszlopa: Egy felszíni víztest tekintetében a MAC-EQS alkalmazása akkor valósul meg, ha az adott víztest bármely reprezentatív monitoringpontján mért koncentráció nem haladja meg az előírásban rögzített értéket.
A 2000/60/EK irányelv V. melléklete 1.3.4. szakaszának megfelelően azonban a MAC-EQS betartásának vizsgálata során az elfogadható szintű megbízhatóság és pontosság biztosítása érdekében a tagállamok statisztikai módszereket, azaz például százalékszámítást is alkalmazhatnak. Ebben az esetben e statisztikai módszereknek meg kell felelniük az ezen irányelv 9. cikke (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően megállapított részletes szabályoknak.
3.
Az e mellékletben megállapított, vizekre vonatkozó környezetminőségi előírások a teljes vízmintában lévő teljes koncentrációra vonatkoznak.
Az első albekezdéstől eltérve a kadmium, az ólom, a higany és a nikkel (a továbbiakban: a fémek) esetében a vizekre vonatkozó környezetminőségi előírások az oldott koncentrációra, vagyis a vízminta 0,45 μm-es szűrővel leszűrt vagy bármilyen más ezzel egyenértékű előkezeléssel nyert oldott fázisára, vagy - amennyiben az kifejezetten fel van tüntetve - a biológiailag hozzáférhető koncentrációra vonatkoznak.
A tagállamok a monitoringeredményeknek a vonatkozó környezetminőségi előírásokkal való összehasonlítása során figyelembe vehetik az alábbiakat:
a)
a fémek és vegyületeik természetes háttér-koncentrációja, amennyiben az ilyen mértékű koncentrációk miatt nem lehetséges a vonatkozó környezetminőségi előírásoknak való megfelelés;
b)
a víz keménysége, pH-értéke, oldottszervesszén-tartalma, illetve bármely más minőségi paramétere, amely befolyásolja a fémek biológiai hozzáférhetőségét, amennyiben a biológiailag hozzáférhető koncentrációt megfelelő biológiai hozzáférhetőségi modell révén határozzák meg.”.
7.
a II. és III. mellékletet el kell hagyni.
3. cikk
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2015. szeptember 14-ig megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottságnak.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
4. cikk
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
5. cikk
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2013. augusztus 12-én.