PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. prosince 2014
o uznání Japonska podle směrnice 2008/106/ES Evropského parlamentu a Rady, pokud jde o systémy výcviku a vydávání průkazů způsobilosti námořníkům
(oznámeno pod číslem C(2014) 9590)
(Text s významem pro EHP)
(2014/935/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/106/ES ze dne 19. listopadu 2008 o minimální úrovni výcviku námořníků (1), a zejména na čl. 19 odst. 3 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle směrnice 2008/106/ES mohou členské státy rozhodnout, zda potvrdí odpovídající průkazy způsobilosti námořníků vydané třetími zeměmi za předpokladu, že dotčená třetí země je uznána Komisí. Uvedené třetí země musí splňovat všechny požadavky Úmluvy Mezinárodní námořní organizace (IMO) o normách výcviku, kvalifikace a strážní služby námořníků z roku 1978 (dále jen „úmluva STCW“) v pozměněném znění.
(2)
Dopisem ze dne 13. května 2005 Kyperská republika požádala o uznání Japonska. Na základě této žádosti Komise kontaktovala japonské orgány s cílem posoudit systémy výcviku a vydávání průkazů způsobilosti, aby ověřila, zda Japonsko splňuje všechny požadavky úmluvy STCW a zda byla přijata vhodná opatření k zabránění podvodům s průkazy způsobilosti. Bylo vysvětleno, že posouzení by vycházelo z výsledků vyšetřovací inspekce provedené odborníky z Evropské agentury pro námořní bezpečnost. Po dlouhých jednáních ohledně právního rámce Evropské unie japonské orgány přijaly inspekční cestu dopisem ze dne 8. března 2011. Komise poté přistoupila k posouzení systémů výcviku a vydávání průkazů způsobilosti v Japonsku, které vycházelo z výsledků inspekce provedené odborníky z Evropské agentury pro námořní bezpečnost v únoru 2012 a z odpovědi japonských orgánů ze dne 10. ledna 2014 na žádost ze dne 25. října 2012 o dobrovolný plán nápravných opatření.
(3)
Z posouzení nevyplynuly vážné obavy, nicméně odhalilo některé oblasti vyžadující pozornost. Zejména jde o to, že systém norem kvality námořní správy a námořních vzdělávacích a výcvikových institucí neuplatňoval některé postupy. Osnovy a praktický výcvik stanovené vnitrostátními normami nezajistily dosažení předepsaných norem způsobilosti pro kurzy „záchrany života“ a „požární ochrany“.
(4)
Japonské právní předpisy umožňovaly uchazeči o průkaz způsobilosti dokončit námořní službu na palubě lodí o nižší tonáži nebo hnacím výkonu, než je limit odpovídající průkazu, který má být vydán, nebo na palubě rybářských plavidel nebo lodí pobřežní stráže. S cílem zajistit, aby tento typ námořní služby odpovídal průkazu způsobilosti, o který bylo požádáno, a aby byly během námořní služby získány všechny odpovídající dovednosti, uplatnily správní orgány některá kritéria na uchazeče, kteří absolvovali 12 měsíců námořní služby v rámci schváleného výcvikového programu. Nicméně z analýzy dokumentace, kterou poskytly japonské orgány, vyplynulo, že tyto správní orgány nezajistily, aby tento typ námořní služby odpovídal požadovanému průkazu způsobilosti a aby uchazeči, kteří absolvovali 36 měsíců námořní služby, získali během této námořní služby všechny odpovídající dovednosti. Rovněž se ukázalo, že správní orgány nezajistily, aby tento typ námořní služby odpovídal požadovanému průkazu způsobilosti a aby bylo během této námořní služby nabyto všech odpovídajících dovedností v případě prodloužení či rozšíření platnosti průkazů způsobilosti pro všechny uchazeče.
(5)
Správní orgány požadovaly po uchazečích, kteří absolvovali schválenou 12měsíční námořní službu v rámci výcvikového programu, dokončení schváleného vzdělávání, pokud měli zájem požádat o vydání průkazu způsobilosti na provozní úrovni. Ukázalo se však, že správní orgány dokončení schváleného vzdělávání před požádáním o vydání průkazu způsobilosti na provozní úrovni nepožadovaly po uchazečích, kteří absolvovali námořní službu v délce 36 měsíců.
(6)
Dopisem ze dne 5. června 2014 Komise vyzvala japonské orgány, aby poskytly nezbytné objasnění týkající se otázek, které vyvstaly v rámci posouzení na základě příslušné dokumentace. Dne 4. srpna 2014 japonské orgány předložily svou odpověď.
(7)
V uvedené odpovědi japonské orgány poskytly dokumenty dokládající, že na všechny chybějící postupy se nyní vztahuje systém norem kvality. Kromě toho byly vypracovány nové právní předpisy a modernizována zařízení, takže již uplatňují chybějící normy týkající se kurzů „záchrany života“ a „požární ochrany“.
(8)
Co se týče ověření toho, že v případě uchazečů, kteří absolvovali 36 měsíců námořní služby, a těch, kteří požádali o prodloužení či rozšíření platnosti průkazů způsobilosti, námořní služba odpovídá požadovanému průkazu způsobilosti a že je při ní nabyto všech odpovídajících dovedností, japonské orgány uvedly, že uplatňují kritéria pro udělení průkazů způsobilosti a prodloužení a rozšíření jeho platnosti ve vztahu k rozměru lodě, plavební oblasti a vykonávané funkci. Poskytnutými informacemi však nebylo toto uplatňování dostatečně prokázáno.
(9)
Pokud jde o dokončení schváleného vzdělání uchazečů, kteří požádali o vydání průkazu způsobilosti na provozní úrovni a absolvovali námořní službu v délce 36 měsíců, japonské orgány uvedly, že splňují příslušné požadavky úmluvy STCW. Poskytnutými informacemi však nebylo splnění požadavků dostatečně prokázáno.
(10)
I když odůvodnění, pokud jde o poslední dva body, nerozptylují zcela obavy, které byly vyjádřeny v průběhu posuzování, o celkové úrovni dodržování požadavků úmluvy STCW na výcvik a vydávání průkazů způsobilosti námořníků ze strany Japonska není pochyb.
(11)
Konečné výsledky posouzení prokazují, že Japonsko splňuje požadavky úmluvy STCW a že přijalo vhodná opatření k zabránění podvodům s průkazy způsobilosti.
(12)
Členským státům byla předána zpráva o výsledcích posouzení.
(13)
Opatření stanovené tímto rozhodnutím je v souladu se stanoviskem Výboru pro námořní bezpečnost a zabránění znečištění z lodí,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Pro účely článku 19 směrnice 2008/106/ES se Japonsko uznává, pokud jde o systémy výcviku a vydávání průkazů způsobilosti námořníkům.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 17. prosince 2014.
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2014. december 17.)
a 2008/106/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv értelmében Japánnak a tengerészképzési és -képesítési rendszerek tekintetében történő elismeréséről
(az értesítés a C(2014) 9590. számú dokumentummal történt)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2014/935/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a tengerészek képzésének minimumszintjéről szóló, 2008. november 19-i 2008/106/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 19. cikke (3) albekezdésére,
mivel:
(1)
A 2008/106/EK irányelv értelmében a tagállamok dönthetnek úgy, hogy a harmadik országok által a tengerészek részére kiállított megfelelő képesítési bizonyítványokat elfogadják, feltéve, hogy az érintett harmadik országot a Bizottság elismeri. E harmadik országoknak meg kell felelniük a Nemzetközi Tengerészeti Szervezet (IMO) a tengerészek képzéséről, képesítéséről és az őrszolgálat ellátásáról szóló, 1978. évi, módosított nemzetközi egyezményében (STCW-egyezmény) foglalt valamennyi követelménynek.
(2)
2005. május 13-i levelében a Ciprusi Köztársaság kérelmezte Japán elismerését. A kérelmet követően a Bizottság felvette a kapcsolatot a japán hatóságokkal, hogy értékelje a japán képzési és képesítési rendszert annak ellenőrzése céljából, hogy az ország maradéktalanul teljesíti-e az STCW-egyezményben meghatározott követelményeket, és hozott-e megfelelő intézkedéseket a képesítési bizonyítványokkal kapcsolatos csalások megakadályozására. Az értékelést egy tényfeltáró vizsgálat eredményeire alapozzák, amelyet az Európai Tengerészeti Biztonsági Ügynökség szakértői végeznek el. Az Európai Unió jogi kereteiről szóló hosszadalmas vita után a japán hatóságok egy 2011. március 8-i levélben elfogadták az ellenőrző látogatást. A Bizottság ezután elkezdte a japán képzési és képesítési rendszer értékelését, amelyet az Európai Tengerészeti Biztonsági Ügynökség 2012 februárjában elvégzett szakértői vizsgálatának eredményeire, valamint a japán hatóságok által egy önkéntes kiigazító intézkedési terv végrehajtása iránti, 2012. október 12-én benyújtott kérelemre 2014. január 10-én adott válaszra alapozott.
(3)
Az értékelés nem tárt fel komoly problémákat, viszont azonosított néhány területet, amelyeknek figyelmet kell szentelni. Különösen a tengerészeti hatóságok minőségbiztosítási rendszere, valamint a tengerészeti oktatási és képzési intézmények nem fedtek le néhány folyamatot. Emellett a nemzeti sztenderd szerint felállított gyakorlati képzések és tantervek nem biztosították az „életmentés” és „tűzoltás” kompetenciák egyes előírt követelményeinek a teljesítését.
(4)
A japán jogszabályok megengedték a képesítésre jelentkezetteknek azt is, hogy tengerhajózási szolgálatukat a leendő képesítési bizonyítványukban megengedett űrtartalomnál vagy főgépteljesítménynél kisebbel rendelkező hajókon, halászhajókon vagy a parti őrség hajóin töltsék. Annak érdekében, hogy az e típusú tengerhajózási szolgálat releváns legyen a képesítési bizonyítvány szempontjából, valamint hogy a jelentkezők minden releváns kompetenciát elsajátítsanak a tengerhajózási szolgálat ideje alatt, a tengerészeti hatóságok követelményeket támasztottak azon jelentkezők számára, akik 12 hónapnyi tengerhajózási szolgálatot teljesítettek elismert képzési programjukon belül. Viszont a japán hatóságok által biztosított dokumentumok elemzéséből kiderült, hogy a tengerészeti hatóságok nem biztosították, hogy az effajta tengerhajózási szolgálat releváns legyen a kérelmezett képesítési bizonyítvány szempontjából, vagy hogy a jelentkezők tengerhajózási szolgálatuk 36 hónapja alatt minden releváns kompetenciát elsajátítsanak. Emellett kiderült az is, hogy a tengerészeti hatóságok nem biztosították, hogy az effajta tengerhajózási szolgálat releváns legyen a kérelmezett képesítési bizonyítvány szempontjából, vagy hogy az összes jelentkező tengerhajózási szolgálatának időtartama alatt elsajátítsa a képesítési bizonyítvány meghosszabbítása és felminősítése szempontjából szükséges összes releváns kompetenciát.
(5)
Végül pedig, a tengerészeti hatóságok a képesítés műveleti szintjére való jelentkezéshez feltételként szabták ki egy elismert oktatási program elvégzését azon jelentkezők számára, akik egy elismert képzési program keretein belül már 12 hónapnyi tengerhajózási szolgálatot teljesítettek. Viszont kiderült, hogy a tengerészeti hatóságok nem várták el azon jelentkezőktől a képesítés műveleti szintjére való jelentkezéshez egy elismert oktatási program elvégzését, akik 36 hónapnyi tengerhajózási szolgálatot teljesítettek.
(6)
A Bizottság 2014. június 5-i levelében felkérte a japán hatóságokat arra, hogy bocsássák rendelkezésre a szükséges pontosításokat az értékelésben kimutatott problémákról, releváns dokumentumokkal alátámasztva. 2014. augusztus 4-én a japán hatóságok megküldték válaszukat.
(7)
Válaszukban a japán hatóságok dokumentumokkal igazolták, hogy minőségbiztosítási rendszerük jelenleg már kiterjed minden, korábban nem lefedett folyamatra is. Emellett jogszabálytervezeteket nyújtottak be, és javították létesítményeik minőségét, hogy az „életmentés” és „tűzoltás” kurzusokban hiányzó sztenderdeket is biztosítani tudják.
(8)
Annak tengerészeti hatósági ellenőrzése vonatkozásában, hogy a tengerhajózási szolgálat releváns-e a kérelmezett képesítési bizonyítvány szempontjából, vagy hogy azon jelentkezők, akik teljesítettek 36 hónapnyi tengerhajózási szolgálatot, vagy hogy azon jelentkezők, akik képesítési bizonyítványuk meghosszabbítását vagy felminősítését kérvényezték, minden releváns kompetenciát elsajátítottak-e ez alatt az idő alatt, a japán hatóságok érvelése szerint a képesítési, a felminősítésre és a hosszabbításra vonatkozó kritériumok a hajó méretéhez, a behajózott területhez és a betöltött munkakörhöz kapcsolódnak. Viszont ezen kritériumok érvényesítését nem igazolta kielégítően a rendelkezésre bocsátott információ.
(9)
Azon jelentkezők esetében, akik 36 hónapnyi tengerhajózási szolgálatot teljesítettek, az elismert oktatási program teljesítését illetően a japán hatóságok azzal érveltek, hogy szabályozásuk megfelel az STCW-egyezménybe foglalt követelményeknek. Viszont a követelmények betartását a rendelkezésre bocsátott információ nem igazolta kielégítően.
(10)
Bár az utolsó két ponttal kapcsolatban a japán hatóságok indoklása nem oszlatja el teljesen az értékelésben megfogalmazott aggályokat, nem vonják kétségbe, hogy Japán megfelel az STCW-egyezménybe foglalt, a tengerészek képzésének és képesítésének követelményeknek.
(11)
Az értékelés végeredménye azt mutatja, hogy Japán megfelel az STCW-egyezmény előírásainak, és megfelelő intézkedéseket hozott a képesítési bizonyítványokkal kapcsolatos csalások megakadályozására.
(12)
A Bizottság jelentésben tájékoztatta a tagállamokat az értékelés eredményéről.
(13)
Az e határozatban előírt intézkedés összhangban van a tengeri közlekedés biztonságával és a hajókról történő szennyezés megelőzésével foglalkozó bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A 2008/106/EK irányelv 19. cikkének alkalmazásában a tengerészképzési és -képesítési rendszerek tekintetében a Bizottság elismeri Japánt.
2. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2014. december 17-én.