NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 814/2013
ze dne 2. srpna 2013,
kterým se provádí směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES, pokud jde o požadavky na ekodesign ohřívačů vody a zásobníků teplé vody
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2009/125/ES ze dne 21. října 2009 o stanovení rámce pro určení požadavků na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie (1), a zejména na čl. 15 odst. 1 uvedené směrnice,
po poradě s konzultačním fórem o ekodesignu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle směrnice 2009/125/ES by měla Komise stanovit požadavky na ekodesign výrobků spojených se spotřebou energie, které mají významný objem prodeje, významný dopad na životní prostředí a významný potenciál ke zlepšení dopadu na životní prostředí prostřednictvím lepšího konstrukčního návrhu bez nepřiměřeně vysokých nákladů.
(2)
Ustanovení čl. 16 odst. 2 písm. a) směrnice 2009/125/ES stanoví, že v souladu s postupem podle čl. 19 odst. 3, s kritérii stanovenými v čl. 15 odst. 2 a po poradě s konzultačním fórem o ekodesignu zavede Komise ve vhodných případech prováděcí opatření pro výrobky s vysokým potenciálem pro nákladově efektivní snížení emisí skleníkových plynů, což zahrnuje zařízení pro ohřev vody.
(3)
Komise vypracovala přípravnou studii analyzující technické, environmentální a hospodářské aspekty ohřívačů vody a zásobníků teplé vody, které se obvykle používají v domácnostech a obchodním sektoru. Studie byla zpracována ve spolupráci se zúčastněnými a dotčenými stranami z Unie i ze třetích zemí a její výsledky byly zveřejněny.
(4)
Environmentálními aspekty ohřívačů vody, které jsou považovány za významné pro účely tohoto nařízení, jsou spotřeba energie ve fázi jejich používání a (u ohřívačů vody s tepelným čerpadlem) hladina akustického výkonu. U ohřívačů vody využívajících fosilní paliva byly navíc mezi významné environmentální aspekty zařazeny také emise oxidů dusíku, oxidu uhelnatého a uhlovodíků. Významným environmentálním aspektem zásobníků teplé vody je spotřeba energie související se statickými ztrátami.
(5)
Není účelné určovat požadavky na ekodesign pro emise oxidu uhelnatého a uhlovodíků, protože dosud nejsou k dispozici žádné vhodné evropské metody měření. S cílem vyvinout takové metody měření Komise pověřila evropské normalizační organizace, aby během přezkumu tohoto nařízení zvážily požadavky na ekodesign pro tento typ emisí. Dokud nevstoupí v platnost odpovídající požadavky Unie na ekodesign, mohou zůstat zachovány vnitrostátní právní předpisy s požadavky na ekodesign pro emise oxidu uhelnatého a uhlovodíků z ohřívačů vody. Ustanovení směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/142/ES ze dne 30. listopadu 2009 o spotřebičích plynných paliv (2), jež omezují množství spalin produkovaných spotřebiči plynných paliv s ohledem na zdraví a bezpečnost, nejsou dotčena.
(6)
Přípravná studie ukazuje, že požadavky týkající se jiných parametrů ekodesignu uvedených v části 1 přílohy I směrnice 2009/125/ES nejsou v případě ohřívačů vody a zásobníků teplé vody potřebné. Zejména emise skleníkových plynů v souvislosti s chladivy využívanými v ohřívačích vody s tepelnými čerpadly pro vytápění dnešního evropského fondu budov se nejeví jako významné. Při přezkumu tohoto nařízení bude znovu posouzena vhodnost určení požadavků na ekodesign pro tyto skleníkové plyny.
(7)
Oblast působnosti tohoto nařízení by se neměla omezit na ohřívače vody sloužící pro dodávku teplé pitné a užitkové vody.
(8)
Ohřívače vody, které jsou navrženy pro využití plynných nebo kapalných paliv vyrobených převážně (tj. více než 50 %) z biomasy, mají zvláštní technické vlastnosti, jež vyžadují další technické, hospodářské a environmentální analýzy. V závislosti na výsledku těchto analýz by později měly být případně stanoveny požadavky na ekodesign ohřívačů vody tohoto typu.
(9)
Roční spotřeba energie spojená s ohřívači vody a zásobníky teplé vody v Unii byla za rok 2005 odhadnuta na 2 156 PJ (51 Mtoe), což odpovídá emisím ve výši 124 Mt CO2. Pokud nebudou přijata konkrétní opatření, předpokládá se, že v roce 2020 dosáhne roční spotřeba energie 2 243 PJ. Roční emise oxidů dusíku v souvislosti s ohřívači vody a zásobníky teplé vody v Unii v roce 2005 podle odhadů činily 559 kt ekvivalentu SOx. Pokud nebudou přijata konkrétní opatření, předpokládá se, že v roce 2020 dosáhnou roční emise 603 kt ekvivalentu SOx. Přípravná studie ukazuje, že spotřebu energie ve fázi používání a emise oxidů dusíku ohřívačů vody lze podstatně snížit.
(10)
Spotřeba energie ohřívačů vody a zásobníků teplé vody může být snížena uplatněním existujících nákladově efektivních nechráněných technologií, což povede ke snížení úhrnných nákladů spojených se zakoupením a používáním těchto výrobků.
(11)
Předpokládá se, že kombinovaný účinek požadavků na ekodesign stanovených v tomto nařízení a v nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 812/2013 ze dne 18. února 2013, kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/30/EU, pokud jde o uvádění spotřeby energie na energetických štítcích ohřívačů vody, zásobníků teplé vody a na soupravách sestávajících z ohřívače vody a solárního zařízení (3), povede do roku 2020 ve srovnání se situací bez přijetí zvláštních opatření k odhadovaným ročním úsporám energie přibližně ve výši 450 PJ (11 Mtoe), což odpovídá emisím přibližně 26 Mt CO2, a ke snížení ročních emisí oxidů dusíku o přibližně 130 kt ekvivalentu SOx.
(12)
Požadavky na ekodesign by měly harmonizovat požadavky na spotřebu energie, hladinu akustického výkonu a emise oxidů dusíku ohřívačů vody a požadavky na statické ztráty zásobníků teplé vody v celé Unii, což přispěje k lepšímu fungování vnitřního trhu a ke zlepšení vlivu těchto výrobků na životní prostředí.
(13)
Požadavky na ekodesign by neměly ovlivnit funkčnost nebo cenovou dostupnost ohřívačů vody nebo zásobníků teplé vody z hlediska koncového uživatele ani nepříznivě ovlivňovat zdraví, bezpečnost a životní prostředí.
(14)
Požadavky na ekodesign by měly být zaváděny postupně, aby výrobci měli dostatek času na potřebné změny konstrukce výrobků podléhajících tomuto nařízení. Časový průběh by měl být takový, aby byly zohledněny dopady na náklady pro výrobce, zejména pak na malé a střední podniky, a aby bylo zároveň zajištěno včasné dosažení cílů tohoto nařízení.
(15)
Měření a výpočty parametrů výrobků je nutno provádět za použití spolehlivých, přesných a opakovatelných metod, které zohledňují uznávané nejmodernější metody měření a výpočtů, včetně harmonizovaných norem (pokud jsou k dispozici) přijatých evropskými organizacemi pro normalizaci na žádost Komise v souladu s postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1025/2012 ze dne 25. října 2012 o evropské normalizaci (4).
(16)
V souladu s čl. 8 odst. 2 směrnice 2009/125/ES určuje toto nařízení, jaké postupy se použijí pro posuzování shody.
(17)
Pro usnadnění kontrol shody by výrobci měli v technické dokumentaci uvádět informace podle příloh IV a V směrnice 2009/125/ES, pokud se tyto informace týkají požadavků stanovených tímto nařízením.
(18)
V zájmu dalšího omezení dopadu ohřívačů vody a zásobníků teplé vody na životní prostředí by výrobci měli poskytovat informace o demontáži, recyklaci a/nebo likvidaci výrobku.
(19)
Kromě právně závazných požadavků stanovených tímto nařízením by měly být určeny orientační referenční hodnoty nejlepších dostupných technologií, aby bylo zajištěno, že informace o vlivu ohřívačů vody a zásobníků teplé vody na životní prostředí během jejich celého životního cyklu budou široce dostupné a snadno přístupné.
(20)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem výboru zřízeného podle čl. 19 odst. 1 směrnice 2009/125/ES,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanovuje požadavky na ekodesign pro uvádění na trh a/nebo do provozu ohřívačů vody o jmenovitém tepelném výkonu ≤ 400 kW a zásobníků teplé vody s užitným objemem ≤ 2 000 litrů včetně těch, které jsou začleněny do souprav sestávajících z ohřívače vody a solárního zařízení ve smyslu definice v článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 812/2013.
2. Toto nařízení se nevztahuje na:
a)
ohřívače vody konkrétně navržené pro využití plynných nebo kapalných paliv vyrobených převážně z biomasy;
b)
ohřívače vody využívající pevná paliva;
c)
ohřívače vody v oblasti působnosti směrnice Evropského parlamentu a Rady 2010/75/EU (5);
d)
kombinované ohřívače vody, jak je definuje článek 2 nařízení Komise (EU) č. 813/2013 (6);
e)
ohřívače vody, které nedosahují alespoň zátěžového profilu s nejmenší referenční energií uvedeného v tabulce 1 přílohy III;
f)
ohřívače vody navržené pouze pro výrobu teplých nápojů a/nebo potravin;
g)
zdroje tepla navržené pro ohřívače vody a pláště ohřívačů vody, jež mají být takovými zdroji tepla vybaveny, které budou uvedeny na trh před 1. lednem 2018 náhradou za identické zdroje tepla a identické pláště ohřívačů vody. Na náhradním výrobku nebo jeho obalu musí být jasně uvedeno, pro jaký ohřívač vody je určen.
Článek 2
Definice
Kromě definic stanovených v článku 2 směrnice 2009/125/ES se pro účely tohoto nařízení použijí tyto definice:
1)
„ohřívačem vody“ se rozumí zařízení, které:
a)
je připojeno na vnější přívod pitné nebo užitkové vody;
b)
vyrábí a předává teplo pro dodávku teplé pitné nebo užitkové vody o dané teplotě a v daném množství a průtoku v daném časovém období a
c)
může být vybaveno jedním nebo více zdroji tepla;
2)
„zdrojem tepla“ se rozumí ta část ohřívače vody, která vyrábí teplo za využití jednoho nebo více z následujících procesů:
a)
spalování fosilních paliv a/nebo paliv z biomasy;
b)
využití Jouleova jevu v prvcích elektrického odporového ohřevu;
c)
zachycování tepla okolního prostředí ze vzdušného, vodního nebo zemního zdroje a/nebo tepla odpadního;
z toho plyne, že zdroj tepla navržený pro ohřívač vody a plášť ohřívače vody, který má být takovým zdrojem tepla vybaven, musí být také považován za ohřívač vody;
3)
„pláštěm ohřívače vody“ se rozumí ta část ohřívače vody, která je určena na zabudování zdroje tepla;
4)
„jmenovitým tepelným výkonem“ se rozumí deklarovaný tepelný výkon ohřívače vody během procesu ohřívání vody za standardních jmenovitých podmínek vyjádřený v kW;
5)
„užitným objemem“ (V) se rozumí jmenovitý objem zásobníku teplé vody vyjádřený v litrech;
6)
„standardními jmenovitými podmínkami“ se rozumí provozní podmínky ohřívačů vody využívané při stanovení jmenovitého tepelného výkonu, energetické účinnosti ohřevu vody, hladiny akustického výkonu a emisí oxidu dusíku a u zásobníků teplé vody při stanovení statických ztrát;
7)
„biomasou“ se rozumí biologicky rozložitelná část výrobků, odpadů a zbytků biologického původu ze zemědělství (včetně rostlinných a živočišných látek), lesnictví a souvisejících odvětví, včetně rybolovu a akvakultury, jakož i biologicky rozložitelná část průmyslového a obecního odpadu;
8)
„palivem z biomasy“ se rozumí plynné nebo kapalné palivo vyrobené z biomasy;
9)
„fosilním palivem“ se rozumí plynné nebo kapalné palivo fosilního původu;
10)
„konvenčním ohřívačem vody“ se rozumí ohřívač vody, který vyrábí teplo za využití spalování fosilních paliv a/nebo paliv z biomasy a/nebo Jouleova jevu v prvcích elektrického odporového ohřevu;
11)
„ohřívačem vody s tepelným čerpadlem“ se rozumí ohřívač vody, který k výrobě tepla využívá teplo okolního prostředí ze vzdušného, vodního nebo zemního zdroje a/nebo odpadní teplo;
12)
„solárním ohřívačem vody“ se rozumí ohřívač vody vybavený jedním nebo více solárními kolektory, solárními zásobníky teplé vody, zdroji tepla, popřípadě čerpadly v kolektorovém okruhu a jinými částmi; solární ohřívač vody je uváděn na trh jako jedna jednotka;
13)
„zásobníkem teplé vody“ se rozumí nádoba pro uchovávání teplé vody za účelem ohřevu vody a/nebo vytápění vnitřních prostor, včetně jakýchkoli přídatných látek, která není vybavena žádným zdrojem tepla, s možnou výjimkou jednoho nebo více záložních ponorných ohřívačů;
14)
„záložním ponorným ohřívačem“ se rozumí elektrický odporový ohřívač pracující na bázi Jouleova jevu, který je součástí zásobníku teplé vody a vyrábí teplo, pouze když je vnější zdroj tepla přerušen (a to i v době údržby) nebo je mimo provoz nebo je součástí solárního zásobníku teplé vody, a poskytuje teplo, když solární zdroj tepla není dostačující pro dosažení požadované úrovně tepelné pohody;
15)
„energetickou účinností ohřevu vody“ (ηwh ) se rozumí poměr mezi užitečnou energií poskytovanou ohřívačem vody a energií potřebnou pro její výrobu, vyjádřený v %;
16)
„hladinou akustického výkonu“ (LWA ) se rozumí hladina akustického výkonu vážená váhovou funkcí A ve vnitřním anebo venkovním prostředí, vyjádřená v dB;
17)
„statickou ztrátou“(S) se rozumí topný výkon, který unikne ze zásobníku teplé vody za daných teplot vody a okolního prostředí vyjádřený ve W;
18)
„převodním koeficientem“ (CC) se rozumí koeficient vyjadřující odhadovanou 40 % průměrnou účinnost při výrobě energie v EU uvedenou ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2012/27/EU (7); hodnota převodního koeficientu je CC = 2,5.
Další definice pro účely příloh II až VI jsou uvedeny v příloze I.
Článek 3
Požadavky na ekodesign a harmonogram
1. Požadavky na ekodesign ohřívačů vody a zásobníků teplé vody jsou stanoveny v příloze II.
2. Požadavky na ekodesign se použijí podle tohoto harmonogramu:
a)
od 26. září 2015:
i)
ohřívače vody musí splňovat požadavky stanovené v bodě 1.1 písm. a) a dále v bodech 1.2, 1.3, 1.4 a 1.6 přílohy II,
ii)
zásobníky teplé vody musí splňovat požadavky stanovené v bodě 2.2 přílohy II;
b)
od 26. září 2017:
i)
ohřívače vody musí splňovat požadavky stanovené v bodě 1.1 písm. b) přílohy II,
ii)
zásobníky teplé vody musí splňovat požadavky stanovené v bodě 2.1 přílohy II;
c)
od 26. září 2018:
i)
ohřívače vody musí splňovat požadavky stanovené v bodě 1.1 písm. c) přílohy II,
ii)
ohřívače vody musí splňovat požadavky stanovené v bodě 1.5 písm. a) přílohy II.
3. Splnění požadavků na ekodesign bude měřeno a vypočteno podle požadavků stanovených v příloze III a příloze IV.
Článek 4
Posuzování shody
1. Postupem posuzování shody uvedeným v čl. 8 odst. 2 směrnice 2009/125/ES se rozumí systém interní kontroly designu stanovený v příloze IV uvedené směrnice nebo systém řízení stanovený v příloze V uvedené směrnice.
2. Pro účely posuzování shody musí technická dokumentace obsahovat informace o výrobcích stanovené v bodě 1.6 přílohy II tohoto nařízení.
Článek 5
Postup ověřování pro účely dohledu nad trhem
Při provádění kontrol v rámci dohledu nad trhem podle čl. 3 odst. 2 směrnice 2009/125/ES za účelem splnění požadavků stanovených v příloze II tohoto nařízení použijí orgány členských států postup ověřování popsaný v příloze V tohoto nařízení.
Článek 6
Orientační referenční hodnoty
Orientační referenční hodnoty ohřívačů vody a zásobníků teplé vody s nejlepšími výkonnostními parametry, které jsou dostupné na trhu v době, kdy toto nařízení vstupuje v platnost, jsou uvedeny v příloze VI.
Článek 7
Přezkum
1. Komise přezkoumá toto nařízení s ohledem na technický pokrok v oblasti ohřívačů vody a zásobníků teplé vody a výsledek tohoto přezkumu předloží konzultačnímu fóru o ekodesignu nejpozději do pěti let od vstupu tohoto nařízení v platnost. Tento přezkum bude zahrnovat zejména posouzení následujících aspektů:
a)
vhodnost stanovení požadavků na ekodesign pro emise skleníkových plynů vzniklé v souvislosti s chladivy;
b)
jakou úroveň požadavků na ekodesign pro emise oxidu uhelnatého a uhlovodíků lze zavést na základě vyvíjených metod měření;
c)
vhodnost stanovení přísnějších požadavků na ekodesign pro emise oxidů dusíku;
d)
vhodnost stanovení požadavků na ekodesign ohřívačů vody konkrétně navržených pro využití plynných nebo kapalných paliv vyrobených převážně z biomasy;
e)
platnost hodnoty převodního koeficientu;
f)
vhodnost certifikace třetí stranou.
2. Komise rovněž přezkoumá toto nařízení na základě technického pokroku u ohřívačů vody a výsledek uvedeného přezkumu předloží nejpozději tři roky ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost konzultačnímu fóru o ekodesignu. Přezkum obsahuje pouze posouzení toho, zda je vhodné stanovit samostatné požadavky na ekodesign různých typů ohřívačů vody.
Článek 8
Přechodná ustanovení
1. Až do 26. září 2015 mohou členské státy povolit uvádění na trh a/nebo do provozu ohřívačů vody, které splňují vnitrostátní předpisy, týkající se energetické účinnosti při ohřevu vody a hladiny akustického výkonu, platné v době přijetí tohoto nařízení.
2. Až do 26. září 2018 mohou členské státy povolit uvádění na trh a/nebo do provozu ohřívačů vody, které splňují vnitrostátní předpisy týkající se emisí oxidů dusíku platné v době přijetí tohoto nařízení.
3. Až do 26. září 2017 mohou členské státy povolit uvádění na trh a/nebo do provozu zásobníků teplé vody, které splňují vnitrostátní předpisy týkající se statických ztrát platné v době přijetí tohoto nařízení.
Článek 9
Vstup v platnost
Tato nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém svém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. srpna 2013.
A BIZOTTSÁG 814/2013/EU RENDELETE
(2013. augusztus 2.)
a 2009/125/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a vízmelegítők és a melegvíz-tároló tartályok környezettudatos tervezésére vonatkozó követelmények tekintetében történő végrehajtásáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az energiával kapcsolatos termékek környezetbarát tervezésére vonatkozó követelmények megállapítási kereteinek létrehozásáról szóló, 2009. október 21-i 2009/125/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 15. cikke (1) bekezdésére,
a környezettudatos tervezéssel foglalkozó konzultációs fórummal folytatott konzultációt követően,
mivel:
(1)
A 2009/125/EK irányelv értelmében a Bizottság köteles megállapítani azon energiával kapcsolatos termékek környezettudatos tervezésének követelményeit, amelyek az eladások száma és a kereskedelem volumene szempontjából jelentősek, amelyek nagy hatást gyakorolnak a környezetre, és amelyek környezetre gyakorolt hatása a tervezés révén túlzott költségek nélkül nagymértékben javítható.
(2)
A 2009/125/EK irányelv 16. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében a Bizottság - a 19. cikk (3) bekezdésében előírt eljárással, a 15. cikk (2) bekezdésében meghatározott kritériumoknak megfelelően, a környezettudatos tervezéssel foglalkozó konzultációs fórummal folytatott konzultációt követően, az indokoltnak ítélt körben - köteles végrehajtási intézkedéseket elfogadni az olyan termékekre (így például a vízmelegítő berendezésekre) vonatkozóan, amelyek nagy lehetőségeket kínálnak az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának költséghatékony csökkentésére.
(3)
A Bizottság előkészítő vizsgálatot folytatott a jellemzően a háztartásokban és a kereskedelmi ágazatban használt vízmelegítők és melegvíz-tároló tartályok műszaki, környezeti és gazdasági hatásairól. A Bizottság e vizsgálatot az Unió és a harmadik országok érdekeltjeivel és érintettjeivel együttműködve végezte, az eredményeket pedig nyilvánosan elérhetővé tette.
(4)
A vízmelegítők e rendelet alkalmazásában jelentősnek minősülő környezeti hatása a használat közbeni energiafogyasztás és (a hőszivattyús vízmelegítők esetében) a hangteljesítményszint. A fosszilis tüzelőanyaggal üzemelő vízmelegítők tekintetében ezenkívül lényeges környezeti hatást jelent a nitrogén-oxid-kibocsátásra, a szén-monoxid-kibocsátásra és a szénhidrogén-kibocsátásra. A melegvíz-tároló tartályok fontos környezeti hatása a hőtárolási veszteség miatti energiafogyasztás.
(5)
A szén-monoxid-kibocsátásra és a szénhidrogén-kibocsátásra vonatkozóan nem helyénvaló a környezettudatos tervezés területén követelményeket megállapítani, mivel nem állnak még rendelkezésre megfelelő európai mérési módszerek. E mérési módszerek kidolgozására való tekintettel a Bizottság megbízta az európai szabványügyi szervezeteket, hogy e rendelet felülvizsgálata során mérlegeljék az említett szennyezőanyag-kibocsátásra vonatkozóan a környezettudatos tervezés területén alkalmazható követelmények meghatározásának lehetőségét. A vízmelegítők szén-monoxid-kibocsátására és szénhidrogén-kibocsátására vonatkozóan a környezettudatos tervezés területén megállapított követelményeket tartalmazó nemzeti rendelkezések az alkalmazandó uniós követelmények hatálybalépéséig tarthatók fenn. Ez az intézkedés nem érinti a gázüzemű berendezésekről szóló, 2009. november 30-i 2009/142/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) rendelkezéseit, amelyek az egészségvédelem és a biztonság érdekében korlátozzák a gázüzemű berendezések égéstermékeit.
(6)
Az előkészítő vizsgálat tanúsága szerint a vízmelegítők és melegvíz-tároló tartályok esetében nem szükséges követelményeket előírni a 2009/125/EK irányelv I. mellékletének 1. részében felsorolt egyéb, a környezettudatos tervezéshez kapcsolódó paraméterek vonatkozásában. A vizsgálat különösképpen a napjainkban az európai épületek fűtésére használt hőszivattyús vízmelegítőkben alkalmazott hűtőközegekhez kapcsolódó üvegházhatásúgáz-kibocsátást nem találta jelentősnek. A Bizottság e rendelet felülvizsgálata során ismét mérlegeli majd, hogy az üvegházhatásúgáz-kibocsátással kapcsolatban helyénvaló-e a környezettudatos tervezés területén követelményeket megállapítani.
(7)
E rendelet hatályát egyes olyan vízmelegítőkre kell korlátozni, amelyek kifejezetten meleg ivó- és szanitervíz biztosítására szolgálnak.
(8)
Az elsősorban (több mint 50 %-ban) biomasszából előállított folyékony vagy gáznemű tüzelőanyagok használatára tervezett vízmelegítők sajátos műszaki jellemzőkkel rendelkeznek, és további műszaki, gazdasági és környezetvédelmi elemzéseket igényelnek. Ezen elemzések eredményeitől függően a későbbiekben szükség szerint az ilyen típusú vízmelegítők környezettudatos tervezésére vonatkozóan is kell követelményeket meghatározni.
(9)
A vízmelegítők és melegvíz-tároló tartályok éves energiafogyasztása 2005-ben becslések szerint 2 156 PJ (51 Mtoe) volt az Unióban, ami 124 Mt CO2-kibocsátásnak felel meg. Konkrét intézkedések hiányában az éves energiafogyasztás 2020-ban várhatóan 2 243 PJ lesz. A vízmelegítők és melegvíz-tároló tartályok éves nitrogén-oxid-kibocsátása 2005-ben becslések szerint 559 kt SOx-egyenérték volt az Unióban. Konkrét intézkedések hiányában az éves kibocsátás 2020-ban várhatóan 603 kt SOx-egyenérték lesz.
(10)
Az előkészítő vizsgálat szerint a vízmelegítők által az üzemeltetés során elfogyasztott energia és kibocsátott nitrogén-oxid mennyisége jelentős mértékben csökkenthető. A vízmelegítők és melegvíz-tároló tartályok energiafogyasztása mérsékelhető meglévő, költséghatékony, szabadalmi oltalmat nem élvező technológiák alkalmazásával, ami egyúttal e termékek beszerzésének és üzemeltetésének összköltségeit is csökkenti.
(11)
Az e rendeletben a környezettudatos tervezés területén, valamint a 2010/30/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek a vízmelegítők, a melegvíz-tároló tartályok, valamint a vízmelegítőből és napenergia-készülékből álló csomagok energiafogyasztásának címkézése tekintetében történő kiegészítéséről szóló, 2013. február 18-i 812/2013/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendeletben (3) megállapított követelmények 2020-ig együttesen előreláthatólag évi 450 PJ (11 Mtoe) energiamegtakarítást (ami megközelítőleg 26 Mt CO2-kibocsátásnak felel meg), valamint az éves nitrogén-oxid-kibocsátás közel 130 kt SOx-egyenértékkel való csökkenését eredményezik majd az intézkedések hiányában beálló helyzethez képest.
(12)
A környezettudatos tervezés követelményei az egész Európai Unión belül harmonizálják a vízmelegítők energiafogyasztására, hangteljesítményszintjére és nitrogén-oxid-kibocsátására, valamint a melegvíz-tároló tartályok állandó veszteségére vonatkozó követelményeket, és ilyen módon hatékonyabbá teszik a belső piac működését, és javítják az említett termékek környezeti teljesítményét.
(13)
A környezettudatos tervezés követelményei a végfelhasználó szempontjából nem befolyásolhatják a vízmelegítők vagy melegvíz-tároló tartályok működését vagy megfizethetőségét, és nem fejthetnek ki kedvezőtlen hatást az egészségre, a biztonságra vagy a környezetre.
(14)
A környezettudatos tervezés követelményeit fokozatosan indokolt bevezetni, hogy a gyártóknak elegendő idejük legyen termékeik e rendelet követelményeihez való hozzáigazítására. Ezen idő megállapításakor indokolt tekintettel lenni a gyártóknál - különösen a kis- és középvállalkozásoknál - felmerülő költségekre, valamint arra a kívánalomra, hogy e rendelet célkitűzései mielőbb teljesüljenek.
(15)
A termékparaméterek mérését és kiszámítását olyan megbízható, pontos és megismételhető módszerekkel kell elvégezni, amelyek figyelembe veszik az általánosan elismert legkorszerűbb mérési és számítási módszereket, ideértve - amennyiben ilyenek rendelkezésre állnak - az európai szabványosításról szóló, 2012. október 25-i 1025/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) I. mellékletében meghatározott eljárások szerint az európai szabványügyi szervezetek által a Bizottság kérésére elfogadott harmonizált szabványokat.
(16)
A 2009/125/EK irányelv 8. cikkének (2) bekezdésével összhangban e rendelet meghatározza az alkalmazandó megfelelőségértékelési eljárásokat.
(17)
A megfelelőségi ellenőrzések előmozdítása érdekében a gyártóknak a 2009/125/EK irányelv IV. és V. mellékletében említett műszaki dokumentációban információkkal kell szolgálniuk, amennyiben az ilyen információk az e rendeletben meghatározott követelményekkel kapcsolatosak.
(18)
A vízmelegítők és melegvíz-tároló tartályok környezeti hatásainak további mérséklése érdekében a gyártóknak megfelelő adatokat kell szolgáltatniuk a szétszereléshez, az újrafeldolgozáshoz, illetve az ártalmatlanításhoz.
(19)
Az e rendeletben megállapított, jogilag kötelező követelmények mellett meg kell határozni a legjobb elérhető technológiákra vonatkozó indikatív referenciaértékeket, hogy a vízmelegítők és melegvíz-tároló tartályok életciklus alatti környezeti teljesítményére vonatkozó információk széles körben rendelkezésre álljanak és könnyen hozzáférhetőek legyenek.
(20)
Az e rendeletben foglalt intézkedések összhangban vannak a 2009/125/EK irányelv 19. cikkének (1) bekezdése értelmében létrehozott bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) Ez a rendelet a legfeljebb 400 kW mért hőteljesítményű vízmelegítők és a legfeljebb 2 000 liter tárolási térfogatú melegvíz-tároló tartályok környezettudatos tervezésére vonatkozó forgalombahozatali, illetve üzembehelyezési követelményeket állapítja meg, ideértve azokat az ilyen típusú berendezéseket is, amelyek a 812/2013/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 2. cikke értelmében vízmelegítőből és napenergia-készülékből álló csomagba vannak beépítve.
(2) Ez a rendelet nem alkalmazandó:
a)
a kifejezetten a főként biomasszából előállított gáznemű vagy folyékony tüzelőanyagok használatára tervezett vízmelegítőkre;
b)
a szilárd tüzelőanyaggal üzemelő vízmelegítőkre;
c)
a 2010/75/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) hatálya alá tartozó vízmelegítőkre;
d)
a 813/2013/EU bizottsági rendelet (6) 2. cikkében meghatározott kombinált fűtőberendezésekre (a fűtőberendezések környezettudatos tervezésére vonatkozó rendelet száma és lábjegyzetben található HL-hivatkozása a Hivatalos Lapban való kihirdetés előtt illesztendő be);
e)
azokra a vízmelegítőkre, amelyek nem felelnek meg legalább a III. melléklet 1. táblázatában meghatározott, a legalacsonyabb referenciaenergiára vonatkozó terhelési profilnak;
f)
a kizárólag forró ital, illetve étel készítésére tervezett vízmelegítőkre;
g)
a vízmelegítőkhöz készült, a megegyező hőfejlesztő berendezések és vízmelegítőházak helyettesítésére 2018. január 1. előtt forgalomba hozott hőfejlesztő berendezésekre és az e hőfejlesztő berendezésekkel felszerelendő vízmelegítőházakra. A helyettesítő terméken vagy csomagolásán egyértelműen fel kell tüntetni, hogy azt milyen típusú vízmelegítőbe történő beszerelésre szánják.
2. cikk
Fogalommeghatározások
A 2009/125/EK irányelv 2. cikkében található fogalommeghatározásokon túlmenően e rendelet alkalmazásában:
1. „vízmelegítő”: olyan készülék, amely
2. „hőfejlesztő berendezés”: a vízmelegítő azon része, amely az alábbi eljárások közül egynek vagy többnek a felhasználásával hőt fejleszt:
ahol a vízmelegítőkhöz készült hőfejlesztő berendezések és az e hőfejlesztő berendezésekkel felszerelendő vízmelegítőházak is vízmelegítőnek minősülnek;
3. „vízmelegítőház”: a vízmelegítőnek a hőfejlesztő berendezés csatlakoztatására szolgáló része;
4. „mért hőteljesítmény”: a vízmelegítő kW-ban kifejezett, fűtés közben, standard mérési körülmények között mérhető, névleges hőteljesítménye;
5. „tárolási térfogat” (V): a melegvíz-tároló tartály vagy tárolós vízmelegítő literben kifejezett, névleges térfogata;
6. „standard mérési körülmények”: a vízmelegítők mért hőteljesítményének, vízmelegítési hatásfokának, hangteljesítményszintjének és nitrogén-oxid-kibocsátásának, valamint a melegvíz-tároló tartályok állandó veszteségének megállapításakor uralkodó üzemi körülmények;
7. „biomassza”: a mezőgazdaságból (a növényi és állati eredetű anyagokat is beleértve), erdőgazdálkodásból és a kapcsolódó iparágakból - többek között a halászatból és az akvakultúrából - származó, biológiai eredetű termékek, hulladékok és maradékanyagok biológiailag lebontható része, valamint az ipari és települési hulladék biológiailag lebontható része;
8. „biomasszából előállított tüzelőanyag”: biomasszából nyert, gáznemű vagy folyékony tüzelőanyag;
9. „fosszilis tüzelőanyag”: fosszilis eredetű, gáznemű vagy folyékony tüzelőanyag;
10. „hagyományos vízmelegítő”: olyan vízmelegítő, amely fosszilis, illetve biomasszából előállított tüzelőanyag égetésével, illetve az ellenállásos fűtőelemekben fellépő Joule-hatás használatával hőt fejleszt;
11. „hőszivattyús vízmelegítő”: olyan vízmelegítő, amely hulladékhőt, illetve a levegőből, a vízből vagy a talajból nyert környezeti hőt használja hőfejlesztésre;
12. „napenergiával működő vízmelegítő”: egy vagy több napkollektorral, napenergiával működő melegvíz-tároló tartályokkal, hőfejlesztő berendezésekkel, adott esetben a kollektorkörben található szivattyúkkal, valamint egyéb alkatrészekkel felszerelt vízmelegítő, amely egy egységként kerül forgalomba;
13. „melegvíz-tároló tartály”: olyan edény, amely vízmelegítésre, illetve helyiségfűtésre használt meleg víz tárolására szolgál, ideértve az esetleges adalékanyagokat is, és - esetlegesen egy vagy több tartalék merülő fűtőbetéttől eltekintve - nem rendelkezik hőfejlesztő berendezéssel;
14. „tartalék merülő fűtőbetét”: olyan, a Joule-hatáson alapuló ellenállásos melegítő, amely része a melegvíz-tároló tartálynak, és kizárólag a külső hőellátás megszakadása (ideértve a karbantartást is) vagy leállása esetén fejleszt hőt, vagy amely napenergiával működő melegvíz-tároló tartály része, és akkor fejleszt hőt, ha a napenergiával működő hőforrás nem elegendő az elvárt komfortszint eléréséhez;
15. „vízmelegítési hatásfok” (ηwh ): a vízmelegítő által biztosított hasznos energia és az előállításához szükséges energia százalékban kifejezett aránya;
16. „hangteljesítményszint” (LWA ): beltéri, illetve kültéri, A-súlyozott hangteljesítményszint dB-ben kifejezett értéke;
17. „állandó veszteség” (S): a melegvíz-tároló tartályból adott víz- és környezeti hőmérsékleten elvesző fűtési teljesítmény W-ban kifejezett értéke;
18. „átváltási együttható” (CC): a 2012/27/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvben (7) említett átlagosan 40 %-os uniós energiatermelési hatékonyságot tükröző becsült együttható, amelynek értéke CC = 2,5.
Az I. melléklet a II-VI. melléklet alkalmazásában további fogalmakat határoz meg.
3. cikk
A környezettudatos tervezés követelményei, időütemezés
(1) A vízmelegítők és melegvíz-tároló tartályok környezettudatos tervezésére vonatkozó követelményeket a II. melléklet ismerteti.
(2) A környezettudatos tervezésre vonatkozó egyes követelményeket a következő időütemezésnek megfelelően kell alkalmazni:
a)
2015. szeptember 26-tól:
i.
a vízmelegítőknek meg kell felelniük a II. melléklet 1.1. a), 1.2., 1.3., 1.4. és 1.6. pontjában meghatározott követelményeknek;
ii.
a melegvíz-tároló tartályoknak meg kell felelniük a II. melléklet 2.2. pontjában meghatározott követelményeknek;
b)
2017. szeptember 26-tól:
i.
a vízmelegítőknek meg kell felelniük a II. melléklet 1.1. b) pontjában meghatározott követelményeknek;
ii.
a melegvíz-tároló tartályoknak meg kell felelniük a II. melléklet 2.1. pontjában meghatározott követelményeknek;
c)
2018. szeptember 26-tól:
i.
a vízmelegítőknek meg kell felelniük a II. melléklet 1.1. c) pontjában meghatározott követelményeknek;
ii.
a vízmelegítőknek meg kell felelniük a II. melléklet 1.5. a) pontjában meghatározott követelményeknek.
(3) A környezettudatos tervezésre vonatkozó követelmények teljesülését a III. és IV. mellékletben megállapított követelményeknek megfelelő mérések és számítások alapján kell ellenőrizni.
4. cikk
A megfelelőség értékelése
(1) A 2009/125/EK irányelv 8. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában megfelelőségértékelési eljárásként az említett irányelv IV. mellékletében meghatározott belső tervezés-ellenőrzést vagy az említett irányelv V. mellékletében meghatározott irányítási rendszert kell alkalmazni.
(2) A megfelelőségértékelés alkalmazásában a műszaki dokumentációnak tartalmaznia kell az e rendelet II. mellékletének 1.6. pontjában meghatározott termékinformációkat.
5. cikk
Piacfelügyeleti célú vizsgálatok
A 2009/125/EK irányelv 3. cikkének (2) bekezdésében említett piacfelügyeleti vizsgálatoknak az e rendelet II. mellékletében megállapított követelmények teljesítése érdekében történő elvégzésekor a tagállami hatóságok az e rendelet V. mellékletében előírt ellenőrzési eljárást alkalmazzák.
6. cikk
Indikatív referenciaértékek
Az e rendelet hatálybalépésekor forgalomban lévő, legjobb teljesítményű vízmelegítőkre és melegvíz-tároló tartályokra vonatkozó indikatív referenciaértékeket a VI. melléklet határozza meg.
7. cikk
Felülvizsgálat
(1) A Bizottság ezt a rendeletet a vízmelegítők és melegvíz-tároló tartályok területén tapasztalt technológiai fejlődés fényében felülvizsgálja, és e felülvizsgálat eredményeit legkésőbb e rendelet hatálybalépését követően öt évvel a környezettudatos tervezéssel foglalkozó konzultációs fórum elé tárja. A felülvizsgálatnak különösen a következő szempontokat kell mérlegelnie:
a)
a hűtőközegekhez kapcsolódó üvegházhatásúgáz-kibocsátásra vonatkozó tervezési követelmények megállapításának megfelelősége a környezettudatos tervezés területén;
b)
a szén-monoxid-kibocsátásra és a szénhidrogén-kibocsátásra vonatkozóan a környezettudatos tervezés területén esetleg bevezetendő követelmények szintje a kidolgozás alatt álló mérési módszerek alapján;
c)
a nitrogén-oxid-kibocsátásra vonatkozó szigorúbb követelmények megállapításának megfelelősége a környezettudatos tervezés területén;
d)
a kifejezetten a főként biomasszából előállított folyékony vagy gáznemű tüzelőanyagok használatára tervezett vízmelegítők környezettudatos tervezésére vonatkozó követelmények megállapításának megfelelősége;
e)
az átváltási együttható értékének érvényessége;
f)
a harmadik felek általi tanúsítás megfelelősége.
(2) A Bizottság ezt a rendeletet a vízmelegítők területén tapasztalt technológiai fejlődés fényében felülvizsgálja, és a felülvizsgálat eredményeit legkésőbb e rendelet hatálybalépését követően három évvel a környezettudatos tervezéssel foglalkozó konzultációs fórum elé tárja. Ennek a felülvizsgálatnak annak vizsgálatára kell szorítkoznia, hogy indokolt-e a környezettudatos tervezés területén a vízmelegítők különböző típusaira vonatkozóan eltérő követelményeket megállapítani.
8. cikk
Átmeneti rendelkezések
(1) A tagállamok 2015. szeptember 26-ig engedélyezhetik olyan vízmelegítők forgalomba hozatalát és/vagy üzembe helyezését, amelyek a vízmelegítési hatásfok és a hangteljesítményszint tekintetében megfelelnek az e rendelet elfogadásakor hatályos nemzeti rendelkezéseknek.
(2) A tagállamok 2018. szeptember 26-ig engedélyezhetik olyan vízmelegítők forgalomba hozatalát és/vagy üzembe helyezését, amelyek a nitrogén-oxid-kibocsátás tekintetében megfelelnek az e rendelet elfogadásakor hatályos nemzeti rendelkezéseknek.
(3) A tagállamok 2017. szeptember 26-ig engedélyezhetik olyan melegvíz-tároló tartályok forgalomba hozatalát és/vagy üzembe helyezését, amelyek a hőtárolási veszteség tekintetében megfelelnek az e rendelet elfogadásakor hatályos nemzeti rendelkezéseknek.
9. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. augusztus 2-án.