ROZHODNUTÍ KOMISE (EU) 2015/508
ze dne 1. října 2014
o údajné infrastrukturální podpoře ve prospěch podniku Propapier PM2 GmbH poskytnuté Německem - Státní podpora - SA.36147 (C 30/10) (ex NN 45/10; ex CP 327/08)
(oznámeno pod číslem C(2014) 6847)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 108 smlouvy o fungování Evropské unie (1),
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s uvedenými články (2), a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
Dopisem ze dne 29. října 2008 podala Smurfit Kappa Group (dále jen „skupina Smurfit Kappa“ nebo „stěžovatel“) u Komise stížnost, podle níž získal podnik Propapier PM2 GmbH infrastrukturální podporu. Stížnost byla zaregistrována pod číslem jednacím CP 327/08 a (pod číslem NN 45/10) zanesena do rejstříku protiprávní podpory.
(2)
Dopisem ze dne 27. října 2010 informovala Komise Německo o svém rozhodnutí zahájit v souvislosti s údajnou podporou řízení na základě čl. 108 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie.
(3)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby k údajné podpoře podaly své připomínky.
(4)
Dopisem ze dne 28. ledna 2011 podalo Německo své připomínky (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 31. ledna 2011). Připomínky obdržela Komise rovněž od těchto zúčastněných stran: dne 11. února 2011 společné připomínky od Německého městského sněmu (Deutscher Städtetag), Německého okresního sněmu (Deutscher Landkreistag), Německého sdružení měst a obcí (Deutscher Städte- a Gemeindebund) a Sdružení komunálních podniků (Verband kommunaler Unternehmen, zkr. VKU) a dne 14. února 2011 připomínky stěžovatele (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 1. března 2011). Komise předala tyto připomínky německým orgánům, aby jim umožnila vyjádřit jejich stanovisko; v návaznosti na to obdržela dne 13. dubna 2011 připomínky Německa (znění připomínek, z nějž byly vypuštěny důvěrné údaje, bylo doručeno dne 26. dubna 2011).
(5)
Dne 17. ledna 2013 se uskutečnila schůzka zástupců útvarů Komise a Německa. V dopise ze dne 25. února 2013 předložilo Německo doplňující informace. Dopisem ze dne 26. dubna 2013, na který Německo odpovědělo dopisem ze dne 14. května 2013, si útvary Komise vyžádaly další informace.
(6)
Prostřednictvím emailu ze dne 23. května 2013 si Komise vyžádala další informace, které Německo poskytlo prostřednictvím emailů ze dne 24. května 2013, 27. května 2013 a 28. května 2013.
(7)
V návaznosti na schůzku zástupců útvarů Komise, Německa, zvýhodněného podniku a znalců, která se konala dne 6. června 2013, oznámilo Německo možnost předložení doplňujícího písemného vyjádření. Na základě další žádosti o sdělení informací ze dne 15. října 2013 poskytlo Německo prostřednictvím emailu ze dne 4. listopadu 2013, 13. prosince 2013, 18. prosince 2013, 6. ledna 2014 a 24. dubna 2014 další obsáhlé připomínky.
2. POPIS OPATŘENÍ
(8)
Podnik Propapier PM2 GmbH (dále jen „podnik Propapier“) patří do skupiny Progroup AG (dále jen „skupina Progroup“). Skupina Progroup vyrábí a prostřednictvím svých dceřiných společností distribuuje podkladové papíry z vlnité lepenky a vlnitou lepenku. Stěžovatel, skupina Smurfit Kappa, je jedním z největších výrobců papíru v Evropské unii.
(9)
Dne 2. dubna 2008 schválila (4) Komise veřejnou regionální podporu podniku Propapier na zřízení papírny na výrobu podkladového papíru z vlnité lepenky a přidružené elektrárny v nově otevřeném areálu, který vznikl jako rozšíření stávající průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva v Eisenhüttenstadtu ve spolkové zemi Braniborsko - tato oblast připadala v této době v úvahu jako možný příjemce veřejné regionální podpory podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU.
(10)
Stěžovatel zastával názor, že některé projekty výstavby infrastruktury financované státem v novém areálu průmyslové oblasti, kde se nachází nové výrobní zařízení podniku Propapier, mají sloužit výhradně této papírně, a musí být proto klasifikovány jako vyhrazená infrastruktura a státní podpora ve prospěch podniku Propapier.
(11)
Stěžovatel mezi ně zařadil navíc i tyto infrastrukturální projekty (viz oddíl 2.1): vybudování čističky odpadních vod, výstavba parkoviště a nové spojovací komunikace a rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva.
(12)
Stěžovatel kromě toho tvrdil, že podnik Propapier je zvýhodňován rovněž nepřiměřeně nízkými poplatky za využívání čističky odpadních vod (viz oddíl 2.2).
2.1. PODPORA V SOUVISLOSTI S BUDOVÁNÍM ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD A DALŠÍ INFRASTRUKTURY
(13)
V červenci 2008 poskytla spolková země Braniborsko z prostředků programu pro rozvoj komunální hospodářské infrastruktury v rámci společného programu (SP)“Zlepšování regionálních hospodářských struktur“ (dále jen „režim SP“ (5)) přímý příspěvek ve výši 33 808 200 EUR (6) na vybudování nové čističky odpadních vod v novém areálu eisenhüttenstadtské průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. V této souvislosti je třeba poznamenat, že režim SP ve vztahu k financování zřízení či výstavby zařízení pro čištění odpadních vod byl předmětem rozhodnutí ve věci státní podpory N 644e/02 (7), v níž Komise v roce 2003 s platností pro programové období 2004-2006 došla k závěru, že podpora poskytnutá v rámci tohoto režimu nepředstavuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU ve prospěch vlastníka a provozovatele čističky odpadních vod.
(14)
Komise v tomto rozhodnutí z roku 2003 zastávala názor, že příspěvky vyplacené na základě režimu platného v letech 2004-2006 je třeba chápat jako vnitřní převod státních prostředků, a nikoli jako státní podporu ve prospěch vlastníka a provozovatele, protože jejími příjemci nejsou hospodářské podniky. V daném případě se jedná o plnění, které je tradičním úkolem veřejné služby zajišťované obecními subjekty. Z definice tohoto režimu plyne, že příjemcem musí být místní úřad nebo sdružení zřízené pro zvláštní účely (Zweckverband) podléhající obecnímu dozoru. Podporu lze poskytnout jen tehdy, když mezi příjemcem daného opatření, tj. čističky odpadních vod, a uživatelem tohoto zařízení neexistuje žádné právní, osobní ani hospodářské propojení.
(15)
Příspěvek ve výši 42 260 340 EUR představoval 80 % celkových uznatelných nákladů. Příjemcem tohoto příspěvku je Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt (dále jen „sdružení TAVZ“), což je mezikomunální veřejnoprávní sdružení zřízené pro zvláštní účely, pověřené zajišťováním dodávek pitné vody a zpracování odpadních vod. Sdružení TAZV je zároveň vlastníkem i provozovatelem čističky odpadních vod a hradilo zbývajících 20 % celkových veřejných investičních nákladů.
(16)
Podpora byla poskytnuta pod podmínkou, že do 15. srpna 2008 budou prokazatelně splněny právní a finanční předpoklady pro nastěhování hlavního investora (v tomto případě podniku Propapier). Výstavba zařízení byla zahájena v říjnu 2008, do provozu bylo zařízení uvedeno v březnu 2010.
(17)
Stěžovatel zastává názor, že zařízení sdružení TAZV představuje vyhrazenou infrastrukturu, protože prakticky celou kapacitu této čističky odpadních vod využívá podnik Propapier. Tvrdí, že zařízení bylo od začátku koncipováno jako čistička odpadních vod, která bude sloužit podniku Propapier, a že představovalo podmínku, bez jejíhož splnění by se papírna v tomto regionu nemohla usadit (jelikož výroba papíru vyžaduje velké množství vody).
(18)
O vyhrazená infrastrukturální opatření přijatá ve prospěch podniku Propapier se podle stěžovatelova názoru jedná i v případě dalších infrastrukturálních projektů: stavby parkoviště v blízkosti areálu podniku Propapier a nové vozovky spojující průmyslovou oblast se státní vozovkou č. 112 a rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva. V rozhodnutí o zahájení řízení došla Komise k předběžnému závěru, že tyto projekty nepředstavují selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier, a nelze je proto také považovat za vyhrazenou infrastrukturu. I přesto však vyzvala třetí strany, aby k těmto opatřením podaly své připomínky.
2.2. NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD
(19)
Dalším bodem stížnosti týkajícím se čističky odpadních vod je tvrzení, že podnik Propapier za používání tohoto zařízení platí o 0,95 EUR za m3 méně, než kolik by si za takovou službu účtoval soukromý investor.
(20)
Výše uživatelských poplatků je stanovena na základě příslušného právního předpisu, tj. zákona o místních poplatcích ve spolkové zemi Braniborsko (8) (dále jen „KAG Brandenburg“). Podle § 6 KAG Brandenburg se poplatek vypočítá tak, aby pokrýval, ale nepřevyšoval veškeré uplatnitelné náklady na příslušnou čističku odpadních vod (náklady na výstavbu, správu, údržbu, provoz, obsluhu a odvody), předpokládané úroky a předpokládané odpisy. Prostředky podpory, které obec obdrží z jiných státních zdrojů (v tomto případě příspěvek ve výši 33,8 milionu EUR z režimu SP), se při stanovení výše předpokládaných úroků z vlastního vloženého kapitálu nezohledňují. (9) Stěžovatel zastává názor, že prostředky podpory, které sdružení TAZV obdrželo z režimu SP, byly jejich příjemcem, tj. sdružením TAZV, v podobě nižších poplatků za zpracování odpadních vod předány uživateli čističky.
3. DŮVODY PRO ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ (10)
(21)
Předmětná opatření je třeba klasifikovat jako státní podporu tehdy, když jsou splněny tyto předpoklady: i) opatření musí představovat podporu poskytovanou státem nebo ze státních prostředků, ii) danému podniku musí díky těmto opatřením vzniknout určitá hospodářská výhoda, iii) tato výhoda musí být selektivní, a iv) opatření musejí nebo mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivňovat obchod mezi členskými státy. O státní podporu se jedná tehdy, když jsou současně splněny všechny předpoklady uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU.
(22)
Rozhodnutí o zahájení řízení nijak nezpochybňuje, že v rámci všech opatření byly použity státní prostředky a že by případně mohlo dojít k narušení hospodářské soutěže na vnitřním trhu.
(23)
Komise k příslušným bodům stížnosti uvedla, že je nutno rozlišovat mezi 1) údajnou státní podporou na vybudování čističky odpadních vod poskytnutou ve prospěch sdružení TAZV a 2) údajnou podporou poskytnutou podniku Propapier v podobně nižších poplatků za zpracování odpadních vod.
(24)
V rozhodnutí o zahájení řízení se kromě toho zkoumá otázka, zda podnik Propapier
i.
vybudováním čističky odpadních vod
či prostřednictvím jiných infrastrukturních projektů pro nový areál průmyslové oblasti, ve kterém se nachází nové výrobní prostory podniku Propapier, jmenovitě
ii.
nového parkoviště,
iii.
nové vozovky a
iv.
rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva,
získal selektivní výhodu, nebo zda se jedná o vyhrazené projekty ve prospěch podniku Propapier. (11) Jelikož opatření podle čl. 107 odst. 1 může být jako státní podpora klasifikováno jen tehdy, když je selektivní (tzn. když podnikům nacházejícím se v situaci, která je z právního i věcného hlediska vzhledem k cíli tohoto opatření srovnatelná, ukládá odlišné podmínky), musela Komise přezkoumat, zda podnik Propapier získal díky uvedeným opatřením selektivní výhodu.
(25)
Veřejnou regionální investiční podporu ve prospěch podniku Propapier Komise již schválila. Jelikož opatření vztahující se na ostatní infrastrukturální projekty jsou prováděna v podporované oblasti, která je podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU způsobilá pro regionální podporu, a jelikož tato opatření mají mít údajně těsnou spojitost s investičním záměrem, který je předmětem regionální podpory, případně jsou na tento záměr výhradně vázaná, dospěla Komise k předběžnému závěru, že pokud by tato opatření prokazatelně přinášela selektivní zvýhodnění podniku Propapier, byla by součástí investičního záměru podniku Propapier, a musela by tudíž splňovat požadavky pokynů k státní regionální podpoře na období 2007-2013 (12) (dále jen „pokyny k regionální podpoře“). Komise vyslovila pochybnost ohledně slučitelnosti investiční podpory v podobě vyhrazené infrastruktury, a to zejména s ohledem na dodržení vysoké míry podpory a motivačního účinku.
(26)
Podle pokynů k regionální podpoře smějí podniky, jimž byla poskytnuta investiční podpora, získat navíc i podporu na provoz. Slučitelnost podpory na provoz s vnitřním trhem pak ale musí být přezkoumána nezávisle na slučitelnosti investiční podpory, a to za použití kritérií uvedených v oddíle 5 pokynů k regionální podpoře. Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že pokud by podniku Propapier byla formou nižších poplatků za zpracování odpadních vod poskytnuta podpora na provoz, která by nebyla slučitelná se zásadou účastníka trhu v tržním hospodářství, musela by být tato podpora na provoz klasifikována jako neslučitelná s pokyny k regionální podpoře a příslušnou schvalovací praxí Komise při poskytování podpory na provoz. Uvádí se v něm, že sídlo příjemce podpory se sice totiž nachází v regionu, který je způsobilý pro regionální podporu (region způsobilý pro regionální podporu podle čl. 107 odst. 3 písm. a) SFEU), nejsou však splněny jiné důležité předpoklady pro slučitelnost podpory na provoz s vnitřním trhem. Nic tak podle tohoto rozhodnutí nenasvědčuje tomu, že by podpora na provoz byla odůvodněná, ať už sama o sobě, nebo s ohledem na podporu regionálního rozvoje, nebo že by její výše byla úměrná kompenzovaným nevýhodám. Upozorňuje navíc, že poskytování podpory na provoz není časově omezeno a její výše se postupem času nesnižuje. Komise proto vyslovila pochybnost ohledně základní slučitelnosti podpory na provoz poskytované formou nižších poplatků s vnitřním trhem.
3.1. PŘÍSPĚVKY NA INFRASTRUKTURÁLNÍ PROJEKTY VČETNĚ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD PODPOROVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ
3.1.1. Parkoviště, rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva, nová vozovka
(27)
V rámci předběžného přezkumu bylo zjištěno, že kapacita parkoviště neodpovídá stavu, který popisuje stěžovatel, a že toto parkoviště se nenachází v bezprostřední blízkosti výrobních prostor podniku Propapier. Zjištěno bylo rovněž to, že parkovací místa jsou obecně přístupná a slouží nejen průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, ale i dalším průmyslovým oblastem ve městě a že počet těchto parkovacích míst by mohl obci umožnit zrušení parkovacích míst pro nákladní vozidla uvnitř města. Podnik Propapier si proto postavil i vlastní parkovací místa, kde mohou parkovat i nákladní vozidla. Komise tak dospěla k závěru, že výstavbou parkoviště podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(28)
Ohledně nové spojovací vozovky vybudované mezi průmyslovou oblastí a státní silnicí č. 112 Komise shledala, že díky výstavbě této vozovky se omezila hustota dopravního provozu a znečištění ovzduší v centru Eisenhüttenstadtu, protože nákladní vozidla jedoucí do průmyslové oblasti se mohou nyní městskému středu vyhnout, a zkrátila se rovněž doba dojezdnosti do nejbližšího regionálního střediska. Komise proto dospěla k závěru, že výstavbou nové vozovky podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(29)
Co se týče prací na rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva, Komise shledala, že práce nebyly uskutečněny za účelem selektivního zvýhodnění podniku Propapier, nýbrž tvoří součást nezbytné a pravidelné péče o udržování vodních cest. Komise proto dospěla k závěru, že rozšířením a prohloubením kanálu Odra-Spréva podniku Propapier žádná selektivní výhoda pravděpodobně nevznikla.
(30)
V té době však Komise nemohla zcela vyloučit možnost, že uvedená infrastrukturální opatření přinášejí podniku Propapier větší prospěch než ostatním podnikům.
(31)
Komise si proto vyžádala připomínky od třetích stran s tím, že svůj konečný názor na to, zda předmětná opatření představují státní podporu, si utvoří teprve po jejich obdržení. Současně tehdy vyzvala Německo, aby během formálního vyšetřovacího řízení poskytlo další informace o výstavbě parkoviště, nové vozovky a rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva.
3.1.2. Příspěvek na výstavbu čističky odpadních vod
(32)
Ve svém rozhodnutí o zahájení řízení došla Komise k závěru, že pokud by bylo v důsledku vývoje na vnitřním trhu nutné začít považovat režim podpor N 644e/02 za státní podporu, pak by za státní podporu musela být považována rovněž existující podpora ve prospěch sdružení TAZV.
(33)
Komise nicméně vyjádřila pochyby o tom, že čistička odpadních vod představuje vyhrazenou infrastrukturu. V této souvislosti bylo zjištěno, že kromě podniku Propapier využívají toto zařízení jen dva další uživatelé: kanadský podnik 5N PV, který je dodavatelem fotovoltaických materiálů, a podnik EnBW, který je dodavatelem energie. Zároveň však nebylo známo, jaký podíl kapacity čističky odpadních vod na oba tyto zákazníky fakticky připadá. Na základě informací, o které se v té době mohl přezkum opírat, nemohla Komise posoudit, zda by výstavba nové čističky odpadních vod byla nutná i za předpokladu, že by sloužila jen těmto dva podnikům. Jeden z obou zmíněných uživatelů, jmenovitě elektrárna provozovaná podnikem EnBW, byl navíc do projektu podniku Propapier přímo zapojen, protože svou elektrickou energii dodává tato elektrárna podniku Propapier, který ji využívá pro svůj výrobní proces. (13)
(34)
Jestliže podnik Propapier využívá kapacitu čističky odpadních vod z 90 %, jak tvrdí stěžovatel, bylo by podle názoru Komise třeba zvážit, zda tato skutečnost sama o sobě není dostatečným důkazem toho, že výhradním nebo alespoň převážným uživatelem této čističky měl být podnik Propapier (a jedná se tudíž o výhradní zařízení vybudované ve prospěch podniku Propapier). V souvislosti s tím bylo nutno důkladněji přezkoumat argument Německa, že o využívání této čističky odpadních vod by měli mít v budoucnu zájem i další uživatelé.
(35)
Komise kromě toho konstatovala, že je třeba vzít v úvahu, jaký velký počet investorů se může v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva usídlit a jak velkou část kapacity čističky by tito investoři v průměru využívali. V souvislosti s touto otázkou vyzvala Komise Německo, aby dodalo podrobnější informace o celkové koncepci rozvoje této průmyslové oblasti a o nevyužitých kapacitách čističky odpadních vod, které by mohly být přiděleny potenciálním uživatelům. Německo kromě toho mělo předložit i další informace o technické proveditelnosti modulového přístupu při výstavbě čističky odpadních vod. (14)
(36)
Jak již bylo řečeno, Komise dospěla k předběžnému závěru, že pokud by se prokázalo, že opatření týkající se infrastrukturálních projektů jsou selektivní, znamenalo by to, že jsou součástí investičního záměru podniku Propapier, a musela by tudíž splňovat požadavky pokynů k regionální podpoře, zvláště pak ustanovení týkající se maximální míry podpory a motivačního účinku.
3.2. NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD
(37)
Stejně jako v případě opatření týkajících se výstavby čističky odpadních vod zastávalo i v této věci Německo názor, že pokud by poplatky stanovené podniku Propapier obsahovaly prvky podpory, jednalo by se o existující podporu. Podle názoru Německa se rozhodnutí Komise ve věci N 644e/02, kterým byl schválen režim SP, vztahuje i na nepřímé účinky tohoto programu.
(38)
Komise nicméně ve svém rozhodnutí o zahájení řízení dospěla k závěru, že případnou podporu v podobě nižších poplatků za čištění odpadních vod rozhodnutí N 644e/02 nezahrnuje, a že pokud by měla být výše poplatků kvalifikována jako podpora, jednalo by se o novou podporu.
(39)
V rámci posouzení otázky, zda zmíněné poplatky představují pro podnik Propapier hospodářskou výhodu, vyjádřila Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení pochybnost ohledně toho, zda poplatky, které si účtuje sdružení TAZV, odrážejí celkovou výši nákladů a zda by soukromý investor stanovil poplatky ve stejné výši.
(40)
Komise zastávala názor, že poplatky uložené podniku Propapier nepokrývají náklady na čištění odpadních vod v celé jejich výši, protože Německo samo připustilo, že tyto poplatky pokrývají pouze 20 % předpokládaného úroku z vlastního kapitálu, neboť příspěvek ve výši 80 %, který obec na vybudování zařízení obdržela z dalších veřejných zdrojů, nelze brát při kalkulaci předpokládaných úroků v úvahu. Komise k tomu ve svém rozhodnutí o zahájení řízení uvedla především to, že jak směrnice 2000/60/ES (dále jen „rámcová směrnice EU o vodě“), (15) tak i KAG Brandenburg stanoví, že poplatky za používání čističky odpadních vod musí pokrývat veškeré náklady. (16) V rozhodnutí o zahájení řízení se navíc odkazuje na věci InfraLeuna (17) a Kimberly-Clark/Scott (18), v nichž Komise zastává názor, že poplatky, které je podnik za normálních okolností povinen hradit, odpovídají plné výši nákladů.
(41)
Stěžovatel argumentoval tím, že aby bylo možné určit, zda se jedná o výhodu, je zapotřebí srovnat výši poplatků, které podnik Propapier skutečně hradí, s výší poplatků, které si by na místě sdružení TAZV účtoval soukromý investor.
(42)
Německo navrhlo, aby poplatky hrazené podnikem Propapier byly srovnány s průměrnými sazbami evidovanými v rámci daného odvětví, a poukázalo na studii, podle níž se tato průměrná sazba pohybuje mezi 0,24 EUR a 1 EUR za m3. (19)
(43)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení konstatuje, že zásada soukromého investora se zdá být v daném případě použitelná. Vyslovila nicméně pochybnost ohledně toho, zda je existenci státní podpory možné vyloučit na základě uvedené referenční hodnoty, navíc když jsou příslušné údaje očividně zkreslené. I když uvedené poplatky jiných obcí odrážejí plnou výši nákladů, je zjevné, že rozdílné sazby jsou důsledkem rozdílných místních podmínek, které by pro soukromého investora byly důvodem pro různou výši sazeb. Komise proto ve svém rozhodnutí o zahájení řízení vyslovila pochybnost o tom, že by na základě těchto údajů bylo možné zvýhodnění podniku Propapier vyloučit.
(44)
Jak je vyloženo ve 26. bodě odůvodnění, v případě, že opatření skutečně představují novou podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, pochybuje Komise o jejich slučitelnosti s vnitřním trhem podle čl. 107 odst. 3 SFEU. Kdyby se mělo ukázat, že poplatky představují veřejnou regionální podporu na provoz, bylo na místě o jejich slučitelnosti s vnitřním trhem pochybovat, protože tato podpora není časově omezená, její výše se postupem času nesnižuje a není zaměřena na kompenzaci specifických (nedoložených) nevýhod regionu.
4. PŘIPOMÍNKY NĚMECKA A PŘIPOMÍNKY TŘETÍCH STRAN K ROZHODNUTÍ O ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
4.1. PŘEDSTAVUJÍ INFRASTRUKTURÁLNÍ PROJEKTY FINANCOVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ VYHRAZENOU INFRASTRUKTURU VE PROSPĚCH PODNIKU PROPAPIER?
4.1.1. Parkoviště
Vyjádření stěžovatele
(45)
Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení neuznala stěžovatelem uvedený počet parkovacích míst. Podle stěžovatelova vyjádření pocházejí uvedené údaje (parkovací místa pro 186 osobních a 71 nákladních vozidel) z předběžného plánu rozvoje, který si nechal vypracovat Eisenhüttenstadt.
(46)
Podle vyjádření stěžovatele se v původních stavebních plánech podniku Propapier nepočítalo s výstavbou soukromého parkoviště, a i když si podnik Propapier staví své vlastní parkoviště, je to právě tento podnik, jenž má z tzv. veřejného parkoviště přednostní prospěch: podle dopravního značení jsou parkovací místa pro nákladní automobily vyhrazena elektrárně a podniku Propapier. Parkoviště se navíc nachází v bezprostřední blízkosti výrobních prostor podniku Propapier (sahá až k hranicím papírny a sousedí i s elektrárnou, která byla původně součástí záměru podniku Propapier). Součástí parkoviště nejsou žádné odpočinkové prostory, které lze u veřejného parkoviště tohoto druhu zpravidla očekávat.
(47)
Stěžovatel tvrdí, že poloha parkoviště je nepříznivá a příliš odlehlá na to, aby parkoviště mohly využívat i jiné městské firmy a aby městu umožnila zrušit parkovací místa pro nákladní vozidla v městském centru.
Vyjádření Německa
(48)
Podle vyjádření Německa nepředstavuje parkoviště žádnou selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier. Parkoviště je obecně přístupné a neslouží pouze průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Podnik Propapier má navíc k dispozici vlastní parkovací místa (213 míst pro osobní vozidla a 27 míst pro nákladní vozidla) a údajně mu právě bylo uděleno stavební povolení na zřízení dalších parkovacích ploch pro 120 osobních vozidel.
(49)
Německo nesouhlasí s názorem stěžovatele, že parkoviště slouží přednostně podniku Propapier a že má nepříznivou polohu a příliš odlehlou na to, aby mohlo nahradit parkovací místa v městském centru.
(50)
Podle Německa bylo stěžovatelem zmiňované dopravní značení vyhrazující parkovací místa pro nákladní vozidla pracovníkům elektrárny pouze přechodné a odůvodněné stavebními pracemi v elektrárně. Tyto práce byly podle Německa ukončeny na konci března roku 2011. Na nové vozovce je vjezd na parkoviště označen a značení se nevztahuje na žádný jednotlivý podnik či zařízení.
4.1.2. Vozovka
Vyjádření stěžovatele
(51)
Stěžovatel nesouhlasí s tvrzením Německa, že nová vozovka má sloužit jako spojení průmyslové oblasti se státní silnicí B 112; podle vyjádření stěžovatele končí vozovka několik metrů za papírnou a nic nenasvědčuje tomu, že by měla někam pokračovat; ale i kdyby měla vést někam dál, nebude sloužit žádnému jinému podniku, protože tímto směrem se už žádný jiný podnik nenachází.
(52)
Stěžovatel se proto domnívá, že parkoviště i vozovka přinášejí selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier a jejich používání je vyhrazeno tomuto podniku.
Vyjádření Německa
(53)
Podle Německa bude nová vozovka spojovat stávající průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva a její novou severní část se státní vozovkou B 112. Německo tvrdí, že vozovka sníží hustotu dopravního provozu a znečištění ovzduší v centru Eisenhüttenstadtu, nákladním vozidlům umožní vyhnout se městskému centru a průmyslovým a obchodním podnikům zkrátí dobu dojezdnosti do Frankfurtu nad Odrou přinejmenším o jednu třetinu. Vozovka je součástí celkového rozvoje průmyslové oblasti, který je naplánován už od roku 1993, a podnikům ve Frankfurtu nabízí lepší dopravní spojení s říčním přístavem v Eisenhüttenstadtu. Německo tvrdí, že vozovka byla naplánována již v rámci oderského programu zemské vlády.
(54)
Vozovka nabízí další možnosti rozvoje pro průmyslové oblasti ArcelorMittal a některé další. Její výstavba probíhala ve dvou fázích; její poslední úsek byl po určitém zpoždění, které bylo způsobeno technickými problémy, dobudován v roce 2013.
4.1.3. Rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva
(55)
V roce 2008 rozšířilo město Eisenhüttenstadt průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva, aby přilákalo nové podniky. Práce na rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva byly podle vyjádření Německa prováděny v rámci nezbytné a pravidelné péče o udržování vodní cesty, která je součástí transevropské sítě (TEN). Od roku 2003 jsou po celé délce kanálu budována zdymadla (v současnosti probíhá výstavba zdymadla v Kersdorfu, novostavba zdymadla ve Fürstenwalde byla odložena). Německo uvádí, že tyto práce nijak nesouvisejí s příchodem podniku Propapier a že tomuto podniku nepřinášejí žádnou selektivní výhodu.
4.1.4. Jedná se v případě čističky odpadních vod o infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier?
Vyjádření stěžovatele
(56)
Stěžovatel tvrdí, že podpora nemůže být součástí režimu, který podle rozhodnutí ve věci N 644e/02 žádnou podporu nepředstavuje, protože tento režim skončil na konci roku 2006, a v době přidělení investiční podpory na výstavbu čističky odpadních vod sdružení TAZV už tudíž neexistoval.
(57)
Stěžovatel dále tvrdí, že na režim se nelze odvolávat i proto, že čistička odpadních vod neposkytuje žádné veřejné služby, nýbrž byla zřízena pouze k přednostnímu užívání podnikem Propapier.
(58)
Podle stěžovatele je v papírenském průmyslu - a to i v Německu - pravidlem, že recyklační papírny mají svá vlastní zařízení na čištění odpadních vod, takže argument Německa, že podniky musejí být připojeny k veřejnému systému čištění odpadních vod, nemá oporu.
(59)
Podle vyjádření stěžovatele není předmětná čistička odpadních vod součástí celkového hospodářského plánu dané průmyslové oblasti, který se vztahuje na všechny potenciální investory, nýbrž plán její výstavby byl vypracován a předložen až v roce 2007, tedy zároveň s plánem výstavby papírny podniku Propapier a zmíněné elektrárny. Návrh usnesení o rozvoji průmyslové oblasti, který město Eisenhüttenstadt předložilo dne 7. listopadu 2007, se podle stěžovatele týká pouze dvou nebo tří investorů. Stěžovatel tvrdí, že město Eisenhüttenstadt začalo svou průmyslovou oblast propagovat teprve v roce 2010, a naznačuje, že k hledání dalších investorů přistoupilo teprve v návaznosti na stížnost skupiny Smurfit Kappa.
(60)
Podle stěžovatelova názoru je z konkrétních stavebních parametrů zařízení sdružení TAZV jednoznačně zřejmé, že toto zařízení bylo budováno přesně tak, aby vyhovovalo potřebám podniku Propapier. Technické vlastnosti čističek odpadních vod jsou zcela specifické pro dané odvětví. Čističky odpadních vod z recyklačních papíren mají zpravidla anaerobní a aerobní fázi čištění, zatímco běžné čističky komunálních odpadních vod vystačí většinou jen s fází aerobního čištění. Okolnost, že čistička odpadních vod sdružení TAZV má fáze obě, představuje doplňující argument ve prospěch tvrzení, že toto zařízení neslouží veřejnému zájmu, nýbrž představuje infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier.
(61)
Podle názoru stěžovatele je velmi nepravděpodobné, že by se při plánování zařízení braly v úvahu jiné kapacitní nároky než nároky papírny podniku Propapier (a k němu přidružené elektrárny, která je nyní ve vlastnictví podniku EnBW). Stěžovatel argumentuje tím, že podnik EnBW není žádným nezávislým uživatelem, protože investice do elektrárny úzce souvisí s projektem papírny a bez této výroby provozované podnikem Propapier by na její realizaci nedošlo.
(62)
Stěžovatel podotýká, že jeden investor, který se v průmyslové oblasti usídlil, podnik 5N PV, využívá jen velmi malé procento dostupné kapacity čističky odpadních vod sdružení TAZV a že jeho nároky na čištění odpadních vod by mohlo uspokojit již dříve existující zařízení tohoto druhu. Jelikož podnik společnosti 5N PV zahájil svůj provoz údajně už v květnu 2008, tj. dva roky před zprovozněním nové čističky odpadních vod sdružení TAZV, využíval zprvu tohoto již dříve existujícího zařízení.
(63)
Stěžovatel uvádí, že neexistovaly žádné prognózy, na jejichž základě by bylo možné očekávat, že přijdou noví potenciální investoři a spolu s tím vzroste i poptávka po zpracování odpadních vod, a že nebyly k dispozici žádné informace o tom, zda a kdy bude možné tyto nové kapacity využívat. V současnosti údajně nejsou k dispozici téměř žádné volné kapacity. Stěžovatel se kromě toho odvolává i na jeden článek z tisku (uveřejněný dne 3. února 2011 v Märkische Oderzeitung), který přináší zprávu o technické závadě na aktivační nádrži a konstatuje, že všechny volné nádrže již využívají stávající průmysloví uživatelé.
(64)
Německo podle stěžovatelova názoru implicite potvrzuje, že čističku odpadních vod nebude používat už žádný další podnik, a sice svým tvrzením, že poplatky za používání nové čističky odpadních vod sdružení TAZV jsou ve srovnání s poplatky za používání staršího zařízení nižší díky tomu, že nové zařízení nevyžaduje výstavbu nákladného kanalizačního systému mezi jednotlivými uživateli (tím potvrdilo, že k čističce nebude připojen žádný další uživatel).
(65)
Podle stěžovatele je z údajů sdružení TAZV zřejmé, že podnik Propapier využívá nejméně 90 % denní kapacity zařízení.
(66)
Stěžovatel uvádí, že Německem zmiňovaná modulární konstrukce čističky odpadních vod má ryze teoretický charakter a nepřinesla úspory z rozsahu, neboť druhý modul stojí 80 % až 90 % prvního. Poměrně vysoké náklady na připojení modulů svědčí o tom, že vstupní investice ve výši 42 milionů EUR představují selektivní opatření, které přináší prospěch v první řadě podniku Propapier.
(67)
Podle vyjádření stěžovatele může podnik Propapier díky okolnosti, že se nové zařízení sdružení TAZV nachází v bezprostřední blízkosti zařízení podniku Propapier vedle elektrárny a papírny, opětovně využívat bioplyn vznikající při anaerobním zpracování jeho odpadních vod.
(68)
Na základě tohoto tvrzení vyvozuje stěžovatel závěr, že zařízení sdružení TAZV je vyhrazenou infrastrukturou sloužící ve prospěch podniku Propapier a že financování výstavby čističky odpadních vod z veřejných prostředků představuje investiční podporu tohoto podniku. Podle názoru stěžovatele by proto Komise měla přezkoumat, zda toto opatření ve spojení s regionální investiční podporou poskytnutou papírně podniku Propapier (státní podpora SA.23827) splňuje všechny podmínky pokynů k regionální podpoře.
Vyjádření Německa
(69)
Podle Německa nepředstavují opatření žádnou podporu, protože byla vydána v rámci režimu N 644e/02, který žádnou podporu neobsahuje.
Veřejnou infrastrukturu mohou využívat všichni za stejných podmínek
(70)
Německo tvrdí, že čistička odpadních vod nepředstavuje vyhrazenou infrastrukturu sloužící ve prospěch podniku Propapier: jedná se podle něho o veřejnou infrastrukturu, která spadá do oblasti zabezpečení a slouží ochraně životního prostředí a zdraví obyvatel. Všechny podniky, které nyní sídlí v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva nebo se tam v budoucnu usadí, by měly nárok na připojení k této veřejné čističce odpadních vod a na její využívání za stejných podmínek. Výše poplatků by byla vypočítána podle týchž zákonem stanovených zásad. Čistění odpadních vod spadá v Německu do působnosti obcí, přičemž připojení k čističce odpadních vod a její používání je povinné. Uživatelé neměli možnost rozhodnout se pro jiného poskytovatele této služby, protože ji poskytuje pouze obec.
(71)
Německo odmítá stěžovatelův výrok, že papírny mají zpravidla své vlastní systémy zpracování odpadních vod, a proto nemusejí být připojeny k systémům obecním, přičemž konstatuje, že připojení k zařízení sdružení TAZV a jeho používání je pro podnik Propapier jeho zákonnou povinností. (20) Výjimky z této povinnosti připojení jsou podle Německa velmi omezené (pouze na případy, kdy připojení není možné nebo prakticky uskutečnitelné). O tom, jakým způsobem výrobci papíru zpracovávají odpadní vodu, existuje jen omezené množství volně přístupných údajů, z těchto údajů nicméně vyplývá, že na obecní čističky odpadních vod jsou připojeny mnohé papírny.
Infrastruktura nebyla vybudována výlučně pro podnik Propapier
(72)
Německo nesouhlasí s tvrzení stěžovatele, že zařízení sdružení TAZV byla budováno tak, aby odpovídalo technickým potřebám podniku Propapier: dvoufázový proces čištění odpadních vod není ničím specifickým pro papírenský průmysl, je obvyklý v řadě různých odvětví a dvoustupňové čištění odpadních vod provádí i velký počet obecních čističek odpadních vod. Technické vlastnosti zařízení sdružení TAZV (dvoufázový biologický proces) údajně odpovídají aktuálně platné technické normě, přičemž byla zohledněna okolnost, že velká část odpadní vody bude silně znečištěná. Německo připouští, že obecní čističky odpadních vod, které zpracovávají výlučně odpadní vodu ze sanitárních zařízení nebo vodu jen mírně znečištěnou, zpravidla nemívají zvláštní fázi vstupní úpravy, zdůrazňuje však, že v zařízeních, která musejí zpracovávat odpadní vodu z průmyslové výroby, je dvoufázové zpracování běžné. Německo předložilo seznam 18 německých papíren vyrábějících recyklovaný papír, které jsou připojeny k obecním čističkám odpadních vod, a konstatuje, že v papírenském průmyslu se používají oba druhy obecních čističek odpadních vod (jednofázové i dvoufázové).
(73)
Podle vyjádření Německa je čistička odpadních vod součástí balíku obecných infrastrukturálních opatření, která byla přijata za účelem rozvoje průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Žádné z těchto opatření není vyhrazeno ve prospěch nějakého jednotlivého podniku. Rozhodnutí o výstavbě čističky, připojení k tomuto zařízení a jeho používání nebylo v pravomoci ani podniku Propapier, ani žádného jiného potenciálního uživatele.
(74)
Německo odmítá výklad, podle něhož byla čistička odpadních vod sdružení TAZV vybudována výlučně pro podnik Propapier. Příslušné orgány prohlašují, že její výstavba byla plánována už v rámci jiných potenciálních investic v letech 2004-2006, dlouho před příchodem podniku Propapier.
(75)
Německo uvádí, že kapacita infrastruktury pro čištění odpadních vod, která je k dispozici mimo průmyslovou oblast, je omezená a zbývající použitelná kapacita nemůže uspokojit více než potřeby jednoho dalšího (menšího) investora; Německo potvrdilo, že podnik 5N PV byl zprvu skutečně připojen k již existujícímu zařízení.
(76)
Okolnost, že příchod podniku Propapier zavdal podnět k zahájení výstavby dlouho plánované čističky odpadních vod, nelze podle Německa vykládat jako selektivní zvýhodnění podniku Propapier. Německo se odvolává na stanovisko generálního advokáta Van Grevena, který ve věci C-225/91 (Matra v. Komise) (21) potvrdil, že je nevyhnutelné, aby infrastrukturu ze začátku využíval hlavně podnik, který se v nově vybudované průmyslové oblasti usadí jako první. Jakmile ovšem rozvoj regionu očekávaným způsobem pokročí, tak se tento stav změní.
(77)
Německo sdělilo, že všechny tři podniky, které v současnosti v průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva sídlí, tj. Propapier, 5N PV a elektrárna společnosti EnBW, jsou k čističce odpadních vod připojeny a toto zařízení používají. Německo dále uvádí, že v průběhu času se uvažovalo i příchodu některých dalších společností (jedno nebo dvě zařízení na výrobu alternativních paliv, továrna na výrobu fotovoltaického skla, nabídky investic do různých odvětví, které předložilo několik investorů, průmyslovou oblast navštívilo také několik potenciálních investorů, aby si toto místo prohlédli), ale že další rozvoj průmyslové oblasti bude, zvláště pak v důsledku krize, která měla obzvláště nepříznivé dopady ve znevýhodněných oblastech, vyžadovat čas.
Současná kapacita
(78)
Německo odmítá stěžovatelovy úvahy, z nichž má vyplývat, že Německo neuvedlo, jakou kapacitu čistička odpadních vod sdružení TAZV nabízí uživatelům, že podnik Propapier využívá nejméně 90 % její dostupné kapacity a že žádná volná kapacita už nezbývá.
(79)
Podle Německa má čistička odpadních vod sdružení TAZV ve své stávající podobě volnou kapacitu, kterou mohou využít noví potenciální investoři. Tři stávající uživatelé podle Německa dohromady využívají kapacitu [ 500] (22) m3/h, přičemž maximální kapacita zařízení sdružení TAZV je 638 m3/h. Celková míra vytížení tohoto zařízení je tudíž asi [60-80] % a k dispozici je volná kapacita odpovídající zhruba [150-250] m3/h. Podnik Propapier využívá průměrnou kapacitu [300-500] m3/h, maximální hodnota se pohybuje kolem [400-500] m3/h. Průměrně tedy podnik Propapier využívá [ 70] % a maximálně [ 70] % celkové kapacity zařízení sdružení TAZV.
Modulární konstrukce zařízení sdružení TAZV
(80)
Německo tvrdí, že koncepce zařízení sdružení TAZV od začátku počítala s jeho modulárním rozšiřováním, úměrným postupnému rozvoji průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Modulární koncepce zařízení je podle Německa zřejmá ze stručného popisu zařízení sdružení TAZV z roku 2007, ve kterém se hovoří o potenciálně silně znečištěné vodě z papírenského průmyslu, výroby bioetanolu a dalších průmyslových odvětví.
(81)
Německo uvádí, že hlavní konstrukční části zařízení jsou již v této fázi výstavby dimenzovány tak, aby po jeho rozšíření umožňovaly zajišťovat maximální kapacitu. Tak například jmenovitá světlost pětikilometrového potrubí, jímž se odvádí zpracovaná voda z čističky do Odry, je údajně více než trojnásobkem hodnoty odpovídající potřebám zařízení v jeho nynější fázi výstavby (potrubí je schopno pojmout 1 945 m3/h, zatímco v současnosti je objem vypouštěné vody ve špičce pouze 638 m3/h), a sdružení TAZV má podle Německa navíc možnost rozšířit svou čističku odpadních vod na sousední pozemek a zvětšit tak její plochu o další 3,3 ha. Potenciální uživatelé by po takovém modulárním rozšíření čističky odpadních vod měli rovnocennou možnost využívání její kapacity.
(82)
Německo je proto přesvědčeno, že nynější vysoký podíl podniku Propapier na využívání celkové kapacity čističky odpadních vod neopravňuje k tvrzení, že se jedná o selektivní výhodu v jeho prospěch, nýbrž představuje pouze momentální stav, protože předmětná infrastruktura je koncipována tak, aby - po svém modulárním rozšíření - byla schopna uspokojit za stejných podmínek i potřeby dalších uživatelů. K tomu dojde teprve postupem času, protože čistička odpadních vod je součástí celkového hospodářského plánu pro daný region, který zahrnuje několik takových postupně rozšiřovaných oblastí nacházejících se v různých fázích rozvoje. Nynější situace, kdy v této průmyslové oblasti sídlí pouze tři investoři, je jen přechodným stadiem rozvoje oblasti, která v tomto regionu vznikla již v roce 1994. Přibližně polovina průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva (35 ha) je stále ještě volná a k dispozici dalším investorům. V roce 2011 Německo odhadovalo, že tato plocha bude obsazena během 5 let, a dodává k tomu, že areál se může rozrůstat ještě i dál, do oblastí „Severovýchod“ (40 ha) a „Sever“ (160 ha).
(83)
Německo odmítá stěžovatelův názor, že modulární konstrukce zařízení sdružení TAZV nepovede k úsporám z rozsahu. Německé orgány tvrdí, že modulární rozšíření zařízení sdružení TAZV je realizovatelné ve třech fázích, a to za podstatně nižších nákladů na kapacitu na m3 než při vstupní investici:
-
Fáze 1 (nárůst kapacity o 33 %, zvýšení objemu odpadní vody o 213 m3) je realizovatelná během několika málo měsíců a náklady by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 19 ha činily 1,2 až 1,5 milionu EUR,
-
Fáze 2 (nárůst kapacity o 69 %, zvýšení objemu odpadní vody o 426 m3) je realizovatelná během několika málo měsíců a náklady by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 38 ha činily 5,3 až 5,6 milionu EUR,
-
Fáze 3 (rozšíření na sousední pozemek; nárůst kapacity o 100 %, zvýšení objemu odpadní vody o 638 m3) by při rozšíření průmyslové oblasti zhruba o 57 ha stála 17 až 18 milionů EUR. Zvýšení kapacity o 100 % by vyžadovalo realizaci možnosti počítající s rozšířením na sousední pozemek, přičemž náklady by nepřesáhly 18 milionů EUR.
(84)
Německo argumentuje tím, že modulární konstrukce čističky odpadních vod odpovídá požadavku hospodárného a úsporného investování prostředků a musí být chápána v souvislosti s tím, že v nových spolkových zemích bývaly dříve čističky odpadních vod naddimenzované. Sankcionování tohoto modulární dimenzování jako selektivního zvýhodňování by ve svých praktických důsledcích vedlo tomu, že infrastruktury budou od začátku neekonomicky předimenzované. Na pokrytí nákladů takto předimenzovaných zařízení by navíc nestačily poplatky.
(85)
Hodnocení současné omezené kapacity zařízení jako selektivní výhody by působilo jako pobídka k budování neekonomicky předimenzované infrastruktury.
(86)
Článek z tisku, na který poukázal stěžovatel (srov. 63. bod odůvodnění), není podle názoru Německa relevantní. Podle příslušných orgánů by vybudování dodatečné nádrže, která by kromě mimořádných událostí technického rázu nebyla využívána, bylo v rozporu s pravidly hospodárného a úsporného plánování platnými v rámci společného programu (SP).
(87)
Podle vyjádření stěžovatele platí uživatelé nového zařízení sdružení TAZV nižší poplatky, než jaké se platí za stávající obecní zařízení, protože nové zařízení nevyžaduje rozsáhlý potrubní systém potřebný k propojení všech jednotlivých uživatelů. Německo odmítá závěr stěžovatele, že k novému zařízení se kvůli tomu nemohou připojit žádní další uživatelé. Podle vyjádření Německa je možnost připojení dalších komerčních uživatelů bezproblémová, přičemž omezení je podmíněno v první řadě velikostí potrubí, které odvádí zpracovanou vodu do Odry.
(88)
Německo odmítá tvrzení stěžovatele, že podnik Propapier může využívat bioplyn produkovaný zařízením sdružení TAZV. Možnost využívat tento bioplyn uživatelé čističky odpadních vod podle Německa nemají. Bioplyn využívá sdružení TAZV ve své vlastní třímegawattové elektrárně.
(89)
Německo odmítá tvrzení, že se sháněním dalších potenciálních investorů, kteří by se chtěli usadit v průmyslové oblasti, se začalo teprve poté, co skupina Smurfit Kappa podala svou stížnost. Úkolem zajistit ekonomické využití průmyslových a komerčních prostor, mj. průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, pověřilo město Eisenhüttenstadt již v roce 1998 investora Center Ostbrandenburg. Podklady pro plánování průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva existují už od roku 1995.
(90)
Německo z toho vyvozuje závěr, že zařízení sdružení TAZV nepředstavuje vyhrazenou infrastrukturu sloužící ve prospěch podniku Propapier.
(91)
Německo dospělo rovněž k závěru, že infrastrukturní opatření týkající se nově vybudované části průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva (výstavba a zprovoznění čističky odpadních vod a další stavební opatření - parkoviště, vozovka, rozšíření/prohloubení kanálu) představují obecná rozvojová opatření, která nepřinášejí podniku Propapier žádnou selektivní výhodu a neslouží k výhradnímu užívání ze strany podniku Propapier. Okolnost, že tuto infrastrukturu v současnosti využívá jen několik málo podniků, které se v průmyslové oblasti usadily jako první, představuje podle vyjádření Německa přechodné stádium, které je neodmyslitelnou součástí perspektivy rozvoje dané oblasti.
4.2. PŘEDSTAVUJÍ NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD VÝHODU VE PROSPĚCH PODNIKU PROPAPIER?
Vyjádření stěžovatele
(92)
Stěžovatel souhlasí s postojem Komise vyjádřeným v rozhodnutí o zahájení řízení (srov. 63. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení a 38. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí), že rozhodnutí ve věci N 644e/02 se na poplatky za používání čističky odpadních vod nevztahuje. Výše poplatků by proto měla odrážet celkovou výši nákladů spojených s jejím používáním. Okolnost, že kalkulace výše poplatků se řídí zákonem o místních poplatcích (Kommunalabgabengesetz), nižší poplatky a z toho plynoucí zvýhodnění podniku Propapier neospravedlňuje.
(93)
Stěžovatel argumentuje tím, že čistička odpadních vod neposkytuje žádné veřejné služby, nýbrž byla vybudována pouze proto, aby ji mohl přednostně využívat podnik Propapier.
(94)
Podle stěžovatele se na základě všech tří metod, které Komise ve svém rozhodnutí o zahájení řízení navrhla (zohlednění plné výše nákladů, cena soukromého poskytovatele, referenční cena), ukázalo, že stanovená výše poplatků podnik Propapier zvýhodňuje.
Zohlednění plné výše nákladů
(95)
Stěžovatel argumentuje dále tím, že nejen článek 9 rámcové směrnice EU o vodě, ale i skutečnost, že většina recyklačních papíren používá vlastní čističku odpadních vod, svědčí pro výpočet zohledňující plnou výši nákladů. Poplatky, které platí podnik Propapier, pokrývají podle stěžovatele pouze 20 % předpokládaného úroku z použitého vlastního kapitálu a nezohledňují tu část vlastního kapitálu, kterou tvoří 80 % příspěvek poskytnutý z veřejných prostředků na úhradu nákladů spojených s výstavbou čističky odpadních vod.
Cena soukromého poskytovatele (test soukromého investora)
(96)
Podle stěžovatelova vyjádření chce mít soukromý hospodářský subjekt nebo vlastník papírny pokryté přinejmenším celkové náklady, takže tato metoda je v souladu s výše uvedeným zohledněním plné výše nákladů.
Referenční cena
(97)
Stěžovatel souhlasí s výkladem Komise obsaženým v rozhodnutí o zahájení řízení, že na základě srovnání s referenčními cenami nelze pravděpodobně existenci podpory vyloučit. Srovnání zohledňující pouze papírny, které používají obecní systém pro zpracování odpadních vod, není podle stěžovatele reprezentativní, protože většina papíren by měla svou vlastní čističku odpadních vod.
(98)
Stěžovatel tvrdí, že Německo předložilo o poplatcích, které platí za čištění odpadních vod jiné papírny, jen velmi selektivní informace (jednu studii, srovnání se sazbami v průmyslové oblasti Spreetal/Schwarze Pumpe a jedno staré rozhodnutí z roku 1990) a že tyto příklady nemohou sloužit jako základ pro výpočet referenční ceny mimo jiné proto, že výše poplatků závisí na výši dotací a investičních nákladů a že v různých regionech mohou platit různé právní předpisy. Stěžovatel nabízí srovnání se svým vlastním zařízením, které využívá obecní systém čištění odpadních vod v (důvěrná informace), a ve svém výpočtu dochází k závěru, že podnik Propapier by za předpokladu stavebních investic ve výši 42 miliony EUR (jako v Eisenhüttenstadtu) musel hradit 4 EUR/m3, což je vysoko nad úrovní poplatků, které v současnosti podnik Propapier platí.
(99)
Stěžovatel tvrdí, že Německem uvedený článek byl uveřejněn v roce 2004 a vychází ze studie uveřejněné v roce 2002, která čerpá z údajů z let 2001-2002. Poukazuje v této souvislosti na přílohu 6 písemného prohlášení Německa ze dne 30. ledna 2009, jehož součástí byl článek z jednoho internetového zpravodajského serveru, který nesl název „Das Papier 2004-T174“. (23) Tato studie zahrnuje podle vyjádření stěžovatele sedm anonymních papíren, přičemž není jasné, zda tyto papírny provozují svou vlastní čističku odpadních vod, nebo jsou připojeny ke komunálnímu systému čištění odpadních vod, a zda zohledněné náklady zahrnovaly pouze náklady na provoz (bez kapitálových nákladů či případných dalších neprovozních nákladů). Pokud by studie srovnávala pouze papírny s vlastní čističkou odpadních vod, měla by brát v úvahu i kapitálové náklady.
Vyjádření Německa
(100)
Německo trvá na svém stanovisku, že případná výhoda vyplývající z výše poplatků za používání zařízení sdružení TAZV by nepředstavovala žádnou státní podporu, protože rozhodnutí Komise ve věci N 644e/02 se podle názoru Německa vztahuje i na nepřímé účinky režimu SP, tj. i na poplatky. Německo argumentuje rovněž tím, že jelikož opatření ve věci N 644e/02 bylo prohlášeno za opatření, které žádnou podporu neobsahuje, nemůže představovat státní podporu na úrovni uživatele. Podle názoru Německa změnila Komise svůj postoj k otázce, zda podpora poskytnutá jednomu provozovateli infrastruktury může být dále předána uživateli infrastruktury, teprve poté, co Tribunál vydal rozsudek ve věci Flughafen Leipzig-Halle GmbH (24).
(101)
Německo připouští, že platnost rozhodnutí ve věci N 644e/02 ohledně poskytnutí investiční podpory pro sdružení TAZV skončila. Německé orgány nicméně zdůrazňují, že příslušný právní předpis, který je základem rozhodnutí ve věci N 644e/02, se shoduje s tím, na jehož základě bylo přijato opatření ve prospěch sdružení TAZV. Právní základ byl pouze aktualizován, po stránce obsahové však zůstal beze změn. Německo proto argumentuje tím, že ze samotné aktualizace právního základu nelze automaticky vyvozovat, že se jedná o státní podporu.
(102)
Německo zdůrazňuje, že kalkulace nákladů je transparentní a v souladu s právními předpisy.
Podnik Propapier není hospodářsky zvýhodňován
(103)
Německo zaujalo stanovisko ke třem možnostem vypočítání výše poplatků, které by měl hradit podnik využívající služby v oblasti zpracování odpadních vod (68. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení): zohlednění plné výše nákladů, cena soukromého poskytovatele, referenční cena.
Zohlednění plné výše nákladů o žádném zvýhodnění nesvědčí
(104)
Německo nesouhlasí s názorem, že poplatky hrazené podnikem Propapier nepokrývají plnou výši nákladů. Postup výpočtu výše nákladů je stanoven zákonem (a řídí se zásadou návratnosti nákladů s tou výjimkou, že při stanovení výše předpokládaných úroků se neberou v úvahu dotace třetích stran (25)). Podle právních předpisů by náklady měly být pokryty, nikoli však překročeny. Sdružení TAZV má pokryty všechny náklady, které mu vznikají, a to včetně úroků z podílu sdružení TAZV na investovaném kapitálu. Kalkulace fiktivních úroků z dotací, které poskytla spolkové země, je neoprávněná, protože sdružení TAZV tyto náklady nevznikly.
(105)
Podnik Propapier nebyl nijak selektivně zvýhodněn, protože poplatky jsou pro všechny uživatele nově vybudovaného zařízení stejné.
(106)
Odpověď, zda by bez příspěvku poskytnutého na vybudování čističky odpadních vod v rámci režimu SP byly vyšší, závisí podle Německa na mnoha faktorech, například na dostupnosti jiných finančních prostředků.
(107)
Zásada, že znečišťovatel platí, ani rámcová směrnice EU o vodě údajně nezavazuje příslušné orgány k tomu, aby do výše úroků z použitého kapitálu započítávaly i dotace. Rámcová směrnice EU o vodě podle nich předepisuje, že musejí být pokryty náklady na vodohospodářské služby, avšak pokud jde o provedení tohoto předpisu, ponechává členským státům volný prostor. V daném případě jsou údajně veškeré náklady sdružení TAZV (na vodohospodářské služby) pokryty. Zásada, že znečišťovatel platí, nemá podle nich absolutní platnost, nýbrž musí být „zohledněna“. V daném případě byla tato zásada zohledněna tak, že kalkulace zahrnula veškeré náklady sdružení TAZV.
(108)
V rámcové směrnici EU o vodě je řeč o „přiměřené“ výši příspěvku. Německo k tomu uvádí, že poplatky, které hradí podnik Propapier, jsou ve srovnání s jinými oblastmi Německa či Evropské unie srovnatelně vysoké. Německé orgány dále konstatují, že podle rámcové směrnice EU o vodě mohou členské státy přihlédnout k sociálním, environmentálním a ekonomickým důsledkům úhrady, jakož i ke geografickým a klimatickým podmínkám dotčených oblastí.
(109)
Německo uvádí, že srovnání s věcmi Kimberly-Clark či InfraLeuna (viz 70. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení) není na místě. Ve věci Kimberly-Clark je předmětem sporu to, že určitému podniku byla poskytnuta zvýhodněná sazba, která zavdala důvod k podezření, že je možné, že nejsou pokryty veškeré náklady. V daném případě jsou však veškeré náklady pokryty a sazební podmínky jsou pro všechny uživatele stejné. Ve věci Kimberly-Clark jde podle Německa o to, že průmyslová oblast byla zpřístupněna s ohledem na zvláštní potřeby jednoho jediného podniku, kdežto v daném případě je průmyslová oblast přístupná většímu počtu příchozích investorů.
(110)
Ve věci InfraLeuna je předmětem rozhodnutí výše cen za používání soukromých infrastruktur stanovená soukromými podniky, zatímco v dané věci se jedná o využívání komunální infrastruktury a o poplatky, jejichž výši neurčuje trh, nýbrž zákon. V daném případě nesli uživatelé údajně všechny náklady, které za normálních okolností musí nést společnost provozující čističku odpadních vod. Na neliberalizovaném trhu se službami v oblasti zpracování odpadních vod jsou podle Německa nákladové faktory, které musí být zohledněny, stanoveny zákonem, a to pro všechny podniky stejně (KAG Brandenburg).
(111)
Rozhodnutí ve věcech Wagner a Weida Leder, která jsou uvedena v rozhodnutí o zahájení řízení (71. bod odůvodnění a poznámka pod čarou č. 19), se týkala dotací na vybudování soukromých čističek odpadních vod. V daném případě však podnik Propapier nezískal žádné dotace na dobrovolné soukromé investice, nýbrž hradil poplatky za užívání, které mu ukládal zákon.
Test soukromého investora není použitelný
(112)
Voda není podle názoru Německa běžné zboží. Odvětví zpracování odpadních vod je v Německu rozčleněno na regionální monopoly, které drží obce jako veřejnoprávní subjekty plnící úkoly v oblasti zpracování odpadních vod. Zpracování odpadních vod proto v Německu nemá podobu hospodářské činnosti, nýbrž je výkonem veřejné správy, který je povinností obcí. Sdružení TAZV je činné jako veřejný orgán, a nikoli jako podnik, jehož chování lze prověřovat testem tržního investora. V Německu je připojení k čističce odpadních vod a její používání povinné. Uživatelé by neměli možnost volby jiného poskytovatele této služby, protože tuto službu poskytuje pouze obec. Poplatky ukládá zákon, schválily je příslušné orgány a nesmějí být vyšší než náklady.
(113)
Odvětví zpracování odpadních vod je v Německu soukromému podnikání otevřeno jen v omezené míře. Soukromé podniky by se na činnosti v tomto odvětví mohly podílet pouze na základě provozovatelských či podnikových smluv týkajících se technické stránky plnění zákonných povinností obcí vztahujících se na čištění odpadních vod. Odpovědnost za plnění daného úkolu nese nicméně obec, kterou k vypsání takové zakázky žádný právní předpis nezavazuje. Soukromé podniky by kromě toho mohly zajišťovat plnění technických úkolů (ve výjimečných případech též účtovat poplatky), avšak ani v takovém případě nesmí výše poplatků překročit jejich náklady. Sdružení TAZV žádnou třetí stranu plněním technických úkolů nepověřilo.
(114)
Vzhledem k tomu, že poplatky jsou stanoveny zákonem a nesmějí přesáhnout výši nákladů na infrastrukturu, neexistuje žádný trh, na kterém by nějaké soukromé podniky mohly určovat výši poplatků za využívání služeb v oblasti zpracování odpadních vod s cílem dosahování zisku. K hospodářské soutěži mezi soukromými podniky nebo mezi soukromými a veřejnoprávními podniky o koncového spotřebitele tu nedochází.
(115)
Podle názoru Německa není v takovém případě možné srovnávat chování dotyčného provozovatele s chováním soukromého investora. Test soukromého investora není tudíž použitelný
Referenční ceny
(116)
Vzhledem k tomu, že připojení k čističce odpadních vod je povinné, neexistuje v tomto odvětví žádná hospodářská soutěž, a tedy ani tvorba tržních cen, které by byly použitelné jako referenční hodnoty pro přezkoumání výhody z hlediska právních předpisů v oblasti státní podpory.
(117)
Německo odmítá stěžovatelův výklad, že komunální systém pro zpracování odpadních vod využívá jen několik málo papíren, a že referenční hodnoty pro toto odvětví, opírající se pouze o údaje z těchto papíren, nejsou tudíž reprezentativní.
(118)
Ve svých připomínkách označilo Německo za nesprávné tvrzení, že podnik Propapier platí poplatek ve výši 0,95 EUR/m3 (jak se uvádí v 72. a 80. bodě odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení), a tvrdí, že od roku 2010 hradí poplatek ve výši 1,18 EUR/m3. Tento poplatek je srovnatelně vysoký s jinými lokalitami v Evropské unii, anebo alespoň není neobvyklý. Podle průzkumu Svazu německých papíren (VDP), kterého se zúčastnilo 77 podniků z německého papírenského odvětví představujících 68 % tohoto odvětví, byla průměrná výše poplatků v roce 2007 údajně 1,12 EUR/m3 (v rozpětí od 0,31 EUR/m3 do 2,20 EUR/m3). Poplatek hrazený podnikem Propapier tudíž ležel uvnitř tohoto rozpětí a převyšoval průměrnou hodnotu zjištěnou v rámci tohoto sondování.
(119)
V pozdějších připomínkách Německo Komisi sdělilo, že v roce 2012 se poplatek zvýšil na 1,41 EUR/m3, aby se kompenzovaly ztráty z počáteční provozní fáze čističky odpadních vod. Vzhledem k úsporám na nákladech za energii byl poplatek na začátku roku 2013 v souladu s právně závazným požadavkem, že poplatky musejí pokrývat náklady, nesmí však překročit jejich výši, snížen na 1,39 EUR/m3. Podnik Propapier musel kromě toho svou odpadní vodu před jejím vypuštěním do zařízení sdružení TAZV začít upravovat. Náklady na tuto vstupní úpravu se údajně pohybovaly okolo […] EUR/m3, což celkové náklady podniku Propapier na zpracování odpadní vody zvýšilo na […] EUR/m3; průměrné náklady v tomto odvětví se (v roce 2010) oproti tomu pohybovaly kolem 1,27 EUR/m3.
(120)
Německo uvádí, že srovnání s poplatky, které hradí jiní výrobci papíru v Evropské unii, představuje správné referenční kritérium, na jehož základě si lze ověřit, že k žádnému hospodářskému zvýhodnění nedochází a že námitky, které Komise vznesla proti takovému srovnávání, nejsou zcela přesvědčivé.
(121)
Podle vyjádření Německa představují příklady, které byly Komisi předloženy, průměrné ceny zohledňující plnou výši nákladů. Německo tvrdí, že nemá žádné údaje, které by svědčily o tom, že by tyto poplatky zahrnovaly státní podporu.
(122)
Německo uvádí, že příklad Lenzing Lyocell (26) je velmi přesvědčivý, a to i přesto, že skutkový stav spadá do doby před deseti lety (podnik Propapier platí podle Německa více než dvojnásobný poplatek, poplatky za zpracování odpadních vod se však během posledních 10 let údajně nezvýšily o více než 100 %).
Existující podpora
(123)
Německo předneslo dva argumenty, které mají zdůvodňovat, proč by poplatky v případě, že by představovaly podporu, měly být považovány za existující podporu ve smyslu čl. 1 písm. b) bodu v) nařízení č. 659/1999.
(124)
Německo prohlašuje, že v roce 2003 dospěla Komise ve svém rozhodnutí ve věci N 644e/02 k závěru, že je-li příjemcem sdružení zřízené pro zvláštní účely (Zweckverband), jako je tomu v případě sdružení TAZV, pak režim SP žádnou státní podporu ve prospěch provozovatelů čističek odpadních vod nepředstavuje. Komise opřela tento svůj závěr o skutečnost, že sdružení zřízené pro zvláštní účely podléhá obecnímu dozoru a zajišťuje poskytování služby obecného hospodářského zájmu. Německo poukazuje na to, že Komise sama v 57. bodě odůvodnění svého rozhodnutí o zahájení řízení konstatovala, že předmětný režim by i za předpokladu, že by v důsledku vývoje vnitřního trhu začal představovat podporu, měl být klasifikován jako existující podpora podle čl. 1 písm. b) bodu v) nařízení (ES) č. 659/1999.
(125)
Jak se uvádí ve 100. bodě odůvodnění tohoto rozhodnutí, rozhodnutí ve věci N 644e/02 se podle vyjádření Německa vztahuje i na nepřímé účinky společného programu, tzn. i na poplatky. Poplatky nemusejí být oznamovány, protože metoda stanovení jejich výše je součástí provádění režimu SP.
(126)
Na podporu svého argumentu, že se v případě těchto poplatků jedná o existující podporu, Německo uvádí, že podpora tvořící součást poplatků byla zavedena ještě předtím, než vstoupila dne 1. ledna 1958 v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství. Podpora zavedená předtím, než vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství, zůstává i v případě pozdějších úprav existující podporou, pokud se nezmění „jádro“ původního režimu. (27) Upřesnění všeobecného právního předpisu, který platil už před 1. lednem 1958, nepředstavuje novou podporu podléhající oznamovací povinnosti. (28)
(127)
Německo prohlašuje, že zákony o místních poplatcích platily již před rokem 1958, kdy vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství, a použitelné byly i po tomto datu. Ustanovení § 6 odst. 2 KAG Brandenburg v platném znění na základě skutečnosti, že Braniborsko zaujímá část bývalého Pruského království, navazuje na pruský zákon o místních poplatcích ze dne 14. července 1893 (PrKAG) a na bavorský zákon o místních poplatcích (BayGAG). Německo svůj argument podpírá těmito dílčími argumenty:
a)
Uvedené zákony platily bez přerušení i v letech 1919-1933 i v letech 1933-1945.
b)
Současné zákony starých spolkových zemí o místních poplatcích navazují na PrKAG.
c)
KAG Brandenburg zachovává - bez ohledu na zvláštní postavení nových spolkových zemí v důsledku rozdělení Německa - historickou kontinuitu s PrKAG.
Dílčí argument a:
(128)
Již PrKAG počítá s možností obcí vybírat poplatky za využívání veřejných infrastruktur. Zákon o místních poplatcích, který platí od roku 1938 v Bavorsku (a který se stal základem řady podobných zákonů v dalších spolkových zemí v jižním Německu), nabízí tuto možnost také. (29) Podle PrKAG mají být sazby poplatků stanoveny zpravidla tak, aby byly pokryty náklady na správu a údržbu daného zařízení, včetně výdajů na úroky a umoření použitého kapitálu. Ačkoli podle PrKAG musely poplatky pokrývat pouze výdaje na úroky z použitého kapitálu (na infrastrukturu), z rozsudků vydaných na základě PrKAG v poválečné době vyplývá, že v době platnosti PrKAG nebylo úročení dotací třetích stran předepsaným požadavkem.
(129)
PrKAG, popřípadě srovnatelné platné zákony spolkových zemí, nepřestaly platit ani v době Výmarské republiky, ani po uchvácení moci národními socialisty. Zůstaly tedy v platnosti i po roce 1918.
Dílčí argument b:
(130)
Po II. světové válce platil PrKAG jako zemský zákon v rámci právní úpravy, kterou určil Základní zákon z roku 1949 (dále jen „GG“), podle něhož zákony, které s ním nejsou v rozporu, zůstávají v platnosti (článek 123 GG), a prostřednictvím ustanovení, která spolkovým zemím umožňovala vydávat v určitých oblastech vlastní zákony, zůstal v platnosti. Je tudíž zřejmé, že PrKAG platil ve spolkových zemích už předtím, že vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství.
(131)
Po vzniku Spolkové republiky Německo v roce 1949 byl PrKAG v některých západních spolkových zemích postupně nahrazen jednotlivými zákony o místních poplatcích. V souvislosti s tím, jak byl v 60. a 70. letech 20. století PrKAG nahrazován těmito zemskými zákony, došlo k upřesnění této právní úpravy a jejímu terminologickému sjednocení, nicméně jádro tohoto zákona zůstalo zachováno. V platnosti zůstalo především ustanovení, že na dotace třetích stran se nevztahují žádné předpokládané úroky. (30) Úročen byl podle PrKAG pouze cizí kapitál. Podle zemských zákonů se úroky vztahovaly pouze na vlastní kapitál; ani PrKAG, ani tyto zemské zákony však neukládaly předpokládané úroky z dotací.
(132)
Německo je tudíž toho názoru, že současné zákony starých spolkových zemí o místních poplatcích navazují na PrKAG. V daném případě je podle vyjádření Německa důležité zejména zohlednit KAG Severního Porýní-Vestfálska z roku 1969, (31) který byl vzorem pro KAG Brandenburg a který nahradil PrKAG z roku 1906; jakkoli došlo k určitým nezbytným pojmovým úpravám, po stránce obsahové si KAG Severního Porýní-Vestfálska a PrKAG odpovídají (viz 128. bod odůvodnění tohoto rozhodnutí). Také v dalších spolkových zemích (například Porýní-Falc, Šlesvicko-Holštýnsko a Hesensko) je základem zákonů o místních poplatcích PrKAG, na který navazují.
Dílčí argument c:
(133)
Německo tvrdí, že v důsledku rozdělení Německa po II. světové válce získal KAG Brandenburg zvláštní postavení. V letech, které následovaly po vzniku NDR, byla obecní samospráva mající svou vlastní oblast působnosti jak v Braniborsku, tak i v ostatních východoněmeckých spolkových zemích zrušena. Byly přijaty právní předpisy v duchu centralistického státního řízení. Zákon o organizaci a správě obcí ze dne 17. května 1990 (32) (které vydala Lidová komora NDR před znovusjednocením Německa dne 3. října 1990) obecní samosprávu opět obnovilo a stanovilo, že za své finanční hospodaření nesou odpovědnost samy obce. Obce kromě toho získaly obce právo vybírat úplaty a poplatky za obecní služby.
(134)
KAG Brandenburg ze dne 27. června 1991 vychází z KAG Severního Porýní-Vestfálska, a téměř se s ním tedy shoduje.
(135)
I přesto, že právní vývoj byl v mezidobí daném existencí NDR odlišný, v úpravě zákonů o místních poplatcích ve východoněmeckých a západoněmeckých spolkových zemích se tato odlišnost neprojevuje. KAG Brandenburg navazuje na právní tradici PrKAG a stojí mimo právní tradici tehdejší NDR. Mezi vodohospodářskou soustavou NDR (a jejím systémem zpracování odpadních vod) a současným systémem zpracování odpadních vod spolkové země Braniborsko neexistuje navíc žádná institucionální kontinuita. Základním kamenem pro vydávání zákonů o místních poplatcích v nových spolkových zemích položil zákon o organizaci a správě obcí ze dne 17. května 1990. Zákony nových spolkových zemí o místních poplatcích po obsahové stránce navazují na zákony o místních poplatcích platné ve starých spolkových zemích, které jsou zase pokračováním PrKAG. Tento stav je nevyhnutelným důsledkem skutečnosti, že přistoupení nových spolkových zemí ke Spolkové republice Německo probíhalo v souladu se Základním zákonem. (33) Tato skutečnost je obzvláště patrná na vzniku a vývoji KAG Brandenburg. KAG Brandenburg patří do právní tradice KAG Severního Porýní-Vestfálska a PrKAG. Rozdělení Německa a přetržení kontinuity právní tradice ve východoněmeckých spolkových zemích, které bylo jeho důsledkem, nesmí vést při výkladu KAG Brandenburg k nevýhodě.
(136)
KAG Brandenburg má historickou kontinuitu s PrKAG.
(137)
Německo argumentuje dále tím, že zásada přiměřenosti a zásada návratnosti nákladů platily už předtím, než v roce 1958 vstoupila v platnost Smlouva o založení Evropského hospodářského společenství. Zásada přiměřenosti vyžaduje, aby výše poplatku nebyla zjevně neúměrná hodnotě takto zpoplatněné služby orgánu veřejné správy. Tato zásada je nedílnou součástí zásady právního státu, která je zakotvena v ústavě. Zásada návratnosti nákladů přímo navazuje na PrKAG. Tato zásada nebyla sice uplatňována důsledně ve všech kalkulacích poplatků, příjmy obce z poplatků však přesto nesměly výrazněji překračovat výši jejích výdajů.
Zachování zásady ochrany legitimního očekávání a obecné zásady rovného zacházení
(138)
Německo dále tvrdí, že pokud by došlo k tomu, že Komise bude považovat poplatky vyměřené podniku Propapier za podporu na provoz, byl by požadavek vrácení prostředků podpory v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání a obecnou zásadou rovného zacházení.
(139)
Zásada ochrany legitimního očekávání stanoví, že 1) orgán Unie musí u dotčeného subjektu vyvolat podložená očekávání a 2) že opatrný a obezřetný hospodářský subjekt nesmí být v situaci, kdy může předvídat vydání opatření, které se může dotýkat jeho zájmů.
(140)
Jelikož režim SP (schválený rozhodnutím ve věcí N 644e/2002) nebyl považován za státní podporu, může na straně podniku Propapier vzniknout podložené očekávání, že v jeho prospěch není poskytována žádná podpora. O slučitelnosti tohoto režimu s právem Unie nebyly dříve žádné pochybnosti, protože Evropská komise podobné režimy dosud nepřezkoumávala.
(141)
V případě, že by Komise usoudila, že se jedná o podporu na provoz, požadavek vrácení prostředků podpory, které nejsou součástí poplatků, by byl také v rozporu se zásadou rovného zacházení, podle níž musejí být stejné skutkové situace předmětem stejného zacházení. Požadavek vracení prostředků by zvýhodnil konkurenty podniku Propapier.
4.3. PŘIPOMÍNKY NĚMECKÝCH SDRUŽENÍ OBCÍ A SDRUŽENÍ KOMUNÁLNÍCH PODNIKŮ (VERBAND KOMMUNALER UNTERNEHMEN, ZKR. VKU)
(142)
Německá sdružení obcí a VKU vítají připomínky Německa ze dne 28. ledna 2011, na jejichž formulaci se samy podílely. Odvolávají se zejména na argument, že zpracování odpadních vod v Německu je úkolem obcí, které tím vykonávají veřejnou správu, a nikoli hospodářskou činnost. Závazek zajištění organizace a financování této činnosti na sebe obce berou v rámci své odpovědnosti za výkon povinnosti obecní samosprávy v zájmu občanů.
(143)
Německá sdružení obcí a VKU prohlašují, že ustanovení § 6 odst. 2 věta 5 KAG Brandenburg, podle nějž poplatky za používání čističky odpadních vod musejí pokrývat náklady, předpokládané úroky a předpokládané odpisy, avšak dotace se při stanovení výše předpokládaných úroků z použitého kapitálu nezohledňují, je v zájmu spotřebitelů. Jelikož příspěvky třetích stran nepředstavují prostředky, které by obce investovaly jako svůj vlastní kapitál, neměli by mít spotřebitelé povinnost platit z těchto příspěvků obcím úroky.
5. POSOUZENÍ OPATŘENÍ
(144)
Předmětná opatření je třeba klasifikovat jako státní podporu tehdy, když jsou splněny následující předpoklady: i) opatření musí představovat podporu poskytovanou státem nebo ze státních prostředků, ii) danému podniku musí díky těmto opatřením vzniknout určitá hospodářská výhoda, iii) tato výhoda musí být selektivní, a iv) opatření musejí nebo mohou narušit hospodářskou soutěž a ovlivňovat obchod mezi členskými státy. O státní podporu se jedná tehdy, když jsou současně splněny všechny předpoklady uvedené v čl. 107 odst. 1 SFEU.
(145)
Již rozhodnutí o zahájení nijak nezpochybňuje, že v rámci všech předmětných opatření byly použity státní prostředky a že by mohlo dojít k narušení hospodářské soutěže a obchodu na vnitřním trhu.
(146)
Komise k příslušným bodům stížnosti uvedla, že je nutno rozlišovat mezi 1) údajnou státní podporou poskytnutou ve prospěch podniku Propapier v podobě vyhrazených infrastrukturálních opatření (vybudování čističky odpadních vod a některé další infrastrukturní projekty v novém areálu průmyslové oblasti, v němž se nachází nová provozovna podniku Propapier) a 2) údajnou podporou poskytnutou podniku Propapier v podobně nižších poplatků za zpracování odpadních vod.
5.1. PŘEDSTAVUJÍ INFRASTRUKTURNÍ PROJEKTY FINANCOVANÉ Z VEŘEJNÝCH PROSTŘEDKŮ OBECNOU INFRASTRUKTURU NEBO INFRASTRUKTURU VYHRAZENOU VÝLUČNĚ PODNIKU PROPAPIER?
(147)
Komise v minulosti zastávala názor, že veřejná správa může na území své působnosti realizovat činnosti stanovené v rámci územního plánování. V této souvislosti může financovat infrastruktury, z nichž budou mít prospěch všichni obyvatelé. Komise rovněž zastává názor, že není podstatné, z jakého důvodu jsou tyto infrastruktury budovány, děje-li se tak k celkovému obecnému užitku. Pakliže však infrastruktury tohoto druhu slouží pouze jednomu soukromému podniku, musí jejich financování převzít tento podnik. Z toho vyplývá, že Komise musí u státních podpor zkoumat konkrétní účinky opatření, a nikoli sledované cíle. V daném případě se proto Komise domnívá, že je třeba prověřit, které infrastruktury mají obecný užitek (včetně podniku Propapier) a které slouží pouze podniku Propapier. Neboť podnik Propapier musí financovat pouze tyto druhé. (34)
(148)
Komise konstatuje, že parkoviště, vozovku a kanál Odra-Spréva podnik neprovozuje ve smyslu právních předpisů Unie v oblasti hospodářské soutěže, protože jejich využívání je bezplatné. V daném případě tudíž nevzniká otázka, zda tyto infrastruktury představují státní podpory ve prospěch jejich vlastníka a provozovatele.
5.1.1. Parkoviště
(149)
Stěžovatel tvrdí, že parkoviště je na nepříznivém místě a příliš odlehlé na to, aby ho mohly využívat i jiné městské firmy a aby městu umožnilo zrušit parkovací místa pro nákladní vozidla v městském centru. Německo fakticky neprokázalo opak. Ovšem sama skutečnost, že se v bezprostřední blízkosti nějakého podniku nachází parkoviště, nemůže automaticky znamenat to, že toto parkoviště je parkovištěm vyhrazeným pro tento podnik nebo že tomuto podniku přednostně slouží. Stěžovatelem zmiňované dopravní značení (viz 46. bod odůvodnění), které vyhrazovalo parkovací místa pro nákladní vozidla pracovníkům elektrárny, bylo pouze přechodné a zdůvodněné stavebními pracemi v elektrárně, které byly koncem března 2011 ukončeny. Komise konstatuje, že parkoviště je volně přístupné a označené na veřejné vozovce, aniž by na této značce bylo uvedeno, že parkoviště je vyhrazeno nějakému jednotlivému podniku. Otázka, jestli jsou součástí parkoviště odpočinkové prostory, nemá z hlediska klasifikace tohoto parkoviště jako obecné infrastruktury žádný význam.
(150)
Německo předložilo dostatečné důkazy pro to, že parkoviště nebylo budováno výlučně pro podnik Propapier, nýbrž bylo součástí celkového hospodářského plánu dané průmyslové oblasti. Podnik Propapier kromě toho používá i svá vlastní parkovací místa pro 27 nákladních vozidel a 213 osobních vozidel. Plánuje rovněž výstavbu dalších parkovacích ploch pro 120 nákladních vozidel (stavební povolení bylo již uděleno). Německo již v době, kdy bylo přijato rozhodnutí o zahájení řízení, potvrdilo, že vlastní parkovací plochy podniku Propapier nabízejí dostatečný počet parkovacích míst pro vozidla jeho pracovníků, dodavatelů a návštěvníků.
(151)
Na základě výše uvedených důvodů Komise potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že parkoviště není výlučně vyhrazeno podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.2. Vozovka
(152)
V případě vozovky se jedná o vozovku veřejnou. Je součástí celkové koncepce rozvoje této průmyslové oblasti, která vznikla již v roce 1993, dlouho předtím, než se podnik Propapier rozhodl v této oblasti usadit. Není pravda, že vozovka končí několik metrů za papírnou podniku Propapier, jak uvádí stěžovatel, nýbrž spojuje stávající průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva a její severní část, kam se bude tato průmyslová oblast rozšiřovat, se státní vozovkou B 112. Poslední úsek byl dokončen v roce 2013. Nová vozovka může sloužit i dalším podnikům, protože průmyslové oblasti ArcelorMittal i dalším průmyslovým oblastem nabízí nové možnosti rozvoje. Tato vozovka umožňuje průmyslovým a obchodním podnikům zkrátit dobu dojezdnosti do Frankfurtu nad Odrou a frankfurtským podnikům nabízí lepší dopravní spojení s říčním přístavem v Eisenhüttenstadtu.
(153)
Komise proto potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že vozovka není vyhrazena podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.3. Rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva
(154)
Stěžovatel ve své stížnosti uvedl, že infrastrukturální opatření přijatá v rámci rozšíření a prohloubení kanálu Odra-Spréva byla vyhrazena výlučně podniku Propapier a zahrnovala státní podporu ve prospěch podniku Propapier. V roce 2008 rozšířilo město Eisenhüttenstadt průmyslovou oblast na kanálu Odra-Spréva, aby přilákalo nové podniky. Od roku 2003 jsou po celé délce kanálu (který je součástí transevropské sítě (TEN)) budována zdymadla. Žádná skutečnost však nesvědčí o tom, že by mezi těmito infrastrukturálními opatřeními a příchodem podniku Propapier existovala příčinná souvislost, ani o tom, že by v rámci těchto opatření byla podniku Propapier poskytnuta nějaká selektivní výhoda; Komise je s Německem zajedno rovněž v názoru, že rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva je součástí nezbytné a pravidelné péče o udržování kanálu.
(155)
Komise proto potvrzuje svůj předběžný názor, který vyslovila v rozhodnutí o zahájení řízení, že rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva nepředstavuje selektivní výhodu ve prospěch podniku Propapier a nezahrnuje žádnou státní podporu.
5.1.4. Čistička odpadních vod
(156)
Komise konstatuje, že kapacita stávající infrastruktury pro zpracování odpadních vod, která se nachází mimo novou část průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva, je omezená. Zbývající kapacita stávající čističky odpadních vod v Eisenhüttenstadtu by mohla uspokojit leda potřeby nového menšího investora. V případě, že by do nové průmyslové oblasti přišel jeden větší nebo několik menších investorů, přestala by dostačovat.
(157)
Komise dále konstatuje, že čistička odpadních vod sdružení TAZV nebyla vybudována výlučně pro podnik Propapier. Její výstavba byla plánována už v rámci jiných potenciálních investic v letech 2004-2006, dlouho před příchodem podniku Propapier. Německo předložilo důkazy o tom, že s čističkou odpadních vod se počítalo již v rámci plánu hospodářského rozvoje průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva. Německo přineslo rovněž důkazy o tom, že proběhlo několik informačních kampaní, které měly získat pro nový areál průmyslové oblasti na kanálu Odra-Spréva investory, které však byly až dosud neúspěšné, protože nové investory (kromě podniku Propapier, EnWB a 5N PV) se regionálním orgánům doposud přilákat nepodařilo.
(158)
Ačkoli je čistička odpadních vod - díky své vstupní anaerobní fázi čištění - technicky uzpůsobena tak, aby umožňovala zpracování silně znečištěné vody z průmyslové výroby, jako je výroba podkladových papírů z vlnité lepenky za použití starého papíru, mohla by být tato vstupní anaerobní fáze čištění zajímavá i pro jiné uživatele produkující vysoce znečištěnou vodu z průmyslové výroby obsahující organické složky, jako jsou výrobci nápojů a potravin. Z hlediska zpracování průmyslově znečištěné vody, která obsahuje vysoký podíl znečišťujících organických složek, kromě toho čističky odpadních vod se vstupní anaerobní fází čištění nabízejí celou řadu ekonomických a ekologických výhod.
(159)
I když zařízení sdružení TAZV při své stávající velikosti slouží hlavně k pokrytí potřeb podniku Propapier, je využíváno rovněž, a to za stejných podmínek, oběma dalšími podniky, které se v této oblasti usadily. Modulární konstrukce zařízení umožňuje jeho další rozšiřování, aby mohlo zpracovávat odpadní vodu od dalších uživatelů. Ale i bez tohoto modulárního rozšíření tvoří současné kapacitní rezervy zhruba [20-40] %, které mohou být využity pro zpracovávání odpadních vod od dalších uživatelů, přičemž aktuální celkovou kapacitu by bylo možno zvýšit na dvojnásobek (viz 80. až 84. bod odůvodnění). Čistička odpadních vod je bez jakékoli diskriminace přístupná všem uživatelům (pro nové investory, kteří se v této průmyslové oblasti usadí, je připojení k čističce a její používání povinné) a může zpracovávat odpadní vodu i od jiných než papírenských podniků.
(160)
Skutečnost, že zařízení sdružení TAZV je v současné době využíváno převážně (v průměru [ 70] % a maximálně [ 70] %) podnikem Propapier, nemusí podle názoru Komise nutně znamenat to, že se jedná o zařízení představující vyhrazenou infrastrukturu, neboť z hospodářského hlediska je jeho modulární konstrukce v době, kdy je k dispozici jen omezené množství veřejných rozpočtových prostředků, smysluplná. Náklady, které by vyžadovalo zdvojnásobení kapacity zařízení sdružení TAZV a které by podle odhadu Německa tvořily méně než 50 % vstupních investičních nákladů, svědčí v rozporu s tvrzením stěžovatele, že modulární konstrukce zařízení umožňuje úspory z rozsahu.
(161)
Skutečnost, že veřejná regionální podpora na vybudování předmětného zařízení byla poskytnuta pod podmínkou, že se hlavní investor (v tomto případě podnik Propapier) usadí v novém areálu průmyslové oblasti, považuje Komise za postup odpovídající řádnému veřejnému hospodaření s prostředky, jejichž množství je omezené, neboť budovat hned od začátku rozsáhlou veřejnou infrastrukturu, která nemá dosud zajištěné využití nebo jejíž kapacita je naddimenzovaná, postrádá rozumný smysl.
(162)
Argument, že papírny zpravidla využívají své vlastní čističky odpadních vod, lze na základě číselných údajů, které předložilo Německo, odmítnout. I když některé podniky v papírenském odvětví, jakož i v jiných odvětví průmyslu, využívají svých vlastních zařízení na čištění (nebo předčištění) odpadní vody, sama tato skutečnost ještě nesvědčí o tom, že v případech, kdy průmysloví uživatelé využívají veřejných čističek odpadních vod, jsou ze strany státu tímto způsobem zvýhodňováni, neboť tito uživatelé platí poplatky, a průběžně tak hradí příslušné náklady.
(163)
Komise proto dospěla k závěru, že čistička odpadních vod je obecnou infrastrukturou, a dotace poskytnuté sdružení TAZV tudíž nepředstavují investiční podporu ve prospěch podniku Propapier. Na rozdíl od parkoviště, vozovky a kanálu Odra-Spréva je provoz čističky odpadních vod hospodářskou činností, protože její provozovatel nabízí službu (zpracování odpadních vod) za úplatu jiným účastníkům trhu. Komise nicméně konstatovala, že případná podpora ve prospěch sdružení TAZV by v každém případě představovala existující podporu (51. až 57. bod odůvodnění rozhodnutí o zahájení řízení). Případné podpory ve prospěch sdružení TAZV proto nemusejí být v tomto rozhodnutí dále přezkoumávány.
(164)
Souhrnný závěr, k němuž Komise dospěla, je tedy takový, že projekty budování infrastruktury v novém areálu průmyslové oblasti, kde se nachází nové výrobní zařízení podniku Propapier, nejsou určeny výhradně pro tuto papírnu, a nemohou být proto klasifikovány jako vyhrazená infrastruktura a státní podpora ve prospěch podniku Propapier. To znamená, že podpořené investice nepředstavují jednu investici ve smyslu 60. bodu pokynů k regionální podpoře, která by zahrnovala veřejnou regionální investiční podporu ve prospěch papírny podniku Propapier, již Komise schválila ve svém konečném rozhodnutí ve věci SA.23827 (2013/C) (viz poznámku pod čarou č. 4). Hodnocení investiční podpory ve prospěch podniku Propapier, které bylo předmětem uvedeného rozhodnutí, se tedy tímto rozhodnutím nemění.
5.2. MAJÍ BÝT NIŽŠÍ POPLATKY ZA POUŽÍVÁNÍ ČISTIČKY ODPADNÍCH VOD POVAŽOVÁNY ZA STÁTNÍ PODPORU?
(165)
Co se týče argumentu Německa, že v případě opatření, jež bylo přijato ve prospěch daného provozovatele v rámci režimu, který Komise nepovažovala za podporu, nelze uvažovat o žádné „podpoře“, jež by mohla být uživateli příslušné infrastruktury předána, chtěla by Komise znovu poukázat na to, že rozhodnutí o režimu podpor N 644e/02 neobsahuje žádný výrok o tom, jestli poplatky za používání infrastruktury nemohou za určitých okolností představovat podporu ve prospěch uživatele této infrastruktury. Komise trvá na tom, co konstatovala ve svém konečném rozhodnutí, že nebyla informována o žádném režimu poplatků, který by se týkal dotací poskytnutých v rámci ohlášeného režimu SP; rozhodnutí o schválení tohoto režimu nelze tudíž chápat jako schválení implicitně přípustných podpor, jejichž právním základem by byl zákon o místních poplatcích.
(166)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou neslučitelné s vnitřním trhem, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy“.
(167)
Skutečnost poskytnutí státní podpory musí být stanovena nezávisle na tom, 1) zda rámcová směrnice EU o vodě a německé právní předpisy, které tuto směrnici provádějí, vyžadují úplné krytí nákladů spojených s poskytováním služeb v oblasti zpracování odpadních vod a 2) zda poplatky jsou v souladu s tím, co tyto právní předpisy stanoví. Jinak řečeno, opatření, která jsou v souladu s rámcovou směrnicí EU o vodě i s platnými německými právními předpisy, mohou i přesto představovat státní podporu, pakliže jsou splněny všechny podmínky čl. 107 odst. 1 SFEU (viz 144. bod odůvodnění).
Státní prostředky a přičitatelnost
(168)
Poplatky, které mají být hrazeny za používání čističky odpadních vod, určuje a vybírá obec v souladu s § 6 zákona o místních poplatcích ve spolkové zemi Braniborsko. Je-li stanovená výše poplatků nižší, než by byla výše poplatků soukromého investora, znamená to pro obec ztrátu příjmů.
(169)
Opatření by pak bylo financováno státem nebo ze státních prostředků ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU, protože příjem obce by byl v důsledku výhody poskytnuté podniku Propapier nižší.
(170)
Je-li výše poplatků stanovena tak, že z toho určitému podniku vzniká výhoda, bylo by to nutné přičítat také státu, protože stanovení výše poplatků je úkolem veřejnoprávní instituce - města Eisenhüttenstadt.
Hospodářská výhoda
(171)
Jak bylo objasněno v rozhodnutí o zahájení řízení, (35) Komise musela přezkoumat, zda stanovené poplatky, které byly uloženy podniku Propapier za využívání čističky odpadních vod, představují pro podnik Propapier (selektivní) hospodářskou výhodu.
(172)
Podle ustálené judikatury Soudního dvora zahrnuje pojem „výhody“ nejen pozitivní plnění, jako jsou dotace, ale rovněž opatření, která různým způsobem snižují náklady, jež obvykle nese podnik, a která tak, aniž by byla subvencemi v užším slova smyslu, mají tutéž povahu a stejné účinky. (36)
(173)
Uplatní-li se tento přístup na případ, který je předmětem tohoto rozhodnutí, vzniká otázka, zda jsou poplatky uložené podniku Propapier za využívání čističky odpadních vod nižší než náklady, které by za normálních tržních podmínek musel nést srovnatelný podnik, tj. zda výše poplatků je v souladu se zásadou účastníka trhu v tržním hospodářství. Tuto otázku lze podle názoru Komise přezkoumat dvojím způsobem:
-
srovnáním ceny, kterou platí podnik Propapier, s referenční výší poplatků, které se za zpracování odpadních vod v příslušném členském státě obvykle účtují,
-
na základě analýzy ziskovosti ex ante, z níž vyplyne, že soukromý poskytovatel by si účtoval poplatky ve stejné výši.
Referenční cena
(174)
Vzhledem k Německem popsanému způsobu, jakým je organizován trh (viz 112. a 113. bod odůvodnění), a vzhledem ke skutečnosti, že (ani soukromí) provozovatelé si za své služby nemohou účtovat ceny podle svého vlastního uvážení, jelikož ceny předepisuje zákon (KAG Brandenburg), je Komise toho názoru, že není možné stanovit referenční ceny, které by si za obvyklých tržních podmínek účtoval soukromý provozovatel.
(175)
Komise dále konstatuje, že Německo předložilo údaje o cenách, které v odvětví, v němž působí podnik Propapier, platí jiné podniky. Ačkoli Německo tvrdí, že předložené referenční ceny představují průměrné ceny odrážející plnou výši nákladů, nelze na jejich základě poznat, zda tyto poplatky obsahují státní podporu. Pochybnost Komise ohledně použitelnosti těchto údajů jako východiska srovnání se nepodařilo rozptýlit. Důvodem toho je především skutečnost, že tyto ceny mohou podle názoru Komise odrážet různé nákladové položky a není jisté, zda neobsahují státní podporu.
Analýza ziskovosti ex ante
(176)
Vzhledem k tomu, že nejsou k dispozici spolehlivé referenční tržní hodnoty, je Komise toho názoru, že k odpovědi na otázku, zda uskutečněný právní úkon odpovídá obvyklým tržním podmínkám, lze dojít za pomoci jiné obecně uznávané standardní metody posuzování cen. V případě infrastruktur, které nejsou vyhrazeny žádnému jednotlivému uživateli, nýbrž jsou k dispozici všem uživatelům, lze podle názoru Komise soudit, že zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena tehdy, když uživatelé dané infrastruktury, nahlíženo z hlediska ex ante, dodatečně přispívají k ziskovosti provozovatele. (37)
(177)
Tato skutečnost nastává v případě, že dohoda provozovatele s jednotlivým spotřebitelem umožňuje tomuto provozovateli pokrytí nákladů vyplývajících z této dohody a dosažení přiměřeného zisku na základě spolehlivých střednědobých vyhlídek. (38)
(178)
V této analýze by kromě toho měly být zohledněny veškeré příjmy a očekávané dodatečné výdaje, které provozovateli v souvislosti s činností daného uživatele vzniknou. (39)
(179)
Tyto dodatečné náklady zahrnují veškeré kategorie výdajů či případných investic, jako například dodatečné personální, technické a investiční náklady, které jsou spojeny s přítomností uživatele. (40) Náklady, které by provozovatel musel nést v každém případě, tedy i mimo rámec dohody s uživatelem, se naopak nezohledňují.
(180)
Vzhledem k těmto faktorům je Komise toho názoru, že zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena, tzn. že nižší poplatek nepředstavuje výhodu ve prospěch podniku Propapier, a to z následujících důvodů:
a)
Čistička odpadních vod je k dispozici všem uživatelům a její užívání není vyhrazeno podniku Propapier.
b)
Poplatek hrazený podnikem Propapier zahrnuje náklady na provoz, správu, údržbu, obsluhu a odvody, předpokládané odpisy a předpokládané úroky z 20 % vlastního kapitálu, který byl do čističky odpadních vod investován. Tento poplatek tudíž pokrývá veškeré dodatečné náklady, které provozovateli čističky odpadních vod v souvislosti s činností podniku Propapier vznikají.
(181)
Co se týče přiměřenosti zisku, který by měly poplatky kromě pokrytí dodatečných nákladů přinášet, je třeba konstatovat, že poplatky v daném případě pokrývají nejen dodatečné náklady, ale i předpokládané úroky z 20 % investovaného vlastního kapitálu. Podle výše definovaného způsobu výpočtu dodatečných nákladů to sice nelze výslovně označit za přiměřený zisk, pro provozovatele jsou nicméně tyto poplatky zdrojem dodatečného příjmu, jak by tomu bylo i v případě přiměřeného zisku.
(182)
Vzhledem k tomu, že poplatky nejsou pro podnik Propapier žádnou výhodou, a nepředstavují tudíž státní podporu, nemusela se Komise již zabývat otázkou, zda se jedná o podporu existující (viz 123. až 137. bod odůvodnění) nebo podporu na provoz (viz 26. bod odůvodnění), anebo zda je taková případná podpora na provoz slučitelná s vnitřním trhem. Vzhledem k tomuto zjištění může Komise ponechat otevřenu také otázku, zda by byl požadavek vracení poplatků (v případě, že by byly klasifikovány jako podpora na provoz) v rozporu se zásadou ochrany legitimního očekávání a se zásadou rovného zacházení.
6. ZÁVĚR
(183)
Komise tudíž dospěla k závěru, že vybudování čističky odpadních vod sdružením TAZV, stejně jako výstavba parkoviště, nové vozovky a rozšíření/prohloubení kanálu Odra-Spréva nepředstavují vyhrazená infrastrukturní opatření.
(184)
Komise dále dospěla rovněž k závěru, že poplatky účtované za zpracování odpadních vod nepředstavují státní podporu. Zásada investora/účastníka trhu v tržním hospodářství je dodržena, a podniku Propapier PM2 GmbH tudíž nevzniká žádná hospodářská výhoda.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Německem realizovaná infrastrukturní opatření nepředstavují infrastrukturu vyhrazenou podniku Propapier PM2 GmbH. Poplatky, které podniku Propapier za používání čističky odpadních vod účtuje sdružení TAZV, neobsahují státní podporu. Infrastrukturní opatření a sazební režimy poplatků proto nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 SFEU.
Článek 2
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 1. října 2014.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/508 HATÁROZATA
(2014. október 1.)
a Németország által a Propapier PM2 GmbH javára nyújtott állítólagos infrastruktúra-támogatásról - SA.36147 (C 30/10) (korábbi NN 45/10; korábbi CP 327/08) számú állami támogatás
(az értesítés a C(2014) 6847. számú dokumentummal történt)
(Csak a német nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK tanácsi rendeletre (1),
miután az említett rendelkezéseknek megfelelően felhívta az érdekelt feleket észrevételeik megtételére (2) és tekintettel a benyújtott észrevételekre,
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
2008. október 29-én kelt levelében a Smurfit Kappa Group (a továbbiakban: Smurfit Kappa vagy panaszos) panaszt nyújtott be a Bizottsághoz, amely szerint a Propapier PM2 GmbH infrastruktúra-támogatást kapott. A Bizottság a panaszt CP 327/2008 számon iktatta, és NN 45/2010 számon vette nyilvántartásba jogellenes támogatásként.
(2)
2010. október 27-én kelt levelében a Bizottság tájékoztatta Németországot arról a határozatáról, hogy az állítólagos támogatással kapcsolatban megindítja az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárást.
(3)
Az eljárást megindító bizottsági határozatot közzétették az Európai Unió Hivatalos Lapjában (3). A Bizottság felkérte az érdekelt feleket az állítólagos támogatással kapcsolatos észrevételeik megtételére.
(4)
2011. január 28-án kelt levelében Németország észrevételt nyújtott be (az észrevétel nem bizalmas változata 2011. január 31-én érkezett be). A Bizottsághoz ezenkívül a következő érdekelt felektől érkezett észrevétel: 2011. február 11-én a Deutscher Städtetag, a Deutscher Landkreistag és a Deutscher Städte- und Gemeindebund, továbbá a Verband kommunaler Unternehmen (a továbbiakban: VKU) közös észrevétele; 2011. február 14-én a panaszos észrevétele (az észrevétel nem bizalmas változata 2011. március 1-jén érkezett be). A Bizottság ezeket az észrevételeket továbbította a német hatóságoknak, hogy azoknak lehetőségük legyen reagálni; Németország erre vonatkozó észrevétele 2011. április 13-án érkezett be a Bizottsághoz (az észrevétel nem bizalmas változata 2011. április 26-án érkezett be).
(5)
A Bizottság szolgálatai és Németország képviselői között 2013. január 17-én találkozóra került sor. 2013. február 25-én kelt levelében Németország további információkat bocsátott rendelkezésre. 2013. április 26-án kelt levelükben a Bizottság szolgálatai további információkat kértek; erre a megkeresésre Németország 2013. május 14-én kelt levelében válaszolt.
(6)
2013. május 23-án kelt e-mailjében a Bizottság további információkat kért, amelyeket Németország 2013. május 24-én, 2013. május 27-én és 2013. május 28-án kelt e-mailjeiben bocsátott rendelkezésre.
(7)
A Bizottság szolgálatai, Németország és a kedvezményezett vállalat képviselői, valamint szakértők részvételével 2013. június 6-án tartott találkozót követően Németország bejelentette, hogy esetleg további kiegészítő iratokat fog benyújtani. Németország egy újabb, 2013. október 15-én kelt megkeresésre reagálva 2013. november 4-én, 2013. december 13-án, 2013. december 18-án, 2014. január 6-án és 2014. április 24-én kelt e-mailjeiben számos további észrevételt bocsátott rendelkezésre.
2. AZ INTÉZKEDÉSEK ISMERTETÉSE
(8)
A Propapier PM2 GmbH (a továbbiakban: Propapier) a Progroup AG (a továbbiakban: Progroup) része. A Progroup leányvállalatain keresztül hullámpapírdoboz-alapanyagok és hullámpapírlemezek előállításával és értékesítésével foglalkozik. A panaszt előterjesztő Smurfit Kappa az Európai Unió egyik legnagyobb papírgyártó vállalata.
(9)
2008. április 2-án a Bizottság regionális támogatást hagyott jóvá (4) a Propapier számára hullámpapírdoboz-alapanyagok gyártásával foglalkozó papírgyár és a hozzá kapcsolódó erőmű létrehozására az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület akkor újonnan hasznosítás alá vett bővítési területén, a Brandenburg tartománybeli Eisenhüttenstadtban - ez a terület az említett időpontban az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének a) pontja alapján regionális támogatásokra jogosult területnek minősült.
(10)
A panaszos véleménye szerint az iparterület bővítési területén - ahol a Propapier új gyára található - állami forrásokból finanszírozott egyes infrastrukturális projektek kizárólag a papírgyár érdekeit szolgálják, így ezek célzott infrastruktúrának és a Propapier számára nyújtott állami támogatásnak minősülnek.
(11)
A panaszos a következő infrastrukturális projekteket sorolta ebbe a kategóriába (lásd a 2.1. szakaszt): szennyvíztisztító telep létesítése, parkoló és új bekötőút építése, továbbá az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése és mélyítése.
(12)
A panaszos azt is állította, hogy a szennyvíztisztító telep - a Propapier előnyére - túl alacsony használati díjakat állapított meg (lásd a 2.2. szakaszt).
2.1. SZENNYVÍZTISZTÍTÓ TELEP ÉS EGYÉB INFRASTRUKTÚRA LÉTESÍTÉSÉRE ODAÍTÉLT TÁMOGATÁS
(13)
Brandenburg tartomány 2008 júliusában a „Regionális gazdasági szerkezet javítása” elnevezésű közérdekű feladat (a továbbiakban: közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer) (5) keretében a települési üzleti infrastruktúra kiépítésére irányuló program forrásaiból 33 808 200 EUR összegű közvetlen támogatást (6) nyújtott új szennyvíztisztító telep létrehozására Eisenhüttenstadtban, az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület bővítési területén. Ezzel kapcsolatosan meg kell jegyezni, hogy a szennyvíztisztító telepek létrehozására, illetve bővítésére vonatkozó közérdekű feladattal kapcsolatos program képezte az N 644e/02 számú támogatási ügy (7) tárgyát, amely ügyben a Bizottság 2003-ban a 2004-2006 közötti tervezési időszakra vonatkozóan megállapította, hogy a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer keretében nyújtott támogatás az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében nem minősül a szennyvíztisztító telep tulajdonosa és üzemeltetője javára nyújtott állami támogatásnak.
(14)
A Bizottság 2003. évi határozatában azt az álláspontot képviselte, hogy a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer 2004-2006 közötti időszakra vonatkozó keretéből odaítélt támogatások állami források belső átcsoportosításának, nem pedig a tulajdonos és az üzemeltető javára nyújtott állami támogatásnak minősülnek, mivel a támogatás kedvezményezettjei nem gazdasági vállalkozások, és a szóban forgó szolgáltatás tipikusan azok közé a közszolgáltatási feladatok közé tartozik, amelyeket települési intézményeknek kell ellátniuk. A közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer rendelkezései értelmében a támogatás kedvezményezettje kommunális felügyelet alá tartozó területi önkormányzat vagy különleges célú közjogi társulás lehet. Támogatás csak akkor ítélhető oda, ha az intézkedés kedvezményezettje, azaz a szennyvíztisztító telep és a létesítmény használója között nincs jogi, személyi vagy gazdasági összefonódás.
(15)
A támogatás a 42 260 340 EUR összegű teljes elszámolható költség 80 %-át tette ki. A támogatás kedvezményezettje a Trinkwasser- und Abwasserzweckverband Oderaue Eisenhüttenstadt elnevezésű, önkormányzatok közötti különleges célú közjogi társulás (a továbbiakban: TAZV), amelynek feladata az ivóvízellátás és a szennyvíztisztítás. A TAZV a szennyvíztisztító telep tulajdonosa és üzemeltetője is egyben. A közberuházás teljes költségének maradék 20 %-át ő viselte.
(16)
A támogatást azzal a feltétellel ítélték oda, hogy legkésőbb 2008. augusztus 15-ig igazolják azoknak a jogi és pénzügyi előfeltételeknek a teljesülését, amelyek egy nagybefektető (ez esetben a Propapier) odatelepüléséhez szükségesek. A létesítmény építési munkái 2008 októberében kezdődtek, 2010 márciusában pedig sor került az üzembe helyezésre.
(17)
A panaszos szerint a TAZV-létesítmény célzott infrastruktúrának minősül, mivel a Propapier gyakorlatilag a telep teljes szennyvíztisztító kapacitását igénybe veszi. A panaszos állítása szerint a létesítményt az első pillanattól kezdve a Propapier számára tervezték, és annak létrehozása elengedhetetlen feltétele volt annak, hogy egy papírgyár a régióba települjön (mivel a papírgyártáshoz nagy mennyiségű víz szükséges).
(18)
A panaszos álláspontja szerint más infrastrukturális projektek - a Propapier üzemi területe melletti parkoló és az iparterületet a 112-es számú főúttal összekötő út megépítése, valamint az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése/mélyítése - esetében is a Propapiernak szánt infrastrukturális intézkedésekről van szó. Az eljárást megindító határozatban a Bizottság arra az előzetes következtetésre jutott, hogy ezek az intézkedések nem biztosítanak szelektív előnyt a Propapier számára, ezért nem is minősülnek célzott infrastruktúrának. A Bizottság ennek ellenére az intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeik megtételére kérte fel a harmadik feleket.
2.2. CSÖKKENTETT DÍJSZABÁS A SZENNYVÍZTISZTÍTÓ TELEP HASZNÁLATÁRA VONATKOZÓAN
(19)
További kifogás a szennyvíztisztító teleppel kapcsolatosan, hogy a Propapier által a telep használatáért fizetett, köbméterenként 0,95 EUR összegű díj állítólagosan alacsonyabb annál a díjnál, amelyet egy magánbefektető egy ilyen jellegű szolgáltatás esetén megszabna.
(20)
A használati díjak mértéke az alkalmazandó jogszabályon, Brandenburg tartomány kommunális adókról szóló törvényén (Kommunalabgabengesetz für das Land Brandenburg, a továbbiakban: KAG Brandenburg) (8) alapul. A KAG Brandenburg 6. cikke alapján a díjat úgy kell megszabni, hogy az az érintett szennyvíztisztító telep indokolt költségeit (létesítési, fenntartási, karbantartási, üzemeltetési, munkaerő- és adóügyi igazgatási költségeket), a számított kamatokat és a számított értékcsökkenést fedezze, de ezeket ne haladja meg. Az önkormányzat által más állami forrásból kapott támogatásokat (ebben az esetben a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszerből 33,8 millió EUR összegű támogatást) viszont nem szabad figyelembe venni a befektetett saját tőke után számított kamat meghatározásánál (9). A panaszos álláspontja szerint a TAZV mint kedvezményezett a számára a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer szerint odaítélt támogatást csökkentett szennyvíztisztítási díjak formájában tulajdonképpen továbbadta a szennyvíztisztító telep használójának.
3. AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK INDOKAI (10)
(21)
A szóban forgó intézkedések állami támogatásnak minősülnek, amennyiben a következő előfeltételek teljesülnek: i. az intézkedés állam által vagy állami forrásból nyújtott támogatás; ii. a vállalkozásnak gazdasági előnye származik az intézkedésből; iii. ez az előny szelektív; és iv. az intézkedés torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, és érinti a tagállamok közötti kereskedelmet. Állami támogatás akkor áll fenn, ha az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésében felsorolt feltételek együttesen teljesülnek.
(22)
Az eljárást megindító határozat nem vonja kétségbe, hogy a szóban forgó összes intézkedés állami forrásfelhasználással történt, és hogy az intézkedések torzíthatják a belső piaci versenyt.
(23)
A Bizottság a panaszokkal kapcsolatosan megállapította, hogy különbséget kell tenni 1. a TAZV számára, a szennyvíztisztító telep létesítésére nyújtott állítólagos állami támogatás; és 2. a Propapier számára csökkentett használati díjak formájában nyújtott állítólagos támogatás között.
(24)
Az eljárást megindító határozat azt is vizsgálja, hogy a Propapier számára
i.
a szennyvíztisztító telep létesítése;
valamint az iparterület bővítési területére (ahol a Propapier új üzemi területe található) vonatkozó egyéb infrastrukturális projektek, nevezetesen
ii.
az új parkoló; és
iii.
az új út létesítése; valamint
iv.
az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése/mélyítése
szelektív előnyt jelentenek-e, vagy hogy ezek a Propapier számára létrehozott infrastruktúrának minősülnek-e. (11) Mivel az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint egy intézkedés csak akkor minősíthető állami támogatásnak, ha szelektív (azaz ha az intézkedés az intézkedés célja szempontjából összehasonlítható jogállású és helyzetű vállalkozásokat különbözőképpen kezel), ezért a Bizottságnak meg kellett vizsgálnia, hogy az intézkedések szelektív előnyt jelentenek-e a Propapier számára.
(25)
A Bizottság a Propapier számára már jóváhagyott egy regionális beruházási támogatást. Mivel a többi infrastrukturális projektre irányuló intézkedéseket olyan támogatott területen hajtották végre, amely az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének a) pontja alapján regionális támogatásokra jogosult területnek minősül, és mivel ezek az intézkedések állítólagosan szorosan kapcsolódnak egy regionális támogatással támogatott beruházási projekthez, illetve egy ilyen projekt céljait szolgálják, a Bizottság azt az előzetes álláspontot képviselte, hogy amennyiben ezek az intézkedések a Propapier számára szelektív előnyt jelentenek, akkor az intézkedések a Propapier beruházási projektjének részét képezik, tehát meg kell felelniük a 2007-2013 közötti időszak regionális célú állami támogatásairól szóló iránymutatás (12) (a továbbiakban: regionális támogatásra vonatkozó iránymutatás) követelményeinek. A Bizottság kétségeinek adott hangot a célzott infrastruktúra formájában nyújtott beruházási támogatás összeegyeztethetőségével kapcsolatosan, különösen a maximális regionális támogatási intenzitás és a támogatás ösztönző hatásának figyelembevétele tekintetében.
(26)
A regionális támogatásra vonatkozó iránymutatás értelmében azok a vállalkozások, amelyek beruházási támogatást kaptak, ennek kiegészítéseképpen működési támogatást is kaphatnak. Ilyenkor a működési támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségét a beruházási támogatás összeegyeztethetőségétől függetlenül kell vizsgálni, méghozzá a regionális támogatásra vonatkozó iránymutatás 5. szakaszának szempontjai szerint. A Bizottság az eljárást megindító határozatában arra a következtetésre jutott, hogy amennyiben a Propapier a szennyvíztisztító telep csökkentett használati díjainak formájában a piacgazdasági befektető elvével össze nem egyeztethető működési támogatásban részesül, úgy ez a működési támogatás a regionális támogatásra vonatkozó iránymutatással és a Bizottságnak a működési támogatások engedélyezésével kapcsolatosan alkalmazandó gyakorlatával összeegyeztethetetlennek minősítendő. Ennek oka, hogy ebben az esetben - bár a támogatás kedvezményezettjének telephelye működési támogatásra jogosult régióban (az EUMSZ 107. cikke (3) bekezdésének a) pontja alapján támogatott terület) található - a működési támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségének egyéb fontos feltételei nem teljesülnek. Így nem igazolható, hogy a Propapier a működési támogatás jellegéből adódóan vagy a regionális fejlesztés támogatására való tekintettel jogosult működési támogatásra, vagy hogy a működési támogatás mértéke arányos a felszámolandó hátrányokkal. Ezenkívül egy ilyen működési támogatás időben nem korlátozott, és a mértéke sem csökken az idővel. Ezért a Bizottság kétségbe vonta a csökkentett használati díjak formájában kapott működési támogatás belső piaccal való alapvető összeegyeztethetőségét.
3.1. TÁMOGATÁSOK ÁLLAMILAG TÁMOGATOTT INFRASTRUKTURÁLIS PROJEKTEKNEK, BELEÉRTVE A SZENNYVÍZTISZTÍTÓ TELEPET
3.1.1. Parkoló, az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése/mélyítése, új út
(27)
Az előzetes vizsgálat keretében a Bizottság megállapította, hogy a parkoló kapacitása nem felel meg a panaszos által előadottaknak, továbbá hogy a parkoló nem a Propapier üzemi területének közvetlen szomszédságában található. Megállapítást nyert továbbá, hogy a létesítmény mindenki számára hozzáférhető, és nem csak az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületet, hanem a városon belüli, egyéb ipari telephelyeket is kiszolgálja, valamint hogy a parkolóhelyek száma lehetővé tehetné az önkormányzat számára a belvárosi tehergépjármű-parkolók megszüntetését. Ezenkívül a Propapier saját, tehergépjárművek parkolására is alkalmas parkolót épít. A Bizottság ezért arra a megállapításra jutott, hogy a parkoló megépítése valószínűleg nem jelent szelektív előnyt a Propapier számára.
(28)
Az iparterületet a 112-es számú főúttal összekötő bekötőút vonatkozásában a Bizottság megállapította, hogy az út megépítésével Eisenhüttenstadt központjában csökken a forgalom és a levegőszennyezés mértéke, mivel így az iparterületre tartó tehergépjárművek el tudják kerülni a belvárost, és a legközelebbi regionális központ eléréséhez szükséges menetidő is csökken. A Bizottság ezért arra a megállapításra jutott, hogy az új út megépítése valószínűleg nem jelent szelektív előnyt a Propapier számára.
(29)
Az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése és mélyítése vonatkozásában a Bizottság megállapította, hogy ezeket nem azért hajtották végre, hogy a Propapier számára szelektív előnyt biztosítsanak, hiszen ezek az intézkedések a vízi utak fenntartására irányuló szükséges és rendszeres munkálatok részét képezik. A Bizottság ezért arra a megállapításra jutott, hogy az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése és mélyítése valószínűleg nem jelent szelektív előnyt a Propapier számára.
(30)
Abban az időben azonban a Bizottság nem tudta teljes mértékben kizárni, hogy ezek az infrastrukturális intézkedések más vállalkozásokénál nagyobb mértékben szolgálják a Propapier érdekeit.
(31)
Ezért a Bizottság felkérte a harmadik feleket, hogy nyújtsák be észrevételeiket, mielőtt végleges véleményt alkot arról, hogy ezek az infrastrukturális intézkedések állami támogatásnak minősülnek-e. Ezzel egyidejűleg felkérte Németországot, hogy a hivatalos vizsgálati eljárás során bocsásson rendelkezésre további információkat a parkoló és az új út építésével, valamint az Odera-Spree-csatorna kiszélesítésével és mélyítésével kapcsolatban.
3.1.2. Támogatás a szennyvíztisztító telep létesítésére
(32)
A Bizottság az eljárást megindító határozatában arra a következtetésre jutott, hogy amennyiben a belső piac fejlődése alapján az N 644e/02 számú támogatási rendszert ma már állami támogatásnak kellene tekinteni, az a TAZV számára nyújtott, létező támogatásnak minősülne.
(33)
A Bizottság azonban kétségeinek adott hangot azzal kapcsolatosan, hogy a szennyvíztisztító telep célzott infrastruktúrának minősül-e. Ezzel összefüggésben megállapította, hogy a létesítményt a Propapieron kívül csak két további használó veszi igénybe: a kanadai napelem-beszállító, az 5N PV és az EnBW energiaszolgáltató. Nem ismeretes, hogy ez a két ügyfél ténylegesen milyen mértékben használja a szennyvíztisztító telep kapacitásait. A vizsgálat akkori időpontjában rendelkezésre álló információk alapján a Bizottság nem tudta megállapítani, hogy csupán a fent említett két vállalkozásra való tekintettel szükség volt-e az új szennyvíztisztító telep megépítésre. Ezenkívül a szennyvíztisztító telep két használójának egyike, nevezetesen az EnBW által üzemeltetett erőmű közvetlenül is érintett a Propapier beruházási projektjében, mivel ez az erőmű szolgáltatja a papírgyár gyártási folyamataihoz szükséges elektromos áramot. (13)
(34)
Ha a panaszos állításának megfelelően valóban a Propapier használja a szennyvíztisztító telep kapacitásának 90 %-át, akkor a Bizottság véleménye szerint felmerül a kérdés, hogy ez önmagában nem elégséges-e annak bizonyítására, hogy a létesítmény kizárólag vagy legalábbis elsősorban a Propapier érdekeit szolgálja (és így a Propapier számára hozták létre). Ezért behatóbban meg kellett vizsgálni Németországnak azt az érvelését, amely szerint a jövőben további felhasználók is igénybe fogják venni a szennyvíztisztító telepet.
(35)
A Bizottság azt is megállapította, hogy ennek vizsgálatakor figyelembe kell venni, hogy maximálisan hány befektető tud az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületre települni, és ezek a befektetők a létesítmény kapacitásának átlagosan mekkora részét használnák. Ezért a Bizottság felkérte Németországot, hogy nyújtson be részletesebb információkat az iparterület hasznosítására vonatkozó átfogó koncepcióról és a szennyvíztisztító telep jelenleg kihasználatlan, a potenciális használók számára a későbbiekben rendelkezésre bocsátható kapacitásairól. Ezenkívül a szennyvíztisztító telep építésénél alkalmazandó moduláris megközelítés technikai kivitelezhetőségéről is további információkat kért be Németországtól (14).
(36)
Amint az a fentiekből kiderül, a Bizottság azt az előzetes álláspontot képviselte, hogy ezek az infrastrukturális intézkedések, amennyiben bebizonyosodik, hogy szelektív előnyt jelentenek, a Propapier beruházási projektjének részét képezik, tehát meg kell felelniük a regionális támogatásra vonatkozó iránymutatás követelményeinek, különösen a maximális regionális támogatási intenzitásra és a támogatás ösztönző hatására vonatkozó rendelkezéseknek.
3.2. CSÖKKENTETT DÍJSZABÁS A SZENNYVÍZTISZTÍTÓ TELEP HASZNÁLATÁRA VONATKOZÓAN
(37)
A szennyvíztisztító telep létrehozására vonatkozó intézkedéshez hasonlóan Németország itt is azt az álláspontot képviselte, hogy amennyiben a Propapier által fizetendő díj esetleg támogatási elemeket tartalmazna, akkor ez a támogatás létező támogatásnak minősülne. Németország ezt azzal indokolta, hogy meglátása szerint az N 644e/02 számú ügyben hozott, a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszert engedélyező bizottsági határozat a rendszer közvetett hatásaira is kiterjed.
(38)
A Bizottság azonban az eljárást megindító határozatában arra a következtetésre jutott, hogy az N 644e/02 számú ügyben hozott határozat nem terjed ki a csökkentett szennyvíztisztítási díjak formájában esetlegesen nyújtott támogatásra, és hogy ebben az esetben, amennyiben a csökkentett szennyvíztisztítási díj támogatásnak minősülne, új támogatásról lenne szó.
(39)
Arra a kérdésre vonatkozóan, hogy a Propapiernak gazdasági előnye származik-e a díjakból, a Bizottság az eljárást megindító határozatában kétségbe vonta, hogy a TAZV által kiszabott díjak valóban a teljes költséget tükrözik-e, és hogy egy magánbefektető ugyanilyen mértékű a díjakat szabott volna-e meg.
(40)
A Bizottság azt az álláspontot képviselte, hogy a Propapier által fizetendő díj nem fedezi teljes mértékben a szennyvíztisztítás költségeit, mivel Németország maga is elismerte, hogy a díjak a befektetett saját tőke után számított kamatnak csak a 20 %-át fedezik, mert a 80 %-os támogatást, amelyet az önkormányzat a telep létesítésére egyéb állami forrásokból kapott, a számított kamatok meghatározásánál nem kell figyelembe venni. Ezzel kapcsolatban a Bizottság az eljárást megindító határozatában mindenekelőtt azt állapította meg, hogy mind a 2000/60/EK irányelv (a továbbiakban: az EU víz-keretirányelve) (15), mind a KAG Brandenburg előírja, hogy egy szennyvíztisztító telep használati díjának teljes mértékben fedeznie kell a költségeket. (16) A Bizottság az eljárást megindító határozatban hivatkozik az InfraLeuna (17) és a Kimberly-Clark/Scott (18) ügyre, amelyekben a Bizottság azt az álláspontot képviselte, hogy a költségeket teljes mértékben fedező díjak megfelelnek a vállalkozás által rendes körülmények között viselendő költségeknek.
(41)
A panaszos véleménye szerint az előny megállapításához össze kellene hasonlítani a Propapier által ténylegesen fizetett díjak mértékét azoknak a díjaknak a mértékével, amelyeket a TAZV helyében egy magánbefektető számítana fel.
(42)
Németország azt javasolta, hogy a Propapier által fizetett díjakat az ágazatban alkalmazott átlagos tarifákkal kellene összehasonlítani, és megnevezett egy tanulmányt, amely szerint az átlagos tarifa 0,24 EUR és 1 EUR között mozog köbméterenként (19).
(43)
A Bizottság az eljárást megindító határozatban megállapította, hogy a magánbefektető elve a szóban forgó ügyben alkalmazhatónak tűnik. Kétségét fejezte ki azonban azzal kapcsolatosan, hogy egy ilyen referenciaérték alkalmazásával kizárható-e az állami támogatás fennállása, mivelhogy az adatok nyilvánvalóan torzítanak. Még abban az esetben is, ha más önkormányzatok említett díjai tükrözik is a költségek egészét, a különböző tarifák nyilvánvalóan a különböző helyi adottságokból adódnak, amelyeknek megfelelően egy magánbefektető is különböző mértékű tarifákat szabhatna meg. A Bizottság ezért az eljárást megindító határozatban kétségbe vonta, hogy ilyen adatok alapján kizárható lenne a Propapier előnyének fennállása.
(44)
Ahogy a (26) preambulumbekezdés kifejti, amennyiben az intézkedés az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében valóban új támogatásnak minősülne, a Bizottság kétségbe vonja ennek az új támogatásnak a belső piaccal való összeegyeztethetőségét. Ha bebizonyosodna, hogy a díj regionális működési támogatásnak minősül, akkor kétséges lenne a belső piaccal való összeegyeztethetősége, hiszen ez a támogatás időben nem korlátozott, nem csökken idővel, és nem a régiót jellemző bizonyos (nem igazolt) hátrányok kiegyenlítését szolgálja.
4. NÉMETORSZÁG ÉS A HARMADIK FELEK ÉSZREVÉTELEI AZ ELJÁRÁST MEGINDÍTÓ HATÁROZATHOZ
4.1. AZ ÁLLAMI FORRÁSBÓL FINANSZÍROZOTT INFRASTRUKTURÁLIS PROJEKTEK A PROPAPIER SZÁMÁRA LÉTREHOZOTT INFRASTRUKTÚRÁNAK MINŐSÜLNEK?
4.1.1. Parkoló
A panaszos észrevétele
(45)
A Bizottság az eljárást megindító határozatában nem fogadta el a parkolóhelyek panaszos által megadott számát. A panaszos állítása szerint az általa megadott adatok (parkolóhely 186 személygépjármű és 71 tehergépjármű számára) az Eisenhüttenstadt által megrendelt, az iparterület hasznosítására vonatkozó előzetes tervből származnak.
(46)
A panaszos tájékoztatása szerint a Propapier eredeti építési tervei nem tartalmazták saját parkoló építését, és még ha a Propapier saját parkolót is épít, az úgynevezett nyilvános parkoló elsősorban akkor is a Propapier érdekeit szolgálja. Egy közlekedési tábla jelzi, hogy mely tehergépjármű-parkolóhelyek tartoznak az erőműhöz, és melyek a papírgyárhoz. A parkoló ezenkívül a Propapier üzemi területének közvetlen szomszédságában található (a panaszos szerint a parkoló a papírgyár határáig nyúlik, és határos az - eredetileg szintén a Propapier projektjének részét képező - erőművel). A parkolóhoz nem tartoznak az utazók felfrissülését szolgáló létesítmények, ami pedig általában egy ilyen nyilvános parkoló esetében elvárható lenne.
(47)
A panaszos kifejti továbbá, hogy a parkoló fekvése előnytelen, és távol helyezkedik el ahhoz, hogy más belvárosi vállalkozásokat is kiszolgáljon, így nem teszi lehetővé, hogy a város megszüntesse a belvárosi tehergépjármű-parkolókat.
Németország észrevétele
(48)
Németország szerint a parkoló nem jelent szelektív előnyt a Propapier számára. A létesítmény mindenki számára hozzáférhető, és nem csak az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületet szolgálja ki. A Propapier saját parkolóval is rendelkezik (parkolóhely 213 személygépjármű és 27 tehergépjármű számára), és már megkapta az építési engedélyt további 120 személygépjármű-parkolóhely kiépítésére.
(49)
Németország visszautasítja a panaszos azon kijelentéseit, amelyek szerint a parkoló elsősorban a Propapier érdekeit szolgálja, és kedvezőtlen, távoli fekvése miatt nem tudja kiszolgálni Eisenhüttenstadt egyéb, belvárosi ipari telephelyeit.
(50)
Németország véleménye szerint a panaszos által említett közlekedési tábla (amely azt jelezte, mely tehergépjármű-parkolóhelyek tartoznak az erőműhöz) csak átmeneti jelleggel, az erőműben folyó építési munkálatok miatt volt kihelyezve. Ezek a munkálatok 2011. március végén befejeződtek. A parkolóba való behajtási lehetőség az új úton ki van táblázva, és ez a tábla nem korlátozza a parkoló használatát egy vállalatra vagy egy bizonyos létesítményre.
4.1.2. Út
A panaszos észrevétele
(51)
A panaszos visszautasítja Németország azon érvelését, amely szerint az új út funkciója az iparterület összekötése a B 112-es számú főúttal; a panaszos előadása szerint az út a papírgyár mögött néhány méterrel véget ér, és nem ismeretes olyan szándék, hogy az út építését folytatni akarnák; ha mégis folytatnák az út építését, az nem szolgálna ki más vállalkozásokat, mivel az út meghosszabbításának területén nincsenek odatelepült vállalatok.
(52)
Ezért a panaszos úgy gondolja, hogy a parkoló és az út a Propapier számára szelektív előnyt nyújt és arra szánták, hogy a Propapier használja.
Németország észrevétele
(53)
Németország álláspontja szerint az új út az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületet és annak északi bővítési területeit fogja összekötni a B 112 számú főúttal. Az új útnak köszönhetően Eisenhüttenstadt központjában csökken a forgalom és a levegőszennyezés mértéke, a tehergépjárművek el tudják kerülni a belvárost, továbbá az ipari és üzleti forgalom számára a Frankfurt an der Oder eléréséhez szükséges menetidő legalább harmadával csökken. Az út a már 1993-ban tervezett iparterület általános hasznosításának részét képezi, és a frankfurti vállalkozások számára könnyebben elérhetővé teszi Eisenhüttenstadt folyami kikötőjét. Németország kijelenti, hogy az út megépítésének terve már a tartományi kormány Odera-programjában is szerepelt.
(54)
Az út további fejlesztési lehetőségeket nyit meg az ArcelorMittal iparterület és más iparterületek előtt is. Az utat két lépésben építették meg; a munkálatokat műszaki nehézségek miatt némi késedelemmel 2013-ban fejezték be.
4.1.3. Az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése/mélyítése
(55)
2008-ban Eisenhüttenstadt bővítette az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületet, hogy ezzel vállalkozásokat vonzzon a térségbe. Németország tájékoztatása szerint az Odera-Spree-csatorna kiszélesítésére és mélyítésére az érintett, a transzeurópai hálózatok (TEN) részét képező vízi út karbantartására irányuló szükséges és rendszeres munkálatok keretében kerül sor. 2003 óta folyik a csatorna teljes hosszán a zsiliprendszer kiépítése (jelenleg a kersdorfi zsilip építése folyik, a fürstenwaldei zsilip újjáépítését egyelőre elhalasztották). Németország kijelenti, hogy nem áll fenn összefüggés a Propapier odatelepülésével, és a Propapiernak nem biztosítottak szelektív előnyt.
4.1.4. A szennyvíztisztító telep a Propapiernak szánt infrastruktúrának minősül?
A panaszos észrevétele
(56)
A panaszos úgy véli, hogy a támogatásra nem vonatkozhat az a rendszer, amely az N 644e/02 ügyben hozott határozat szerint nem minősül támogatásnak, mivel az említett rendszer érvényességi ideje 2006 végén lejárt, és a rendszer ezáltal a TAZV-szennyvíztisztító telep építéséhez biztosított beruházási támogatás nyújtásának időpontjában nem volt hatályban.
(57)
A panaszos ezenkívül úgy véli, hogy a rendszer azért sem alkalmazható, mert a szennyvíztisztító telep nem közszolgáltatást nyújt, hanem azért létesítették, hogy azt túlnyomórészt a Propapier használja.
(58)
A panaszos szerint az újrahasznosított papírt feldolgozó papírgyárak általában - így Németországban is - saját szennyvíztisztító teleppel rendelkeznek, így nem elfogadható Németország érvelése, amely szerint a vállalatok kötelesek a közszolgáltatási szennyvízhálózathoz csatlakozni.
(59)
A panaszos tájékoztatása szerint a szennyvíztisztító telep nem az iparterületre vonatkozó, az összes lehetséges befektetőre kiterjedő átfogó gazdasági tervezési koncepció része, hanem azt már 2007-ben, a Propapier-papírgyár és az erőmű terveivel egy időben kidolgozták és bemutatták. A panaszos szerint Eisenhüttenstadt városnak az iparterület hasznosítására vonatkozó, 2007. november 7-i határozati javaslata csupán két vagy három befektetőre vonatkozik. A panaszos kijelenti, hogy Eisenhüttenstadt csak 2010 óta reklámozza az iparterület bővítését, és ebből arra következtet, hogy a város csak a Smurfit Kappa panaszát követően kezdett el további befektetőket keresni.
(60)
A panaszos véleménye szerint a TAZV-létesítmény építészeti sajátosságai egyértelműen arra utalnak, hogy a létesítményt kifejezetten a Propapier igényeire szabták. A szennyvíztisztító telep műszaki jellemzői kifejezetten ágazatspecifikusak. Az újrahasznosított papírt feldolgozó papírgyárak szennyvíztisztító telepei ugyanis általában egy anaerob és egy aerob tisztítási fokozatból állnak, míg a hagyományos települési szennyvízhálózatok gyakran csak egy aerob tisztítási fokozatot tartalmaznak. Az, hogy a TAZV szennyvíztisztító telep mindkét fokozatot tartalmazza, további bizonyítékot szolgáltat arra, hogy a telep nem a közérdeket szolgálja, hanem a Propapiernak szánt infrastruktúrának minősül.
(61)
A panaszos véleménye szerint nagyon valószínűtlen, hogy a létesítmény tervezésekor a Propapier-papírgyár (és az azt kiegészítő erőmű, amely most az EnBW tulajdonában van) kapacitási igényein kívül egyéb kapacitási igényeket is figyelembe vettek volna. A panaszos érvelése szerint az EnBW nem tekinthető független használónak, mivel az erőműbe történő beruházás szorosan összefügg a papírgyár építési projektjével, és erre a beruházásra a Propapier-gyár nélkül nem került volna sor.
(62)
A panaszos megjegyzi, hogy az iparterületre telepedett másik beruházó, az 5N PV a TAZV rendelkezésre álló szennyvíztisztító kapacitásának csak igen kis részét használja, és hogy szennyvíztisztítási szükségleteit a már korábban meglévő szennyvíztisztító telep is képes lett volna kielégíteni. Mivel az 5N PV már 2008 májusában, tehát két évvel az új TAZV-létesítmény üzembe helyezése előtt megkezdte működését, eleinte a már korábban meglévő szennyvíztisztító telepet használta.
(63)
A panaszos előadja, hogy a további potenciális beruházók várható szennyvíztisztítási szükségleteire vonatkozóan nem állnak rendelkezésre előrejelzések, és arra vonatkozóan sincsenek elérhető információk, hogy ezek a kiegészítő kapacitások rendelkezésre fognak-e állni, és ha igen, mikor. Jelenleg mindenesetre alig áll rendelkezésre szabad kapacitás. A panaszos hivatkozik továbbá egy (a Märkische Oderzeitung 2011. február 3-i számában megjelent) újságcikkre, amely az egyik eleveniszapos szellőztető medence műszaki meghibásodásáról tudósít, és megállapítja, hogy a jelenlegi ipari felhasználóknak az összes rendelkezésre álló medencére szükségük van.
(64)
A panaszos szerint Németország burkoltan elismerte, hogy a szennyvíztisztító telepet nem fogják további vállalkozások használni, méghozzá akkor, amikor kijelentette, hogy a TAZV-létesítmény használati díjai azért alacsonyabbak, mint a már korábban meglévő szennyvíztisztító telep használati díjai, mert az új létesítménynél nincs szükség az egyes használók közötti költséges csatornahálózat kiépítésére (és ezzel elismerte, hogy nem lesznek további használók).
(65)
A panaszos szerint a TAZV adataiból kiderül, hogy a Propapier a létesítmény napi kapacitásának legalább 90 %-át igénybe veszi.
(66)
A panaszos kijelenti, hogy a szennyvíztisztító telep moduláris felépítése, amelyre Németország hivatkozik, tisztán elméleti jellegű, és nem eredményez méretgazdaságosságot, mivel a második modul az első modul árának 80-90 %-ába kerülne. Az újabb modulok hozzáépítésének az első modulhoz viszonyított magas költségei a panaszos szerint arra utalnak, hogy a 42 millió EUR összegű első beruházás mint szelektív intézkedés elsősorban a Propapier érdekeit szolgálta.
(67)
A panaszos állítása szerint a Propapier a szennyvíz anaerob tisztítása során keletkező biogázt újra tudja hasznosítani, mégpedig annak a körülménynek köszönhetően, hogy az új TAZV-létesítmény a Propapier-létesítmény közvetlen szomszédságában, az erőmű és a papírgyár mellett található.
(68)
A fentiek alapján a panaszos azt a következtetést vonja le, hogy a TAZV-létesítmény a Propapiernak szánt infrastruktúra, a szennyvíztisztító telep létesítésének állami finanszírozása pedig a Propapier számára nyújtott beruházási támogatásnak minősül. A panaszos véleménye szerint ezért a Bizottságnak meg kell vizsgálnia, hogy ez az intézkedés a Propapier-papírgyár számára nyújtott regionális beruházási támogatással összefüggésben (SA.23827 számú támogatási ügy) eleget tesz-e a regionális támogatásra vonatkozó iránymutatás valamennyi követelményének.
Németország észrevétele
(69)
Az N 644e/02 számú támogatásnak nem minősülő rendszer keretében hozott intézkedések nem minősülnek támogatásnak.
A közcélú infrastruktúrát mindenki azonos feltételekkel használhatja
(70)
Németország kijelenti, hogy a szennyvíztisztító telepet nem a Propapier számára hozták létre: olyan közcélú infrastruktúráról van szó, amely a katasztrófavédelem területéhez tartozik, és amely a környezet védelmét és a lakosság betegségektől való védelmét szolgálja. Minden vállalkozásnak, amely az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületre telepedett, vagy a jövőben odatelepszik, joga van arra, hogy a közszolgáltatási szennyvíztisztító telepre rácsatlakozzon, és azt minden vállalkozás azonos feltételekkel használhatja. A díjakat minden vállalkozás számára ugyanazon -a jogszabályokban előírt - alapelvek szerint számítják ki. A szennyvíztisztítás Németországban a helyi önkormányzatok hatáskörébe tartozik, és a rácsatlakozás és a használat kötelező. Ez azt jelenti, hogy a használóknak az önkormányzati szolgáltatón kívül nincs lehetőségük másik szolgáltatót választani.
(71)
Németország visszautasítja a panaszosnak azt az állítását, amely szerint a papírgyárak általában saját szennyvíztisztító rendszerrel rendelkeznek, és nem kötelesek a közszolgáltatási szennyvízhálózathoz csatlakozni; Németország megállapítja továbbá, hogy a Propapier jogszabályban előírt kötelessége (20), hogy a TAZV-létesítményhez csatlakozzon, és azt használja. A csatlakozási kötelezettség alól nagyon kevés kivétel van (csak akkor lehet kivételt tenni, ha a közszolgáltatási hálózathoz való csatlakozás nem lehetséges, vagy nem reális). A papírgyárak szennyvíztisztítási szokásairól csak korlátozott mértékben állnak rendelkezésre általánosan hozzáférhető adatok, ezek az adatok azonban azt mutatják, hogy számos papírgyár a települési szennyvíztisztító telepeket használja.
A szóban forgó infrastruktúrát nem kifejezetten a Propapier számára hozták létre
(72)
Németország nem ért egyet a panaszosnak azzal az állításával, amely szerint a TAZV-létesítményt a Propapier műszaki igényeire szabták: a kétfokozatú szennyvíztisztítás nem a papíripar jellegzetessége, hanem egyéb iparágakban is szokásos, és számos települési szennyvíztisztító telepen végeznek kétfokozatú szennyvíztisztítást. A TAZV-létesítmény műszaki jellemzőinek (kétfokozatú biológiai folyamat) alapjául a legújabb műszaki szabványok szolgáltak, továbbá figyelembe vették azt is, hogy a szennyvíz jelentős része erősen szennyezett lesz. Németország elismeri, hogy azon települési szennyvíztisztító telepek esetén, amelyek kizárólag higiéniai létesítményekből származó szennyvizet vagy enyhén szennyezett vizet tisztítanak, általában nincs külön előkezelési fokozat, ugyanakkor hangsúlyozza, hogy az ipari szennyvizek tisztítását végző létesítményeknél szokásos a kétfokozatú tisztítás. Németország benyújtott egy listát, amely 18 olyan németországi papírgyárat sorol fel, amelyek újrahasznosított papírt dolgoznak fel és települési szennyvíztisztító telepet használnak, és megállapítja, hogy a papíripari ágazatban a települési szennyvíztisztító telepek mindkét típusát (egyfokozatú és kétfokozatú) használják.
(73)
Németország szerint a szennyvíztisztító telep az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület hasznosítására irányuló általános infrastrukturális intézkedéscsomag részét képezi. Ezen intézkedések egyike sem irányul egyetlen vállalkozásra. A létesítmény megépítésére, a létesítményhez való csatlakozásra és a létesítmény használatára vonatkozó határozatok nem tartoznak a Propapier vagy más lehetséges használók mérlegelési körébe.
(74)
Németország visszautasítja azt az állítást, amely szerint a TAZV- szennyvíztisztító telepet kifejezetten a Propapier számára építették. A hatóságok tájékoztatása szerint a létesítmény építése - egyéb, a 2004 és 2006 közötti időszakban megvalósítandó potenciális beruházásokkal együtt - már jóval a Propapier odatelepülése előtt tervbe volt véve.
(75)
Németország kifejti, hogy a szennyvíztisztítási infrastruktúra jelenlegi kapacitása az iparterületen kívül korlátozott, és a rendelkezésre álló maradék kapacitás csupán egy (kisebb) beruházó igényeit tudná kielégíteni; Németország megerősíti, hogy az 5N PV eleinte valóban a már korábban meglévő létesítményt használta.
(76)
Németország szerint nem lehet a Propapier szelektív előnyének értelmezni azt, hogy a Propapier odatelepülése ösztönzést adott a régóta tervezett szennyvíztisztító telep építésének megkezdéséhez. Németország hivatkozik Van Gerven főtanácsnok indítványára, aki a C-255/91. számú, Matra kontra Bizottság ügyben (21) elkerülhetetlennek minősítette, hogy az infrastruktúrát a kezdeti időszakban túlnyomórészt az a vállalkozás használja, amelyik elsőként telepszik az újonnan létrehozott iparterületre. Ez a helyzet természetesen megváltozik, ha a régió fejlődése a remélt módon alakul.
(77)
Németország kijelenti, hogy az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületen jelenleg működő mindhárom vállalkozás (Propapier, 5N PV és az EnBW-erőmű) rácsatlakozott a szennyvíztisztító telepre, és azt használja is. Németország ezenkívül előadja, hogy különböző időpontokban további betelepülések kerültek szóba (egy vagy több alternatív üzemanyagot feldolgozó üzem, egy napelemeket gyártó üveggyár, különböző ágazatok befektetőinek tett ajánlatok, a telephely megtekintése több potenciális befektető által), az iparterület további fejlődéséhez azonban - elsősorban a válság miatt, amely a kedvezőtlen helyzetű térségeket különösen érzékenyen érintette - időre van szükség.
Jelenlegi kapacitás
(78)
Németország visszautasítja a panaszos azon állításait, amelyek szerint Németország nem adta meg a TAZV-létesítmény használók által igénybe vett kapacitásait, a Propapier a rendelkezésre álló kapacitások 90 %-át igénybe veszi, és nem állnak rendelkezésre szabad kapacitások.
(79)
Németország szerint a TAZV-szennyvíztisztító telep jelenlegi formájában rendelkezik új befektetők által igénybe vehető, szabad kapacitásokkal. A három jelenlegi használó által igénybe vett kapacitás összesen [ 500] (22) m3/h, míg a TAZV-létesítmény maximális kapacitása 638 m3/h. Németország szerint tehát a rendelkezésre álló kapacitások [60-80] %-át használják ki, a szabad kapacitások pedig [150-250] m3/h értékre tehetők. A Propapier által igénybe vett átlagos kapacitás [300-500] m3/h, a maximális érték pedig [400-500] m3/h. A Propapier így a TAZV-létesítmény teljes kapacitásának átlagosan [ 70] %-át és legfeljebb [ 70] %-át használja.
A TAZV-létesítmény moduláris felépítése
(80)
Németország kijelenti, hogy a TAZV-létesítményt kezdettől fogva úgy tervezték, hogy az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület fokozatos hasznosításával párhuzamosan modulárisan bővíthető legyen. A létesítmény moduláris tervezése a TAZV 2007-es rövid leírásából is kiderül, amelyben a papíripar, a bioetanol-előállítás és egyéb iparágak potenciálisan erősen szennyezett szennyvizeiről van szó.
(81)
Németország kijelenti, hogy a létesítmény központi komponensei már a jelenlegi állapotukban is egy bővítés utáni maximális kapacitásra vannak tervezve. Például a szennyvíztisztító vezetéket az Oderával összekötő, 5 km hosszú levezető csatorna névleges átmérője több mint háromszorosa a létesítmény jelenlegi kiépítettsége által megköveteltnek (1 945 m3/h teljesítményre lenne képes, míg jelenleg legfeljebb 638 m3/h teljesítményre van szükség), és a TAZV-nak lehetősége van arra, hogy a szennyvíztisztító telep területét a szomszédos telekkel, azaz 3,3 hektárral bővítse. Németország szerint egy moduláris bővítés után a potenciális használók egyenjogú hozzáféréssel rendelkeznének a szennyvíztisztító telephez.
(82)
Németország szerint ezért az, hogy jelenleg a Propapier használja a szennyvíztisztító telep teljes kapacitásának jelentős részét, nem jelent szelektív előnyt, hanem csak egy pillanatnyi állapot, mivel az infrastruktúrát úgy tervezték, hogy - moduláris bővítés révén - további használók is azonos feltételekkel használhassák. Ez azonban időt vesz igénybe, mert a szennyvíztisztító telep a régióra vonatkozó, átfogó gazdasági tervezési koncepció része, amely koncepció különböző fejlesztési fázisokra osztva több bővítési területet tartalmaz. A jelenlegi helyzet, amelyben csupán három befektető van jelen a szóban forgó iparterületen, csak átmeneti időszak a régió iparterületeinek hasznosítását célzó, 1994 óta tartó folyamatban. Az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület területének megközelítőleg felére (35 ha) még további befektetőket várnak. Németország 2011-ben úgy becsülte, hogy ezt a területet öt éven belül elfoglalják az idetelepülő új befektetők, és hozzáteszi, hogy ebben az esetben további bővítés az „északkeleti térségben” (40 ha) és „északi térségben” (160 ha) lehetséges.
(83)
Németország visszautasítja a panaszosnak azt az állítását, amely szerint a TAZV-létesítmény moduláris felépítése nem eredményez méretgazdaságosságot. A német hatóságok kijelentik, hogy a TAZV-létesítmény moduláris bővítése három lépésben végezhető el, méghozzá köbméterenkénti új kapacitásokra lebontva az első beruházásénál lényegesen alacsonyabb költséggel.
-
az 1. lépés (33 %-os kapacitásnövekedés, 213 m3 pótlólagos szennyvízmennyiség) néhány hónap alatt kivitelezhető, és mintegy 19 hektárnyi új iparterület mellett 1,2-1,5 millió EUR-ba kerülne,
-
a 2. lépés (69 %-os kapacitásnövekedés, 426 m3 pótlólagos szennyvízmennyiség) néhány hónap alatt kivitelezhető, és mintegy 38 hektárnyi új iparterület mellett 5,3-5,6 millió EUR-ba kerülne,
-
a 3. lépés (bővítés a szomszédos területre; 100 %-os kapacitásnövekedés, 638 m3 pótlólagos szennyvízmennyiség) mintegy 57 hektárnyi új iparterület mellett 17-18 millió EUR-ba kerülne. A 100 %-os kapacitásnövekedéshez igénybe kellene venni a szomszéd telekre való terjeszkedés lehetőségét; ez a kapacitásnövekedés legfeljebb 18 millió EUR-ba kerülne.
(84)
Németország érvelése szerint a szennyvíztisztító telep moduláris felépítése megfelel a gazdaságos és takarékos forrásfelhasználás elvének, és figyelembe kell venni az új szövetségi tartományok szennyvíztisztító telepeinek a korábbiakban jellemző túlméretezettségét. Az ilyenfajta moduláris felépítés szelektív előnyként történő szankcionálása a gyakorlatban az infrastrukturális létesítmények gazdaságtalan túlméretezéséhez vezetne. Ezenkívül a díjak nem fedeznék a túlméretezettséggel járó költségeket.
(85)
A létesítmény jelenlegi korlátozott kapacitásainak szelektív előnyként való minősítése az infrastrukturális létesítmények gazdaságtalan túlméretezésére ösztönöz.
(86)
Németország álláspontja szerint a panaszos által hivatkozott újságcikk (vö. (63) preambulumbekezdés) nem releváns. A hatóságok szerint egy kiegészítő, használaton kívüli medence csak műszaki meghibásodások esetére történő létrehozása ellentmondana a közérdekű feladat keretében a takarékos és gazdaságos tervezésre nézve előírt szabályoknak.
(87)
A panaszos szerint a TAZV-létesítmény használói azért fizetnek a korábban meglévő kommunális létesítmény díjainál alacsonyabb díjakat, mert az új létesítményben nincs szükség nagy kiterjedésű csőrendszerre ahhoz, hogy az összes használó össze legyen kötve egymással. Németország visszautasítja a panaszos fentiekből levont következtetését, hogy az új létesítménynek ezért nem lehetnek további használói. Németország szerint további ipari felhasználók zökkenőmentesen csatlakozhatnak a rendszerre, és a korlátozást elsősorban a tisztított vizet az Oderába vezető cső mérete jelenti.
(88)
Németország visszautasítja a panaszosnak azt az állítását, amely szerint a Propapier hasznosítani tudja a TAZV-létesítmény működése során keletkező biogázt. A szennyvíztisztító telep használóinak nincs lehetőségük a biogáz hasznosítására. A TAZV a keletkezett biogázt saját, 3 MW teljesítményű erőművében használja fel.
(89)
Németország visszautasítja azt a kijelentést, amely szerint az iparterületet más potenciális befektetők körében csak a Smurfit Kappa panaszát követően kezdték el reklámozni. Eisenhüttenstadt már 1998-ban megbízta a Center Ostbrandenburg befektetőt az ipari és üzemi területek értékesítésével, többek között az Odera-Spree-csatorna melletti iparterületre vonatkozóan is. 1995-re visszamenőleg rendelkezésre áll az Odera-Spree-csatorna melletti iparterület tervdokumentációja.
(90)
Németország mindebből azt a következtetést vonja le, hogy a TAZV-létesítmény nem a Propapier számára létrehozott infrastruktúra.
(91)
Németország azt a következtetést is levonja, hogy az Odera-Spree-csatorna melletti, kibővített iparterület infrastrukturális intézkedései - a szennyvíztisztító telep építése és üzembe helyezése, illetve egyéb építési intézkedések (parkoló, út, a csatorna mélyítése/kiszélesítése) - a hasznosítás előmozdítását célzó általános intézkedések, amelyek nem jelentenek szelektív előnyt a Propapier számára, és nem kizárólagosan a Propapier számára állnak rendelkezésre. Németország szerint a jelenlegi átmeneti időszak, amikor az infrastruktúrát csak a kisszámú, elsőként odatelepült vállalkozás használja, a fejlesztés természetes velejárója.
4.2. ELŐNYE SZÁRMAZIK A PROPAPIERNAK A SZENNYVÍZTISZTÍTÓ TELEP CSÖKKENTETT HASZNÁLATI DÍJAIBÓL?
A panaszos észrevétele
(92)
A panaszos egyetért a Bizottságnak az eljárást megindító határozatban kifejtett véleményével (vö. az eljárást megindító határozat (63) preambulumbekezdése és e határozat (38) preambulumbekezdése), amely szerint az N 644e/02 számú ügyben hozott határozat nem terjed ki a szennyvíztisztító telep használati díjaira. Ezért a díjaknak a használat teljes költségét tükrözniük kell. Az, hogy a díjak kiszámítása a kommunális adókról szóló törvényen alapul, nem igazolja az alacsonyabb díjakat és a Propapier számára ebből keletkező előnyt.
(93)
A panaszos érvelése szerint a szennyvíztisztító telep nem közszolgáltatást nyújt, hanem azért létesítették, hogy túlnyomórészt a Propapier használja.
(94)
A panaszos szerint az eljárást megindító határozatban a Bizottság által javasolt mindhárom módszer (összköltség-számítási módszer, magánszolgáltató által megszabott ár, referenciaár) azt bizonyítja, hogy a kiszabott díjak révén a Propapier előnyt élvez.
Összköltség-számítási módszer
(95)
A panaszos érvelése szerint az összköltség kiszámításának módszere mellett szól egyrészt az EU víz-keretirányelvének 9. cikke, másrészt az a tény, hogy az újrahasznosított papírt feldolgozó papírgyárak többsége saját szennyvíztisztító teleppel rendelkezik. A panaszos szerint a Propapier által fizetett díj a befektetett saját tőke utáni számított kamatnak csak a 20 %-át fedezi, és nem veszi figyelembe a saját tőkének azt a részét, amely a szennyvíztisztító telep építési költségeihez való 80 %-os állami hozzájárulásra esik.
Magánszolgáltató által megszabott ár (magánbefektető kritériuma)
(96)
A panaszos szerint egy magánszereplő vagy egy papírgyár tulajdonosa legalább az összes költségét fedezni akarja, így ez a módszer ugyanarra az eredményre vezet, mint a fent említett összköltség-számítási módszer.
Referenciaár
(97)
A panaszos egyetért a Bizottságnak az eljárást megindító határozatban kifejtett véleményével, amely szerint a támogatás fennállása a referenciaárak alkalmazásával valószínűleg nem zárható ki. A panaszos szerint a települési szennyvízhálózatot használó papírgyárak összehasonlítása önmagában nem reprezentatív, mert a legtöbb papírgyár a saját szennyvíztisztító telepét használja.
(98)
A panaszos kijelenti, hogy Németország az egyéb papírgyárak által fizetett szennyvíztisztítási díjakra vonatkozóan csak igen szelektív információkat nyújtott (egy tanulmány, összehasonlítás a Spreetal/Schwarze Pumpe iparterület díjaival és egy régi, 1990. évi határozat), és ezek a példák többek között azért sem képezhetik a referenciaár kiszámításának alapját, mert a díjak a támogatásoktól és a beruházási költségektől is függnek, továbbá a vonatkozó jogszabályok régióról régióra eltérőek lehetnek. A panaszos saját létesítményével tesz összehasonlítást, amely (bizalmas információ) szennyvízhálózatát használja, és arra az eredményre jut, hogy a Propapiernak 42 millió EUR összegű építési beruházás (az eisenhüttenstadti beruházás összege) mellett 4 EUR/m3 összegű díjat kellene fizetnie, ami jelentősen meghaladja a Propapier által jelenleg fizetett díjat.
(99)
A panaszos kijelenti, hogy a Németország által idézett cikk 2004-ben jelent meg, és egy olyan, 2002-ben megjelent tanulmányon alapul, amely 2000-2001-es adatokra épül. A panaszos itt Németország 2009. január 30-án kelt levelének 6. mellékletére hivatkozik, amely a „Das Papier 2004-T174” (23) című online hírforrás egyik cikkét tartalmazza. A panaszos szerint a tanulmány csupán hét meg nem nevezett papírgyárat vizsgált meg, és nem válik világossá, hogy ezek saját szennyvíztisztító telepet használnak-e, vagy a települési rendszerre csatlakoznak, valamint hogy csak az üzemeltetési költségeket (a tőkeköltségek és az üzemeltetési költségeken kívüli egyéb költségek nélkül) vették-e figyelembe. Amennyiben a tanulmány csak saját szennyvíztisztító teleppel rendelkező papírgyárakat hasonlít össze, akkor a tőkeköltségeket is figyelembe kell venni.
Németország észrevétele
(100)
Németország továbbra is azt az álláspontot képviseli, hogy a TAZV-létesítmény használati díjából adódó esetleges előny nem minősül állami támogatásnak, mert az N 644e/02 számú ügyben hozott bizottsági határozat Németország szerint a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer közvetett hatásaira, azaz a díjakra is kiterjed. Németország ezenkívül azzal érvel, hogy az intézkedés, amelyet az N 644e/02 számú ügyben hozott bizottsági határozat nem minősített állami támogatásnak, a használó szintjén sem minősülhet állami támogatásnak. Németország álláspontja szerint a Bizottság csak a Törvényszék Flughafen Leipzig-Halle GmbH ügyben hozott ítéletét (24) követően változtatta meg arra vonatkozó álláspontját, hogy az infrastruktúra üzemeltetőjének nyújtott támogatás továbbadható-e az infrastruktúra használójának.
(101)
Németország elismeri, hogy az N 644e/02 ügyben hozott határozat a TAZV számára biztosított beruházási támogatás nyújtásának időpontjában már nem volt hatályos. Ugyanakkor a német hatóságok hangsúlyozzák, hogy az N 644e/02 ügyben hozott határozat jogalapjául szolgáló jogszabály megegyezik azzal a jogszabállyal, amely alapján a TAZV javára az intézkedést meghozták. A jogalapot képező jogszabályt tulajdonképpen aktualizálták, de annak tartalma változatlan maradt. Így Németország azzal érvel, hogy a jogalap aktualizálása nem jelent automatikusan állami támogatásként történő besorolást.
(102)
Németország hangsúlyozza, hogy a költségszámítás átlátható és a jogszabályokban előírt módon történt.
A Propapier számára nem keletkezik gazdasági előny
(103)
Németország állást foglal azzal a három lehetséges számítási móddal kapcsolatban, amelyet a szennyvíztisztítási szolgáltatásokat igénybe vevő vállalkozásoknak felszámítandó díjak számításánál alkalmaznak (az eljárást megindító határozat (68) preambulumbekezdése): összköltség-számítási módszer, magánbefektető által megszabott ár, referenciaár.
Az összköltség kiszámításának módszere szerint a Propapier számára nem keletkezik előny
(104)
Németország nem fogadja el azt az álláspontot, hogy a Propapier által fizetett díj nem fedezi teljes mértékben a költségeket. A költségszámítás módját jogszabály írja elő (a díjnak alapvetően fedeznie kell a költségeket, azzal a kivétellel, hogy a harmadik fél által nyújtott támogatásokat a számított kamatok meghatározásánál nem kell figyelembe venni (25)). A jogszabályi előírások szerint a díjnak fedeznie kell a költségeket, de azokat nem haladhatja meg. A díj a TAZV minden költségét fedezi, beleértve a TAZV befektetett tőkében való részesedése utáni kamatokat is. A tartományi támogatások utáni fiktív kamatok felszámítása nem indokolt, mivel a TAZV-nál ezek a költségek nem merülnek fel.
(105)
A Propapiernak nem keletkezik szelektív előnye, mert az új létesítmény használati díjai valamennyi használó számára azonosak.
(106)
Hogy a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer keretében a szennyvíztisztító telep létesítésére nyújtott támogatás hiányában a díj magasabb lenne-e, az számos tényezőtől, például más pénzügyi források rendelkezésre állásától is függ.
(107)
A hatóságokat sem a „szennyező fizet” elve, sem az EU víz-keretirányelve nem kötelezi arra, hogy a befektetett tőke után számított kamat meghatározásánál figyelembe vegyék a támogatásokat. Az EU víz-keretirányelve előírja, hogy a vízszolgáltatások költségeinek meg kell térülniük, de a végrehajtásnál szabad mozgásteret biztosít a tagállamoknak. A szóban forgó esetben a használati díj a TAZV (a vízszolgáltatás) összes költségét fedezi. A „szennyező fizet” elve nem abszolút érvényű, de „figyelembe kell venni”. A szóban forgó ügyben ezt az biztosítja, hogy a használati díj kiszámításánál a TAZV összes költségét figyelembe vették.
(108)
Az EU víz-keretirányelve „megfelelő” hozzájárulásról beszél. Németország kijelenti, hogy a Propapier által fizetendő díjak Németország vagy az Európai Unió más területeivel összehasonlítva hasonló mértékűnek mondhatók. A német hatóságok ezenkívül megállapítják, hogy az EU víz-keretirányelve értelmében a tagállamok tekintettel lehetnek a költségek megtérítésének szociális, környezeti és gazdasági hatásaira, továbbá az érintett régiók földrajzi és éghajlati jellemzőire.
(109)
Németország kijelenti, hogy a Kimberly-Clark vagy az InfraLeuna ügyekkel való összehasonlítás (lásd az eljárást megindító határozat (70) preambulumbekezdését) nem elfogadható. A Kimberly-Clark ügy tárgya egy vállalkozásnak nyújtott kedvezményes díj, amelyre vonatkozóan fennáll a gyanú, hogy nem fedezi az összes költséget. A szóban forgó esetben a díj az összes költséget fedezi, és a díjszabás feltételei az összes használóra vonatkozóan azonosak. A Kimberly-Clark ügyben egy iparterületet egyetlen vállalkozás sajátos igényei szerint hasznosítottak, míg a szóban forgó esetben az iparterület hasznosítása több odatelepülő vállalkozás javára történt.
(110)
Az InfraLeuna ügyben hozott határozat tárgya magánvállalkozások magántulajdonban lévő infrastrukturális létesítmények használatára vonatkozó árképzése, míg a szóban forgó ügy települési infrastruktúra használatára és jogszabály által előírt, nem piaci feltételek alapján megszabott díjakra vonatkozik. A szóban forgó ügyben az infrastruktúra használói az összes olyan költséget viselik, amelyet egy szennyvíztisztítással foglalkozó társaságnak rendes körülmények között viselnie kell. Egy nem liberalizált szennyvíztisztítási piacon jogszabályok írják elő, hogy a díjszámításnál mely költségtényezőket kell figyelembe venni, és ez valamennyi vállalkozásra nézve azonos (KAG Brandenburg).
(111)
Az eljárást megindító határozatban hivatkozott, a Wagner és Weida Leder ügyekben hozott határozatok ((71) preambulumbekezdés és 19. lábjegyzet) magántulajdonban lévő szennyvíztisztító telepek létesítésére nyújtott támogatásokra vonatkoznak. A szóban forgó esetben azonban a Propapier nem tetszőleges magánberuházáshoz kap támogatást, hanem jogszabályban előírt használati díjakat fizet.
A magánbefektető kritériuma nem alkalmazható
(112)
Németország álláspontja szerint a víz nem szokásos kereskedelmi áru. Németországban a szennyvíztisztítási ágazat kommunális közszolgáltatók regionális monopóliumaira van felosztva. Ezért Németországban a szennyvíztisztítás nem gazdasági tevékenység, hanem a jogszabályok által az önkormányzatok számára előírt kötelező feladat. A TAZV hatóságként, nem pedig vállalkozásként működik, amelynek magatartása nem vizsgálható a piaci befektető kritériuma alapján. Németországban a közszolgáltatási hálózatokra történő csatlakozás és azok használata kötelező. Ez azt jelenti, hogy a használóknak az önkormányzati szolgáltatón kívül nincs lehetőségük másik szolgáltatót választani. A díjakat a hatóságoknak jogszabályban előírt módon kell kiszámítaniuk úgy, hogy azok nem haladhatják meg a költségeket.
(113)
Németországban a szennyvíztisztítási ágazatban magánvállalkozások csak korlátozottan tevékenykedhetnek. Ez azt jelenti, hogy magánvállalkozások ilyen tevékenységet csak a jogszabályokban előírt szennyvíz-elvezetési kötelezettségek műszaki teljesítése esetén, üzemvezetési vagy üzemeltetői szerződések alapján végezhetnek. A feladatért azonban ilyenkor is az önkormányzat viseli a felelősséget, és az önkormányzatot nem kötelezi jogszabály közbeszerzés kiírására. Magánvállalkozások elláthatnak műszaki feladatokat (vagy kivételes esetben a díjakat is megszabhatják), de a díjak ebben az esetben sem haladhatják meg a magánvállalkozók költségeit. A TAZV nem adott át harmadik félnek műszaki feladatokat.
(114)
Mivel a díjakat jogszabály írja elő, és a díjak nem léphetik túl a költségeket, ezért nem létezik az a piac, amelyen a magánvállalkozások nyereségszerzési céllal szennyvíztisztítási díjakat szabhatnának meg. Nincs verseny a fogyasztókért sem magánvállalkozások, sem magán- és közjogi vállalkozások között.
(115)
Németország álláspontja szerint ezért ebben az esetben nem lehet összehasonlítani az üzemeltető magatartását magánbefektetők magatartásával. A magánbefektető kritériuma ezért nem alkalmazható.
Referenciaárak
(116)
A szennyvíztisztító telepre való csatlakozási kötelezettség következtében nincs verseny, ezért olyan piaci ár sincs, amelyet az előny értékelésénél referenciaárként lehetne alkalmazni.
(117)
Németország visszautasítja a panaszosnak azt az állítását, hogy csak kevés papírgyár vesz igénybe települési szennyvízhálózatot, és kizárólag az e papírgyárakra vonatkozó adatoknak az ágazatra referenciaként történő alkalmazása ezért nem reprezentatív.
(118)
Németország észrevétele azt a helyesbítést is tartalmazza, hogy a Propapier nem 0,95 EUR/m3 díjat (mint ahogy az eljárást megindító határozat (72) és (80) preambulumbekezdéseiben szerepel), hanem 2010 óta 1,18 EUR/m3 összegű díjat fizet. Ez a díj az Európai Unió más területeivel összehasonlítva hasonló mértékűnek mondható, illetve semmi esetre nem mondható szokatlannak. A német papírgyárak szövetsége (Verband Deutscher Papierfabriken) által a német papíripari ágazat 68 %-át kitevő 77 vállalkozás körében végzett felmérés alapján 2007-ben az átlagos ár 1,12 EUR/m3 volt (az árak a 0,31 EUR/m3 és 2,20 EUR/m3 közötti értéktartományban mozogtak). A Propapier által fizetett díj ebben az értéktartományban található, méghozzá a szúrópróba révén meghatározott átlag felett.
(119)
Későbbi észrevételeiben Németország tájékoztatta a Bizottságot, hogy 2012-ben 1,41 EUR/m3-re emelték a díjat, hogy fedezzék a szennyvíztisztító telep kezdeti működési időszakának veszteségeit. 2013 elején az energiaköltségek csökkenése következtében 1,39 EUR/m3-re csökkentették a díjat, mivel a jogszabályok alapján a díjnak fedeznie kell a költségeket, de nem haladhatja meg azokat. Ezenkívül a Propapiernak a szennyvizet előkezelésnek kell alávetni, mielőtt azt a TAZV-létesítménybe vezetnék. Az előkezelés költsége megközelítőleg […] EUR/m3, amely alapján a Propapier számára a szennyvíztisztítás összköltsége […] EUR/m3; összehasonlításképpen: az ágazatban az átlagos költségek (2010) 1,27 EUR/m3-t tesznek ki.
(120)
Németország kijelenti, hogy az Európai Unió más papírgyárai által fizetett díjakkal való összehasonlítás a vizsgálathoz megfelelő referenciaként szolgál, hogy nem áll fenn gazdasági előny, és hogy a Bizottságnak az ilyen összehasonlítással kapcsolatos kételyei nem indokoltak.
(121)
Németország szerint a Bizottság által felsorolt példákban az összköltségek alapján megállapított átlagos árakról van szó. Németország szerint semmi nem utal arra, hogy ezek a díjak állami támogatást tartalmaznak.
(122)
Németország kijelenti, hogy a Lenzing Lyocell ügy (26) még akkor is releváns, ha tíz évvel ezelőtti tényállásra vonatkozik (mivel a Propapier a díj több mint kétszeresét fizeti, holott az elmúlt tíz évben a szennyvíztisztítási díjak nem nőttek 100 %-nál többel).
Létező támogatás
(123)
Németország két érvet hoz fel a mellett, hogy a díjak, amennyiben támogatásnak minősülnek, a 659/1999/EK rendelet 1. cikke b) pontjának v. alpontja értelmében miért tekintendők létező támogatásnak.
(124)
Németország felhívja a figyelmet, hogy a Bizottság az N 644e/02 ügyben hozott határozatában 2003-ban arra a következtetésre jutott, hogy a közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer nem jelent állami támogatást a szennyvíztisztító telepek üzemeltetőinek, amennyiben ezek - mint a TAZV - különleges célú közjogi társulások. A Bizottság ezt a megállapítását arra alapozta, hogy a különleges célú közjogi társulások kommunális felügyelet alá esnek, és általános gazdasági érdekű szolgáltatást nyújtanak. Amint azt az eljárást megindító határozat (57) preambulumbekezdésében a Bizottság maga is megállapította, a rendszert - még akkor is, ha a belső piac fejlődése következtében ma már állami támogatásnak minősülne - a 659/1999/EK rendelet 1. cikke b) pontjának v. alpontja értelmében létező támogatásnak kellene minősíteni.
(125)
Az e határozat (100) preambulumbekezdésében említettek szerint az N 644e/02 ügyben hozott határozat Németország szerint a közérdekű feladat közvetett hatásaira, így a díjakra is kiterjed. A díjakat nem kellett külön bejelenteni, mivel a díjszámítási módszer a rendszer végrehajtásának részét képezi.
(126)
Arra vonatkozóan, hogy a díjak létező támogatásnak minősülnek, Németország előadja, hogy ez a díjakban szereplő támogatás már az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződés 1958. január 1-i hatálybalépése előtt is jogszerű volt. Az EGK-Szerződés hatálybalépését megelőzően létező támogatás későbbi módosítások esetén is létező támogatás marad, amennyiben az eredeti támogatási rendszer „magját” nem módosítják (27). Tehát egy 1958. január 1-je előtt hatályos általános előírás pontosítása nem képez bejelentésköteles, új támogatást (28).
(127)
Németország kijelenti, hogy a kommunális adókról szóló törvény már az EGK-Szerződés 1958-as hatálybalépését megelőzően is hatályos volt, és azt követően is az maradt. A jelenleg hatályos KAG Brandenburg 6. cikkének (2) bekezdése - mivel Brandenburg az egykori Porosz Királyság területéhez tartozó részen fekszik - a Porosz Királyság kommunális adókról szóló 1893. július 14-i törvényére (PrKAG) és Bajorország önkormányzati adókról szóló törvényére (BayGAG) vezethető vissza. Ezt az érvet Németország a következő kiegészítő érvekkel támasztja alá:
a)
A hivatkozott törvények 1919 és 1933, valamint 1933 és 1945 között is hatályosak voltak.
b)
A régi szövetségi tartományok kommunális adókról szóló jelenlegi törvényei a PrKAG-ra vezethetők vissza.
c)
A KAG Brandenburg és a PrKAG között történelmi folytonosság áll fenn, annak ellenére is, hogy az új szövetségi tartományok Németország felosztása után sajátos helyzetbe kerültek.
a) kiegészítő érv
(128)
A PrKAG már lehetőséget ad arra, hogy az önkormányzatok díjakat szabjanak ki a közcélú infrastruktúra használatára vonatkozóan. Bajorországban 1938 óta hatályos Gebührenabgabengesetz (az önkormányzati adókról szóló törvény, amely más dél-német szövetségi tartományok egy sor hasonló törvényének alapját képezi) szintén lehetőséget ad erre (29). A PrKAG szerint a díjtételt úgy kell kiszámítani, hogy fedezze az intézkedés igazgatási és fenntartási költségeit, a befektetett tőke utáni kamat és törlesztés költségeit is beleértve. Bár a PrKAG szerint a díjaknak csak (az infrastruktúrára) befektetett tőke utáni kamattal kapcsolatos költségeket kell fedezniük, a háború utáni időszak PrKAG-t alkalmazó ítéletei azt sugallják, hogy a PrKAG szerint a harmadik fél által nyújtott támogatások után nem kell kamatot számítani.
(129)
A PrKAG-t, illetve más szövetségi tartományok hasonló törvényeit sem a weimari köztársaság idején, sem a nemzetiszocialista hatalomátvétel után nem helyezték hatályon kívül. Tehát ezek a törvények 1918 után is hatályosak maradtak.
b) kiegészítő érv
(130)
A második világháború után - az 1949. évi alaptörvény (a továbbiakban: 1949. évi alaptörvény) értelmében, amely szerint az 1949. évi alaptörvénynek nem ellentmondó törvények hatályosak maradnak (az 1949. évi alaptörvény 123. cikke), valamint azoknak a rendelkezéseknek az értelmében, amelyek szerint a szövetségi tartományok bizonyos területeken törvényeket hozhatnak - a PrKAG a szövetségi tartomány törvényeként továbbra is hatályban maradt. Tehát egyértelmű, hogy a PrKAG már az Európai Gazdasági Közösséget létrehozó szerződés hatálybalépése előtt is hatályos volt a német szövetségi tartományokban.
(131)
A Német Szövetségi Köztársaság 1949-es megalakítását követően a PrKAG-ot egyes nyugatnémet szövetségi tartományokban fokozatosan felváltotta az adott szövetségi tartomány kommunális adókról szóló saját törvénye. A szövetségi tartományok saját törvényei tehát az 1960-as és 1970-es évek során fokozatosan felváltották a PrKAG-ot, de ez csak pontosításokat és terminológiai kiigazításokat jelentett, miközben a törvény magja változatlan maradt. Nem történt változás arra vonatkozóan sem, hogy a harmadik fél által nyújtott támogatásokra nem alkalmazandó számított kamat (30). A PrKAG értelmében csak az idegen tőke után kell kamatot számítani. A szövetségi tartományok törvényei szerint a kamatszámítás a saját tőkére is kiterjed; azonban sem a PrKAG, sem a szövetségi tartományok törvényei nem írnak elő a támogatások után számítandó kamatot.
(132)
Németország ezért úgy véli, hogy a régi szövetségi tartományok kommunális adókról szóló jelenlegi törvényei a PrKAG-ra vezethetők vissza. Németország szerint a szóban forgó ügyben különösen fontos Észak-Rajna-Vesztfália szövetségi tartomány kommunális adókról szóló, 1969-es törvénye (a továbbiakban: KAG NW) (31), mivel ez az 1906-os PrKAG helyébe lépő törvény szolgált a KAG Brandenburg modelljéül; a KAG NW a szükséges fogalmi kiigazítások ellenére tartalmilag a PrKAG-nak felel meg (lásd e határozat (128) preambulumbekezdését). A PrKAG képezi más szövetségi tartományok (pl. Rajna-vidék-Pfalz, Schleswig-Holstein és Hessen) PrKAG helyébe lépő, kommunális adókról szóló törvényeinek alapját is.
c) kiegészítő érv
(133)
Németország kijelenti, hogy a KAG Brandenburg a második világháború után Németország felosztása következtében sajátos helyzetbe került. Az NDK megalakulását követően megszűnt Brandenburg és a többi keletnémet szövetségi tartomány saját hatáskörrel rendelkező helyi önkormányzatainak rendszere. A szabályozások a központosított kormányzás keretében születtek. Az 1990. május 17-i önkormányzati törvény (32) - amelyet az NDK parlamentje (Volkskammer) az 1990. október 3-i újraegyesítés előtt fogadott el - visszaállítja a helyi önkormányzatok rendszerét, és rögzíti, hogy az önkormányzatok saját felelősségi körben szabályozzák a települések pénzgazdálkodását. Az önkormányzatokat feljogosítják továbbá arra, hogy a kommunális szolgáltatásokra illetékeket és díjakat szabjanak ki.
(134)
Az 1991. június 27-i KAG Brandenburg alapját a KAG NW képezi és azzal csaknem teljes egészében megegyezik.
(135)
Az NDK eltérő jogi fejlődése ellenére a keletnémet és a nyugatnémet szövetségi tartományok kommunális adókról szóló jelenlegi törvényei között nem állapítható meg lényeges különbség. A KAG Brandenburg a PrKAG joghagyományát viszi tovább, nem pedig az egykori NDK joghagyományát. Intézményi folytonosság sem áll fenn az NDK (szenny)vízkezelő rendszere és Brandenburg tartomány jelenlegi szennyvíztisztítási rendszere között. Az 1990. május 17-i önkormányzati törvény képezi az új szövetségi tartományokban a kommunális adókról szóló törvények elfogadásának alapkövét. Az új szövetségi tartományok kommunális adókról szóló törvényei tartalmilag a régi szövetségi tartományok kommunális adókról szóló törvényeihez köthetők, amelyek pedig a PrKAG-ra vezethetők vissza. Ez annak egyenes következménye, hogy az új szövetségi tartományok az alaptörvénynek megfelelően léptek be a Németországi Szövetségi Köztársaságba. (33) Különösen jól látható ez a KAG Brandenburg keletkezésének történetéből. A KAG Brandenburg a PrKAG és a KAG NW által teremtett joghagyományt folytatja. Németország felosztása és a keletnémet szövetségi tartományok joghagyományának ennek következtében megszakadt folytonossága nem jelenthet hátrányt a KAG Brandenburg értelmezése során.
(136)
A KAG Brandenburg és a PrKAG között történelmi folytonosság áll fenn.
(137)
Németország azzal is érvel, hogy az EGK-Szerződés 1958-as hatálybalépését megelőzően is érvényes volt az egyenértékűség és a költségek megtérülésének elve. Az egyenértékűség elve megköveteli, hogy egy közszolgáltatásra kiszabott díj nem állhat súlyos aránytalanságban a közszolgáltatás értékével. Ez az alaptörvény által biztosított jogállamiság elvének alkotórésze. A költségek megtérülésének elve közvetlenül a PrKAG-ból következik. Még ha ezt az elvet nem is alkalmazzák szigorúan minden díjszámításnál, egy önkormányzat díjbevétele nem haladhatja meg jelentős mértékben az önkormányzat ráfordított kiadásait.
A jogos bizalom és az általános egyenlő bánásmód elvének betartása
(138)
Amennyiben a Bizottság a Propapier által fizetendő használati díjakat működési támogatásnak minősítené, és a támogatási elemek visszafizettetéséről határozna, az Németország szerint sértené a jogos bizalom és az általános egyenlő bánásmód elvét.
(139)
A jogos bizalom elve szerint i. egy uniós szervnek megalapozott várakozásokat kell ébresztenie az érintettekben; és ii. egy körültekintő és megfontolt gazdasági szereplő nem lehet abban a helyzetben, hogy előre lássa az érdekeit esetlegesen érintő intézkedések elfogadását.
(140)
Mivel (az N 644e/02 ügyben hozott határozattal jóváhagyott) közérdekű feladattal kapcsolatos rendszer nem minősült állami támogatásnak, a Propapiernak az a megalapozott várakozása alakulhatott ki, hogy nem áll fenn javára nyújtott támogatás. E rendszer uniós joggal való összeegyeztethetőségét korábban nem vonták kétségbe, mivel az Európai Bizottság hasonló rendszereket korábbiakban soha nem vizsgált.
(141)
Amennyiben a Bizottság működési támogatást állapít meg, a díjakban nem szereplő támogatási elemek visszafizettetése az egyenlő bánásmód elvét is sérti, amely elv értelmében azonos tényállásokat azonos módon kell kezelni. A visszafizettetés a Propapier versenytársai számára előnyt nyújt.
4.3. A NÉMET ÖNKORMÁNYZATI TÁRSULÁSOK ÉS A VKU ÉSZREVÉTELE
(142)
A német önkormányzati társulások és a VKU üdvözlik Németország 2011. január 28-i észrevételét, amelynek megfogalmazásában maguk is közreműködtek. Főként arra az érvre hivatkoznak, hogy Németországban a szennyvíztisztítás nem gazdasági tevékenység, hanem a jogszabályok által az önkormányzatok számára előírt feladat. Az önkormányzatok a kötelező önkormányzati kommunális feladatok keretében a polgárok érdekében magukra vállalják ennek a tevékenységnek a szervezését és finanszírozását.
(143)
A német önkormányzati társulások és a VKU kijelentik, hogy a KAG Brandenburg 6. cikke (2) bekezdésének ötödik mondata - amely szerint a szennyvíztisztító telep használati díjainak fedezniük kell a költségeket, a számított kamatokat és a számított értékcsökkenést, miközben a támogatásokat a befektetett saját tőke utáni számított kamatok meghatározásánál nem kell figyelembe venni - a fogyasztók érdekeit védi. Mivel a harmadik fél által nyújtott támogatások nem képezik az önkormányzat által befektetett saját tőke részét, ezért az önkormányzatok felé e támogatások után a fogyasztókkal nem fizettethető kamat.
5. AZ INTÉZKEDÉS ÉRTÉKELÉSE AZ ÁLLAMI TÁMOGATÁSOKRA VONATKOZÓ JOGSZABÁLYOK SZERINT
(144)
A szóban forgó intézkedések állami támogatásnak minősülnek, amennyiben a következő előfeltételek teljesülnek: i. az intézkedés állam által vagy állami forrásból nyújtott támogatás; ii. a vállalkozásnak gazdasági előnye származik az intézkedésből; iii. ez az előny szelektív; és iv. az intézkedés torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, és érinti a tagállamok közötti kereskedelmet. Állami támogatás akkor áll fenn, ha az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésében felsorolt feltételek együttesen teljesülnek.
(145)
Már az eljárást megindító határozat sem vitatta, hogy a szóban forgó összes intézkedés állami forrásfelhasználással történt, és hogy az intézkedések torzíthatják a versenyt és a belső piaci kereskedelmet.
(146)
A Bizottság a panaszokkal kapcsolatosan megállapítja, hogy különbséget kell tenni i. a célzott infrastrukturális intézkedések (szennyvíztisztító telep létesítése és bizonyos egyéb infrastrukturális projektek az iparterület bővítési területén, ahol a Propapier új gyára található) révén a Propapier javára nyújtott állítólagos állami támogatás; és ii. a csökkentett használati díjak formájában a Propapier számára nyújtott állítólagos támogatás között.
5.1. AZ ÁLLAMI FORRÁSBÓL FINANSZÍROZOTT INFRASTRUKTURÁLIS PROJEKTEK ÁLTALÁNOS CÉLÚ VAGY KIZÁRÓLAG A PROPAPIERNAK SZÁNT INFRASTRUKTÚRÁNAK MINŐSÜLNEK?
(147)
A Bizottság a korábbiakban azt az álláspontot képviselte, hogy az önkormányzatok az igazgatásuk alá tartozó területen végezhetnek területrendezési munkálatokat. Tehát az önkormányzatok finanszírozhatnak a lakosság érdekeit szolgáló infrastruktúrákat. A Bizottság véleménye szerint nem lényeges, milyen okból építik ki az infrastruktúrát, amíg az a közérdeket szolgálja. Ha azonban az infrastruktúra csak egy magánvállalkozás érdekeit szolgálja, akkor ennek a magánvállalkozásnak kell vállalnia a finanszírozást. Ez abból vezethető le, hogy a Bizottságnak az állami támogatások esetén az intézkedés gyakorlati hatásait kell vizsgálnia, nem pedig az intézkedés céljait. Ezért a Bizottság véleménye szerint a szóban forgó ügyben azt kell megvizsgálni, mely infrastruktúrák szolgálják a közérdeket (beleértve a Propapier érdekeit is), és mely infrastruktúrák szolgálják kizárólag a Propapier érdekeit. A Propapiernak csak ez utóbbiakat kell finanszíroznia (34).
(148)
A Bizottság megállapítja, hogy a parkoló, az út és az Odera-Spree-csatorna üzemeltetői az Európai Unió versenyjoga értelmében nem minősülnek vállalkozásnak, mivel ezen infrastruktúrák használata ingyenes. Ezért a szóban forgó ügyben nem merül fel az a kérdés, hogy ezen infrastruktúrák tulajdonosai és üzemeltetői kaptak-e állami támogatást.
5.1.1. Parkoló
(149)
A panaszos előadja, hogy a parkoló fekvése kedvezőtlen és távol eső ahhoz, hogy más belvárosi vállalkozásokat is kiszolgáljon, így nem teszi lehetővé a város számára a belvárosi tehergépjármű-parkolók megszüntetését. Németország valójában nem bizonyította be ennek ellenkezőjét; önmagában azonban az, hogy egy parkoló egy vállalat közvetlen szomszédságában található, még nem jelenti automatikusan azt, hogy a parkolót kifejezetten ennek a vállalatnak építették, vagy elsődlegesen ennek a vállalatnak az érdekeit szolgálja. A panaszos által említett közlekedési tábla (lásd a (46) preambulumbekezdést), amely azt jelezte, mely tehergépjármű-parkolóhelyek tartoznak az erőműhöz, csak átmeneti jelleggel, az erőműben folyó és 2011. március végén lezárult építési munkálatok miatt volt kihelyezve. A Bizottság megállapítja, hogy a parkoló szabadon megközelíthető, a közúton ki van táblázva, és a tábla nem utal egyetlen konkrét vállalatra sem. Hogy egy parkolóhoz tartoznak-e az utazók felfrissülését szolgáló létesítmények, a parkoló általános infrastrukturális besorolása szempontjából nem releváns.
(150)
Németország elegendő bizonyítékot nyújtott be arra nézve, hogy a parkolót nem kifejezetten a Propapier számára, hanem az iparterület átfogó gazdasági tervezési koncepciójának részeként hozták létre. Ezenkívül a Propapier 27 tehergépjármű és 213 személygépjármű számára helyet biztosító saját parkolóhelyekkel is rendelkezik. Tervbe vették további 120 személygépjármű-parkolóhely kiépítését is (már az építési engedélyt is megkapták). Németország már az eljárást megindító határozat kibocsátásának időpontjában kijelentette, hogy a Propapier saját parkolóhelyei elegendőek munkatársai, beszállítói és látogatói gépjárműveinek parkolására.
(151)
A fenti megfontolások alapján a Bizottság megerősíti az eljárást megindító határozatban képviselt előzetes álláspontját, amely szerint a parkolót nem kizárólag a Propapiernak szánták, és nem tartalmaz állami támogatási elemet.
5.1.2. Út
(152)
A szóban forgó út közút. Az út az iparterület hasznosítására irányuló, átfogó koncepció része, amely koncepció tervezését már 1993-ban elkezdték, tehát jóval azelőtt, hogy a Propapier az iparterületre történő odatelepüléséről döntött. A panaszos állításától eltérően az út nem ér véget a papírgyár mögött néhány méterrel, hanem összeköti a jelenlegi iparterületet és annak északi bővítési területét a B 112-es számú főúttal. Az út utolsó szakasza 2013 januárjában készült el. Az új út más vállalkozások érdekét is szolgálhatja, mivel további fejlesztési lehetőségeket kínál az ArcelorMittal iparterület és egyéb iparterületek felé. Az út csökkentheti az ipari és üzleti forgalom számára a Frankfurt an der Oder eléréséhez szükséges menetidőt, és a frankfurti vállalkozások számára könnyebben elérhetővé teszi Eisenhüttenstadt folyami kikötőjét.
(153)
A Bizottság ezért megerősíti az eljárást megindító határozatban képviselt előzetes álláspontját, amely szerint az utat nem a Propapiernak szánták, és nem tartalmaz állami támogatási elemet.
5.1.3. Az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése/mélyítése
(154)
A panaszos panaszában kijelentette, hogy az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése és mélyítése keretébe tartozó infrastrukturális intézkedések kizárólag a Propapierra irányultak, és a Propapier számára nyújtott állami támogatást tartalmaznak. 2008-ban Eisenhüttenstadt bővítette az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterületet, hogy ezzel vállalkozásokat vonzzon a térségbe. 2003 óta a transzeurópai hálózatok (TEN) részét képező csatorna teljes hosszán folyik a zsiliprendszer kiépítése. Semmi nem utal azonban arra, hogy ok-okozati összefüggés állna fenn az infrastrukturális intézkedések és a Propapiernak az iparterületre történő odatelepülése között, vagy hogy ezek az intézkedések szelektív előnyt jelentenének a Propapier számára; a Bizottság egyetért Németországgal abban is, hogy az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése és mélyítése a csatorna szükséges és rendszeres karbantartásának részét képezi.
(155)
A Bizottság ezért megerősíti az eljárást megindító határozatban képviselt előzetes álláspontját, amely szerint az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése és mélyítése nem jelent szelektív előnyt a Propapier számára, és nem tartalmaz állami támogatási elemet.
5.1.4. Szennyvíztisztító telep
(156)
A Bizottság megállapítja, hogy a jelenlegi szennyvíztisztítási infrastruktúra kapacitása az Odera-Spree-csatorna melletti bővített iparterületen kívül korlátozott. A meglévő eisenhüttenstadti szennyvíztisztító telep maradék kapacitása csupán egy további kisebb beruházó igényeit tudta volna kielégíteni, azonban akkor már nem lett volna elegendő, ha egy nagyobb vagy több kisebb beruházó telepedett volna le az új iparterületre.
(157)
A Bizottság ezenkívül megállapítja, hogy a TAZV-szennyvíztisztító telepet nem kifejezetten a Propapier számára hozták létre. A létesítmény építése - egyéb, a 2004 és 2006 közötti időszakban megvalósítandó potenciális beruházásokkal együtt - már jóval a Propapier odatelepülése előtt tervbe volt véve. Németország bizonyítékokat terjesztett elő arra nézve, hogy a szennyvíztisztító telep létesítése már az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület gazdasági hasznosítása keretében tervbe volt véve. Németország bizonyítékokat terjesztett elő arra nézve is, hogy az Odera-Spree-csatorna mellett található iparterület bővítési területét több kampány során is reklámozták a befektetőknek, ezek a kampányok azonban mindeddig nem hoztak sikert, mivel a regionális hatóságoknak eddig nem sikerült további befektetőket (a Propapieron, az EnBW-n és a 5N PV-n kívül) az iparterületre vonzaniuk.
(158)
Jóllehet a szennyvíztisztító telepet műszakilag - anaerob első tisztítási fokozatának köszönhetően - úgy alakították ki, hogy az erősen szennyezett ipari szennyvizeket, például a használt papírból hullámpapírdoboz-alapanyagokat gyártó papírgyárak szennyvizeit tisztítani tudja, az anaerob első tisztítási fokozat más olyan használók számára is érdekes lehet, amelyeknél szerves anyagokkal erősen szennyezett ipari szennyvizek keletkeznek, mint például az élelmiszer-ipari és az italgyártó vállalatok esetében. Ezenkívül az anaerob első tisztítási fokozattal is rendelkező szennyvíztisztító telepek számos gazdasági és környezeti előnyt nyújtanak a szerves anyagokkal erősen szennyezett ipari szennyvizek tisztítása szempontjából.
(159)
Jóllehet a TAZV-létesítmény jelenlegi kapacitásai elsősorban a Propapier igényeit elégítik ki, a létesítményt az iparterületre települt másik két vállalat is azonos feltételek mellett használja. A moduláris felépítés lehetővé teszi a létesítmény bővítését és ezáltal további használók szennyvizeinek tisztítását. A jelenlegi szabad kapacitás moduláris bővítés nélkül is mintegy [20-40] %-ot tesz ki, amelyet más vállalatok igénybe vehetnek szennyvizeik tisztítására; ugyanakkor a jelenlegi összkapacitást a kétszeresére lehet növelni (lásd a (80)-(84) preambulumbekezdést). A szennyvíztisztító telephez megkülönböztetésmentesen minden használó hozzáférhet (az iparterületre települő új befektetőknek kötelező a rácsatlakozás és a használat), és a létesítmény nem csak a papíriparban tevékenykedő vállalkozások szennyvizeit képes tisztítani.
(160)
A Bizottság véleménye szerint az, hogy jelenleg túlnyomórészt a Propapier használja a TAZV-létesítményt (átlagosan [ 70] %-ban és legfeljebb [ 70] %-ban), nem jelenti feltétlenül, hogy a létesítmény célzott infrastruktúrának minősül, mivel annak moduláris felépítése - tekintettel a korlátozott költségvetési forrásokra - gazdasági szempontból ésszerűnek mondható. A panaszos állításával szemben a TAZV-létesítmény kapacitásának megduplázásához szükséges költségek, amelyek Németország becslése szerint az első beruházás költségeinek kevesebb mint 50 %-át teszik ki, azt igazolják, hogy a létesítmény moduláris felépítése méretgazdaságosságot tesz lehetővé.
(161)
A Bizottság a szűkös forrásokkal való jó gazdálkodásnak tekinti azt, hogy a szennyvíztisztító telep létesítésére nyújtott regionális támogatás feltételéül szabták, hogy egy nagybefektetőnek (ez esetben a Propapiernak) az iparterület bővítési területére kell települnie, mivel nem ésszerű nagyméretű közcélú infrastruktúra építésébe kezdeni, ha nem garantálható, hogy az infrastruktúrát használni is fogják, és ugyanúgy nem ésszerű túlméretezni az infrastruktúrát.
(162)
A Németország által rendelkezésre bocsátott számok alapján el lehet vetni azt az érvet, amely szerint a papírgyárak általában saját szennyvíztisztító teleppel rendelkeznek. Még ha egyes papíripari (és egyéb ágazatbeli) vállalkozások saját szennyvíz(elő)tisztító teleppel is rendelkeznek, ez a körülmény önmagában még nem utal arra, hogy az állam a használóknak előnyt nyújt azokban az esetekben, amelyekben ipari használók a közszolgáltatási szennyvíztisztító telepeket használják, hiszen a használók az általuk fizetett díjak formájában idővel fedezik a felmerülő költségeket.
(163)
A Bizottság ezért azt a következtetést vonja le, hogy a szennyvíztisztító telep általános célú infrastruktúra, és így a TAZV-létesítménynek nyújtott támogatás nem minősül a Propapiernak nyújtott beruházási támogatásnak. A parkoló, az út és az Odera-Spree-csatorna üzemeltetésétől eltérően a szennyvíztisztító telep üzemeltetése gazdasági tevékenység, mivel az üzemeltető díjazás ellenében kínál egy szolgáltatást (szennyvíztisztítást) a piacon. A Bizottság azonban megállapította, hogy egy esetleg a TAZV-nak nyújtott támogatás minden esetben létező támogatásnak minősül (az eljárást megindító határozat (51)-(57) preambulumbekezdése). Ezért a TAZV-nak nyújtott esetleges támogatásokat e határozatban a továbbiakban nem kell vizsgálni.
(164)
A Bizottság összességében azt a következtetést vonja le, hogy az iparterület bővítési területén - ahol a Propapier gyára található - állami forrásból finanszírozott infrastrukturális projekteket nem kizárólag a papírgyár számára hozták létre, így nem minősülnek célzott infrastruktúrának és a Propapier számára nyújtott állami támogatásnak. Ez azt jelenti, hogy ezek a támogatott beruházások a regionális támogatásra vonatkozó iránymutatás 60. pontja értelmében nem tekinthetők egyetlen beruházásnak a Propapier papírgyár beruházási támogatása tekintetében, amelyet a Bizottság az SA.23827 (2013/C) ügyben hozott végleges határozatában hagyott jóvá (lásd a 4. lábjegyzetet). Ezért e határozat nem érinti az említett határozat tárgyát képező, a Propapier számára nyújtott beruházási támogatás értékelését.
5.2. ÁLLAMI TÁMOGATÁSNAK MINŐSÜLNEK A SZENNYVÍZTISZTÍTÓ TELEP CSÖKKENTETT HASZNÁLATI DÍJAI?
(165)
Németország azon érvével kapcsolatban, hogy egy, a Bizottság által nem támogatásnak minősített rendszer keretében az üzemeltető számára nyújtott intézkedés esetén nem adható tovább „támogatás” az érintett infrastruktúra használójának, a Bizottság ismételten felhívja a figyelmet arra, hogy az N 644e/02 támogatási ügyben hozott bizottsági határozat nem tartalmaz semmilyen kijelentést arra vonatkozóan, hogy az infrastruktúra használati díjai adott esetben az infrastruktúra használója számára nyújtott támogatásnak minősülnek-e. A Bizottság fenntartja az eljárást megindító határozatban tett megállapítását, amely szerint nem hoztak tudomására olyan díjszabályozást, amely a bejelentett rendszer keretében nyújtott támogatásokra vonatkozna; ezért a rendszer jóváhagyására vonatkozó határozat nem tekinthető olyan közvetve megengedett támogatások jóváhagyásának, amelyek jogalapját a kommunális adókról szóló törvény képezné.
(166)
Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy a verseny torzításával fenyeget, amennyiben befolyásolja a tagállamok közötti kereskedelmet.
(167)
Az állami támogatás fennállását attól függetlenül kell megállapítani, i. hogy az EU víz-keretirányelve és az irányelvet a nemzeti jogba átültető német jogszabályok előírják-e a szennyvíztisztítási szolgáltatások rendelkezésre bocsátási költségeinek megtérülését; és ii. hogy a díjak összhangban vannak-e ezeknek a jogszabályoknak a rendelkezéseivel. Másképp fogalmazva, az EU víz-keretirányelvével és a hatályos német jogszabályokkal összhangban álló intézkedések is minősülhetnek állami támogatásnak, amennyiben az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdésében foglalt valamennyi feltétel teljesül (lásd a (144) preambulumbekezdést).
Állami forrás és az államnak való betudhatóság
(168)
A szennyvíztisztító telep használati díjait a KAG Brandenburg 6. cikkével összhangban állapították meg és vetették ki. Ha a díjakat úgy állapítják meg, hogy azok alacsonyabbak annál, mint amit egy magánbefektető határozott volna meg, az bevételkiesést jelent az önkormányzat számára.
(169)
Ezért ebben az esetben az intézkedés az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése értelmében a tagállamok által vagy állami forrásból nyújtott támogatásnak minősülne, mivel a Propapiernak biztosított előny miatt az önkormányzat bevétele csökkenne.
(170)
Ha a díjak mértékét úgy állapítják meg, hogy abból egy vállalkozásnak előnye származik, akkor az is az államnak tudható be, mivel a díjakat egy közjogi intézmény - Eisenhüttenstadt önkormányzata - állapította meg.
Gazdasági előny
(171)
Ahogy az eljárást megindító határozat (35) kifejti, a Bizottságnak meg kellett vizsgálnia, hogy a Propapier által fizetendő szennyvíztisztítási díjakat úgy állapították-e meg, hogy abból a Propapiernak (szelektív) gazdasági előnye keletkezett.
(172)
A Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint az „előny” fogalma nemcsak az olyan ténylegesen nyújtott juttatásokat foglalja magában, mint például a támogatások, hanem az olyan intézkedéseket is, amelyek különböző formát öltve enyhítik a vállalkozás által általában viselendő terheket, és amelyek így anélkül, hogy a szó szoros értelmében támogatások lennének, ugyanolyan jelleggel és hatással rendelkeznek (36).
(173)
Ha ezt a szóban forgó esetre alkalmazzuk, felmerül a kérdés, hogy a Propapier által fizetendő szennyvíztisztítási díjak alacsonyabbak-e azoknál a költségeknél, amelyek egy hasonló vállalkozást a szokásos piaci körülmények között terhelnének, azaz a díjak mértéke összhangban van-e a piacgazdasági szereplő elvével. Ennek megválaszolására a Bizottság szerint két lehetőség kínálkozik:
-
A Propapier által fizetett ár összehasonlítása azzal a referenciaárral, amelyet az érintett tagállamban a szennyvíztisztításért általában kiszabnak.
-
A jövedelmezőség előzetes elemzése, amelyből kiderül, hogy egy magánszolgáltató azonos mértékű díjakat szabott volna-e ki.
Referenciaárak
(174)
Figyelembe véve a piac Németország által leírt szerkezetét (lásd a (112)-(113) preambulumbekezdést) és azt a tényt, hogy az üzemeltetők (beleértve a magánüzemeltetőket is) nem szabhatják meg szabadon szolgáltatásaik árát, mivel az árakat (a KAG Brandenburg révén) jogszabály határozza meg, a Bizottság véleménye szerint nem lehet olyan referenciaárakat megállapítani, amelyeket egy magánüzemeltető szokásos piaci körülmények között kiszabna.
(175)
A Bizottság ezenkívül megállapítja, hogy Németország rendelkezésre bocsátott adatokat arra vonatkozóan, milyen árakat fizetnek azon ágazat vállalkozásai, amely ágazatban a Propapier tevékenykedik. Németország kijelenti ugyan, hogy a rendelkezésre bocsátott referenciaárak a költségeket teljes mértékben tükröző átlagos árak, semmi nem utal azonban arra, hogy ezek a díjak tartalmaznak-e állami támogatásokat. Így a Bizottság továbbra is kétségesnek tartja, hogy ezek az adatok alkalmazhatók-e az összehasonlítás alapjául. Ez mindenekelőtt arra vezethető vissza, hogy a Bizottság véleménye szerint előfordulhat, hogy ezeket az árakat a költségek különböző módszerrel történő figyelembevételével állapították meg, és nem lehet biztosan tudni, hogy tartalmaznak-e állami támogatásokat.
A jövedelmezőség előzetes elemzése
(176)
A Bizottság véleménye szerint megbízható piaci referenciaértékek hiányában más általánosan elismert standard értékelési módszerrel lehet megállapítani, hogy egy jogügylet a szokásos piaci feltételekkel történt-e. A Bizottság véleménye szerint olyan infrastruktúrák esetében, amelyek minden használó számára hozzáférhetőek, tehát nem egy bizonyos használót szolgálnak, akkor teljesül a piacgazdasági befektető/szereplő elve, ha az infrastruktúra használói a jövedelmezőség előzetes elemzése alapján összességében hozzájárulnak az üzemeltető jövedelmezőségéhez (37).
(177)
Ez akkor teljesül, ha az üzemeltető és az egyes használók közötti megállapodás lehetővé teszi, hogy az üzemeltető a megállapodásból eredő költségeit megalapozott középtávú kilátások alapján megfelelő haszonkulcs mellett fedezze (38).
(178)
Ezenkívül az elemzés során figyelembe kell venni az üzemeltető számára az adott használó tevékenységével kapcsolatban keletkező valamennyi bevételt és várható költségnövekményt (39).
(179)
A költségnövekmények a kiadások, illetve beruházások összes, a használó jelenléte révén keletkezett kategóriáját, például munkaerő-, berendezési- és beruházásiköltség-növekményeket (40) is magukban foglalják. Nem vehetők figyelembe azonban azok a költségek, amelyeket az üzemeltetőnek a használóval kötött megállapodástól függetlenül is mindenképpen viselnie kellene.
(180)
E szempontok alapján a Bizottság úgy véli, hogy a piacgazdasági befektető/szereplő elve teljesül, azaz a csökkentett díj a következő okokból nem jelent előnyt a Propapier számára:
a)
A szennyvíztisztító telep minden használó számára hozzáférhető, és azt nem a Propapiernak szánták.
b)
A Propapier által fizetett díj magában foglalja az üzemeltetési, fenntartási, karbantartási, munkaerő- és adóügyi igazgatási költségeket, a számított értékcsökkenéseket, valamint a szennyvíztisztító telepbe befektetett saját tőke 20 %-a utáni számított kamatokat. A díj ezáltal a Propapier tevékenységével kapcsolatosan a szennyvíztisztító telep üzemeltetőjénél felmerülő összes költségnövekményt lefedi.
(181)
A díjak által a költségnövekményeken kívül fedezendő megfelelő haszonkulccsal kapcsolatban meg kell állapítani, hogy a díjak a szóban forgó esetben nemcsak a költségnövekményeket fedezik, hanem a befektetett saját tőke 20 %-a utáni számított kamatokat is. Bár a költségnövekmények kiszámítására alkalmazandó fenti meghatározás ezt nem sorolja kifejezetten a megfelelő nyereség körébe, ez az üzemeltető számára - a megfelelő nyereséghez hasonlóan - pótlólagos bevételt jelent.
(182)
Mivel a díjak a Propapiernak nem nyújtanak előnyt, és ezáltal nem minősülnek állami támogatásnak, a Bizottságnak nem kellett megvizsgálnia, hogy létező támogatást (lásd a (123)-(137) preambulumbekezdést) vagy működési támogatást (lásd a (26) preambulumbekezdést) jelentenek-e, és hogy egy ilyen működési támogatás összeegyeztethető-e a belső piaccal. E megállapításra tekintettel a Bizottság azt a kérdést is nyitva hagyhatja, hogy a díjak visszafizettetése (amennyiben azok működési támogatásnak minősülnének) sértené-e a jogos bizalom és az egyenlő bánásmód elvét.
6. KÖVETKEZTETÉS
(183)
A Bizottság ezért azt a következtetést vonja le, hogy sem a TAZV-szennyvíztisztító telep létesítése, sem a parkoló megépítése, sem az új út, sem az Odera-Spree-csatorna kiszélesítése/mélyítése nem minősül célzott infrastrukturális intézkedésnek.
(184)
A Bizottság megállapítja továbbá, hogy a szennyvíztisztításért kiszabott díjak nem minősülnek állami támogatásnak. Teljesül a piacgazdasági befektető/szereplő elve, és így a Propapier PM2 GmbH számára nem keletkezik gazdasági előny,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Németország által végrehajtott infrastrukturális intézkedések nem minősülnek a Propapier PM2 GmbH számára létrehozott infrastruktúrának. A TAZV által a szennyvíztisztító telep használatáért a Propapier számára kiszabott díjak nem tartalmaznak állami támogatást. Ezért az infrastrukturális intézkedések és a díj megállapításánál alkalmazott szabályok az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdése értelmében nem minősülnek állami támogatásnak.
2. cikk
Ennek a határozatnak a Németországi Szövetségi Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 1-jén.