ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. března 2014
o státní podpoře SA.34572 (13/C) (ex 13/NN), kterou poskytlo Řecko společnosti Larco General Mining & Metallurgical Company S.A.
(oznámeno pod číslem C(2014) 1818)
(Pouze anglické znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/539/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1),
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
(1)
V rámci svého ekonomického ozdravného programu zahájilo Řecko program privatizace (2). K privatizaci byla jako státní podnik určena i společnost Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. (dále jen „společnost Larco“).
(2)
V březnu 2012 Fond pro správu majetku Řecké republiky (Hellenic Republic Asset Development Fund, dále jen „HRADF“) (3) informoval Komisi o navrhované privatizaci společnosti Larco. Aby se objasnilo, zda mohou v souvislosti s privatizačním projektem vyvstat nějaké problémy spojené se státní podporou, zahájila Komise řízení z moci úřední a v dubnu 2012 zahájila předběžné posouzení.
(3)
V rámci těchto jednání z odpovědi řeckých úřadů na dotazník ze dne 16. března 2012 vyplynulo, že společnost Larco měla již dříve užitek ze státních opatření. Komise požádala o další informace prostřednictvím e-mailových zpráv ze dne 18. dubna 2012, 24. dubna 2012, 5. července 2012, 22. srpna 2012 a 7. prosince 2012, a dopisy ze dne 4. května 2012 a 14. ledna 2013, na něž řecké orgány odpověděly dne 20. dubna 2012, 26. dubna 2012, 3. října 2012, 13. listopadu 2012, 15. listopadu 2012, 7. prosince 2012, 24. prosince 2012 a 18. ledna 2013. Setkání útvarů Komise a zástupců řeckých orgánů se uskutečnilo ve dnech 30. dubna 2012 a 11. září 2012 v Aténách a dne 25. ledna 2013 v Bruselu.
(4)
Dopisem ze dne 6. března 2013 (dále jen „rozhodnutí ze dne 6. března 2013“) Komise sdělila Řecku, že se rozhodla zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy, pokud jde o některá opatření podpory popsaná v části 2.2. níže (dále jen „formální vyšetřovací řízení“).
(5)
Rozhodnutí ze dne 6. března 2013 bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (4). Komise vyzvala řecké orgány a zúčastněné strany, aby předložily své připomínky k opatřením podpory.
(6)
Komise obdržela vyjádření od řeckých orgánů dne 30. dubna 2013. Od zúčastněných stran žádné připomínky neobdržela.
(7)
Dne 21. ledna 2014 řecké orgány e-mailem informovaly Komisi, že souhlasí s přijetím rozhodnutí v anglickém jazyce.
2. POPIS OPATŘENÍ PODPORY
2.1. Příjemce
(8)
Společnost Larco se zabývá těžbou a zpracováním lateritu, těžbou lignitu a výrobou feroniklu a vedlejších produktů. Mezi činnosti společnosti patří průzkum, vývoj, těžba, tavba a obchodování s vlastními výrobky na celém světě. Společnost Larco je jedním z největších výrobců feroniklu na světě. V roce 2012 měla společnost 960 zaměstnanců, čímž se řadí mezi velké podniky (5).
(9)
V době, kdy probíhalo formální vyšetřovací řízení, vlastnil 55,2 % akcií společnosti Larco řecký stát prostřednictvím HRADF, 33,4 % vlastnila Řecká národní banka (National Bank of Greece S.A., soukromá finanční instituce, dále jen „NBG“) a 11,4 % vlastnila společnost Public Power Corporation S.A. (zavedený výrobce elektrické energie v Řecku, v němž je řecký stát majoritním držitelem akcií, dále jen „PPC“).
(10)
Společnost Larco provozuje huť ve městě Larymna ve středním Řecku. Společnost Larco rovněž vlastní těžební práva ve čtyřech lokalitách v různých částech Řecka: v dolech Agios Ioannis (poblíž města Larymna), v dolech Evia, v dolech Kastoria a v lignitovém dole Servia.
(11)
Společnost Larco byla založena jako nová právnická osoba v roce 1989 po likvidaci společnosti Hellenic Mining and Metallurgical S.A. ve městě Larymna (dále jen „někdejší společnost Larco“). Někdejší společnost Larco je stále v likvidaci, ale její aktiva byla spolu s odpovídajícími závazky v roce 1989 převedena do společnosti Larco. Někdejší společnost Larco je tedy věřitelem nynější společnosti Larco.
2.2. Popis jednotlivých opatření
2.2.1. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(12)
V dubnu 1998 bylo dosaženo dohody o vyrovnání pohledávek mezi společností Larco a jejími největšími věřiteli, zejména někdejší společností Larco, společností PPC a řeckým státem. Podle dohody z roku 1998 měly být závazky společnosti Larco vůči těmto věřitelům spravovány s úrokem 6 % per annum (dále jen „p.a.“). Dluh vůči řeckému státu nicméně zůstal stabilní či přinejmenším od roku 2004 mírně vzrostl (6), zatímco závazky vůči společnosti PPC a někdejší společnosti Larco byly vyrovnány či poklesly (7).
(13)
Zdá se tedy, že stát nakládal se svými pohledávkami za společností Larco jiným způsobem než druzí dva věřitelé.
2.2.2. Opatření 2: státní záruka poskytnutá v roce 2008
(14)
Dne 22. prosince 2008 poskytl stát záruku za úvěr pro společnost Larco od banky ATE ve výši 30 milionů EUR. Záruka se vztahovala na 100 % úvěru po dobu až 3 let a prémie za záruku činila 1 % p.a.
2.2.3. Opatření 3: navýšení kapitálu v roce 2009
(15)
V roce 2009 s ohledem na záporné hodnoty vlastního kapitálu správní rada společnosti Larco navrhla navýšit základní kapitál o 134 milionů EUR, což všichni tři akcionáři schválili. Nicméně pouze řecký stát využil svá práva v plném rozsahu, zatímco banka NBG využila svá práva částečně a společnost PPC se na navýšení kapitálu nijak nepodílela. Na navýšení základního kapitálu se nepodíleli žádní noví akcionáři.
(16)
Skutečné navýšení základního kapitálu činilo pouze o 65,5 milionu EUR, z čehož stát přispěl přibližně 45 miliony EUR (69 % celkového kapitálového vkladu) a banka NBG přispěla 20,5 milionu EUR (31 %). I přes obtížnou finanční situaci společnosti Larco se zdá, že navýšení kapitálu nebylo založeno na restrukturalizačním plánu, který by obnovil životaschopnost společnosti, zatímco banka NBG podle všeho odepsala účetní hodnotu společnosti „protože banka NBG nepředpokládá, že získá zpět účetní hodnotu investice, jelikož společnost čelí vážným finančním problémům“ (8) (viz 45. bod odůvodnění rozhodnutí ze dne 6. března 2013).
2.2.4. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(17)
Dne 10. května 2010 poskytl stát záruku na krytí záruční listiny, aby banka NGB poskytla společnosti Larco částku ve výši 10,8 milionu EUR. Záruka pokryla 100 % záruční listiny, byla poskytnuta na neomezenou dobu a prémie za záruku činila 2 % p.a.
2.2.5. Opatření 5: záruční listiny místo zaplacení daňové pokuty předem v roce 2010
(18)
V roce 2010 řecké daňové orgány provedly audit účetní závěrky společnosti Larco a odmítly účetní zpracování určitých ztrát plynoucích ze zajišťovacích smluv pro ceny niklu. Z důvodu nesprávného zaúčtování ztrát byla uložena daňová pokuta ve výši 190 milionů EUR (9).
(19)
Společnost Larco tuto daňovou pokutu následně napadla u řeckých soudů. Podle řeckých právních předpisů platí (10), že subjekt, který je povinen uhradit daňovou pokutu, musí z této pokuty předem splatit 25 %, aby ji mohl u soudu napadnout (v tomto případě 25 % částky odpovídá 47 milionům EUR).
(20)
V případě společnosti Larco však řecký správní soud rozhodl, že ji zprostí povinnosti zaplatit 25 % daňové pokuty předem, a tuto povinnost nahradil povinností uložit záruční listiny na částku ve výši pouhých 1,5 milionu EUR.
2.2.6. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(21)
Dne 30. prosince 2011 řecký stát poskytl dvě záruky na dva úvěry ve výši 30 milionů EUR a 20 milionů EUR od banky ATE. Jeden z úvěrů (ve výši 20 milionů EUR) byl v okamžiku, kdy byla záruka poskytnuta, po termínu splatnosti. Záruky zajišťovaly 100 % pokrytí dluhu a prémie činila 1 % p.a.
2.3. Důvody pro zahájení formálního vyšetřovacího řízení
(22)
V rozhodnutí ze dne 6. března 2013 (18.-25. bod odůvodnění) dospěla Komise k předběžnému závěru, že společnost Larco může být od roku 2007 považována za podnik v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci (11). Vzhledem k tomu dospěla Komise k předběžnému závěru, že všech šest opatření představuje státní podporu a vyjádřila pochybnosti ohledně slučitelnosti těchto opatření s vnitřním trhem.
(23)
V případě, že by dotčená opatření představovala státní podporu, byla by poskytnuta v rozporu s požadavky na oznámení a pozastavení stanovenými v čl. 108 odst. 3 Smlouvy.
3. PŘIPOMÍNKY ŘECKA
3.1. Podnik v obtížích
(24)
Ve svých připomínkách v rámci formálního vyšetřovacího řízení řecké orgány tvrdily, že společnost Larco nebyla v letech 2008 a 2009 podnikem v obtížích, protože zaznamenané ztráty byly způsobeny poklesem celosvětové ceny feroniklu v tomto období. Řecké orgány tvrdily, že společnost Larco byla podnikem v obtížích až od roku 2010.
3.2. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(25)
Řecké orgány namítly, že státní úvěr pro společnost Larco v podstatě nepředstavuje státní prostředky, protože to byl původně soukromý úvěr poskytnutý organizací pro restrukturalizaci podniků (Organisation for Entreprise Restructuring S.A., dále jen „OER“). Když organizace OER procházela likvidací podle zákona č. 2741/1999, všechny její pohledávky byly převedeny na stát.
(26)
Dále řecké orgány vysvětlily, že dohoda o vyrovnání pohledávek z roku 1998 obsahovala zvláštní pravidla pro správu a vymáhání nesplacených pohledávek, která se měla použít na konci každého účetního období následujícím způsobem:
a)
pokud by společnost Larco zaznamenala během účetního období zisk, byly by věřitelům nejdříve splaceny vzniklé úroky (6 % p.a.) a až poté jistina;
b)
po splacení úroků by si společnost Larco ponechala určitou částku ze zisků na investice;
c)
po použití bodů a) a b) by jakýkoliv zisk, který zůstal na účtech společnosti Larco, byl rozdělen poměrným způsobem mezi věřitele společnosti Larco.
(27)
Pokud by společnost Larco po roce 1999 nevykázala žádný zisk, věřitelé měli právo dosáhnout splacení pohledávky prostřednictvím různých prostředků, jako například považovat platbu za splatnou, kapitalizace dluhu atd. Věřitelé nicméně nebyli oprávněni k jakékoliv nucené exekuci nesplacené pohledávky, jako je například zabavení aktiv společnosti nebo nucené zahájení konkurzního řízení vůči dotčené společnosti.
(28)
Do roku 2003 věřitelé obdrželi vzniklý úrok, jak bylo dohodnuto. V letech 2004-2007 společnost Larco nedosáhla žádného zisku, a tudíž nedošlo ke splacení vzniklého úroku. V roce 2007 uzavřela společnost PPC se společností Larco dohodu o surovinách, kterou schválili všichni věřitelé a podle níž společnost Larco dodávala společnosti PPC lignit, čímž snižovala výši pohledávky. Pohledávka vůči společnosti PPC byla zcela splacena v roce 2011.
(29)
Správce majetku někdejší společnosti Larco pokračoval ve vymáhání dluhu soudní cestou a zdá se, že určitá částka již byla splacena. Do roku 2011 někdejší společnost Larco na základě dohody z roku 1998 vymohla 5 milionů EUR nesplacené pohledávky. Vzhledem k tomu, že někdejší společnost Larco též měla dluhy vůči řeckému státu, vymohl řecký stát celou částku těchto 5 milionů EUR.
(30)
Pokud jde o přímý dluh společnosti Larco vůči řeckému státu, řecký stát společnosti Larco pravidelně zasílal faktury na roční částky dluhu včetně ročních vzniklých úroků.
(31)
Řecké orgány tudíž tvrdily, že dluh plynoucí z dohody z roku 1998 nemůže představovat státní prostředky a že společnost Larco v žádném případě nezískala selektivní výhodu.
3.3. Opatření 2: státní záruka poskytnutá v roce 2008
(32)
Řecké orgány se odvolaly na sdělení Komise o zárukách (12), a zejména na bod 3.2 tohoto sdělení, který obsahuje podmínky, za nichž Komise může vyloučit státní podporu v případě individuální záruky. Podle řeckých orgánů:
a)
společnost Larco nebyla podnikem v obtížích v okamžiku, kdy byla záruka poskytnuta;
b)
rozsah záruky mohl být náležitě poměřen v okamžiku, kdy byla záruka udělena;
c)
záruka byla poskytnuta na dluhové cenné papíry (dluhopisy), a mohla tudíž přesáhnout 80 % výše nesplaceného úvěru;
d)
1 % prémie zaplacená za záruku byla běžnou tržní cenou zohledňující finanční situaci společnosti Larco.
(33)
Řecké orgány tedy tvrdily, že státní záruka poskytnutá v roce 2008 nepředstavuje státní podporu.
(34)
Řecké orgány objasnily, že opatření 2 bylo uděleno na základě ministerského rozhodnutí YA 2/93378/0025 ze dne 22. prosince 2008 a pokrývalo přesnou částku 30 000 000 EUR.
3.4. Opatření 3: navýšení kapitálu v roce 2009
(35)
Řecké orgány uvedly, že důvodem účasti státu na navýšení kapitálu bylo ochránit hodnotu společnosti kvůli její nadcházející privatizaci a za účelem provedení plánu restrukturalizace. Ve svém rozhodnutí stát zohlednil růstový potenciál společnosti Larco, hodnotu aktiv společnosti, celkovou situaci na trhu s feroniklem, jakož i restrukturalizační opatření a opatření ke snížení nákladů.
(36)
Banka NBG poskytla 31 % částky určené k navýšení kapitálu. Na rozdíl od řeckého státu se banka NBG rozhodla využít svá práva pouze částečně. Řecké orgány namítly, že záměrem banky NBG bylo udržet určitou kontrolu nad společností, a že tudíž její kroky by neměly být považovány za nedostatek důvěry v budoucnost společnosti Larco. Banka NBG opravdu snížila svůj podíl ve společnosti Larco na nezbytné minimum podle řeckých právních předpisů, aby měla právo veta nad některými důležitými rozhodnutími správní rady.
(37)
Třetí akcionář, společnost PPC, výslovně rozhodl, že se nebude podílet na navýšení kapitálu, a souhlasil tudíž, že se jeho akciový podíl sníží. Řecké orgány uvedly, že se společnost PPC rozhodla nezúčastnit se navýšení kapitálu z toho důvodu, že jejím záměrem bylo umožnit státu, aby získal větší akcionářský podíl kvůli privatizaci společnosti.
(38)
Na závěr řecké orgány uvedly, že stát jednal jako investor v tržním hospodářství, a že tedy navýšení kapitálu v roce 2009 nepředstavovalo státní podporu.
(39)
Pokud jde o datum poskytnutí záruky, řecké orgány neposkytly přesvědčivé informace. Ze zápisu z valné hromady vyplývá, že řecký stát poskytl 15 000 000 EUR na navýšení základního kapitálu dne 15. dubna 2009 na základě dokumentu Οικ2/27694/0025 ministerstva financí vzhledem k celkovému příspěvku státu na navýšení základního kapitálu, který dosáhl výše 44 999 999,40 EUR. V účetní závěrce společnosti Larco z roku 2009 je uvedeno, že o navýšení kapitálu bylo rozhodnuto dne 14. května 2009, ale neobjasňuje se, kdy se vklad nového kapitálu fakticky uskutečnil.
3.5. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(40)
Řecké orgány vysvětlily, že v rámci dohody z roku 1998 někdejší společnost Larco trvale usilovala o splacení částky, jež jí dlužila společnost Larco, u řeckých soudů a byla vydána řada rozsudků a rozhodnutí o neplatnosti, mimo jiné i ve věci dluhu ve výši 10,5 milionu EUR (13).
(41)
V rámci odvolání, které společnost Larco podala, a vzhledem k nebezpečí, že dojde k nenapravitelné škodě, pozastavil řecký nejvyšší soud splácení dluhu ve výši přibližně 10,5 milionu EUR až do konečného rozsudku příslušného soudu. Toto pozastavení bylo uděleno pod podmínkou, že společnost Larco poskytne někdejší společnosti Larco záruční listinu na výše uvedenou částku. Banka NBG poskytla společnosti Larco záruční listinu na částku přibližně 10,8 milionu EUR (10,5 milionu EUR původně napadeného dluhu + 0,3 milionu EUR na soudní výlohy a poplatky). Záruční listina byla následně pokryta státní zárukou na celou částku s prémií 2 % p.a. na neomezenou dobu.
(42)
Řecké orgány vysvětlily, že opatření bylo poskytnuto státem jako akcionářem s cílem splnit podmínky nutné pro pozastavení splácení a pro ochranu státních investic před dluhy po lhůtě splatnosti. V opačném případě by pozastavení splácení nebylo použitelné a někdejší společnost Larco by měla právo vymáhat splacení pohledávky, a to případně i zabavením aktiv společnosti Larco, která by se tak stala insolventní. Podle řeckých orgánů by banka NBG záruční listinu bez státní záruky neposkytla.
(43)
Řecké orgány objasnily, že opatření 4 bylo poskytnuto na základě ministerského rozhodnutí YA 2/923/0025 ze dne 10. května 2010 a vztahuje se na částku ve výši přesně 10 510 824,95 EUR a na částku 310 000 EUR na soudní poplatky a náklady, tedy na celkovou částku 10 820 824,95 EUR.
3.6. Opatření 5: záruční listiny místozaplacení daňové pokuty předem v roce 2010
(44)
Řecké orgány objasnily, že dotčené opatření se týká spíše dodatečné daně než daňové pokuty. Dodatečná daň byla vyměřena proto, že daňové orgány nesouhlasily s tím, že by ztráty vyplývající ze zajišťovacích smluv měly být odvozeny z čistých příjmů společnosti Larco, jak tvrdila společnost Larco. Řecké orgány rovněž upřesnily, že společnost Larco byla soudem vyzvána, aby poskytla záruční listiny v celkové hodnotě 4,7 milionu EUR.
(45)
Řecké orgány předložily důkazy o tom, že společnost Larco byla na základě obecného právního předpisu oprávněna nahradit platbu dodatečné daně předem záručními listinami. Soud v rozsudku, který umožnil společnosti Larco nahradit platbu dodatečné daně předem záručními listinami v souladu s vnitrostátními právními předpisy (14), použil ověření vyváženosti a zvážil přínos pro věřitele (stát) a životaschopnost dlužníka (společnost Larco), a rozhodl proto o dočasném pozastavení povinnosti předem zaplatit 47 milionů EUR (což představuje 25 % dodatečné daně) a o nahrazení této platby záruční listinou v celkové hodnotě 4,7 milionu EUR. Toto pozastavení mělo být v platnosti až do vydání konečného rozsudku ve sporu týkajícím se uložení dodatečné daně, který společnost Larco zahájila proti státu pro vyměření dodatečné daně.
(46)
Kromě toho řecké orgány uvedly, že rozhodnutí vnitrostátních soudů nemohou být připisována státu.
(47)
Řecké orgány rovněž vysvětlily, že navzdory tomuto dočasnému pozastavení stát prakticky zrušil finanční dopad tohoto pozastavení započtením dodatečné daně, kterou měla společnost Larco zaplatit, proti částce, kterou měl společnosti Larco zaplatit stát, např. vrácením přeplatku na dani z příjmu nebo na DPH. To bylo umožněno pozdějšími předpisy pro zrychlení výběru daní v Řecku.
(48)
To znamená, že stát již zjevně ve skutečnosti získal minimálně 16,1 milionu EUR z dlužné částky, pokud jde o zaplacení dodatečné daně společností Larco předem.
3.7. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(49)
Řecké orgány objasnily, že ani jeden z těchto dvou úvěrů, pro které byly poskytnuty záruky, nebyl po lhůtě splatnosti. Úvěr ve výši 20 milionů EUR poskytla banka ATE jako refinancování staršího úvěru ve výši 20 milionů EUR, který byl po splatnosti.
(50)
Řecké orgány uvedly, že ani jedna státní záruka se netýkala státních prostředků, protože stát společnosti Larco dlužil 60 milionů EUR na přeplatcích za DPH. Proto kdyby bylo třeba splatit záruky, tyto částky mohly kompenzovat nesplacené pohledávky státu.
(51)
Orgány rovněž tvrdily, že i kdyby opatření představovalo podporu, mělo by být považováno za slučitelné s vnitřním trhem, protože byly dodrženy požadavky dočasného rámce (15) a příslušného dočasného řeckého systému pro úvěrové záruky (dále jen „dočasný systém záruk“) (16). Orgány se zejména domnívaly, že kromě toho, že společnost Larco byla v době poskytnutí opatření podnikem v obtížích, byly splněny ostatní podmínky dočasného systému záruk:
a)
společnost Larco byla velkým podnikem;
b)
úvěr ve výši 30 milionů EUR byl investičním úvěrem, zatímco úvěr ve výši 20 milionů EUR byl úvěrem na refinancování staršího úvěru, který byl poskytnut na investiční účely;
c)
záruky byly poskytnuty před koncem roku 2011;
d)
celková částka dvou zaručených úvěrů přesáhla roční mzdové náklady společnosti Larco pouze částkou 3 miliony EUR;
e)
záruky se vztahují na 100 % úvěru, ale takové opatření bylo jedinou možností, jak mohla společnost Larco získat přístup k financování s ohledem na zvláštní situaci řeckého hospodářství;
f)
záruky obsahovaly prémii 1 % p.a., která by měla být považována za tržní prémii.
(52)
Dále řecké orgány uvedly, že v případě, že by Komise dospěla k závěru, že toto opatření představuje podporu a nebyly splněny podmínky dočasného systému záruk, opatření mělo být považováno za podporu na záchranu. Tato podpora by měla být považována za oznámenou, protože Komise byla o tomto opatření informována v odpovědi v dotazníku ze dne 16. března 2012, kdy věc byla ve fázi předběžného šetření z moci úřední.
(53)
Podle řeckých orgánů byla pomoc v souladu s požadavky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, neboť:
a)
se jednalo o likviditní podporu ve formě úvěrových záruk;
b)
byla opodstatněna závažnými sociálními problémy a neměla významně nepříznivé vedlejší účinky na jiné členské státy;
c)
řecké orgány připravovaly plán restrukturalizace ve spolupráci s Komisí;
d)
byla omezena na částku potřebnou k udržení podniku v provozu po omezenou dobu;
e)
respektovala podmínku „jednou a dost“, neboť společnost Larco nebyla příjemcem podpory na záchranu či restrukturalizaci v minulosti;
f)
společnost Larco předložila státu obchodní plán odůvodňující nutnost financování ve výši 30 milionů EUR na investice.
(54)
Řecké orgány objasnily, že opatření 6 bylo přijato na základě i) ministerského rozhodnutí YA 2/95156/0025 ze dne 30. prosince 2011 pokrývajícího přesnou částku ve výši 30 000 000 EUR a ii) ministerského rozhodnutí YA 2/95161/0025 ze dne 30. prosince 2011 týkajícího se částky ve výši přesně 20 000 000 EUR.
4. HODNOCENÍ
(55)
Toto rozhodnutí se v úvodu zabývá otázkou, zda je společnost Larco podnikem v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci. Následně rozhodnutí posoudí, zda zkoumaná opatření představují státní podporu vůči společnosti Larco ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, a konečně zda taková podpora je slučitelná s vnitřním trhem.
4.1. Obtíže společnosti Larco
(56)
V rozhodnutí ze dne 6. března 2013, a to zejména v 18.-25. bodu odůvodnění tohoto rozhodnutí, Komise dospěla k předběžnému závěru, že v době, kdy bylo poskytnuto šest dotčených opatření, byla společnost Larco podnikem v obtížích. V tabulce jsou uvedeny klíčové finanční údaje společnosti Larco v období 2007-2011:
Klíčové finanční údaje společnosti Larco v období 2007-6/2012 (v milionech EUR)
2007
2008
2009
2010
2011
H1 2012 (17)
Obrat
549,3
284
98,8
239
311
154,6
Zisk před zdaněním
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Základní kapitál
163,8
163,8
109
109
109
109
Vlastní kapitál
104
- 0,4
- 35
- 31
- 26
- 39
Celkový dluh
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Dluh/ vlastní kapitál (poměr)
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
Bod 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci uvádí, že společnost s ručením omezeným se považuje za podnik v obtížích, pokud u ní „došlo ke ztrátě více než poloviny zapsaného kapitálu a kde ke ztrátě více než jedné čtvrtiny tohoto kapitálu došlo za posledních 12 měsíců“. To odráží předpoklad, že společnost prodělávající značné ztráty zapsaného (základního) kapitálu nebude schopna zastavit ztráty, které téměř jistě povedou k ukončení podnikatelské činnosti v krátkodobém nebo střednědobém horizontu (jak je uvedeno v bodě 9 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci).
(58)
Kromě toho podle bodu 11 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci může být společnost považována za podnik v obtížích „tehdy, kdy jsou patrné typické příznaky podniku v obtížích, například narůstající ztráta, klesající obrat, rostoucí skladové zásoby, nadbytečná kapacita, slábnoucí peněžní tok, narůstající dluh, narůstající úroky a klesající nebo nulová hodnota čistých aktiv“. V tomto ohledu podle Tribunálu existence „záporného vlastního kapitálu, což může být […] považováno za významný ukazatel finančních potíží podniku“ (18).
(59)
Podle účetních závěrek společnosti Larco v období od roku 2007 do 1. pololetí roku 2012 základní kapitál společnosti neklesl o více než polovinu. Nicméně ve stejném období vlastní kapitál společnosti dosáhl záporných hodnot. Komise v předchozích případech měla za to, že pokud společnost má záporný vlastní kapitál, znamená to, že celý základní kapitál této společnosti byl ztracen, a a priori se předpokládá, že kritéria uvedená v bodě 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci jsou splněna (19).
(60)
V případě společnosti Larco se Komise domnívá, že základní kapitál této společnosti se pouze zdánlivě nesnížil o více než polovinu, protože společnost nepřijala náležitá opatření, jež v takové situaci stanoví řecké právní předpisy (20). Příslušná opatření se zaměřují na změnu hodnoty vlastního kapitálu společnosti z negativní na pozitivní a zároveň na jeho zvyšování na odpovídající úroveň. Takovými opatřeními by mohla být buď kapitalizace ztrát, nebo zvýšení kapitálu, anebo obojí.
(61)
V této souvislosti se Komise domnívá, že kapitalizace ztrát by měla za následek ztrátu celého základního kapitálu společnosti, protože kumulované ztráty byly vyšší než základní kapitál. Z tohoto důvodu se Komise domnívá, že v tomto případě jsou od roku 2008 splněna kritéria stanovená v bodě 10 písm. a) pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci.
(62)
Kromě toho, pokud jde o kritéria stanovená v bodě 11 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, ve společnosti Larco došlo od roku 2007 do roku 2009 k výraznému poklesu obratu a v letech 2008 a 2009 k významným ztrátám, a to v celkové výši 221 milionů EUR (116 milionů EUR a 105 milionů EUR). V letech 2010 a 2011 se společnosti zvýšil obrat i zisky, ale tento nárůst nebyl dostatečný k tomu, aby došlo k finančnímu zotavení společnosti. Během téhož období vlastní kapitál společnosti zůstal záporný a její dluh nadále rostl. Navíc operace společnosti Larco byly v 1. pololetí roku 2012 opět ztrátové.
(63)
Komise nesouhlasí s argumentem řeckých orgánů, že společnost Larco nebyla v průběhu let 2008 a 2009 v obtížích, protože ztráty byly způsobeny snížením ceny feroniklu.
(64)
Za prvé, skutečnost, že pokles cen feroniklu vedl ke ztrátám a přispěl k obtížím společnosti Larco, neomlouvá sama o sobě zjištění, že společnost Larco vykazovala obvyklé rysy podniku v obtížích. Zdravá firma by musela přizpůsobit své náklady takovým cenovým změnám, aby zabránila ztrátám.
(65)
Za druhé, v letech 2008 a 2009 měla společnost záporný vlastní kapitál a její dluh rostl (nárůst o 63 % mezi lety 2007-2008). I když se cena feroniklu a obrat společnosti po roce 2010 výrazně zvýšily, pozdější finanční výsledky společnosti Larco naznačují, že její obtíže přetrvávaly. Proto nelze dospět k závěru, že ztráty z roku 2008 a 2009 byly pouze důsledkem nízkých cen feroniklu.
(66)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti dospěla Komise k závěru, že společnost Larco byla podnikem v obtížích ve smyslu pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci v době, kdy jí bylo poskytnuto šest dotčených opatření.
4.2. Existence státní podpory
(67)
V čl. 107 odst. 1 Smlouvy se stanoví, že podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou - pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy - neslučitelné s vnitřním trhem.
(68)
V souladu s ustálenou praxí Komise, a jak bylo potvrzeno judikaturou, kritériem pro posouzení, zda transakce mezi veřejnoprávním subjektem a podnikem je státní podporou, je zásada investora v tržním hospodářství nebo zásada věřitele v tržním hospodářství (21). Z této zásady plyne, že pokud stát jedná na trhu jako komerční hospodářský subjekt, musí tak učinit způsobem srovnatelným se soukromým subjektem. Pokud stát tak nečiní, může se jednat o státní podporu. Jinými slovy, ukazatelem pro posouzení, zda transakce zahrnuje státní podporu, je to, zda by se soukromý subjekt v podobné situaci choval stejným způsobem. Při uplatňování této zásady nelze jako důvody pro udělení podpůrných opatření vzít v úvahu jiná než hospodářská hlediska.
4.2.1. Opatření 1: nevymáhání dluhu ministerstvem financí
(69)
Na základě dostupných informací nemůže Komise souhlasit s tvrzením řeckých orgánů, že úvěr od organizace OER byl soukromým úvěrem. Podle řeckého zákona č. 1386/1983 (článek 1) (22), kterým se zřizuje organizace OER, „OER bude fungovat ve prospěch společenského zájmu a pod dohledem státu“. Podle článku 3 téhož zákona byl stát jediným akcionářem organizace OER. Kromě toho měl stát možnost přímo jmenovat předsedu spolu s 2 z 8 členů představenstva a nepřímo i další 4 členy. Z výše uvedeného vyplývá, že zdroje organizace OER jsou v podstatě státními prostředky, a tedy se zdá, že každý úvěr od organizace OER lze považovat za úvěr od státu.
(70)
Důkazy předložené řeckými orgány ukazují, že dluh společnosti Larco vůči organizaci OER (následně převedený na stát) byl pravidelně vykazován a fakturován v souladu s dohodou o vyrovnání pohledávek z roku 1998 a na základě dohody vyrovnání pohledávek z roku 1998. Část dluhu byla splacena, když to umožnila ziskovost společnosti. Společnost Larco v tomto období provedla investice, které snížily splátky, ale tyto investice byly schváleny všemi věřiteli. Podle zmíněné dohody věřitelé neměli nárok na žádnou nucenou exekuci nesplaceného dluhu.
(71)
S ohledem na výše uvedené dospěla Komise k závěru, že opatření 1 je v souladu se zásadou věřitele v tržním hospodářství, protože stát jako věřitel jednal způsobem srovnatelným s chováním soukromého věřitele, protože použil všechny prostředky, které měl k dispozici a ve smluvně dohodnutém rámci, s cílem vymoci svůj dluh.
4.2.2. Opatření 2: státní záruka v roce 2008
(72)
Státní záruky představují riziko pro státní prostředky, protože požadavek na jejich plnění je hrazen ze státního rozpočtu. Navíc jakákoliv záruka, která není řádně zhodnocena, znamená pro stát finanční ztrátu. Kritérium státních prostředků a přičitatelnost státu jsou tedy pro toto opatření splněny a řecké orgány to nezpochybňují.
(73)
Komise nesouhlasí s argumentem řeckých orgánů, že jsou splněny podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách. Komise dospěla k závěru, že společnost Larco byla v roce 2008 podnikem v obtížích. Kromě toho roční záruku ve výši 1 % nelze považovat za záruku zohledňující riziko selhání, pokud jde o zaručené úvěry, a to vzhledem ke značným finančním obtížím společnosti Larco a zejména vzhledem k vysokému podílu dluhů k vlastnímu kapitálu v případě této společnosti.
(74)
Komise se domnívá, že rozumný tržní věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco záruku za těchto podmínek neposkytl. Vzhledem k tomu, že opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že státní záruka poskytnutá v roce 2008 poskytla příjemci selektivní výhodu.
(75)
Společnost Larco působí v odvětví, s jehož produkty se mezi členskými státy obchoduje, a sama vyváží většinu své produkce do jiných členských států. Těžba niklu, tavení a rafinace se kromě Řecka dále děje v 6 členských státech, a to v Rakousku, Finsku, Francii (Nové Kaledonii), Španělsku, Švédsku a Spojeném království (23). S niklem se obchoduje téměř ve všech členských státech (24).
(76)
Zkoumaná opatření umožňují společnosti Larco, aby pokračovala v činnosti jako doposud, a na rozdíl od ostatních konkurentů, kteří se nacházejí ve finančních potížích, nemusí čelit následkům, jež by jinak vyplynuly ze špatných finančních výsledků společnosti. To narušuje hospodářskou soutěž, protože ostatní společnosti, které působí na stejných trzích, se musí bez této státní podpory obejít.
(77)
Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 2 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Komise se domnívá, že podpora se rovná výši zaručeného úvěru, protože je nepravděpodobné, že by společnost Larco s ohledem na své ekonomické obtíže nalezla na trhu prostředky financování, a to bez ohledu na podmínky. Jinými slovy, Komise se domnívá, že společnost Larco získala výhodu, která se rovná výši zaručeného úvěru, protože bez státní záruky by nebyla schopna na trhu takové finanční prostředky získat.
(78)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.3. Opatření 3: navýšení základního kapitálu v roce 2009
(79)
Účast státu na navýšení základního kapitálu ve společnosti Larco v roce 2009 zahrnuje státní prostředky a lze ji připsat státu. Toto kritérium je tedy splněno a řecké orgány je nezpochybňují.
(80)
Komise neobdržela ze strany řeckých orgánů žádné přesvědčivé důkazy, které by ospravedlnily jejich tvrzení, že stát jednal jako rozumný investor v tržním hospodářství. Zápisy z valných hromad akcionářů uvedené jako důkaz ve skutečnosti naznačují, že žádný plán restrukturalizace nebyl akcionářům před navýšením základního kapitálu předložen, a to i přesto, že společnost Larco byla podnikem v obtížích. Kromě toho konečná částka navýšení základního kapitálu nakonec nedostačovala k pokrytí záporného vlastního kapitálu společnosti, a proto navýšení nemohlo být považováno za opatření na ochranu hodnoty společnosti a podporu její restrukturalizace.
(81)
Pokud jde o účast banky NBG, Komise připomíná vyjádření Soudního dvora, že „souběžnost sama o sobě i při existenci významných soukromých investic dostačující k učinění závěru o neexistenci podpory ve smyslu čl. 87 odst. 1 ES, když nebyly vzaty v úvahu ostatní relevantní skutkové a právní okolnosti“ (25).
(82)
Ve skutečnosti nelze částečnou účast banky NBG použít jako důkaz o souběžnosti činností mezi státem a soukromými akcionáři, protože banka NBG byla vůči společnosti Larco nejen akcionářem, ale také věřitelem. Její rozhodnutí podílet se částečně na navýšení kapitálu bylo tedy prostředkem, jak ochránit nejen hodnotu své investice, ale také své postavení věřitele.
(83)
Kromě toho stát již poskytl společnosti Larco státní záruku v roce 2008. Tedy, jak stanovuje příslušná judikatura, účast státu na navýšení kapitálu v roce 2009 nelze chápat izolovaně, ale musí být posuzována v souvislosti s jinými podpůrnými opatřeními (26).
(84)
A konečně, v zápisech z valných hromad akcionářů nelze najít oporu pro tvrzení řeckých orgánů, že záměrem společnosti PPC bylo, aby stát dosáhl výrazného většinového podílu. Namísto toho společnost PPC jednoduše prohlásila, že se na navýšení základního kapitálu nebude podílet.
(85)
Komise se proto domnívá, že rozumný tržní investor by se na navýšení základního kapitálu společnosti Larco za těchto podmínek nepodílel. Vzhledem k tomu, že opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že účast státu na navýšení kapitálu v roce 2009 poskytla příjemci selektivní výhodu.
(86)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(87)
Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 3 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Vzhledem k tomu, že není zpochybněno, že stát plně vykonával svá práva na navýšení základního kapitálu [nejasné], hodnota opatření 3 dosahuje částky 44 999 999,40 EUR.
(88)
Pokud jde o datum poskytnutí příspěvku, ze zápisu z valné hromady konané dne 14. května 2009 vyplývá, že řecký stát poskytl 15 000 000 EUR na navýšení základního kapitálu dne 15. dubna 2009 (27) s cílem navýšit základní kapitál [nejasné] příspěvkem státu v celkové hodnotě 44 999 999,40 EUR. Komise nemá informace o datu, kdy byla poskytnuta zbývající částka příspěvku státu na navýšení základního kapitálu společnosti.
4.2.4. Opatření 4: státní záruka poskytnutá v roce 2010
(89)
Ze stejných důvodů jako u opatření 2 je pro opatření 4 splněno kritérium státních prostředků a přičitatelnosti státu a řecké orgány to nezpochybnily.
(90)
Komise uznává, že poskytnutí záruky v případech podobných tomuto případu může být běžnou obchodní praxí akcionářů. Avšak vzhledem k tomu, že banka NBG byla také akcionářem společnosti Larco, se Komise domnívá, že by pro akcionáře bylo obvyklé úměrně sdílet expozici plynoucí z dotčené záruky. Místo toho stát na sebe vzal veškeré riziko plynoucí z poskytnutí záruky na úvěr, zatímco společnost Larco byla v obtížích a její dluh narůstal.
(91)
Pokud jde o opatření 2, podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách nejsou ani pro toto opatření splněny, protože dluhová prémie ve výši 2 % nemůže být považována za prémii zohledňující riziko selhání společnosti Larco.
(92)
Komise se proto domnívá, že rozumný věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco za těchto podmínek záruku neposkytl. Vzhledem k tomu, že toto opatření bylo poskytnuto selektivně společnosti Larco, dospěla Komise k závěru, že zárukou byla příjemci poskytnuta selektivní výhoda.
(93)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(94)
Proto Komise dospěla k závěru, že opatření 4 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Komise se domnívá, že výše podpory se rovná zaručené částce, protože je jasné, že bez ohledu na podmínky by žádný rozumný subjekt na trhu nebyl schopen zaručit pro společnost Larco tuto částku vzhledem k ekonomickým obtížím společnosti. Jinými slovy, Komise se domnívá, že společnost Larco získala výhodu ve výši zaručené částky, protože bez státní záruky by společnost Larco nemohla na trhu získat žádné záruky.
(95)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.5. Opatření 5: záruční listiny místo zaplacení dodatečné daně předem v roce 2010
(96)
Komise bere na vědomí vysvětlení předložená řeckými orgány, pokud jde o skutkový rámec opatření 5.
(97)
S ohledem na důkazy předložené řeckými orgány Komise souhlasí s tím, že právo nahradit platbu dodatečné daně předem záruční listinou bylo společnosti uděleno soudem na základě objektivních kritérií, která by se použila na jakoukoliv společnost v podobné situaci. Proto dospěla Komise k závěru, že opatření 5 nezahrnovalo selektivní výhodu pro společnost Larco.
4.2.6. Opatření 6: státní záruky poskytnuté v roce 2011
(98)
Komise bere na vědomí vysvětlení poskytnutá řeckými orgány, pokud jde o skutkový rámec pro opatření 6.
(99)
Komise nesouhlasí s řeckými orgány, že opatření 6 nezahrnuje státní prostředky. Za prvé, jak je vysvětleno u opatření 2, státní záruky ohrožují prostředky státu, protože jejich plnění je vypláceno ze státního rozpočtu. Kromě toho jakákoliv záruka, která není řádně zhodnocena tržní prémií, znamená pro stát finanční ztrátu. Navíc argument o nesplacených pohledávkách DPH ve výši 60 milionů EUR se zdá být v rozporu s připomínkami k opatření 5, kde řecké orgány tvrdily, že úmyslně a v souladu se zákonem nevrátily dlužnou DPH, a to s cílem kompenzovat pozastavení platby dodatečné daně předem.
(100)
Komise se proto domnívá, že kritérium státních prostředků a přičitatelnosti státu je u tohoto opatření splněno.
(101)
Ani pro toto opatření, podobně jako u opatření 2 a 4, nejsou splněny podmínky uvedené v bodě 3.2 sdělení o zárukách.
(102)
Komise se proto domnívá, že rozumný věřitel v tržním hospodářství by společnosti Larco záruku za těchto podmínek neposkytl. Vzhledem k tomu, že toto opatření bylo společnosti Larco poskytnuto selektivně, dospěla Komise k závěru, že zárukou byla příjemci poskytnuta selektivní výhoda.
(103)
Z důvodů uvedených v 75. a 76. bodě odůvodnění vyplývá, že toto opatření může ovlivnit obchod mezi členskými státy a narušit hospodářskou soutěž.
(104)
Proto došla Komise k závěru, že opatření 6 představuje státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy. Pokud jde o opatření 2, Komise se domnívá, že výše podpory se rovná částce zaručených úvěrů, protože je nepravděpodobné, že by společnost Larco vzhledem ke svým ekonomickým obtížím nalezla na trhu financování bez ohledu na podmínky.
(105)
Komise nemá žádné informace o tom, zda byla záruka fakticky uplatněna.
4.2.7. Závěr ohledně existence státní podpory
(106)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že opatření 1 a 5 nepředstavují státní podporu, zatímco opatření, 2, 3, 4 a 6 představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(107)
To znamená, že státní podpora plynoucí z opatření 2 činí 30 000 000 EUR poskytnutých dne 22. prosince 2008. Státní podpora plynoucí z opatření 3 činí 44 999 999,40 EUR, ale je třeba, aby řecké orgány upřesnily datum (data), kdy byla podpora poskytnuta. Státní podpora plynoucí z opatření 4 činí 10 820 824,95 EUR a byla poskytnuta dne 10. května 2010 a celková státní podpora plynoucí z opatření 6 činí 50 000 000 EUR (součet 30 000 000 EUR + 20 000 000 EUR) poskytnutých dne 30. prosince 2011.
4.3. Protiprávní podpora
(108)
Opatření 2, 3, 4 a 6 představují státní podporu, která byla poskytnuta v rozporu s povinností týkající se oznámení a povinností nekonat, jež jsou stanoveny v čl. 108 odst. 3 Smlouvy. Tato opatření tudíž představují protiprávní státní podporu.
4.4. Slučitelnost podpory
(109)
Vzhledem k tomu, že určitá opatření představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy, jejich slučitelnost musí být posouzena s ohledem na výjimky stanovené v čl. 107 odst. 2 a 3 Smlouvy.
(110)
Podle judikatury Soudního dvora záleží na rozhodnutí členského státu, zda se bude dovolávat možných důvodů slučitelnosti a prokáže, že jsou splněny podmínky pro takovou slučitelnost (28).
4.4.1. Slučitelnost opatření 2, 4 a 6
(111)
V případě opatření 2 a 4 se řecké orgány nedovolávaly žádných případných důvodů slučitelnosti, protože namítaly, že tato opatření nepředstavují státní podporu.
(112)
Vzhledem k tomu, že tato opatření představují státní podporu, měla by být posuzována s ohledem na jejich slučitelnost podle čl. 107 odst. 3 bodu c) Smlouvy, a zejména podle pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, neboť společnost Larco byla podnikem v obtížích nejméně od roku 2008. Podle bodu 20 pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci „nemůže být podnik v obtížích považován za prostředek k prosazování jiných politických cílů, dokud není zajištěna jeho životaschopnost. Komise se proto domnívá, že podpora poskytovaná podnikům v obtížích může přispívat k rozvoji hospodářských činností, aniž by nepříznivě ovlivňovala obchod v takové míře, jež by byla v rozporu se zájmem Společenství, pouze pokud budou splněny podmínky uvedené v těchto pokynech.“
(113)
Nicméně, příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci (bod 3.1.) nejsou v projednávaném případě splněny. Záruky nebyly ukončeny po 6 měsících a řecké orgány neoznámily plán restrukturalizace, kterým by se obnovila životaschopnost společnosti, přičemž nebyla provedena žádná kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Neexistuje také žádný důkaz, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory. Úřady nepředložily plán likvidace.
(114)
Pokud jde o opatření 6, řecké orgány namítly, že bylo v souladu s dočasným rámcem a dočasným systémem záruk, a proto je lze v každém případě považovat za podporu na záchranu.
(115)
Komise nesouhlasí s argumenty řeckých orgánů. Domnívá se, že nebyly splněny podmínky dočasného rámce a dočasného systému pojištění vkladů, protože společnost Larco byla podnikem v obtížích. Celková částka obou záruk převýšila roční mzdové náklady společnosti Larco, záruka překročila 90 % úvěru a dluhová prémie ve výši 1 % p.a. nemůže být považována za tržní prémii, jež odráží riziko selhání při splácení zaručené částky.
(116)
Pokud jde o tvrzení, že opatření bylo součástí podpory na záchranu, i když Komise vedla jednání s řeckými úřady o společnosti Larco od roku 2011, úřady se nikdy nezmínily, že záruky poskytnuté v roce 2011 by měly být považovány za podporu na záchranu, a nikdy nic takového neoznámily. Ve skutečnosti ve své odpovědi ze dne 16. března 2012 v dotazníku řecké orgány výslovně prohlásily, že společnost Larco za posledních 10 let z podpory na záchranu a/nebo restrukturalizaci netěžila.
(117)
Příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci každopádně nebyly splněny ani v tomto případě. Záruky poskytnuté v roce 2011 nebyly po 6 měsících ukončeny a řecké orgány neoznámily plán restrukturalizace nebo plán likvidace. Obchodní plán odůvodňující potřebu 30 milionů EUR na investice nemůže tvořit základ slučitelného plánu restrukturalizace podle pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci. Důvodem je, že tento plán nesměřoval k obnovení životaschopnosti podniku a neobsahoval žádná plánovaná nebo provedená kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Kromě toho neexistoval žádný důkaz o tom, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, a to zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory. Úřady neposkytly ani plán likvidace.
(118)
Komise nezjistila žádné další možné důvody pro slučitelnost opatření 2, 4 a 6.
(119)
S ohledem na výše uvedené se Komise domnívá, že opatření 2, 4 a 6 nejsou slučitelná s vnitřním trhem.
4.4.2. Slučitelnost opatření 3
(120)
Řecké orgány neuvedly žádné případné důvody pro slučitelnost opatření 3, protože tvrdily, že toto opatření nepředstavuje státní podporu.
(121)
Vzhledem k tomu, že zmíněné opatření představuje státní podporu, mělo by také být posuzováno s ohledem na svou slučitelnost s pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci, a to z důvodů uvedených v 112. bodě odůvodnění. Nicméně příslušné podmínky pokynů pro záchranu a restrukturalizaci nejsou ani v tomto případě splněny. Řecké orgány nikdy neoznámily plán restrukturalizace, který by obnovil životaschopnost podniku, a nebyla provedena žádná kompenzační opatření s cílem zmírnit narušení hospodářské soutěže. Neexistuje také žádný důkaz, že podpora byla omezena na nezbytné minimum, a to zejména prostřednictvím významného vlastního příspěvku příjemce podpory.
(122)
Komise nezjistila žádné další možné důvody pro slučitelnost tohoto opatření.
(123)
Na základě těchto skutečností považuje Komise opatření 3 za neslučitelné s vnitřním trhem.
4.5. Navrácení podpory
(124)
Podle Smlouvy a ustálené judikatury Soudního dvora je Komise oprávněna rozhodnout, zda dotyčný členský stát musí zrušit nebo upravit podporu, pokud zjistí, že tato podpora je neslučitelná s vnitřním trhem (29). Soudní dvůr rovněž opakovaně rozhodl, že povinnost členského státu zrušit podporu, kterou Komise prohlásila za neslučitelnou s vnitřním trhem, je upravena tak, aby obnovila předchozí stav (30). V této souvislosti Soudní dvůr stanovil, že tohoto cíle bude dosaženo, jakmile příjemce splatí částky podpory poskytnuté formou protiprávní podpory, čímž ztratí výhodu, kterou měl oproti svým konkurentům na trhu, a situace před obdržením podpory bude obnovena (31).
(125)
V souladu s judikaturou je v čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (32) uvedeno, že „[j]e-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […]“.
(126)
Vzhledem k tomu, že v rozporu s článkem 108 Smlouvy žádné z dotčených opatření nebylo Komisi oznámeno, a je tudíž třeba je považovat za protiprávní a neslučitelnou podporu, musí být tato opatření vrácena, aby byla opět nastolena situace, která na trhu existovala před jejich poskytnutím. Vrácení by se mělo týkat doby, odkdy vznikla příjemci výhoda, tj. odkdy mohl příjemce podporu využívat, až do okamžiku vrácení podpory, a částky, které mají být získány zpět, by měly být úročeny až do okamžiku vrácení podpory.
5. ZÁVĚR
(127)
Opatření 1 a 5 nepředstavují podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(128)
Řecko protiprávně a v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy provedlo opatření 2, 3, 4 a 6.
(129)
Zejména opatření 2, 4 a 6 (státní záruky poskytnuté v letech 2008, 2010 a 2011) ve prospěch společnosti Larco představují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy a jsou neslučitelná s vnitřním trhem, neboť nebyly splněny příslušné podmínky stanovené pokyny pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci a nebyly zjištěny žádné další důvody pro slučitelnost.
(130)
Opatření 3 (účast státu na navýšení kapitálu společnosti Larco v roce 2009) rovněž představuje státní podporu a je neslučitelné se Smlouvou, protože nebyly splněny příslušné podmínky pokynů pro státní podporu na záchranu a restrukturalizaci a nebyl zjištěn žádný jiný důvod pro slučitelnost.
(131)
Komise bere na vědomí, že Řecko souhlasilo s tím, aby toto rozhodnutí bylo přijato v anglickém jazyce.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Nevymáhání dluhu ministerstvem financí a přijetí záručních listin místo platby dodatečné daně předem v roce 2010, což Řecko uplatnilo v případě společnosti Larco, nepředstavují státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
Článek 2
Státní podpora ve výši 135 820 824,35 EUR ve formě státních záruk pro společnost Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. poskytnutých v letech 2008, 2010 a 2011 a účast státu na navýšení základního kapitálu společnosti v roce 2009 protiprávně poskytnutá Řeckem v rozporu s článkem 108 odst. 3 Smlouvy jsou neslučitelné s vnitřním trhem.
Článek 3
1. Řecko od příjemce zajistí navrácení neslučitelné podpory uvedené v článku 2.
2. Částky, které mají být navráceny, se úročí ode dne, kdy byly dány k dispozici příjemci, až do okamžiku jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočítají jako složené úroky v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (33) ve znění pozdějších předpisů.
4. Pokud jde o opatření 3, Řecko poskytne přesné datum (data), kdy poskytlo svůj příspěvek k navýšení základního kapitálu v roce 2009.
5. Řecko zruší všechny neprovedené platby podpory uvedené v článku 2 s účinností ode dne přijetí tohoto rozhodnutí.
Článek 4
1. Navrácení podpory uvedené v článku 2 musí být okamžité a účinné.
2. Řecko zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno ve lhůtě čtyř měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí.
Článek 5
1. Do dvou měsíců ode dne oznámení tohoto rozhodnutí Řecko předloží následující informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úrok do okamžiku vrácení podpory), která má být příjemcem navrácena,
b)
podrobný popis opatření již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím,
c)
doklady prokazující, že příjemci bylo nařízeno navrácení podpory.
2. Řecko bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých k provedení tohoto rozhodnutí až do okamžiku úplného navrácení podpory uvedené v článku 2. Na žádost Komise Řecko neprodleně předloží informace o opatřeních již přijatých a plánovaných k dosažení souladu s tímto rozhodnutím a poskytne rovněž podrobné informace o částkách podpory a úrocích, které příjemce již vrátil.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Řecké republice.
V Bruselu dne 27. března 2014.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2014. március 27.)
a Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. javára Görögország által végrehajtott SA.34572 (13/C) (ex 13/NN) számú állami támogatásról
(az értesítés a C(2014) 1818. számú dokumentummal történt)
(Csak az angol nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2014/539/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután felkérte az érdekelt feleket, hogy nyújtsák be észrevételeiket a fent említett rendelkezéseknek megfelelően (1),
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
Görögország gazdasági kiigazítási programjának keretében privatizációs program végrehajtására vállalt kötelezettséget (2). A Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. (a továbbiakban: Larco) vállalatot privatizációra szánt állami tulajdonú vállalatnak nyilvánították.
(2)
2012 márciusában a Hellén Köztársaság Eszközfejlesztési Alapja, (a továbbiakban: HRADF) (3) tájékoztatta a Bizottságot a Larco tervezett privatizációjáról. Annak tisztázása érdekében, hogy felmerülhetnek-e állami támogatással kapcsolatos kérdések a privatizációs projekt keretében, a Bizottság hivatalból megnyitotta az ügyet és 2012 áprilisában előzetes vizsgálati eljárást kezdeményezett.
(3)
E megbeszélések keretében a görög hatóságok által 2012. március 16-án egy kérdőívre adott válaszból egyértelművé vált, hogy a Larco már részesült állami támogatásban. A Bizottság további információkat kért a 2012. április 18-án, 2012. április 24-én, 2012. július 5-én, 2012. augusztus 22-én és 2012. december 7-én kelt e-mailekben, valamint a 2012. május 4-én és 2013. január 14-én kelt levelekben, amelyekre a görög hatóságok 2012. április 20-án, 2012. április 26-án, 2012. október 3-án, 2012. november 13-án, 2012. november 15-én, 2012. december 7-én, 2012. december 24-én és 2013. január 18-án válaszoltak. 2012. április 30-án és 2012. szeptember 11-én Athénban, 2013. január 25-én Brüsszelben találkozókra került sor a Bizottság szolgálatai és a görög hatóságok képviselői között.
(4)
2013. március 6-án kelt levelében (2013. március 6-i határozat) a Bizottság tájékoztatta Görögországot arról, hogy az alábbi 2.2. szakaszban említett egyes támogatási intézkedések tekintetében a Szerződés 108. cikkének (2) bekezdése szerinti eljárás (a hivatalos vizsgálati eljárás) megindításáról határozott.
(5)
A 2013. március 6-i határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában kihirdetésre került (4). A Bizottság felszólította a görög hatóságokat és az érintett feleket a támogatási intézkedésekről alkotott észrevételeik benyújtására.
(6)
A görög hatóságok észrevételei 2013. április 30-án érkeztek be a Bizottsághoz. Az érdekelt felektől nem érkezett észrevétel.
(7)
2014. január 21-én kelt angol nyelvű e-mailjükben a görög hatóságok tájékoztatták a Bizottságot arról, hogy egyetértenek a határozat elfogadásával.
2. A TÁMOGATÁSI INTÉZKEDÉSEK LEÍRÁSA
2.1. A kedvezményezett
(8)
A Larco laterit érc kitermelésére és feldolgozására, barnaszén kitermelésére, valamint ferronikkel és melléktermékeinek gyártására szakosodott vállalat. Tevékenységei közé tartozik a kitermelés, fejlesztés, bányászat, olvasztás és termékeinek kereskedelme világszerte. A Larco a világ legnagyobb ferronikkel gyártóinak egyike. 2012-ben 960 alkalmazottat foglalkoztatott és ezért nagyvállalatnak minősült (5).
(9)
A hivatalos vizsgálati eljárás idején a Larco részvényeinek 55,2 %-a (a HRADF-on keresztül) a görög állam, 33,4 %-a a National Bank of Greece S.A. (a továbbiakban: NBG) nevű magántulajdonban lévő pénzügyi vállalkozás és 11,4 %-a a Public Power Corporation S.A. (a továbbiakban: PPC, Görögország meglévő villamosenergia-termelője, amelyben az állam a többségi tulajdonos) tulajdonában volt. on
(10)
A Larco öntödét üzemeltet Larymnában, Közép-Görögországban. A Larco bányászati jogokkal is rendelkezik Görögország különböző területein négy csoportban: az Agios Ioannis bányák (Larymna közelében), az Evia bányák, a Kastoria bányák és a Servia barnaszén-bánya.
(11)
A Larcót 1989-ban alapították új társasági jogalanyként, a Larymnában található Hellenic Mining and Metallurgical S.A. (a továbbiakban: korábbi Larco) felszámolását követően. A korábbi Larco még mindig felszámolás alatt áll, eszközeit azonban 1989-ben átadták a Larcónak a kapcsolódó kötelezettségekkel együtt. A korábbi Larco ezért a Larco hitelezője.
2.2. Az intézkedések ismertetése
2.2.1. 1. intézkedés: Az adósság be nem hajtása a pénzügyminisztérium részére
(12)
1998 áprilisában a Larco adósságrendezési megállapodást kötött a legnagyobb hitelezőivel, nevezetesen a korábbi Larcóval, a PPC-vel és a görög állammal. Az 1998-as megállapodás szerint, a Larcónak ezen hitelezők felé fennálló kötelezettségeit 6 %-os éves kamattal kellett volna terhelni. A görög állam felé fennálló adósság azonban stabil maradt vagy legalább kis mértékben növekedett 2004 óta (6), míg a PPC és a korábbi Larco felé fennálló adósság megszűnt vagy csökkent (7).
(13)
Ezért úgy tűnik, hogy az állam a Larcónak nyújtott hiteleit más módon kezelte, mint a másik két hitelező.
2.2.2. 2. intézkedés: A 2008. évi állami kezességvállalás
(14)
2008. december 22-én az állam garanciát vállalt a Larcónak az ATE Banktól felvett 30 millió EUR összegű kölcsönére. A garancia a kölcsön 100 %-át fedezte három évig és évi 1 %-os garanciaprémiumot kellett fizetni érte.
2.2.3. 3. intézkedés: A 2009. évi tőkeemelés
(15)
2009-ben, a negatív fedezet fényében, a Larco igazgatótanácsa javasolt, és három részvényes jóváhagyott, egy 134 millió EUR összegű részvénytőke-emelést. Csak a görög állam gyakorolta azonban teljes mértékben jogait, miközben az NBG csak részben gyakorolta jogait és a PPC egyáltalán nem vett részt a részvénytőke-emelésben. Egyetlen új részvényes sem vett részt a részvénytőke-emelésben.
(16)
A tényleges részvénytőke-emelés csak 65,5 EUR összeget tett ki, míg az állam hozzávetőlegesen 45 millió EUR-val (a teljes tőkeinjekció 69 %-a), valamint az NBG 20,5 millió EUR-val (31 %) járult hozzá. A Larco rossz pénzügyi helyzete ellenére, úgy tűnik, hogy a részvénytőke-emelés nem az életképességének helyreállítására irányuló szerkezetátalakítási terven alapult, miközben úgy tűnik, hogy az NBG leírta a vállalat könyv szerinti értékét „mert a csoport nem irányozza elő a beruházás könyv szerinti értékének visszaszerzését, mivel a vállalat jelentős pénzügyi nehézségekkel küzd” (8) (lásd a 2013. március 6-i határozat (45) preambulumbekezdését).
2.2.4. 4. intézkedés: A 2010. évi állami kezességvállalás
(17)
2010. május 10-én az állam garanciát nyújtott az NBG garancialevelére, amelyet az a Larcónak nyújtott kb. 10,8 millió EUR összegben. A garancia a garancialevél 100 %-át fedezte és határozatlan időre szólt, valamint évi 2 %-os garanciaprémiumot kellett fizetni érte.
2.2.5. 5. intézkedés: Garancialevelek az adóbírság előzetes megfizetése helyett 2010-ben
(18)
2010-ben a görög adóhatóságok ellenőrizték a Larco pénzügyi kimutatásait és elutasították az elszámolási módszert a nikkel árával kapcsolatos fedezeti ügyletekből eredő egyes veszteségekre vonatkozóan. A veszteségek hibás bejegyzésének eredményeként, 190 millió EUR összegű adóbírságot szabtak ki (9).
(19)
A Larco ezt követően megtámadta a kivetett adóbírságot a görög bíróságokon. A görög jog értelmében (10) az adóbírságra kötelezett jogalanynak a bírság 25 %-át (ebben az esetben 47 millió EUR-t) előzetesen meg kell fizetnie ahhoz, hogy megtámadhassa a bírságot a bíróságon.
(20)
A Larco esetében a görög közigazgatási bíróság úgy döntött, hogy mentesíti a vállalatot a bírság 25 %-ának előzetes megfizetésére vonatkozó kötelezettség alól, és azt 1,5 millió eurós garancialevelek letétbe helyezésével helyettesíti.
2.2.6. 6. intézkedés: A 2011. évi állami kezességvállalás
(21)
2011. december 30-án az állam két garanciát vállalt az ATE bank által nyújtott 20 és 30 millió EUR összegű két kölcsönre. Az egyik kölcsön (20 millió EUR összegben) már esedékes volt a garancianyújtás időpontjában. A garancia a fedezett kockázatok 100 %-ára terjedt ki, a garanciaprémium pedig évi 1 %-ot tett ki.
2.3. A hivatalos vizsgálati eljárás megindításához vezető okok ismertetése
(22)
A 2013. december 6-i határozatban ((18)-(25) preambulumbekezdés) a Bizottság arra az előzetes következtetésre jutott, hogy a Larco 2007 óta a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás (11) értelmében nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak tekinthető. Ennek fényében, a Bizottság arra az előzetes következtetésre jutott, hogy mind a hat intézkedés állami támogatásnak minősül és kétségeket fogalmazott meg azoknak a belső piaccal való összeegyeztethetőségét illetően.
(23)
Amennyiben az azonosított intézkedések állami támogatásnak minősülnek, azokat csak az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdésében meghatározott bejelentési és felfüggesztési kötelezettséget megszegve nyújthatták volna.
3. GÖRÖGORSZÁG ÉSZREVÉTELEI
3.1. Nehéz helyzetben lévő vállalkozás
(24)
A hivatalos vizsgálati eljárás keretében megadott észrevételeiben, a görög hatóságok azzal érveltek, hogy a Larco nem volt nehéz helyzetben lévő vállalkozás a 2008. és 2009. évben, mivel az elkönyvelt veszteségei az azokban az években a ferronikkel világpiaci árának csökkenéséből származtak. A görög hatóságok azt állították, hogy a Larco csak 2010 óta nehéz helyzetben lévő vállalkozás.
3.2. 1. intézkedés: Az adósság be nem hajtása a pénzügyminisztérium részéről
(25)
A görög hatóságok azzal érveltek, hogy az állam által a Larcónak nyújtott hitel nem minősült állami forrásnak, mivel az eredetileg az Organisation for Entreprise Restructuring S.A. (a továbbiakban: OER) által nyújtott magánhitel volt. Az OER felszámolásakor, a 2741/1999. sz. törvény értelmében, az összes követelését átruházták az államra.
(26)
Ezenfelül a görög hatóságok kifejtették, hogy az 1998-as adósságrendezési megállapodás különleges szabályokat tartalmazott a fennmaradó adósság kezelésére és behajtására vonatkozóan, amely az egyes pénzügyi évek végén lenne alkalmazható a következők szerint:
a)
amennyiben a Larco nyereséges volt egy adott pénzügyi évben, a felhalmozott kamatokat (évi 6 %) fizetnék vissza először a hitelezőknek, a hitelösszeg visszafizetése előtt;
b)
a kamat visszafizetését követően a Larco megtartana bizonyos összeget a nyerségből beruházások céljára;
c)
Az a) és a b) pont alkalmazását követően a Larco számláján megmaradó bármely nyereséget arányosan kiosztanák a Larco hitelezőinek.
(27)
Amennyiben a Larcónak nem lett volna nyeresége 1999 után, a hitelezőknek joguk lett volna megkísérelni adósságuk behajtását különböző eszközökkel, mint az esedékes kifizetés figyelembevétele, az adósság tőkésítése stb. A hitelezők azonban nem voltak jogosultak a fennálló adósság semmilyen kényszerű végrehajtására, mint a vállalat eszközeinek lefoglalása vagy a vállalat elleni csődeljárás megindításának kikényszerítése.
(28)
2003-ig a hitelezők a megegyezés szerint megkapták a felhalmozott kamatokat. A 2004-2007 közötti időszakra vonatkozóan, a Larcónak nem volt nyeresége és ezért nem volt felhalmozott kamat visszafizetés. 2007-ben a PPC nyersanyag megállapodást kötött a Larcóval, amellyel valamennyi hitelező egyetértett, minélfogva a Larco ellátta barnaszénnel a PPC-t, amely ennek megfelelően csökkentette az adósságot. A PPC felé fennálló adósság 2011-ben teljes mértékben megszűnt.
(29)
A korábbi Larco kezelője törekedett az adósság jogi eszközökkel történő behajtására és úgy tűnik, hogy bizonyos összegeket már megfizettek. 2011-ig a korábbi Larco 5 millió EUR összeget hajtott be a fennálló adósságából az 1998-as megállapodás értelmében. Mivel a korábbi Larcónak szintén van adóssága a görög állam felé, ez utóbbi behajtotta az 5 millió EUR teljes összegét.
(30)
A Larco görög állam felé fennálló közvetlen adósságát illetően, az állam rendszeresen küldött számlákat a Larcónak az adósság éves összegére vonatkozóan, beleértve az éves felhalmozott kamatot.
(31)
Így a görög hatóságok azzal érveltek, hogy az 1998-as megállapodásból származó adósság nem minősülhetett állami forrásnak és semmi esetre sem részesítette szelektív előnyben a Larcót.
3.3. 2. intézkedés: A 2008. évi állami kezességvállalás
(32)
A görög hatóságok a kezességvállalásokról szóló közleményre (12) hivatkoztak és különösen annak 3.2. szakaszára, amely magában foglalja azokat a feltételeket, amelyek alapján a Bizottság kizárhatja az állami támogatás jelenlétét az egyedi garanciamegállapodásokban. A görög hatóságok szerint:
a)
a Larco nem volt nehéz helyzetben lévő vállalkozás a garanciavállalás időpontjában;
b)
a kezességvállalás terjedelmét a kezesség vállalásának időpontjában lehetett megfelelően mérni;
c)
a kezességet egy hitelviszonyt megtestesítő értékpapírra (kötvénykibocsátás) vállalták és így meghaladhatta a fennálló adósság 80 %-át;
d)
a kezességvállalásért fizetett 1 %-os garanciaprémium piaci alapú díj, amely tükrözi a Larco megfelelő pénzügyi helyzetét.
(33)
A görög hatóságok ezért azzal érvelnek, hogy a 2008. évi állami kezességvállalás nem minősült állami támogatásának.
(34)
A görög hatóságok tisztázták, hogy a 2. intézkedést a YA 2/93378/0025. sz. 2008. december 22-i miniszteri határozat értelmében nyújtották és pontosan 30 000 000 EUR összeget fedezett:
3.4. 3. intézkedés: A 2009. évi tőkeemelés
(35)
A görög hatóságok arra hivatkoztak, hogy az állam részvétele a tőkeemelésben a vállalat értékének megőrzésére irányult, tekintettel a vállalat közelgő privatizációjára és a szerkezetátalakítási terv végrehajtása érdekében. Döntésében az állam figyelembe vette a Larco potenciális növekedését, eszközeinek értékét és a ferronikkel piacon uralkodó általános helyzetet, valamint a szerkezetátalakítási és költségcsökkentő intézkedéseket.
(36)
Az NBG 31 %-kkal járult hozzá a tőkeemeléshez. Az államtól eltérően az NBG úgy döntött, hogy csak részben gyakorolja jogait. A görög hatóságok azzal érveltek, hogy az NBG célkitűzése a vállalat feletti bizonyos ellenőrzés fenntartása volt és így lépéseit nem kellene a Larco jövője iránti bizalom hiányának tekinteni. Az NBG valóban a görög jog által előírt szükséges minimumra csökkentette részesedését a Larcóban annak érdekében, hogy bizonyos fontos döntéseknél megőrizze vétójogát az igazgatótanácsban.
(37)
A harmadik részvényes, a PPC kifejezetten úgy döntött, hogy nem vesz részt a tőkeemelésben, elfogadva, hogy részesedése csökkenni fog. A görög hatóságok azzal érveltek, hogy a PPC azért nem vett részt a tőkeemelésben, mert az volt a célja, hogy nagyobb részvényesi többséget tegyen lehetővé az állam számára, tekintettel a vállalat privatizációjára.
(38)
Következtetésül, a görög hatóságok azzal érveltek, hogy az állam piacgazdasági befektetőként járt el és ezért a 2009. évi tőkeemelés nem minősült állami támogatásnak.
(39)
A támogatás nyújtásának napját illetően, a görög hatóságok nem szolgáltak meggyőző információval. A részvényesi közgyűlés jegyzőkönyvei azt mutatják, hogy a görög állam 15 000 000 EUR összeget nyújtott a tőkeemeléshez 2009. április 15-én a pénzügyminisztérium Οικ2/27694/0025. sz. dokumentuma értelmében, tekintettel az állam teljes hozzájárulására a részvénytőke-emeléshez, amely 44 999 999,40 EUR összeget tett ki. A Larco 2009. évi pénzügyi kimutatása azt mutatja, hogy a tőkeemelésről 2009. május 14-én döntöttek, azonban nem tisztázza, hogy a tényleges friss tőkeinjekcióra mikor került sor.
3.5. 4. intézkedés: A 2010. évi állami kezességvállalás
(40)
A görög hatóságok kifejtették, hogy az 1998-as megállapodás keretében, a korábbi Larco jogorvoslatot kért a Larco adósságának visszafizetésére vonatkozóan a görög bíróságokon és számos bírósági ítélet, valamint megsemmisítést kimondó ítélet született többek között a kb. 10,5 millió EUR összegű adóssággal kapcsolatosan (13).
(41)
A Larco fellebbezésének összefüggésében, valamint a helyrehozhatatlan károk veszélye miatt, a Görög Legfelsőbb Bíróság felfüggesztette a kb. 10,5 millió EUR összegű adósság kifizetését az illetékes bíróság jogerős ítéletéig. A felfüggesztést azzal a feltétellel adták meg, hogy a Larco garancialevelet szolgáltatott a korábbi Larcónak a felfüggesztett összegre vonatkozóan. Az NBG közel 10,8 millió EUR összegű (10,5 millió EUR eredetileg vitatott tartozás + 0,3 millió EUR jogi díjakra és költségekre) garancialevelet nyújtott a Larcónak. A garancialevelet viszont állami kezességvállalás fedezte az egész összegre vonatkozóan, évi 2 %-os garanciaprémiummal határozatlan időre szólóan.
(42)
A görög hatóságok kifejtették, hogy ezt az intézkedést az állam nyújtotta részvényesként, azzal a szándékkal, hogy megfeleljen a felfüggesztés feltételeinek és megvédje befektetéseit attól, hogy a tartozásokat lejártnak nyilvánítják. Másként, a felfüggesztés nem lehetett volna alkalmazható és a korábbi Larcónak joga lett volna jogorvoslatot kérni az adósság behajtására, lehetőleg a Larco eszközeinek lefoglalásával. A Larco pedig fizetésképtelenné válhatott volna. A görög hatóságok szerint az NBG nem adott volna garancialevelet az állami kezességvállalás nélkül.
(43)
A görög hatóságok tisztázták, hogy a 4. intézkedést a 2010. május 10-i YA 2/923/0025. sz. miniszteri határozat értelmében adták meg és az pontosan 10 510 824,95 EUR összeget fedezett, valamint 310 000 EUR-t jogi díjakra és költségekre, így összesen 10 820 824,95 EUR-t.
3.6. 5. intézkedés: Garancialevelek az adóbírság előzetes megfizetése helyett 2010-ben
(44)
A görög hatóságok egyértelművé tették, hogy a szóban forgó intézkedések inkább különadót jelentenek, nem pedig adóbírságot. A különadót azért vetették ki, mert az adóhatóságok nem értettek egyet, hogy a fedezeti ügyletekből származó veszteségeket le kellene vonni a Larco nettó bevételéből, ahogyan azt a Larco állította. A görög hatóságok azt is tisztázták, hogy a bíróság felszólította a Larcót, hogy adjon ki garancialeveleket 4,7 millió EUR összértékben.
(45)
A görög hatóságok bizonyítékokkal szolgáltak, hogy a Larcót felhatalmazták arra, hogy a különadó előzetes megfizetését garancialevelekkel helyettesítse egy általános jogi rendelkezés alapján. A bírósági ítélet, amely lehetővé tette a Larcónak, hogy a különadó előzetes megfizetése helyett garancialevelet adjon, a nemzeti joggal összhangban (14), mérlegelési tesztet alkalmazott, figyelembe véve a hitelező (az állam) előnyeit és az adós (Larco) életképességét és ezért döntött a 47 millió EUR előzetes megfizetésére vonatkozó kötelezettség ideiglenes felfüggesztésről (amely a különadó 25 %-át jelenti), kiváltva azt összesen 4,7 millió EUR értékű garancialevéllel. A felfüggesztést addig kellett alkalmazni, amíg a jogerős ítélet megszületik a Larcónak a különadó kivetésével kapcsolatosan az állammal szemben kezdeményezett jogvitája tekintetében.
(46)
Ezenfelül a görög hatóságok azzal érveltek, hogy a nemzeti bíróságok határozatait nem lehet az államnak tulajdonítani.
(47)
A görög hatóságok azt is kifejtették, hogy az ideiglenes felfüggesztés ellenére az állam a gyakorlatban felülírta a felfüggesztés pénzügyi hatásait, azzal, hogy beszámította a különadót, amelyet a Larcónak kellett fizetnie azokba az összegekbe, amelyet az államnak a Larco felé kellett fizetnie, mint jövedelemadó vagy héa-visszatérítés. Ezt a Görögországban az adóbehajtás meggyorsítására vonatkozó legújabb jogszabályok tették lehetővé.
(48)
Úgy tűnik, hogy az állam így már gyakorlatilag 16,1 millió EUR-t hajtott be a Larco különadójának előzetes megfizetésével kapcsolatos összegből.
3.7. 6. intézkedés: A 2011. évi állami kezességvállalás
(49)
A görög hatóságok tisztázták, hogy a két kölcsön közül, amelyekre a garancialevelet kiadták egyik sem volt késedelmes. Az ATE Bank a 20 millió EUR összegű kölcsönt egy régebbi 20 millió EUR összegű kölcsön refinanszírozására nyújtotta, amely már lejárt.
(50)
A görög hatóságok azzal érveltek, hogy az állami kezességvállalás nem tartalmazott állami forrásokat, mivel az állam 60 millió EUR-val tartozott a Larcónak a héa-visszatérítésből. Így, amennyiben a garanciákat lehívnák, az összegek ellensúlyoznák az állam fennálló adósságát.
(51)
A hatóságok azzal is érveltek, hogy amennyiben az intézkedés nem minősül támogatásnak, azt a belső piaccal összeegyeztethetőnek kellene tekinteni, mivel az megfelel az ideiglenes keretrendszernek (15) és a vonatkozó ideiglenes görög hitelgarancia rendszernek (ideiglenes hitelgarancia-rendszer) (16). A hatóságok különösen úgy vélték, hogy attól eltekintve, hogy a Larco nehéz helyzetben lévő vállalat volt az intézkedés nyújtásának időpontjában, a rendszer egyéb feltételeinek megfelelt:
a)
a Larco nagyvállalat;
b)
a 30 millió EUR kölcsön beruházási kölcsön volt, míg a 20 millió EUR egy régebbi hitel refinanszírozására felvett kölcsön, amelyet befektetési célokra nyújtottak;
c)
a garanciákat 2011 vége előtt nyújtották;
d)
a két garantált hitel teljes összege a Larco éves bérköltségét csak 3 millió EUR-val haladta meg;
e)
a garanciák a kölcsön 100 %-át fedezték, azonban ez az intézkedés volt az egyetlen lehetőség arra, hogy a Larco finanszírozáshoz jusson, a görög gazdaság rendkívüli helyzete miatt;
f)
a garanciák évi 1 %-os garanciaprémiumot tartalmaznak, amelyet piaci prémiumnak kellene tekinteni.
(52)
Végezetül, a görög hatóságok azzal érveltek, hogy amennyiben a Bizottság arra a következetésre jut, hogy az intézkedés támogatásnak minősül és az ideiglenes hitelgarancia-rendszer feltételei nem teljesülnek, az intézkedéseket megmentési támogatásnak kellene tekinteni. Az ilyen támogatást úgy kellene tekinteni, mint amelyet bejelentettek, mivel a Bizottságot tájékoztatták az intézkedésről a kérdőívre adott 2012. március 16-i válaszban, amikor az a hivatalból indított előzetes vizsgálat szakaszában volt.
(53)
A görög hatóságok szerint a támogatás megfelelt a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás követelményeinek, mivel:
a)
az likviditási támogatást jelentett hitelgaranciák formájában;
b)
súlyos szociális problémáknak indokolták és nem volt szükségtelenül hátrányos átgyűrűző hatása más tagállamokra;
c)
a görög hatóságok szerkezetátalakítási tervet készítettek a Bizottsággal együttműködve;
d)
csak arra az összegre szorítkozott, amely a vállalatnak szükséges ahhoz, hogy korlátozott időtartamon keresztül működőképes maradjon;
e)
tiszteletben tartotta az „először és utoljára” elvet, mivel a Larco a múltban nem kapott megmentési vagy szerkezetátalakítási támogatást;
f)
a Larco üzleti tervet nyújtott be az államnak, amelyben igazolja, hogy a beruházásokhoz szükséges a 30 millió EUR összegű finanszírozás.
(54)
A görög hatóságok tisztázták, hogy a 6. intézkedést a i. 2011. december 30-i YA 2/95156/0025. sz. miniszteri határozat értelmében adták meg és az pontosan 30 000 000 EUR összeget fedezett, valamint a ii. 2011. december 30-i YA 2/95161/0025. sz. miniszteri határozat értelmében pontosan 20 000 000 EUR összegre vonatkozóan.
4. ÉRTÉKELÉS
(55)
A határozat elöljáróban foglalkozik azzal a kérdéssel, hogy a Larco nehéz helyzetben lévő vállalkozásnak számít-e a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás értelmében. Ezt követően a határozat értékeli, hogy a vizsgálat tárgyát képező intézkedés a Larcónak nyújtott állami támogatásnak minősül-e a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében, és végezetül, hogy az ilyen támogatás összeegyeztethető-e a belső piaccal.
4.1. A Larco nehézségei
(56)
A 2013. március 6-i határozatban és különösen annak (18)-(25) preambulumbekezdésében a Bizottság előzetesen azt állapította meg, hogy a Larco nehéz helyzetben lévő vállalkozás volt a szóban forgó 6. intézkedés nyújtásának időpontjában. A Larco főbb pénzügyi adatait 2007 és 2011 között a táblázat tartalmazza:
A Larco főbb pénzügyi adatai 2007 és 2012. június között (millió EUR)
2007
2008
2009
2010
2011
H1 2012 (17)
Árbevétel
549,3
284
98,8
239
311
154,6
Adózás előtti eredmény (EBT)
23
- 116
- 105
6,4
6,5
- 12,2
Jegyzett tőke
163,8
163,8
109
109
109
109
Saját tőke
104
- 0,4
- 35
- 31
- 26
- 39
Összes tartozás
141,2
230,1
233,9
261,8
262,7
326,0
Adósság/tőke (arány)
1,3
- 575,0
- 6,6
- 8,3
- 10,1
- 8,4
(57)
A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 10. pontjának a) alpontja szerint egy korlátolt felelősségi alapon működő társaság akkor tekinthető nehéz helyzetben lévőnek, ha „törzstőkéjének több mint a fele nincs meg, és annak több mint egynegyede az előző 12 hónap során veszett el”. E rendelkezés azt a feltételezést tükrözi, hogy a törzstőkéje jelentékeny részét elveszítő vállalat képtelen arra, hogy megállítsa a veszteségek halmozódását, és ez szinte teljes bizonyossággal azt eredményezné, hogy rövid- vagy középtávon feladja üzleti tevékenységét (a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 9. pontjában meghatározottak szerint).
(58)
Ezenfelül a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 11. pontja szerint egy vállalat még akkor is nehézségekkel küzdő vállalkozásnak tekinthető, „ha egy vállalkozás nehéz helyzetére utaló szokásos jelek mutatkoznak, mint pl. a növekvő veszteségek, a csökkenő forgalom, a felhalmozódó leltári készletek, a fölös kapacitás, a lanyhuló pénzforgalom, a növekvő adósságok, az emelkedő kamatköltségek és a zuhanó vagy nullára leírt nettó eszközérték.”. Ebben a tekintetben a Bíróság szerint: „a negatív sajáttőke fennállására […], amely a vállalkozás nehéz pénzügyi helyzete fontos mutatójának tekinthető” (18).
(59)
A Larco 2007-2012 első féléve közötti időszakára vonatkozó pénzügyi kimutatásai szerint a vállalat jegyzett tőkéje nem csökkent több mint a felével. Ugyanebben az időszakban azonban a vállalkozás saját tőkéje negatívba fordult. Az előző ügyekben a Bizottság úgy vélte, hogy amennyiben egy vállalatnak negatív a hitelbiztosítéka, ez azt jelenti, hogy a vállalat teljes jegyzett tőkéje elveszett és van egy a priori feltételezés, hogy teljesülnek a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás (19) 10. pontjának a) alpontja szerinti kritériumok.
(60)
A Larco ügyében, a Bizottság úgy tekinti, hogy a vállalat jegyzett tőkéje csak azért tűnik úgy, hogy nem csökkent több mint a felével, mivel a vállalat nem fogadott el megfelelő intézkedéseket, amelyet a görög jogszabályok rendes esetben előirányoznak (20). Az ilyen megfelelő intézkedések azt célozzák, hogy a vállalat saját tőkéjét negatívból pozitívba fordítsák és ezzel egyidejűleg megfelelő szintre növeljék azt. Az ilyen megfelelő intézkedések között lehetett volna akár a veszteségek aktiválása vagy a tőkeemelés vagy akár mindkettő.
(61)
Ebben az összefüggésben a Bizottság úgy véli, hogy a veszteségek aktiválása a vállalat teljes jegyzett tőkéjének elvesztését eredményezte volna, mivel a felhalmozott veszteségek nagyobbak voltak, mint a jegyzett tőke. Ezért a Bizottság úgy véli, hogy ebben az esetben 2008 óta teljesülnek a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 10. pontjának a) alpontja szerinti kritériumok.
(62)
Ezenfelül a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 11. pontja szerinti kritériumok tekintetében, a Larco esetében 2007 és 2009 között a forgalom jelentős csökkenése következett be, jelentős veszteségekkel 2008-ban és 2009-ben összesen 221 millió EUR összegben (2008-ban 116 millió EUR, illetve 2009-ben 105 millió EUR volt a vesztesége). 2010-ben és 2011-ben, a vállalat növelte a forgalmát és a bevételeit, azonban ez a növekedés nem volt elegendő, hogy lehetővé tegye a Larco számára a pénzügyi talpra állást. Ugyanezen időszak alatt a vállalat tőkéje negatív maradt és az adósság tovább növekedett. Ezenfelül, a Larco működése 2012 első félévében ismét veszteségessé vált.
(63)
A Bizottság nem ért egyet a görög hatóságok azon érveivel, hogy a Larco nem volt nehéz helyzetben 2008-ban és 2009-ben, mivel a veszteségei a ferronikkel csökkenő áraiból adódtak.
(64)
Először is, az a tény, hogy a ferronikkel árában történt csökkenés veszteségekhez vezetett és hozzájárult a Larco nehézségeihez magában nem enyhíti azt a megállapítást, hogy a Larco a nehéz helyzetben lévő vállalatok szokásos jeleit mutatta. Egy jól működő vállalat hozzáigazítaná a költségeit az ilyen árváltozásokhoz a veszteségek elkerülése érdekében.
(65)
Másodszor, a 2008-as és 2009-es években a vállalat tőkéje negatív volt és adóssága növekedett (63 %-os növekedés 2007 és 2008 között). Bár a ferronikkel ára és a forgalom jelentősen növekedett 2010 után, a Larco ezt követő pénzügyi eredményei azt mutatják, hogy a nehézségei továbbra is megmaradtak. Így nem lehet azt a következtetést levonni, hogy a veszteségek 2008-ban és 2009-ben csak a ferronikkel alacsony árából eredtek.
(66)
A fentiek fényében, azt a következtetést lehet levonni, hogy a Larco a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás értelmében nehéz helyzetben lévő vállalat volt abban az időpontban, amikor a szóban forgó 6. intézkedést nyújtották.
4.2. Az állami támogatás megléte
(67)
A Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése úgy rendelkezik, hogy „a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet”.
(68)
Annak vizsgálata során, hogy egy állami szerv és egy gazdasági egység közötti kereskedelmi ügylet támogatásnak minősül-e, a Bizottság bevett, és a Bíróság által is megerősített gyakorlata szerint a piacgazdasági befektető elvét vagy a piacgazdasági hitelezői elvét kell alkalmazni (21). Ezen alapelv alapján az államnak olyan esetekben, amikor kereskedelmi vállalkozásként vesz részt a piacon, magánszektorbeli szereplőként kell eljárnia, ellenkező esetben feltételezhető az állami támogatás megléte. A támogatás meglétének megítélése szempontjából ezért döntő, hogy egy magánszektorbeli gazdasági szereplő hasonló helyzetben ugyanígy járt volna el. Ennek alapján a nem gazdasági jellegű szempontok elfogadhatatlanok a támogatási intézkedések megadása melletti magyarázatként.
4.2.1. 1. intézkedés: Az adósság be nem hajtása a pénzügyminisztérium részéről
(69)
A rendelkezésére álló információk alapján a Bizottság nem ért egyet a görög hatóságok azon érvelésével, amely szerint az OER-től kapott hitel magánhitel volt. Az OER létrehozásáról szóló 1386/1983. sz. (1. cikk) görög törvény (22) értelmében az „OER a társadalmi érdek javára és az állam felügyelete alatt működik” Ugyanezen jogszabály 3. cikke szerint az állam volt az OER egyetlen részvényese. Ezenfelül az államnak lehetősége volt arra, hogy az elnököt és az igazgató tanács nyolc tagja közül két tagot közvetlenül, valamint további négy tagot közvetett módon nevezzen ki. A fentiekből következik, hogy az OER forrásait állami források tették ki és így az OER által nyújtott bármely hitel, úgy tűnik, hogy az államnak tulajdonítható.
(70)
A görög hatóságok által szolgáltatott bizonyítékok azt mutatják, hogy a Larco adóssága az OER felé (amelyet ezt követően átruháztak az államra) rendszeresen jelentették és számlázták, az 1998-as adósságrendezési megállapodással összhangban. Az adósság egy részét behajtották, amikor a vállalat nyereségessége azt lehetővé tette. A Larco beruházásokat hajtott végre ebben az időszakban, amely csökkentette a visszafizetéseket, azonban ezekkel a beruházásokkal valamennyi hitelező egyetértett. A megállapodás szerint, a hitelezők nem voltak jogosultak a fennálló adósság kényszer-végrehajtására.
(71)
A fentiek fényében levonható az a következtetés, hogy az 1. intézkedés megfelelt a piacgazdasági hitelezői elvnek, mivel az állam hitelezőként magánhitelezőhöz hasonlóképpen járt el, ugyanis felhasználta a rendelkezésére álló és a szerződésben rögzített kereten belüli valamennyi eszközt adósságának behajtása érdekében.
4.2.2. 2. intézkedés: A 2008. évi állami kezességvállalás
(72)
Az állami kezességvállalás állami forrásokat kockáztat, ugyanis a kezesség lehívását az állami költségvetésből fizetik ki. Továbbá minden olyan kezességvállalás, amely nem tartalmaz megfelelő ellenszolgáltatást, veszteséget jelent az állami pénzügyi források számára. Így az állami források kritériuma és az államnak való tulajdoníthatóság teljesül erre az intézkedésre vonatkozóan és ezt a görög hatóságok sem vitatják.
(73)
A Bizottság nem ért egyet a görög hatósások érvelésével, hogy teljesülnek a kezességvállalásokról szóló közlemény 3.2. szakaszában előírt feltételek. A Bizottság megállapította, hogy 2008-ban a Larco nehéz helyzetben lévő vállalat volt. Ezenfelül az évi 1 %-os garanciaprémiumot nem lehet úgy tekinteni, hogy az tükrözné a hitelgaranciával fedezett hitelek nemteljesítésre vonatkozó kockázatokat, a Larco jelentős pénzügyi nehézségei és különösen adósságának a saját tőkéhez viszonyított magas aránya miatt.
(74)
A Bizottság szerint egy ésszerűen eljáró piacgazdasági hitelező nem vállalt volna a kezességet a Larcónak ezekkel a feltételekkel. Mivel az intézkedést szelektív módon a Larcónak nyújtották, a Bizottság megállapítja, hogy a 2008-as állami kezességvállalás szelektív előnyt biztosított a kedvezményezett számára.
(75)
A Larco olyan ágazatban tevékenykedik, amelyben a termékekkel a tagállamok között kereskednek és a vállalat maga is termelésének nagy részét a tagállamokba exportálja, Ezenfelül Görögországon kívül 6 tagállamban folytatnak nikkelbányászatot, olvasztást és finomítást, nevezetesen Ausztriában, Finnországban, Franciaországban (Új-Kaledóniában), Spanyolországban, Svédországban és az Egyesült Királyságban (23). A nikkel kereskedelme szinte valamennyi tagállamban zajlik (24).
(76)
A szóban forgó intézkedések lehetővé tették a Larco számára, hogy folytassa működését, így más nehéz helyzetben lévő versenytársakkal ellentétben, nem kellett szembenéznie a rossz pénzügyi eredményekből adódó következményekkel. Ez torzítja a versenyt, mivel az azonos piacon tevékenykedő más vállalatoknak állami segítségnyújtás nélkül kell működniük.
(77)
Így megállapítható, hogy a 2. intézkedés a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül. A Bizottság úgy véli, hogy a támogatás megegyezik a garantált kölcsön összegével, mivel kétséges, hogy a Larco, a gazdasági nehézségekre tekintettel talált volna finanszírozást a piacon függetlenül a feltételektől. Másként fogalmazva, a Bizottság úgy véli, hogy a Larco a garantált kölcsönnel megegyező összegben előnyben részesült, mivel az állami kezességvállalás nélkül nem szerezhette volna meg ezt a piaci finanszírozást.
(78)
A Bizottságnak nincs olyan információja, amely arra utalna, hogy a garanciát igénybe vették.
4.2.3. 3. intézkedés: A 2009. évi tőkeemelés
(79)
Az állam részvétele a Larco 2009-es részvénytőke-emelésében állami forrásokat tartalmaz és az államnak tulajdonítható. Így a kritérium teljesül, amelyet a görög hatóságok nem vitatnak.
(80)
A Bizottság nem kapott a görög hatóságoktól semmilyen meggyőző bizonyítékot, amely igazolná azt az érvelésüket, hogy az állam ésszerűen eljáró piacgazdasági befektetőként járt el. A részvényesi közgyűlések jegyzőkönyvei valójában olyan bizonyítékot szolgáltattak, amely azt sugallja, hogy a részvényesek nem kaptak szerkezetátalakítási tervet a tőkeemelés előtt, annak ellenére, hogy a Larco nehéz helyzetben lévő vállalat. Ezenfelül a tőkeemelés végleges összege végül is kevésnek bizonyult a Larco negatív hitelbiztosítékának fedezésére és így nem lehet a vállalat értékének megőrzésére és szerkezetátalakításának támogatására irányuló intézkedésnek tekinteni.
(81)
Az NBG részvételét illetően, a Bizottság emlékeztet a Törvényszék pontosítására, hogy „önmagában az egyidejűség még jelentős mértékű magánbefektetések esetében sem lehet elegendő az EK 87. cikk (1) bekezdése értelmében vett támogatás hiányának anélkül történő megállapításához, hogy figyelembe vennék az egyéb releváns ténybeli vagy jogi körülményeket” (25).
(82)
Az NBG részleges részvétele valójában nem használható fel bizonyítékként az állam és a magánrészvényesek közötti egyidejűségre, mivel az NBG nemcsak részvényese, hanem hitelezője is volt a Larcónak. Az a döntése, hogy részlegesen részt vesz a tőkeemelésben, így nemcsak a beruházása értékének megőrzését, hanem hitelezői pozíciójának védelmét is szolgálta.
(83)
Ezenfelül az állam már biztosította a Larcónak a 2008. évi állami kezességvállalást. Így, a vonatkozó ítélkezési gyakorlat alapján, az állami részvétel biztosítását a 2009. évi tőkeemelésben nem lehet elszigetelten kezelni, hanem más támogatási intézkedések keretében kell azt megvizsgálni (26).
(84)
Végezetül, a részvényesi közgyűlések jegyzőkönyvei nem támasztják alá a görög hatóságok érvelését, miszerint a PPC szándéka az volt, hogy nagyobb részvényesi többséget tegyen lehetővé az állam számára. Ehelyett a PPC egyszerűen kijelentette, hogy nem kíván részt venni a részvénytőke-emelésben.
(85)
Így a Bizottság szerint egy ésszerűen eljáró piacgazdasági befektető ezekkel a feltételekkel nem vett volna részt a Larco részvénytőke-emelésében. Mivel az intézkedést szelektív módon a Larcónak nyújtották, a Bizottság megállapítja, hogy az állam részvétele a 2009. évi tőkeemelésben a kedvezményezettet szelektív előnyökhöz juttatta.
(86)
A fenti (75)-(76) preambulumbekezdésben kifejtett okokból, az intézkedés alkalmas a tagállamok közötti kereskedelem befolyásolására és a verseny torzítására.
(87)
Így megállapítható, hogy a 3. intézkedés a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül. Mivel azt nem vitatják, hogy az állam teljes körű jogait gyakorolta a részvénytőke-emelés során [nem világos], a 3. intézkedés értéke 44 999 999,40 EUR összeget tesz ki.
(88)
A támogatás nyújtásának időpontját tekintve a 2009. május 14-i. részvényesi közgyűlés jegyzőkönyveiből következik, hogy a görög állam 15 000 000 EUR összeggel járult hozzá a 2009. április 15-i tőkeemeléshez (27), az államnak a részvénytőke-emeléshez való teljes hozzájárulása fényében [nem világos], amely 44 999 999,40 EUR-t tett ki. A Bizottságnak nincsen információja arról az időpontról, amikor a vállalat részvénytőke-emeléshez az állami hozzájárulás fennmaradó összegét megadták.
4.2.4. 4. intézkedés: A 2010. évi állami kezességvállalás
(89)
A 2. intézkedéshez hasonló okokból, az állami források kritériuma és az államnak való tulajdoníthatóság teljesül a 4. intézkedésre vonatkozóan és ezt a görög hatóságok sem vitatják.
(90)
A Bizottság elismeri, hogy az általános üzleti gyakorlatnak számít a részvényeseknek, hogy garanciát nyújtanak az ez esethez hasonló körülmények között. Mivel azonban az NBG szintén a Larco részvényese volt, a Bizottság úgy tekinti, hogy rendes körülmények között a részvényesek arányosan megosztanák a szóban forgó garanciából eredő kitettséget. Ehelyett az állam magára vállalta a teljes kockázatot, garanciát nyújtva az adósságra, miközben a Larco nehéz helyzetben volt és már növekvő adóssággal küzdött.
(91)
A 2. intézkedéshez hasonlóan, erre az intézkedésre vonatkozóan sem teljesülnek a kezességvállalásokról szóló közlemény 3.2. szakaszában előírt feltételek, mivel a 2 %-os prémiumot nem lehet úgy tekinteni, mint amely tükrözné a Larcóval kapcsolatos nemteljesítésre vonatkozó kockázatokat.
(92)
A Bizottság ezért úgy véli, hogy egy ésszerűen eljáró piacgazdasági hitelező nem vállalt volna a kezességet a Larcónak ezekkel a feltételekkel. Mivel az intézkedést szelektív módon a Larcónak nyújtották, a Bizottság megállapítja, hogy az szelektív előnyt biztosított a kedvezményezett számára.
(93)
A fenti (75)-(76) preambulumbekezdésben kifejtett okokból, az intézkedés alkalmas a tagállamok közötti kereskedelem befolyásolására és a verseny torzítására..
(94)
Így megállapítható, hogy a 4. intézkedés a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül. A Bizottság úgy véli, hogy a támogatás összege megegyezik a garantált összeggel, mivel világos, hogy függetlenül a feltételektől, a Larco gazdasági nehézségeinek fényében, ésszerűen eljáró piaci szereplő nem vállalt volna kezességet erre az összegre. Másként fogalmazva, a Bizottság úgy véli, hogy a Larco a garantált összeggel azonos előnyben részesült, mivel az állami kezességvállalás nélkül a piacról nem kaphatott volna garanciát.
(95)
A Bizottságnak nincs olyan információja, amely arra utalna, hogy a garanciát igénybe vették.
4.2.5. 5. intézkedés: Garancialevelek a különadó előzetes megfizetése helyett 2010-ben
(96)
A Bizottság tudomásul veszi a görög hatóságok pontosítását az 5. intézkedés ténybeli körülményeit illetően.
(97)
A görög hatóságok által szolgáltatott bizonyíték fényében, a Bizottság egyetért, hogy a különadó előzetes megfizetésének garancialevelekkel történő kiváltására vonatkozó jogot a bíróság objektív kritérium alapján adta meg a Larcónak, amelyet bármely hasonló helyzetben lévő vállalat esetében alkalmaztak volna. Így megállapítható, hogy az 5. intézkedés nem járt szelektív előnnyel a Larco számára.
4.2.6. 6. intézkedés: A 2011. évi állami kezességvállalás
(98)
A Bizottság tudomásul veszi a görög hatóságok pontosítását az 6. intézkedés ténybeli körülményeit illetően.
(99)
A Bizottság nem ért egyet a görög hatóságokkal abban, hogy a 6. intézkedés nem járt állami források bevonásával. Először is, a 2. intézkedések esetében kifejtettekhez hasonlóan az állami kezességvállalás állami forrásokat kockáztat, ugyanis a kezesség lehívását az állami költségvetésből fizetik ki. Továbbá minden olyan kezességvállalás, amely nem tartalmaz megfelelő ellenszolgáltatást piaci prémiummal, veszteséget jelent az állami pénzügyi források számára. Ezenfelül, a 60 millió EUR összegű héával kapcsolatos fennálló tartozásról szóló érvelés ellentmondásosnak tűnik az 5. intézkedéssel kapcsolatosan benyújtott észrevételekkel, amelyben a görög hatóságok azzal érvelnek, hogy jogszerűen és szándékosan nem térítették vissza az esedékes héá-t, azzal a céllal, hogy ellensúlyozzák a különadó előzetes megfizetésének felfüggesztését.
(100)
A Bizottság ezért úgy véli, hogy erre az intézkedésre vonatkozóan teljesül az állami források kritériuma és az államnak való tulajdoníthatóság.
(101)
A 2. és a 4. intézkedéshez hasonlóan, nem teljesülnek a kezességvállalásokról szóló közlemény 3.2. szakaszában előírt feltételek.
(102)
A Bizottság szerint így egy ésszerűen eljáró piacgazdasági hitelező nem vállalt volna a kezességet a Larcónak ezekkel a feltételekkel. Mivel az intézkedést szelektív módon a Larcónak nyújtották, a Bizottság megállapítja, hogy az szelektív előnyt biztosított a kedvezményezett számára.
(103)
A fenti (75)-(76) preambulumbekezdésben kifejtett okokból, az intézkedés alkalmas a tagállamok közötti kereskedelem befolyásolására és a verseny torzítására.
(104)
Így megállapítható, hogy a 6. intézkedés a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül. A 2. intézkedéshez hasonlóan a Bizottság úgy véli, hogy a támogatás összege megegyezik a garantált kölcsön összegével, mivel kétséges, hogy a Larco, a gazdasági nehézségekre tekintettel függetlenül a feltételektől talált volna finanszírozást a piacon.
(105)
A Bizottságnak nincs olyan információja, amely arra utalna, hogy a garanciát igénybe vették.
4.2.7. Következtetés az állami támogatás meglétéről
(106)
A fentiek fényében, a Bizottság úgy véli, hogy az 1. és az 5. intézkedés nem minősül állami támogatásnak, míg a 2., a 3., a 4. és a 6. intézkedés a Szerződés 107. cikkének (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősül.
(107)
Így a 2. intézkedésben lévő állami támogatás 30 000 000 EUR, amelyet 2008. december 22-én nyújtottak. A 3. intézkedésben lévő állami támogatás 44 999 999,40 EUR, azonban az odaítélés napját még a görög hatóságoknak tisztáznia kell. A 4. intézkedésben lévő állami támogatás 10 820 824,95 EUR-t tesz ki, amelyet 2010. május 10-én nyújtottak, valamint a 6. intézkedésben lévő teljes állami támogatás 50 000 000 EUR-t tesz ki (amely a következőkből ered: 30 000 000 EUR + 30 000 000 EUR), amelyet 2011. december 30-án nyújtottak.
4.3. Jogellenes támogatás
(108)
A 2., a 3., a 4. és a 6. intézkedés állami támogatásnak minősül, és azokat az EUMSZ 108. cikkének (3) bekezdésében meghatározott bejelentési és felfüggesztési kötelezettséget megszegve nyújtották. Így, ezek az intézkedések jogellenes állami támogatásnak minősülnek.
4.4. A támogatás összeegyeztethetősége
(109)
Minthogy bizonyos intézkedések az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdése értelmében állami támogatásnak minősülnek, fontolóra kell venni, hogy azok vajon összeegyeztethetők-e az adott cikk (2) és (3) bekezdésében szereplő kivételekkel.
(110)
A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint (28) a tagállamnak kell megjelölnie azokat a lehetséges okokat, amelyek alátámasztják a belső piaccal való összeegyeztethetőséget, és a tagállamnak kell igazolnia, hogy az összeegyeztethetőség előfeltételei fennállnak.
4.4.1. A 2., a 4. és a 6. intézkedés összeegyeztethetősége
(111)
A 2. és a 4. intézkedésre vonatkozóan a görög hatóságok nem hivatkoztak az összeegyeztethetőség egyetlen lehetséges alapjára sem, mivel azzal érveltek, hogy az intézkedések nem minősültek állami támogatásnak.
(112)
Mivel az intézkedések állami támogatásnak minősülnek, azokat a Szerződés 87. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, valamint különösen a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás szerinti összeegyeztethetőségük tekintetében kell értékelni, mivel a Larco legalább 2008 óta nehéz helyzetben lévő vállalkozás. A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás 20. pontjában foglaltak szerint „a nehéz helyzetben lévő vállalkozás nem tekinthető egyéb közérdekű célkitűzések. elősegítésére alkalmas eszköznek addig, ameddig életképessége nem biztosított Ezért a Bizottság úgy véli, hogy a nehéz helyzetben lévő vállalkozásoknak nyújtott támogatás csak akkor járulhat hozzá a gazdasági tevékenységek fejlesztéséhez oly módon, amivel nem befolyásolja hátrányosan a kereskedelmet a közös érdekkel ellentétes mértékben, ha betartják az ezen iránymutatásban megállapított feltételeket.”
(113)
A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás vonatkozó feltételei (3.1. szakasz) azonban ebben az esetben nem teljesülnek. A garanciák nem jártak le 6 hónap után és a görög hatóságok nem jelentettek be szerkezetátalakítási tervet, amely helyreállítaná a vállalat életképességét, miközben nem hajtottak végre kompenzációs intézkedéseket a versenytorzulás enyhítése érdekében. Végezetül, nincs bizonyíték arra vonatkozólag, hogy a támogatás a szükséges minimumra korlátozódott, különösen a támogatás kedvezményezettjének jelentős saját hozzájárulása révén. A hatóságok nem nyújtottak be felszámolási tervet.
(114)
A 6. intézkedésre vonatkozólag, a görög hatóságok azzal érveltek, hogy az összeegyeztethető volt az ideiglenes keretrendszerrel és az ideiglenes görög hitelgarancia rendszerrel és az minden esetben megmentési támogatásnak minősül.
(115)
A Bizottság nem ért egyet a görög hatóságok érveivel. A Bizottság úgy véli, hogy az ideiglenes keretrendszer és az ideiglenes görög hitelgarancia rendszer feltételei nem teljesültek, mivel a Larco nehéz helyzetben lévő vállalat volt. A Larcónak nyújtott két garancia teljes összege meghaladta a Larco éves bérköltségét, a garancia meghaladta a kölcsön 90 %-át és az 1 %-os garanciaprémium nem tekinthető piaci alapú prémiumnak, amely tükrözné a hitelgaranciával fedezett hitelek nemteljesítésre vonatkozó kockázatokat.
(116)
Azokat az érveléseket illetően, hogy az intézkedés megmentési támogatást jelentett, bár a Bizottság 2011 óta megbeszéléseket folytatott a görög hatóságokkal a Larcóval kapcsolatosan, a hatóságok sohasem említették, hogy a 2011. évi garanciákat megmentési támogatásnak kellene tekinteni és soha nem adtak erről értesítést. A kérdőívre adott 2012. március 16-i válaszukban a görög hatóságok valójában kifejezetten kijelentették, hogy a vállalat nem részesült megmentési és/vagy szerkezetátalakítási támogatásban az elmúlt 10 évben.
(117)
A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás vonatkozó feltételei ebben az esetben sem teljesülnek. A 2011. évi garanciák nem jártak le 6 hónap elteltével és a görög hatóságok nem jelentettek be szerkezetátalakítási vagy felszámolási tervet. A beruházásokhoz 30 millió EUR összeg szükségességét igazoló üzleti terv nem képezheti alapját egy összeegyeztethető szerkezetátalakítási tervnek a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás alkalmazásában. Ennek az az oka, hogy a terv nem célozta a vállalat életképességének helyreállítását, és nem terveztek vagy hajtottak végre kompenzációs intézkedéseket a versenytorzulás enyhítése érdekében. Végezetül, nem volt bizonyíték arra vonatkozólag, hogy a támogatás a szükséges minimumra korlátozódott, különösen a támogatás kedvezményezettjének jelentős saját hozzájárulása révén. A hatóságok nem nyújtottak be felszámolási tervet sem.
(118)
A Bizottság nem azonosított bármely egyéb lehetséges alapot a 2., a 4. és a 6. intézkedés összeegyeztethetőségére vonatkozóan.
(119)
A fentiek fényében, a Bizottság szerint a 2., a 4. és a 6. intézkedés összeegyeztethetetlen a belső piaccal.
4.4.2. A 3. intézkedés összeegyeztethetősége
(120)
A görög hatóságok nem azonosítottak bármely lehetséges alapot a 3. intézkedés összeegyeztethetőségére vonatkozóan, mivel azzal érveltek, hogy az intézkedés nem minősül állami támogatásnak.
(121)
Mivel az intézkedés állami támogatásnak minősül, azt a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás szerinti összeegyeztethetőségük tekintetében kell értékelni, a (112) preambulumbekezdésben említett okokból. A megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás vonatkozó feltételei azonban ebben az esetben sem teljesülnek. A görög hatóságok sohasem jelentettek be szerkezetátalakítási tervet, amely helyreállítaná a vállalat életképességét, és nem hajtottak végre kompenzációs intézkedéseket sem a versenytorzulás enyhítése érdekében. Végezetül, nincs bizonyíték arra vonatkozólag, hogy a támogatás a szükséges minimumra korlátozódott, különösen a támogatás kedvezményezettjének jelentős saját hozzájárulása révén.
(122)
A Bizottság nem azonosított bármely egyéb lehetséges alapot ezen intézkedés összeegyeztethetőségére vonatkozóan.
(123)
Ennek fényében, a Bizottság úgy véli, hogy a 3. intézkedés nem összeegyeztethető a belső piaccal.
4.5. Visszatérítés
(124)
A Szerződés és a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a Bizottság hatáskörébe tartozik annak eldöntése, hogy az érintett államnak meg kell-e szüntetnie vagy módosítania kell-e azt a támogatást, amely a Bizottság álláspontja szerint nem egyeztethető össze a belső piaccal (29). Az állandó ítélkezési gyakorlatból következik továbbá, hogy a Bizottság által a belső piaccal összeegyeztethetetlennek tekintett támogatások esetében az államra a támogatás megszüntetését illetően kirótt kötelezettség célja a korábbi állapot visszaállítása (30). A Bíróság e tekintetben kimondta, hogy ez a célkitűzés akkor valósul meg, ha a kedvezményezett visszafizette a jogellenes támogatásként kapott összegeket, elveszítve így azt az előnyt, amelyet versenytársaival szemben élvezett a piacon, és visszaállt a támogatás juttatása előtti állapot (31).
(125)
Az említett joggyakorlat értelmében a 659/1999/EK tanácsi rendelet (32) 14. cikkének (1) bekezdése kimondja: „Amennyiben a jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére […]”.
(126)
Mivel a Szerződés 108. cikkét megsértő mostani intézkedések egyike sem került bejelentésre a Bizottságnál, következésképpen jogellenesek és a belső piaccal nem összeegyeztethető támogatásnak minősülnek, a támogatások engedélyezését megelőző piaci helyzet helyreállítása érdekében azokat vissza kell fizettetni. A visszafizettetés ezért arra az időszakra vonatkozik, amikor a kedvezményezett előnyben részesült, azaz arra az időtartamra, amely a támogatásnak a kedvezményezett részére történő rendelkezésre bocsátásával veszi kezdetét és a támogatás tényleges visszafizetésével fejeződik be; a visszafizettetendő összegek tartalmazzák a tényleges visszafizetés időpontjáig esedékes kamatokat is.
5. KÖVETKEZTETÉS
(127)
Az 1. és az 5. intézkedés tehát a Szerződés 107. cikke (1) bekezdése értelmében nem minősül állami támogatásnak.
(128)
Görögország a 2., a 3., a 4. és a 6. intézkedést jogellenesen, a Szerződés 108. cikkének (3) bekezdését megsértve hajtotta végre.
(129)
Különösen a Larco javára nyújtott 2., a 4. és a 6. intézkedés (2008. évi, 2010. évi és 2011. évi állami kezességvállalás) minősült állami támogatásnak a Szerződés 107. cikke (1) bekezdése értelmében és nem volt összeegyeztethető a belső piaccal, mert a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás vonatkozó feltételei nem teljesültek és a Bizottság nem azonosított bármely egyéb lehetséges alapot az összeegyeztethetőségre vonatkozóan.
(130)
A 3. intézkedés (az állam részvétele a Larco 2009. évi tőkeemelésében) szintén állami támogatásnak minősült és nem volt összeegyeztethető a Szerződéssel mert a megmentési és szerkezetátalakítási iránymutatás vonatkozó feltételei nem teljesültek és nem azonosítottak alapot az összeegyeztethetőségre vonatkozóan.
(131)
A Bizottság megjegyzi, hogy Görögország hozzájárul jelen határozat angol nyelven történő elfogadásához,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Az adósság be nem hajtása a pénzügyminisztérium részére és a garancialevelek a különadó előzetes megfizetése helyett 2010-ben, amelyet Görögország a Larco esetében hajtott végre, nem minősül állami támogatásnak a Szerződés 107. cikke (1) bekezdése értelmében.
2. cikk
A 2008-ban, 2010-ben és 2011-ben a Larco General Mining & Metallurgical Company S.A. számára állami kezességvállalás formájában nyújtott 135 820 824, 35 EUR összegű állami támogatás, valamint az állam részvétele a vállalat 2009. évi tőkeemelésében, amelyet Görögország jogellenesen, a Szerződés 108. cikkének (3) bekezdését megsértve nyújtott, összeegyeztethetetlen a belső piaccal.
3. cikk
(1) Görögország visszafizetteti a kedvezményezettel a 2. cikkben említett összeegyeztethetetlen támogatást.
(2) A visszafizettetendő összegeknek tartalmazniuk kell a támogatásnak a kedvezményezettek rendelkezésére bocsátásától a tényleges visszatérítés időpontjáig esedékes kamatokat.
(3) A kamatokat a módosított 794/2004/EK bizottsági rendelet (33) V. fejezetével összhangban kamatos kamattal kell kiszámítani.
(4) A 3. intézkedés tekintetében, Görögország megadja a pontos időponto(ka)t, amikor a 2009. évi tőkeemeléshez a hozzájárulást nyújtotta.
(5) Görögország e határozat elfogadásának időpontjától kezdve megszünteti a 2. cikkben említett támogatás valamennyi függőben lévő kifizetését.
4. cikk
(1) A 2. cikkben említett támogatás behajtása azonnal és ténylegesen megtörténik.
(2) Görögország a határozat végrehajtását a határozatról szóló értesítés időpontjától számított négy hónapon belül biztosítja.
5. cikk
(1) A határozat kihirdetésének időpontjától számított két hónapon belül Görögország benyújtja az alábbi információkat:
a)
a kedvezményezett által visszatérítendő teljes összeg (tőketartozás és kamatok);
b)
az e határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott és tervezett intézkedések részletes bemutatása;
c)
azt igazoló dokumentumok, hogy a kedvezményezettet felszólították a támogatás visszafizetésére.
(2) Amíg az 2. cikkben említett támogatást teljes egészében vissza nem fizetik, Görögország folyamatosan tájékoztatja a Bizottságot az e határozat végrehajtásának érdekében meghozott nemzeti intézkedések előrehaladásáról. Görögország a Bizottság egyszerű kérésére azonnali tájékoztatást ad az e határozat végrehajtása érdekében már meghozott és tervezett intézkedésekről. Görögország részletes információkkal szolgál továbbá a kedvezményezett által már visszatérített támogatási összegről és kamatról.
6. cikk
Ennek a határozatnak a Görög Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2014. március 27-én.