PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 599/2013
ze dne 24. června 2013,
kterým se mění nařízení (EU) č. 578/2010, pokud jde o výši vývozních náhrad nekrytých osvědčeními pro některé zemědělské produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a o oznamování některých souvisejících údajů členskými státy
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1216/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o právní úpravě obchodování s některým zbožím vzniklým zpracováním zemědělských produktů (1), a zejména na čl. 8 odst. 3 první pododstavec uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle nařízení Komise (EU) č. 578/2010 ze dne 29. června 2010, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 1216/2009, pokud jde o režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty vyvážené ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, a kritéria pro stanovení výše těchto náhrad (2), jsou malí vývozci osvobozeni od požadavku předkládat osvědčení o náhradě až do celkové výše stanovené na individuální a globální úrovni. Totéž nařízení stanoví, že je třeba o osvědčeních o náhradě, o něž bylo požádáno, a v některých případech i o vydaných osvědčeních o náhradě informovat Komisi.
(2)
Nedávné snížení sazeb vývozních náhrad v důsledku kombinace vlivu reformy společné zemědělské politiky a vývoje cen zemědělských komodit na světovém trhu vedlo k situaci, kdy se počet předložených žádostí o osvědčení o náhradě snížil či dosáhl nuly, v důsledku čehož se zmírnil tlak na rozpočet Unie vyhrazený vývozním náhradám pro zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy. Za těchto okolností, kdy neexistuje nebezpečí, že Unie nesplní své mezinárodní závazky, je vhodné režim poskytování vývozních náhrad pro některé zemědělské produkty ve formě zboží, na něž se nevztahuje příloha I Smlouvy, zjednodušit, a snížit tak administrativní zátěž.
(3)
Je proto vhodné zvýšit prahovou hodnotu plateb, pod níž jsou malí vývozci na individuální i globální úrovni osvobozeni od požadavku předložit osvědčení o náhradě. Je rovněž vhodné pozastavit povinnost příslušných orgánů členských států sdělovat výši částek v osvědčeních o náhradě, o něž bylo požádáno, v případě, že náhrady použitelné pro všechny základní produkty jsou buď pozastaveny, nejsou stanoveny, nebo jsou rovny nule, dále povinnost oznamovat některá vydaná osvědčení o náhradě v případě, že žádná osvědčení o náhradě nebyla vydána, a v případě, že nebyly poskytnuty žádné částky, povinnost sdělovat určité informace pro zaručení fungování a řízení systému osvědčení o náhradě a informovat Komisi o tom, že žádné částky nebyly uděleny.
(4)
Nařízení (EU) č. 578/2010 by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno.
(5)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro horizontální otázky týkající se obchodu se zpracovanými zemědělskými produkty neuvedenými v příloze I Smlouvy,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Nařízení (EU) č. 578/2010 se mění takto:
1)
V článku 42 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Osvědčení se nevyžadují pro vývoz, u něhož žádosti, jež předloží hospodářský subjekt během rozpočtového roku, nezakládají nárok na vyplacení částky vyšší než 200 000 EUR.“
2)
V článku 43 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. V každém rozpočtovém období je vývoz uvedený v čl. 42 odst. 1 způsobilý pro výplatu náhrady v rozsahu celkové rezervy 80 milionů EUR pro každý rozpočtový rok.“
3)
Vkládá se nový článek 53a, který zní:
„Článek 53a
1. V případě, že je náhrada použitelná pro všechny základní produkty uvedené v příloze I v jednom z období uvedených v čl. 29 odst. 1 písm. a) až f) pozastavena, není stanovena, nebo je rovna nule, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států spojená s tímto obdobím a stanovená článkem 30 a čl. 34 odst. 2.
2. V případě, že nebyla v obdobích uvedených v čl. 51 odst. 1 písm. c) a d) vydána žádná osvědčení o náhradě, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států stanovená v čl. 51 odst. 1 písm. c) a d).
3. V případě, že nebyly poskytnuty žádné částky, se pozastavuje oznamovací povinnost členských států stanovená v čl. 51 odst. 1 písm. a) a b), čl. 51 odst. 2, článku 52 a článku 53 první větě a povinnost podle článku 53 druhé věty informovat o tom, že nebyly poskytnuty žádné částky.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. června 2013.
A BIZOTTSÁG 599/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2013. június 24.)
az 578/2010/EU rendeletnek a Szerződés I. mellékletében nem szereplő áruk formájában exportált egyes mezőgazdasági termékek bizonyítvánnyal nem fedezett exportja után járó visszatérítések összegei, valamint bizonyos kapcsolódó adatok tagállamok általi bejelentése tekintetében történő módosításáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági termékek feldolgozásával előállított egyes árucikkekre alkalmazandó kereskedelmi szabályokról szóló, 2009. november 30-i 1216/2009/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 8. cikke (3) bekezdésének első albekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1216/2009/EK tanácsi rendeletnek a Szerződés I. mellékletében nem szereplő áruk formájában exportált egyes mezőgazdasági termékekre vonatkozó export-visszatérítési rendszer és az ilyen visszatérítések összegének megállapítására szolgáló szempontok tekintetében történő végrehajtásáról szóló, 2010. június 29-i 578/2010/EU bizottsági rendelet (2) előírja, hogy a kisebb exportőrök mentesülnek a visszatérítési bizonyítvány benyújtásának kötelezettsége alól egy egyéni, illetve globális szinten meghatározott teljes összeg erejéig. A rendelet előírja ezenkívül, hogy a kérvényezett, vagy egyes esetekben a kiállított visszatérítési bizonyítványokat jelenteni kell a Bizottság felé.
(2)
Az export-visszatérítési mértékeknek a közös agrárpolitika reformja és a mezőgazdasági termékek világpiaci árában bekövetkező mozgások összetett hatásai következtében fellépő közelmúltbeli csökkenései olyan helyzetet alakítottak ki, amelyben kevesebb, vagy egyetlen visszatérítési bizonyítványt sem kérelmeztek, ami következésképp enyhítette az uniós költségvetésre nehezedő nyomást a Szerződés I. mellékletében nem szereplő árukra irányuló export-visszatérítések tekintetében. Azokban az esetekben, amikor az Uniót nem fenyegeti az a veszély, hogy megszegi nemzetközi kötelezettségvállalásait, helyénvaló egyszerűsíteni a Szerződés I. mellékletében nem szereplő áruk formájában exportált egyes mezőgazdasági termékekre nyújtott export-visszatérítések rendszerét, csökkentve ily módon az adminisztratív terheket.
(3)
Indokolt ezért azon fizetési küszöb megemelése, amely alatt a kisebb exportőrök mentesülnek a visszatérítési bizonyítvány benyújtásának kötelezettsége alól egyéni és globális szinten. Helyénvaló ezenkívül felfüggeszteni a tagállamok illetékes hatóságainak azon kötelezettségét, amely szerint értesíteniük kell a Bizottságot a kérelmezett visszatérítési bizonyítványok összegeiről olyan esetekben, amikor az összes alaptermékre vonatkozó visszatérítések fel vannak függesztve, nincsenek rögzítve vagy nullával egyenlők; amely szerint értesítést kell küldeniük a kibocsátott visszatérítési bizonyítványokról, amikor nem bocsátottak ki visszatérítési bizonyítványt; azt a kötelezettséget, hogy amennyiben nem nyújtottak visszatérítést, bizonyos információkat közöljenek a visszatérítési bizonyítványokra vonatkozó rendszer működésének és irányításának biztosítása érdekében; valamint hogy értesítsék a Bizottságot arról, hogy nem nyújtottak visszatérítést.
(4)
Az 578/2010/EU rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell.
(5)
Az e rendeletben foglalt intézkedések összhangban vannak a Szerződés I. mellékletében nem szereplő feldolgozott mezőgazdasági termékek kereskedelmére vonatkozó horizontális kérdésekkel foglalkozó bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az 578/2010/EU rendelet a következőképpen módosul:
1.
A 42. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Nem írható elő bizonyítvány olyan exportokra, amelyekre a gazdasági szereplő által a költségvetési évben benyújtott kérelmek összesen legfeljebb 200 000 EUR kifizetésére jogosíthatnak.”
2.
A 43. cikk (1) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Minden költségvetési időszakban a 42. cikk (1) bekezdésében említett exportok visszatérítés kifizetésére jogosultak, minden egyes költségvetési évben egy 80 millió eurós tartalék keretén belül.”
3.
A szöveg a következő 53a. cikkel egészül ki:
„53a. cikk
(1) Amennyiben az I. mellékletben felsorolt összes alaptermékre vonatkozó visszatérítés fel van függesztve, nincs rögzítve vagy nullával egyenlő a 29. cikk (1) bekezdésének a)-f) pontjában meghatározott időszakok egyikében, akkor a tagállamoknak a 30. cikkben és a 34. cikk (2) bekezdésében előírt, az adott időszakra vonatkozó értesítési kötelezettségét fel kell függeszteni.
(2) Amennyiben az 51. cikk (1) bekezdésének c) és d) pontjában meghatározott időszakok alatt nem bocsátottak ki egyetlen visszatérítési bizonyítványt sem, a tagállamoknak az 51. cikk (1) bekezdésének c) és d) pontjában foglalt értesítési kötelezettségét fel kell függeszteni.
(3) Amennyiben nem került sor visszatérítés nyújtására, fel kell függeszteni a tagállamoknak az 51. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában, az 51. cikk (2) bekezdésében, az 52. cikkben és az 53. cikk első mondatában meghatározott értesítési kötelezettségét, valamint azt a kötelezettséget, hogy az 53. cikk második mondata értelmében értesíteniük kell a Bizottságot arról, hogy nem nyújtottak visszatérítést.”
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. június 24-én.