SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/2436
ze dne 16. prosince 2015,
kterou se sbližují právní předpisy členských států o ochranných známkách
(přepracované znění)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 114 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/95/ES (3) by mělo být provedeno několik změn. Z důvodu srozumitelnosti by uvedená směrnice měla být přepracována.
(2)
Směrnice 2008/95/ES harmonizovala hlavní ustanovení hmotného práva o ochranných známkách, o nichž se v době jejího přijetí mělo za to, že mají nejvýraznější přímý dopad na fungování vnitřního trhu tím, že brání volnému pohybu výrobků a služeb v Unii.
(3)
Ochrana ochranných známek v členských státech existuje souběžně s ochranou dostupnou na úrovni Unie prostřednictvím ochranných známek Evropské unie (dále jen „ochranné známky EU“), které jsou jednotné povahy a platí v celé Unii, jak stanoví nařízení Rady (ES) č. 207/2009 (4). Koexistence a rovnováha systémů ochranných známek na úrovni členských států a na úrovni Unie ve skutečnosti tvoří základ přístupu Unie k ochraně duševního vlastnictví.
(4)
V návaznosti na své sdělení ze dne 16. července 2008 o strategii práv k průmyslovému vlastnictví pro Evropu provedla Komise komplexní hodnocení celkového fungování systému ochranných známek v Evropě jako celku, a to na unijní a národní úrovni, ale rovněž i pokud jde o propojení mezi nimi.
(5)
Rada ve svých závěrech ze dne 25. května 2010 týkajících se budoucí revize systému ochranných známek v Evropské unii požádala Komisi, aby předložila návrhy na revizi nařízení (ES) č. 207/2009 a směrnice 2008/95/ES. Revize uvedené směrnice by přitom měla zahrnovat opatření, která by ji lépe sladila s nařízením (ES) č. 207/2009, čímž by se omezily oblasti, ve kterých je systém ochranných známek v Evropě nekonzistentní, a současně by se zachovala vnitrostátní ochrana ochranných známek jako zajímavá možnost pro přihlašovatele. V této souvislosti by mělo být zajištěno, aby se systém ochranných známek EU a vnitrostátní systémy ochranných známek vzájemně doplňovaly.
(6)
Ve svém sdělení ze dne 24. května 2011 nazvaném „Jednotný trh práv duševního vlastnictví“ dospěla Komise k závěru, že v zájmu naplnění rostoucí poptávky zúčastněných stran po rychlejších, kvalitnějších a jednodušších systémech zápisu ochranných známek, které by byly rovněž konzistentní, uživatelsky přívětivější, veřejně dostupné a založené na nejnovějších technologiích, je třeba systém ochranných známek v Unii jako celku modernizovat a přizpůsobit jej internetovému věku.
(7)
Konzultace a hodnocení pro účely této směrnice odhalily, že navzdory dřívější částečné harmonizaci vnitrostátních právních předpisů se stále vyskytují oblasti, v nichž by další harmonizace mohla mít pozitivní dopad na konkurenceschopnost a růst.
(8)
K dosažení cíle, který spočívá v podpoře a vytvoření dobře fungujícího vnitřního trhu, a v zájmu snadnějšího získávání a ochrany ochranných známek v Unii za účelem přispění k růstu a konkurenceschopnosti evropských podniků, zejména těch malých a středních, je nezbytné jít nad rámec omezeného sbližování zavedeného směrnicí 2008/95/ES a rozšířit jej na další aspekty hmotného práva ochranných známek týkajícího se ochranných známek chráněných prostřednictvím zápisu podle nařízení (ES) č. 207/2009.
(9)
Má-li se zápis a správa ochranných známek v celé Unii zjednodušit, je nezbytné sblížit nejen ustanovení hmotného práva, ale také procesní předpisy. Proto by měly být sladěny hlavní procesní předpisy týkající se zápisu ochranných známek v členských státech a v systému ochranných známek EU. Pokud jde o postupy podle vnitrostátního práva, stačí stanovit obecné principy a vypracování konkrétních předpisů ponechat na členských státech.
(10)
Zcela zásadní je zajistit, aby zapsané ochranné známky požívaly stejné ochrany podle právních řádů všech členských států. Jelikož ochranné známky EU, které získaly v Unii dobré jméno, požívají širší ochrany, měla by být širší ochrana rovněž udělena na vnitrostátní úrovni všem zapsaným ochranným známkám, které získaly dobré jméno v dotčeném členském státě.
(11)
Tato směrnice by neměla členské státy zbavit práva i nadále chránit ochranné známky získané užíváním, ale pouze upravit jejich vztahy s ochrannými známkami získanými zápisem.
(12)
Cíle, které sblížení právních předpisů sleduje, předpokládají, že podmínky pro nabytí a udržení práva k zapsané ochranné známce jsou v zásadě ve všech členských státech stejné.
(13)
Je proto žádoucí vyhotovit přehled příkladů označení, která mohou tvořit ochrannou známku, jsou-li způsobilá odlišit výrobky nebo služby jednoho podniku od výrobků nebo služeb jiných podniků. Ke splnění cílů systému zápisu ochranných známek, kterými je zaručit právní jistotu a řádnou správu, je rovněž nezbytné vyžadovat, aby označení bylo možno vyjádřit způsobem, který je jasný, přesný, samostatný, snadno přístupný, srozumitelný, trvalý a objektivní. Mělo by být proto povoleno, aby označení bylo vyjádřeno jakoukoli vhodnou formou využívající obecně dostupných technologií, která nemusí být nutně grafická, jestliže toto vyjádření nabízí v tomto směru dostatečné záruky.
(14)
Důvody zamítnutí nebo neplatnosti týkající se samotné ochranné známky, včetně nedostatečné rozlišovací způsobilosti, nebo týkající se střetu mezi ochrannou známkou a staršími právy by mimoto měly být vyjmenovány taxativním způsobem, i když některé z těchto důvodů jsou uvedeny fakultativně pro členské státy, které by tudíž měly mít možnost zachovat nebo zavést tyto důvody ve svých právních předpisech.
(15)
Aby bylo zajištěno, že úrovně ochrany, jež zeměpisným označením uděluje unijní a vnitrostátní právo, jsou používány při přezkoumání absolutních a relativních důvodů pro zamítnutí zápisu v celé Unii jednotným a komplexním způsobem, měla by tato směrnice ve vztahu k zeměpisným označením obsahovat stejná ustanovení jako nařízení (ES) č. 207/2009. Dále je vhodné zajistit, aby bylo uplatnění absolutních důvodů rozšířeno rovněž na chráněné tradiční výrazy pro víno a zaručené tradiční speciality.
(16)
Ochrana poskytnutá zapsané ochranné známce, jejímž cílem je především zajistit ochranné známce funkci označení původu, by měla být v případě totožnosti známky a odpovídajícího označení a výrobků nebo služeb absolutní. Ochrana by se měla vztahovat rovněž na případy podobnosti mezi známkou a označením a mezi výrobky nebo službami. Je nezbytné vykládat pojem podobnosti v souvislosti s pravděpodobností záměny. Pravděpodobnost záměny, jejíž posouzení závisí na mnoha faktorech, a zejména na povědomí o ochranné známce na trhu, na asociaci, která může vzniknout mezi užívaným označením a zapsanou známkou, na stupni podobnosti mezi ochrannou známkou a označením a mezi označenými výrobky nebo službami, by měla představovat zvláštní kritérium ochrany. Způsoby zjištění pravděpodobnosti záměny, a zejména důkazní břemeno v tomto ohledu, mohou být upraveny vnitrostátními procesními předpisy, které by neměly být touto směrnicí dotčeny.
(17)
Pro zajištění právní jistoty a úplného souladu se zásadou práva přednosti, podle níž má zapsaná starší ochranná známka přednost před ochrannými známkami zapsanými později, je nezbytné stanovit, že vymáhání práv z ochranné známky by se nemělo dotýkat práv vlastníků, která získaly přede dnem podání přihlášky nebo dnem vzniku práva přednosti k této ochranné známce. Tento přístup je v souladu s čl. 16 odst. 1 Dohody o obchodních aspektech práv k duševnímu vlastnictví ze dne 15. dubna 1994 (dále jen „dohoda TRIPS“).
(18)
Je vhodné stanovit, že k porušení práv z ochranné známky může dojít, pouze pokud se zjistí, že porušující známka či označení se užívá v obchodním styku pro účely rozlišení výrobků nebo služeb. Použití označení k jiným účelům, než je rozlišení výrobků nebo služeb, by mělo být upraveno vnitrostátními právními předpisy.
(19)
Pojem porušení práv z ochranné známky by rovněž měl zahrnovat použití označení jako obchodního názvu či podobného pojmenování, pokud je použito pro účely rozlišení výrobků nebo služeb.
(20)
K zajištění právní jistoty a plného souladu se zvláštními právními předpisy Unie je vhodné stanovit, že vlastník ochranné známky by měl být oprávněn zakázat třetím osobám užívání označení ve srovnávací reklamě, je-li tato srovnávací reklama v rozporu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2006/114/ES (5).
(21)
Za účelem účinnější ochrany ochranných známek a boje proti padělkům způsobem, který je v souladu s mezinárodními závazky daných členských států v rámci Světové obchodní organizace (dále jen „WTO“), zejména s článkem V Všeobecné dohody o clech a obchodu o volném tranzitu, a pokud jde o generické léčivé přípravky, v souladu s prohlášením o dohodě TRIPS a veřejném zdraví, které přijala Konference ministrů WTO v Dohá dne 14. listopadu 2001, by vlastník ochranné známky měl být oprávněn bránit třetím osobám v přepravě výrobků v rámci obchodního styku do členského státu, v němž je ochranná známka zapsána, aniž by v něm byly propuštěny do volného oběhu, pokud takové výrobky pocházejí ze třetích zemí a jsou bez povolení označeny ochrannou známkou, která je totožná nebo v zásadě totožná s ochrannou známkou zapsanou pro tyto výrobky.
(22)
Za tímto účelem by mělo být vlastníkovi ochranné známky dovoleno bránit vstupu výrobků porušujících práva z ochranných známek a jejich uvádění na trh ve všech celních situacích, mezi něž patří zejména tranzit, překládka, skladování, svobodná pásma, dočasné uskladnění, aktivní zušlechťovací styk nebo dočasné použití, a to rovněž v případech, kdy tyto výrobky nejsou určeny k uvedení na trh v dotčeném členském státě. Při provádění celních kontrol by celní orgány měly uplatňovat pravomoci a postupy stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 608/2013 (6), a to i na žádost držitelů práv. Zejména by celní orgány měly provádět příslušné kontroly na základě kritérií analýzy rizik.
(23)
S cílem uvést v soulad potřebu účinného vymáhání práv z ochranných známek a nutnost zabránit omezování plynulosti obchodu s legálně obchodovaným zbožím by nárok vlastníka ochranné známky měl zaniknout, pokud v rámci následných řízení zahájených u soudního nebo jiného orgánu, který má pravomoc vydat rozhodnutí ve věci toho, zda byla porušena práva k zapsané ochranné známce, je deklarant nebo držitel zboží schopen prokázat, že vlastník zapsané ochranné známky není oprávněn zakázat uvádění daných výrobků na trh v zemi konečného určení.
(24)
Článek 28 nařízení (EU) č. 608/2013 stanoví, že držitel práva je odpovědný za škody vzniklé držiteli zboží v případech, kdy se mimo jiné následně zjistí, že dotyčné zboží neporušuje práva duševního vlastnictví.
(25)
Měla by být přijata vhodná opatření k zajištění bezproblémového tranzitu generických léčiv. Pokud jde o mezinárodní nechráněné názvy (INN) jako obecně uznávané generické názvy pro účinné látky ve farmaceutických přípravcích, je nezbytné řádně zohlednit stávající omezení pro účely práv k ochranným známkám. Vlastník ochranné známky by tak neměl mít právo bránit třetí osobě v přepravě výrobků do členského státu, v němž byla ochranná známka zapsána, aniž by v něm byly propuštěny do volného oběhu, na základě podobnosti mezi INN účinné látky v léčivech a danou ochrannou známkou.
(26)
Aby mohli vlastníci zapsaných ochranných známek účinněji bojovat proti padělkům, měli by mít právo zakázat umisťování označení porušující práva z ochranné známky na výrobky, i některé přípravné kroky učiněné před takovým umisťováním.
(27)
Výlučná práva vyplývající z ochranné známky by neměla vlastníka opravňovat k tomu, aby zakázal užívání označení třetími osobami, jsou-li užívána řádně, a tedy v souladu s poctivými obchodními zvyklostmi a zvyklostmi v daném odvětví. Vzhledem k tomu, že obchodním názvům je pravidelně poskytnuta neomezená ochrana proti pozdějším ochranným známkám, by se v zájmu vytvoření rovných podmínek pro obchodní názvy a ochranné známky mělo mít pouze za to, že takové užití zahrnuje použití osobního jména třetí osoby. Takové užití by mělo dále dovolovat užívání popisných označení nebo označení, která nemají rozlišovací způsobilost. Vlastník ochranné známky by navíc neměl být oprávněn bránit řádnému a poctivému užívání ochranné známky pro účely identifikace výrobků nebo služeb jako výrobků nebo služeb daného vlastníka nebo pro odkazování na ně. Užívání ochranné známky třetími osobami s cílem upozornit spotřebitele na následný prodej pravých výrobků, které byly původně prodány vlastníkem ochranné známky nebo s jeho souhlasem v Unii, by mělo být považováno za řádné, pokud je zároveň v souladu s poctivými obchodními zvyklostmi a zvyklostmi v daném odvětví. Užívání ochranné známky třetími osobami za účelem uměleckého vyjádření by mělo být považováno za řádné, pokud je zároveň v souladu s poctivými obchodními zvyklostmi a zvyklostmi v daném odvětví. Tato směrnice by se měla dále uplatňovat způsobem, který zajistí plné dodržování základních práv a svobod, a zejména svobody projevu.
(28)
Ze zásady volného pohybu zboží vyplývá, že by vlastník ochranné známky neměl mít právo zakázat její užívání třetí osobou pro výrobky, které byly jím nebo s jeho souhlasem pod touto ochrannou známkou uvedeny v Unii do oběhu, ledaže má vlastník oprávněné důvody bránit dalšímu uvádění výrobků na trh.
(29)
Z důvodů právní jistoty, a aniž jsou neoprávněně dotčeny zájmy vlastníka starší ochranné známky, je důležité stanovit, že tento vlastník již nemůže žádat prohlášení ochranné známky za neplatnou nebo podávat námitky proti užívání pozdější ochranné známky, pokud vědomě strpěl její užívání po dlouhou dobu, ledaže by přihláška pozdější ochranné známky nebyla podána v dobré víře.
(30)
Za účelem zajištění právní jistoty a ochrany legitimně nabytých práv z ochranné známky je vhodné a nezbytné stanovit, aniž by tím byla dotčena zásada, podle níž pozdější ochranná známka nemůže být uplatněna proti starší ochranné známce, že vlastníci starších známek by neměli být oprávněni dosáhnout zamítnutí přihlášky či neplatnosti pozdější ochranné známky nebo bránit užívání pozdější ochranné známky, jestliže pozdější ochranná známka byla získána v době, kdy starší ochranná známka mohla být prohlášena za neplatnou nebo zrušena, například z toho důvodu, že dosud nezískala rozlišovací způsobilost užíváním, nebo pokud starší ochranná známka nemohla být vůči pozdější ochranné známce uplatněna, protože nebyly splněny nezbytné podmínky, například pokud starší známka do té doby nezískala dobré jméno.
(31)
Ochranné známky splňují svůj účel, kterým je rozlišovat výrobky nebo služby a umožňovat spotřebitelům provádět informovaný výběr, pouze pokud jsou na trhu skutečně užívány. Požadavek užívání je též nezbytný pro snížení celkového počtu ochranných známek zapsaných a chráněných v Unii, a tím i snížení počtu sporů, které v souvislosti s nimi vznikají. Je proto třeba vyžadovat, aby zapsané ochranné známky byly skutečně užívány ve spojení s výrobky nebo službami, pro něž jsou zapsány, a v opačném případě musí být možné je zrušit, pokud nejsou užívány během období pěti let od ukončení řízení o zápisu ochranné známky do rejstříku.
(32)
Ochranné známky by proto měly být chráněny, pouze pokud jsou skutečně užívány, a vlastník zapsané starší ochranné známky by neměl mít možnost podávat námitky proti pozdější ochranné známce nebo se domáhat její neplatnosti, jestliže svou ochrannou známku řádně neužíval. Členské státy by měly dále stanovit, že ochrannou známku nelze účinně uplatnit v řízení o porušení práv z ochranné známky, je-li na základě návrhu shledáno, že práva vlastníka ochranné známky mohou být zrušena nebo, pokud řízení bylo zahájeno proti pozdějšímu právu, mohla být zrušena v době, kdy bylo pozdější právo nabyto.
(33)
Je vhodné stanovit, že v případě, kdy byla pro ochrannou známku EU uplatněna seniorita národní známky nebo ochranné známky zapsané na základě mezinárodních dohod s účinky pro daný členský stát a poté došlo ke vzdání se nebo zániku známky, která byla základem pro uplatnění seniority, může být platnost dané známky stále napadnuta. Takové napadení by mělo být omezeno na situace, kdy známka mohla být prohlášena za neplatnou nebo kdy práva vlastníka k této známce mohla být zrušena v době výmazu známky z rejstříku.
(34)
Z důvodu konzistentnosti a ve snaze usnadnit obchodní využití ochranných známek v Unii by pravidla platná pro ochranné známky jako předmět vlastnictví měla být uvedena ve vhodném rozsahu do souladu s pravidly, která jsou již zavedena pro ochranné známky EU, a měla by obsahovat pravidla pro postoupení a převod, licence, věcná práva a nucený výkon práva.
(35)
Kolektivní ochranné známky se ukázaly jako užitečný nástroj k propagaci výrobků nebo služeb se zvláštními společnými vlastnostmi. Je proto vhodné, aby národní kolektivní ochranné známky podléhaly pravidlům, jež jsou podobná pravidlům platným pro kolektivní ochranné známky Evropské unie.
(36)
Aby se zlepšil a usnadnil přístup k ochraně ochranných známek a zvýšila se právní jistota a předvídatelnost, měl by být postup pro zápis ochranných známek v členských státech účinný a transparentní a měl by se řídit pravidly podobnými těm, jež se vztahují na ochranné známky EU.
(37)
Za účelem zajištění právní jistoty s ohledem na rozsah práv plynoucích z ochranných známek a usnadnění přístupu k ochraně prostřednictvím ochranné známky by se měly označení a třídění výrobků a služeb, na něž se vztahuje žádost o zápis ochranné známky, řídit ve všech členských státech stejnými pravidly a měly by být sladěny s pravidly platnými pro ochranné známky EU. Aby mohly příslušné orgány a hospodářské subjekty stanovit rozsah požadované ochrany ochranných známek na základě samotné přihlášky, mělo by být označení výrobků a služeb dostatečně jasné a přesné. Použití obecných výrazů by se mělo vykládat tak, že zahrnuje pouze výrobky a služby, které jsou jednoznačně zahrnuty v doslovném významu daného výrazu. Z důvodů srozumitelnosti a právní jistoty by se ústřední úřady průmyslového vlastnictví v členských státech a Úřad Beneluxu pro duševní vlastnictví ve vzájemné spolupráci měly snažit o sestavení seznamu, který by odrážel příslušné správní postupy, které používají k třídění výrobků a služeb.
(38)
Za účelem zajištění účinné ochrany ochranných známek by členské státy měly mít zavedeno efektivní správní řízení umožňující alespoň vlastníkovi práv ze starší ochranné známky a jakékoli osobě oprávněné podle příslušného práva vykonávat práva plynoucí z chráněného označení původu či zeměpisného označení podat proti zápisu ochranné známky námitky. Kromě toho ve snaze nabídnout účinné prostředky pro zrušení ochranné známky nebo její prohlášení za neplatnou by členské státy měly zavést správní řízení o zrušení ochranné známky nebo o prohlášení ochranné známky za neplatnou v průběhu delší lhůty pro provedení, a sice do sedmi let od vstupu této směrnice v platnost.
(39)
Je žádoucí, aby ústřední úřady průmyslového vlastnictví v členských státech a Úřad Beneluxu pro duševní vlastnictví spolupracovaly navzájem a s Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví ve všech oblastech zápisu ochranných známek a jejich správy, a podporovaly tak sbližování postupů a nástrojů, například vytvořením a aktualizací společných nebo propojených databází a portálů pro účely nahlížení a vyhledávání. Členské státy by dále měly zajistit, aby jejich úřady spolupracovaly navzájem a s Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví ve všech ostatních oblastech svých činností, které se vztahují k ochraně ochranných známek v Unii.
(40)
Tato směrnice by neměla vyloučit možnost použít na ochranné známky ustanovení jiných právních předpisů členských států, než jsou předpisy o ochranných známkách, jako jsou například právní předpisy o nekalé soutěži, o občanskoprávní odpovědnosti nebo o ochraně spotřebitele.
(41)
Členské státy jsou vázány Pařížskou úmluvou na ochranu průmyslového vlastnictví (dále jen „Pařížská úmluva“) a dohodou TRIPS. Je třeba, aby tato směrnice byla zcela v souladu s ustanoveními uvedené úmluvy a dohody. Závazky členských států vyplývající z této úmluvy a dohody by neměly být touto směrnicí dotčeny. Případně by se měl použít čl. 351 druhý pododstavec Smlouvy o fungování Evropské unie.
(42)
Jelikož cílů této směrnice, totiž podpory a vytvoření dobře fungujícího vnitřního trhu a usnadnění zápisu, správy a ochrany ochranných známek v Unii v zájmu růstu a konkurenceschopnosti podniků, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich z důvodu jejich rozsahu a účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(43)
Zpracovávání osobních údajů prováděné v členských státech v souvislosti s touto směrnicí se řídí směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (7).
(44)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (8) a přijal stanovisko dne 11. července 2013.
(45)
Povinnost provést tuto směrnici ve vnitrostátním právu by se měla omezovat na ustanovení, která v porovnání s předchozí směrnicí představují věcnou změnu. Povinnost provést ve vnitrostátním právu nezměněná ustanovení vyplývá z předchozí směrnice.
(46)
Touto směrnicí by neměly být dotčeny povinnosti členských států podle směrnice 2008/95/ES týkající se lhůty pro provedení směrnice Rady 89/104/EHS (9) ve vnitrostátním právu, jak je uvedeno v příloze I části B směrnice 2008/95/ES,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Oblast působnosti
Tato směrnice se vztahuje na individuální, garanční nebo certifikační nebo kolektivní ochranné známky pro výrobky nebo služby, které jsou předmětem zápisu nebo přihlášky v jednom z členských států nebo u Úřadu Beneluxu pro duševní vlastnictví nebo mezinárodního zápisu s účinky pro členský stát.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„úřadem“ ústřední úřad průmyslového vlastnictví členského státu nebo Úřad Beneluxu pro duševní vlastnictví, který je pověřen zapisováním ochranných známek;
b)
„rejstříkem“ rejstřík ochranných známek spravovaný úřadem.
KAPITOLA 2
PRÁVO OCHRANNÝCH ZNÁMEK
ODDÍL 1
Označení, která mohou tvořit ochrannou známku
Článek 3
Označení, která mohou tvořit ochrannou známku
Ochrannou známkou může být jakékoli označení, zejména slova, včetně osobních jmen, nebo kresby, písmena, číslice, barvy, tvar výrobku nebo obal výrobku, nebo zvuky, pokud je toto označení způsobilé:
a)
odlišit výrobky nebo služby jednoho podniku od výrobků či služeb jiných podniků a
b)
být vyjádřeno v rejstříku způsobem, který příslušným orgánům a veřejnosti umožňuje jasně a přesně určit předmět ochrany poskytnuté vlastníkovi ochranné známky
ODDÍL 2
Důvody pro zamítnutí či neplatnost
Článek 4
Absolutní důvody pro zamítnutí či neplatnost
1. Do rejstříku se nezapíší, a jsou-li zapsány, je možné prohlásit je za neplatné:
a)
označení, která nemohou tvořit ochrannou známku;
b)
ochranné známky, které postrádají rozlišovací způsobilost;
c)
ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, jež mohou sloužit v oblasti obchodu k označení druhu, jakosti, množství, účelu, hodnoty, zeměpisného původu nebo doby výroby výrobku nebo poskytnutí služby nebo jiných jejich vlastností;
d)
ochranné známky, které jsou tvořeny výlučně označeními nebo údaji, jež se staly obvyklými v běžném jazyce nebo v poctivých a zavedených obchodních zvyklostech;
e)
označení, která jsou tvořena výlučně:
i)
tvarem nebo jinou vlastností, které vyplývají z povahy samotného výrobku,
ii)
tvarem nebo jinou vlastností výrobku, které jsou nezbytné pro dosažení technického výsledku,
iii)
tvarem nebo jinou vlastností výrobku, které dávají výrobku podstatnou hodnotu;
f)
ochranné známky, které jsou v rozporu s veřejným pořádkem nebo s dobrými mravy;
g)
ochranné známky, které by mohly klamat veřejnost, například pokud jde o povahu, jakost nebo zeměpisný původ výrobku nebo služby;
h)
ochranné známky, k jejichž zápisu nebyl dán souhlas příslušnými orgány a mají být zamítnuty nebo prohlášeny za neplatné podle článku 6ter Pařížské úmluvy;
i)
ochranné známky, jež jsou ze zápisu vyloučeny podle právních předpisů Unie, či právních předpisů dotčeného členského státu nebo mezinárodních dohod, jichž je Unie nebo dotčený členský stát stranou, které poskytují ochranu označením původu a zeměpisným označením;
j)
ochranné známky, jež jsou ze zápisu vyloučeny podle právních předpisů Unie nebo mezinárodních dohod, jichž je Unie stranou, které poskytují ochranu tradičním výrazům pro víno;
k)
ochranné známky, jež jsou ze zápisu vyloučeny podle právních předpisů Unie nebo mezinárodních dohod, jichž je Unie stranou, které poskytují ochranu zaručeným tradičním specialitám;
l)
ochranné známky, které obsahují nebo reprodukují ve svých podstatných prvcích starší název odrůdy rostlin zapsaný v souladu s právními předpisy Unie či právními předpisy dotčeného členského státu nebo mezinárodními dohodami, jichž stranou je Unie nebo daný členský stát, které poskytují ochranu odrůdovým právům a které se týkají odrůd stejných nebo úzce příbuzných druhů.
2. Ochrannou známku je možné prohlásit za neplatnou, pokud přihlašovatel nepodal přihlášku ochranné známky v dobré víře. Každý členský stát může rovněž stanovit, že taková ochranná známka se do rejstříku nezapíše.
3. Členský stát může stanovit, že se ochranná známka nezapíše, a je-li zapsána, může být prohlášena za neplatnou, pokud a v rozsahu, v němž:
a)
užívání ochranné známky může být zakázáno podle jiného právního předpisu dotčeného členského státu nebo Unie, než jsou předpisy o ochranných známkách;
b)
ochranná známka obsahuje znak vysoké symbolické hodnoty, zejména náboženský symbol;
c)
ochranná známka obsahuje znaky, emblémy a erby jiné než ty, jež jsou uvedeny v článku 6ter Pařížské úmluvy, a které představují veřejný zájem, ledaže by příslušný orgán v souladu s právními předpisy členského státu dal souhlas k jejímu zápisu.
4. Přihláška ochranné známky se nezamítne podle odst. 1 písm. b), c) nebo d), pokud před podáním přihlášky získala v důsledku užívání rozlišovací způsobilost. Ochranná známka se neprohlásí za neplatnou ze stejných důvodů, pokud před podáním návrhu na prohlášení neplatnosti získala v důsledku užívání rozlišovací způsobilost.
5. Členské státy mohou stanovit, že odstavec 4 se použije také v případě, že rozlišovací způsobilost byla získána po dni podání přihlášky ochranné známky, ale přede dnem jejího zápisu.
Článek 5
Relativní důvody pro zamítnutí či neplatnost
1. Ochranná známka se nezapíše, a je-li zapsána, je možné ji prohlásit za neplatnou, pokud:
a)
je totožná se starší ochrannou známkou a výrobky nebo služby, pro které byla podána přihláška ochranné známky nebo byla ochranná známka zapsána, jsou totožné s výrobky nebo službami, pro které je starší ochranná známka chráněna;
b)
z důvodu totožnosti či podobnosti se starší ochrannou známkou a totožnosti či podobnosti výrobků nebo služeb, na něž se ochranné známky vztahují, existuje pravděpodobnost záměny na straně veřejnosti, včetně pravděpodobnosti asociace se starší ochrannou známkou.
2. „Staršími ochrannými známkami“ ve smyslu odstavce 1 se rozumí:
a)
ochranné známky s dřívějším datem podání přihlášky, s přihlédnutím k případnému právu přednosti uplatněnému ve vztahu k těmto ochranným známkám, jež patří do těchto kategorií:
i)
ochranné známky EU,
ii)
ochranné známky zapsané v daném členském státě nebo, v případě Belgie, Lucemburska či Nizozemska, u Úřadu Beneluxu pro duševní vlastnictví,
iii)
ochranné známky zapsané na základě mezinárodních dohod s účinky pro daný členský stát;
b)
ochranné známky EU, které si v souladu s nařízením (ES) č. 207/2009 platně činí nárok na senioritu na základě ochranné známky uvedené v písm. a) bodech ii) a iii), i když se vlastník této ochranné známky vzdal nebo ji nechal zaniknout;
c)
přihlášky ochranných známek uvedených v písmenech a) a b) s výhradou jejich pozdějšího zápisu;
d)
ochranné známky, které jsou ke dni podání přihlášky ochranné známky nebo případně ke dni vzniku práva přednosti uplatněného ve vztahu k přihlášce ochranné známky v daném členském státě „všeobecně známé“ ve smyslu článku 6bis Pařížské úmluvy.
3. Ochranná známka se dále nezapíše, a je-li zapsána, je možné prohlásit ji za neplatnou, pokud:
a)
je totožná se starší ochrannou známkou nebo je jí podobná bez ohledu na to, zda výrobky a služby, pro něž je přihlášena nebo zapsána, jsou totožné s těmi, pro které je starší ochranná známka zapsána, nebo jsou či nejsou jim podobné, jestliže starší ochranná známka má dobré jméno v členském státě, ve kterém je přihlašována nebo zapsána, nebo, v případě ochranné známky EU, má dobré jméno v Unii a užívání pozdější ochranné známky bez řádného důvodu by neoprávněně těžilo z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky nebo jim bylo na újmu;
b)
přihlášku podal jednatel nebo zástupce vlastníka ochranné známky svým vlastním jménem a bez souhlasu vlastníka, ledaže by tento jednatel nebo zástupce své jednání ospravedlnil;
c)
a v rozsahu, v němž v souladu s právními předpisy Unie nebo dotčeného členského státu poskytujícími ochranu označením původu a zeměpisným označením:
i)
byla v souladu s právními předpisy Unie nebo dotčeného členského státu podána žádost o zápis označení původu nebo zeměpisného označení přede dnem podání přihlášky ochranné známky nebo přede dnem vzniku práva přednosti uplatněného ve vztahu k přihlášce ochranné známky, s výhradou jejich pozdějšího zápisu,
ii)
dané označení původu nebo zeměpisné označení umožňuje osobě, která je podle příslušných právních předpisů oprávněna k výkonu práv z nich vyplývajících, aby zakázala užívání pozdější ochranné známky.
4. Členský stát může stanovit, že se ochranná známka nezapíše, a je-li zapsána, může být prohlášena za neplatnou, pokud a v rozsahu, v němž:
a)
přede dnem podání přihlášky pozdější ochranné známky nebo dnem vzniku práva přednosti uplatněného ve vztahu k přihlášce pozdější ochranné známky byla nabyta práva k nezapsané ochranné známce nebo jinému označení užívanému v obchodním styku a tato nezapsaná ochranná známka nebo jiné označení dává svému vlastníkovi právo zakázat užívání pozdější ochranné známky;
b)
užívání ochranné známky může být zakázáno na základě jiného staršího práva, než jsou práva uvedená v odstavci 2 a v písmenu a) tohoto odstavce, zejména:
i)
práva na jméno,
ii)
práva k vlastní podobě,
iii)
práva autorského,
iv)
práva průmyslového vlastnictví;
c)
ochranná známka může vést k záměně se starší ochrannou známkou chráněnou v zahraničí, jestliže přihlašovatel při podání přihlášky nejednal v dobré víře.
5. Členské státy zajistí, že za určitých okolností nemusí být přihláška zamítnuta nebo ochranná známka prohlášena za neplatnou, pokud vlastník starší ochranné známky nebo jiného staršího práva souhlasí se zápisem pozdější ochranné známky.
6. Členský stát může odchylně od odstavců 1 až 5 stanovit, že pro ochranné známky, jejichž přihláška byla podána přede dnem vstupu v platnost ustanovení nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí 89/104/EHS, platí důvody pro zamítnutí zápisu nebo neplatnost, které platily v tomto členském státě před uvedeným dnem.
Článek 6
Dodatečné prohlášení ochranné známky za neplatnou nebo zrušení ochranné známky
Je-li pro ochrannou známku EU uplatněna seniorita národní ochranné známky nebo ochranné známky zapsané na základě mezinárodních dohod s účinky pro členský stát, které se vlastník vzdal nebo kterou nechal zaniknout, může být ochranná známka, která byla základem pro uplatnění seniority, prohlášena za neplatnou nebo mohou být práva jejího vlastníka zrušena dodatečně, jestliže neplatnost nebo zrušení mohly být rovněž prohlášeny v době, kdy se vlastník známky vzdal nebo ji nechal zaniknout. V takovém případě seniorita pozbývá účinku.
Článek 7
Důvody pro zamítnutí nebo neplatnost týkající se pouze některých výrobků nebo služeb
Existují-li důvody pro zamítnutí zápisu nebo neplatnost ochranné známky jen pro část výrobků nebo služeb, pro něž byla ochranná známka zapsána nebo přihlášena, týká se zamítnutí zápisu či neplatnost pouze těchto výrobků nebo služeb.
Článek 8
Nedostatek rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména starší ochranné známky bránící prohlášení neplatnosti zapsané ochranné známky
Návrhu na prohlášení neplatnosti na základě starší ochranné známky nelze vyhovět ke dni podání návrhu, pokud mu nebylo možné vyhovět ke dni podání přihlášky nebo ke dni vzniku práva přednosti pozdější ochranné známky z kteréhokoli z těchto důvodů:
a)
starší ochranná známka, která může být prohlášena za neplatnou podle čl. 4 odst. 1 písm. b), c) nebo d), doposud nezískala rozlišovací způsobilost uvedenou v čl. 4 odst. 4;
b)
návrh na prohlášení ochranné známky za neplatnou se zakládá na čl. 5 odst. 1 písm. b) a starší ochranná známka doposud nezískala dostatečnou rozlišovací způsobilost, aby mohla být konstatována pravděpodobnost záměny ve smyslu čl. 5 odst. 1 písm. b);
c)
návrh na prohlášení ochranné známky za neplatnou se zakládá na čl. 5 odst. 3 písm. a) a starší ochranná známka doposud nezískala dobré jméno ve smyslu čl. 5 odst. 3 písm. a).
Článek 9
Překážka prohlášení neplatnosti vzniklá strpěním
1. Vlastník starší ochranné známky ve smyslu čl. 5 odst. 2 nebo čl. 5 odst. 3 písm. a), který po dobu pěti po sobě jdoucích let vědomě strpěl užívání pozdější ochranné známky v členském státě, ve kterém byla pozdější ochranná známka zapsána, již není oprávněn podat na základě této starší ochranné známky návrh na prohlášení pozdější ochranné známky za neplatnou ve vztahu k výrobkům nebo službám, pro které byla tato pozdější ochranná známka užívána, ledaže by přihláška pozdější ochranné známky nebyla podána v dobré víře.
2. Členské státy mohou stanovit, že se odstavec 1 tohoto článku má vztahovat i na držitele jiného staršího práva uvedeného v čl. 5 odst. 4 písm. a) nebo b).
3. V případech uvedených v odstavci 1 a 2 není vlastník později zapsané ochranné známky oprávněn podávat námitky proti užívání staršího práva, přestože toto právo již nemůže být proti pozdější ochranné známce uplatněno.
ODDÍL 3
Práva z ochranné známky a jejich omezení
Článek 10
Práva z ochranné známky
1. Ze zápisu ochranné známky vyplývají pro jejího vlastníka výlučná práva.
2. Aniž jsou dotčena práva vlastníků nabytá přede dnem podání přihlášky nebo dnem vzniku práva přednosti zapsané ochranné známky, je vlastník této zapsané ochranné známky oprávněn bránit všem třetím osobám, které nemají jeho souhlas, aby v obchodním styku užívaly pro výrobky nebo služby jakékoli označení, je-li:
a)
toto označení totožné s ochrannou známkou a je užíváno pro výrobky nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro něž je ochranná známka zapsána;
b)
toto označení totožné s ochrannou známkou nebo jí podobné a je užíváno pro výrobky nebo služby, které jsou totožné s výrobky nebo službami či podobné výrobkům nebo službám, pro něž je ochranná známka zapsána, jestliže existuje pravděpodobnost záměny na straně veřejnosti, včetně pravděpodobnosti asociace s ochrannou známkou;
c)
toto označení totožné s ochrannou známkou nebo jí podobné bez ohledu na to, zda je užíváno pro výrobky nebo služby, které jsou totožné s těmi, pro které je ochranná známka zapsána, nebo jsou či nejsou jim podobné, jestliže má tato ochranná známka v členském státě dobré jméno a užívání takového označení bez řádného důvodu by neoprávněně těžilo z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky nebo jim bylo na újmu.
3. Pokud jsou splněny podmínky uvedené v odstavci 2, může být zakázáno zejména:
a)
umisťovat označení na výrobky nebo jejich obaly;
b)
nabízet pod tímto označením výrobky, uvádět je na trh nebo je skladovat za tímto účelem anebo nabízet či poskytovat pod tímto označením služby;
c)
dovážet nebo vyvážet pod tímto označením výrobky;
d)
užívat toto označení jako obchodní název nebo obchodní firmu nebo jako součást obchodního názvu nebo obchodní firmy;
e)
užívat toto označení v obchodních listinách a v reklamě;
f)
užívat toto označení ve srovnávací reklamě způsobem, který je v rozporu se směrnicí 2006/114/ES.
4. Aniž jsou dotčena práva vlastníků nabytá přede dnem podání přihlášky nebo dnem vzniku práva přednosti zapsané ochranné známky, je vlastník zapsané ochranné známky rovněž oprávněn bránit všem třetím osobám v přepravě výrobků v rámci obchodního styku do členského státu, ve kterém je ochranná známka zapsána, aniž by v něm byly propuštěny do volného oběhu, pokud takové výrobky, včetně jejich obalů, pocházejí ze třetích zemí a jsou bez povolení označeny ochrannou známkou, která je totožná s ochrannou známkou zapsanou pro tyto výrobky nebo kterou nelze v jejích podstatných rysech od této ochranné známky rozlišit.
Nárok vlastníka ochranné známky podle prvního pododstavce zanikne, pokud v rámci řízení týkajícího se otázky, zda byla porušena práva ze zapsané ochranné známky, které bylo zahájeno v souladu s nařízením (EU) č. 608/2013, poskytne deklarant nebo držitel zboží důkazy o tom, že vlastník zapsané ochranné známky není oprávněn zakázat uvádění daných výrobků na trh v zemi konečného určení.
5. Jestliže podle práva členského státu užívání označení za podmínek uvedených v odst. 2 písm. b) nebo c) nemohlo být zakázáno přede dnem vstupu v platnost předpisů nezbytných pro dosažení souladu se směrnicí 89/104/EHS v dotčeném členském státě, nelze na základě práv z ochranné známky bránit dalšímu užívání tohoto označení.
6. Odstavce 1, 2, 3 a 5 se nedotýkají těch předpisů členského státu, které se týkají ochrany proti užívání označení k jinému účelu, než je rozlišování výrobků nebo služeb, pokud užívání tohoto označení bez řádného důvodu neoprávněně těží z rozlišovací způsobilosti nebo dobrého jména ochranné známky nebo je jim na újmu.
Článek 11
Právo zakázat přípravné kroky ve vztahu k používání obalů nebo jiných prostředků
Existuje-li riziko, že pro výrobky nebo služby by mohly být použity obaly, štítky, etikety, bezpečnostní prvky nebo zařízení nebo prvky či zařízení dokládající pravost nebo jakékoli jiné prostředky, na nichž je umístěna ochranná známka, a toto používání by představovalo porušení práv vlastníka ochranné známky podle čl. 10 odst. 2 a 3, má vlastník této známky právo zakázat v obchodním styku:
a)
umisťovat označení totožné s ochrannou známkou nebo označení jí podobné na obaly, štítky, etikety, bezpečnostní prvky nebo zařízení nebo prvky či zařízení dokládající pravost nebo jakékoli jiné prostředky, na nichž může být ochranná známka umístěna;
b)
nabízet na trhu či uvádět na trh, nebo skladovat pro tyto účely, nebo dovážet či vyvážet obaly, štítky, etikety, bezpečnostní prvky nebo zařízení nebo prvky či zařízení dokládající pravost nebo jakékoli jiné prostředky, na nichž může být ochranná známka umístěna.
Článek 12
Reprodukce ochranných známek ve slovnících
Vzbuzuje-li reprodukce ochranné známky ve slovníku, encyklopedii nebo podobném naučném díle v tištěné či elektronické formě dojem, že se jedná o druhový název výrobků nebo služeb, pro které je ochranná známka zapsána, zajistí vydavatel na žádost vlastníka ochranné známky, aby reprodukce ochranné známky byla bezodkladně a v případě tištěné formy nejpozději při následujícím vydání díla doprovázena údajem, že se jedná o zapsanou ochrannou známku.
Článek 13
Zákaz užívání ochranné známky zapsané na jméno jednatele nebo zástupce
1. Byla-li ochranná známka zapsána na jméno jednatele nebo zástupce toho, kdo je vlastníkem této známky, bez jeho souhlasu, má tento vlastník právo učinit jeden nebo oba z následujících kroků:
a)
bránit jednateli nebo zástupci v užívání ochranné známky;
b)
domáhat se převedení ochranné známky ve svůj prospěch.
2. Odstavec 1 se nepoužije, pokud jednatel nebo zástupce své jednání řádně odůvodní.
Článek 14
Omezení účinků ochranné známky
1. Ochranná známka neopravňuje vlastníka, aby zakázal třetí osobě užívat v obchodním styku:
a)
jméno či adresu třetí osoby, jedná-li se o fyzickou osobu;
b)
označení nebo údaje, které nemají rozlišovací způsobilost nebo které se týkají druhu, jakosti, množství, zamýšleného účelu, hodnoty, zeměpisného původu, doby výroby výrobku nebo poskytnutí služby anebo jiných jejich vlastností;
c)
ochrannou známku za účelem označení výrobků nebo služeb jako výrobků nebo služeb pocházejících od vlastníka této ochranné známky nebo odkazu na ně jako na výrobky nebo služby daného vlastníka, zejména v případech, kdy užití této ochranné známky je nezbytné k označení zamýšleného účelu výrobku nebo služby, zejména u příslušenství nebo náhradních dílů.
2. Odstavec 1 se použije pouze tehdy, je-li užívání třetí stranou v souladu s poctivými obchodními zvyklostmi nebo zvyklostmi v daném odvětví.
3. Ochranná známka neopravňuje vlastníka, aby zakázal třetí osobě užívat v obchodním styku starší právo, které má jen místní působnost, je-li toto právo uznáno právem dotčeného členského státu a je užíváno na území, pro něž bylo uznáno.
Článek 15
Vyčerpání práv z ochranné známky
1. Ochranná známka neopravňuje vlastníka, aby zakázal její užívání pro výrobky, které byly pod touto ochrannou známkou uvedeny na trh v Unii vlastníkem samým nebo s jeho souhlasem.
2. Odstavec 1 se nepoužije, podává-li vlastník na základě legitimních důvodů námitky proti dalšímu uvádění výrobků na trh, zejména když došlo ke změně nebo zhoršení stavu výrobků poté, co byly uvedeny na trh.
Článek 16
Užívání ochranných známek
1. Jestliže vlastník bez náležitého důvodu během období pěti let od ukončení řízení o zápisu ochranné známky do rejstříku ochrannou známku řádně neužíval v daném členském státě pro výrobky či služby, pro které byla zapsána, nebo toto užívání přerušil na nepřetržité období pěti let, podléhá ochranná známka omezením a sankcím stanoveným v článku 17, čl. 19 odst. 1, čl. 44 odst. 1 a 2 a čl. 46 odst. 3 a 4.
2. Stanoví-li členský stát námitkové řízení po zápisu, období pěti let uvedené v odstavci 1 se počítá ode dne, kdy proti ochranné známce již nemohou být podány námitky, nebo - v případě, že námitky byly podány - ode dne, kdy se rozhodnutí, kterým se končí námitkové řízení, stalo konečným nebo kdy došlo ke zpětvzetí námitek.
3. Pokud jde o ochranné známky zapsané na základě mezinárodních dohod s účinky pro členský stát, období pěti let uvedené v odstavci 1 se počítá ode dne, kdy známka již nemůže být zamítnuta nebo proti ní nemohou být podány námitky. V případě, že byly podány námitky nebo sděleno odmítnutí na základě absolutních či relativních důvodů, počítá se období ode dne, kdy se rozhodnutí, kterým se končí námitkové řízení, nebo rozhodnutí o absolutních či relativních důvodech pro zamítnutí stalo konečným nebo kdy došlo ke zpětvzetí námitek.
4. Datum počátku pětiletého období uvedeného v odstavcích 1 a 2 se zapíše do rejstříku.
5. Za užívání ve smyslu odstavce 1 se považuje rovněž:
a)
užívání ochranné známky v podobě, která se liší v nepodstatných prvcích neměnících rozlišovací způsobilost ochranné známky v podobě, v jaké byla zapsána, bez ohledu na to, zda je ochranná známka v podobě, v jaké je užívána, rovněž zapsána na jméno vlastníka;
b)
umisťování ochranné známky na výrobky nebo jejich obaly v dotčeném členském státě pouze pro účely vývozu.
6. Užívání ochranné známky se souhlasem vlastníka se považuje za užívání vlastníkem.
Článek 17
Neužívání jako obrana v řízení o porušení práv z ochranné známky
Vlastník ochranné známky je oprávněn zakázat užívání označení pouze v tom rozsahu, v němž jeho práva v době, kdy je podána žaloba pro porušení, nemohou být zrušena na základě článku 19. Pokud to žalovaný požaduje, poskytne vlastník ochranné známky důkaz o tom, že během období pěti let předcházejících podání žaloby byla ochranná známka řádně užívána v souladu s článkem 16 pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána a které jsou uváděny v odůvodnění žaloby, nebo doloží, že existují náležité důvody pro její neužívání, pokud od ukončení řízení o zápisu ochranné známky do podání žaloby uplynulo nejméně pět let.
Článek 18
Právo vlastníka později zapsané ochranné známky vstoupit do řízení o porušení práv z ochranné známky jako obrana v tomto řízení
1. V řízení o porušení práv z ochranné známky není vlastník ochranné známky oprávněn zakázat užívání později zapsané ochranné známky, pokud by pozdější ochranná známka nebyla prohlášena za neplatnou na základě článku 8, čl. 9 odst. 1 nebo 2 nebo čl. 46 odst. 3.
2. V řízení o porušení práv z ochranné známky není vlastník ochranné známky oprávněn zakázat užívání později zapsané ochranné známky EU, pokud by pozdější ochranná známka nebyla prohlášena za neplatnou na základě čl. 53 odst. 1, 3 nebo 4, čl. 54 odst. 1 nebo 2 nebo čl. 57 odst. 2 nařízení (ES) č. 207/2009.
3. Není-li vlastník ochranné známky oprávněn zakázat užívání později zapsané ochranné známky podle odstavce 1 nebo 2, není vlastník dotčené později zapsané ochranné známky v řízení o porušení práv z ochranné známky oprávněn zakázat užívání starší ochranné známky i přesto, že toto starší právo již nemůže být proti pozdější ochranné známce uplatněno.
ODDÍL 4
Zrušení práv z ochranné známky
Článek 19
Neexistence řádného užívání jako důvod zrušení
1. Ochranná známka může být zrušena, pokud vlastník bez náležitého důvodu během nepřetržitého období pěti let ochrannou známku řádně neužíval v daném členském státě pro výrobky či služby, pro které byla zapsána.
2. Nikdo nemůže žádat, aby byla práva vlastníka ochranné známky zrušena, jestliže v době mezi uplynutím pětiletého období a podáním návrhu na zrušení bylo započato s řádným užíváním ochranné známky nebo se v něm pokračovalo.
3. K započetí užívání nebo k jeho pokračování, k němuž došlo během období tří měsíců před podáním návrhu na zrušení, přičemž tato lhůta začíná běžet nejdříve po uplynutí období pěti let nepřetržitého neužívání, se však nepřihlíží, pokud byly přípravy k započetí nebo pokračování v užívání podniknuty až poté, co se vlastník dozvěděl, že může být podán návrh na zrušení.
Článek 20
Zdruhovění ochranné známky nebo klamavý údaj jako důvody zrušení
Ochranná známka může být zrušena, pokud známka po dni, ke kterému byla zapsána:
a)
se v důsledku činnosti nebo nečinnosti vlastníka stala v oblasti obchodu označením obvyklým pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána;
b)
v důsledku užívání vlastníkem nebo s jeho souhlasem pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána, může vést ke klamání veřejnosti, zejména pokud jde o povahu, jakost nebo zeměpisný původ těchto výrobků nebo služeb.
Článek 21
Zrušení vztahující se pouze k některým výrobkům nebo službám
Existují-li důvody zrušení ochranné známky jen pro část výrobků nebo služeb, pro něž byla ochranná známka zapsána, týká se zrušení ochranné známky pouze těchto výrobků nebo služeb.
ODDÍL 5
Ochranné známky jako předmět vlastnictví
Článek 22
Převod zapsaných ochranných známek
1. Ochranná známka může být nezávisle na převodu podniku převedena pro všechny výrobky nebo služby, pro které je zapsána, nebo pro některé z nich.
2. Převod podniku jako celku zahrnuje i převod ochranné známky, pokud se v dohodě nestanoví jinak nebo pokud něco jiného jasně nevyplývá z okolností. Toto ustanovení se použije i na smluvní závazek převést podnik.
3. Členské státy zavedou postupy umožňující záznam převodů v jejich rejstříku.
Článek 23
Věcná práva
1. Ochranná známka může být nezávisle na podniku poskytnuta jako zástava nebo může být předmětem věcných práv.
2. Členské státy zavedou postupy umožňující záznam věcných práv v jejich rejstříku.
Článek 24
Nucený výkon práva
1. Ochranná známka může být předmětem nuceného výkonu práva.
2. Členské státy zavedou postupy umožňující záznam nuceného výkonu práva v jejich rejstříku.
Článek 25
Licence
1. Ochranná známka může být předmětem licence pro některé nebo všechny výrobky či služby, pro které byla zapsána, a pro celé území dotčeného členského státu nebo jeho část. Licence může být výlučná nebo nevýlučná.
2. Vlastník ochranné známky může uplatnit svá práva z této známky proti nabyvateli licence, který poruší některé z ustanovení licenční smlouvy týkající se:
a)
trvání licence;
b)
podoby, v jaké může být ochranná známka užívána;
c)
povahy výrobků či služeb, pro které je licence poskytnuta;
d)
území, na němž může být ochranná známka užívána, nebo
e)
jakosti výrobků či služeb vyráběných či poskytovaných nabyvatelem licence.
3. Aniž jsou dotčena ustanovení licenční smlouvy, může nabyvatel licence zahájit řízení o porušení práv z ochranné známky pouze se souhlasem jejího vlastníka. Držitel výlučné licence však může zahájit toto řízení, pokud vlastník ochranné známky v přiměřené lhůtě po výzvě sám řízení o porušení práv z ochranné známky nezahájí.
4. Nabyvatel licence je oprávněn vstoupit do řízení o porušení práv z ochranné známky zahájeného vlastníkem ochranné známky, aby získal náhradu škody, kterou utrpěl.
5. Členské státy zavedou postupy umožňující záznam licencí v jejich rejstříku.
Článek 26
Přihlášky ochranné známky jako předmětu vlastnictví
Články 22 až 25 platí i pro přihlášky ochranných známek.
ODDÍL 6
Garanční nebo certifikační ochranné známky a kolektivní ochranné známky
Článek 27
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
a)
„garanční nebo certifikační ochrannou známkou“ ochranná známka, která je jako taková popsána v přihlášce a která je schopna rozlišit výrobky nebo služby, které vlastník ochranné známky certifikoval pro materiál, způsob výroby výrobků nebo poskytování služeb, kvalitu, přesnost nebo jiné vlastnosti, od výrobků nebo služeb, které takto certifikovány nejsou;
b)
„kolektivní ochrannou známkou“ ochranná známka, která je jako taková popsána v přihlášce a která je schopna rozlišit výrobky nebo služby členů sdružení, jež je vlastníkem ochranné známky, od výrobků a služeb jiných podniků.
Článek 28
Garanční nebo certifikační ochranné známky
1. Členské státy mohou přijmout ustanovení pro zápis garančních nebo certifikačních ochranných známek.
2. Jakákoli fyzická nebo právnická osoba, včetně institucí, orgánů a veřejnoprávních subjektů, může požádat o zápis garanční nebo certifikační ochranné známky, pokud nevykonává podnikatelskou činnost zahrnující dodávání výrobků nebo poskytování služeb, které jsou certifikovány.
Členské státy mohou stanovit, že se garanční nebo certifikační ochranná známka nezapíše, pokud přihlašovatel není způsobilý k certifikaci výrobků nebo služeb, pro něž má být známka zapsána.
3. Členské státy mohou stanovit, že se garanční nebo certifikační ochranné známky nezapíší nebo budou zrušeny či prohlášeny za neplatné z jiných důvodů, než které jsou uvedeny v článcích 4, 19 a 20, vyžaduje-li to funkce těchto známek.
4. Členské státy mohou odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. c) stanovit, že garanční nebo certifikační ochranné známky mohou tvořit i taková označení nebo údaje, které mohou sloužit v oblasti obchodu k označení zeměpisného původu výrobků nebo služeb. Taková garanční nebo certifikační ochranná známka neopravňuje vlastníka, aby zakázal třetí osobě užívat v obchodních vztazích taková označení nebo údaje, pokud jich tato třetí osoba užívá v souladu s poctivými obchodními zvyklostmi a zvyklostmi v daném odvětví. Zejména nelze tuto známku uplatňovat vůči třetí osobě, která je oprávněna užívat zeměpisný název.
5. Požadavky stanovené v článku 16 jsou splněny, pokud garanční nebo certifikační ochrannou známku řádně užívá v souladu s článkem 16 jakákoli osoba, která je k užívání oprávněna.
Článek 29
Kolektivní ochranné známky
1. Členské státy přijmou ustanovení týkající se zápisu kolektivních ochranných známek.
2. O zápis kolektivní ochranné známky mohou požádat sdružení výrobců, producentů, poskytovatelů služeb nebo obchodníků, která podle příslušných předpisů mají právní osobnost a svéprávnost, jakož i právnické osoby veřejného práva.
3. Členské státy mohou odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. c) stanovit, že kolektivní ochranné známky mohou tvořit i taková označení nebo údaje, které mohou sloužit v oblasti obchodu k označení zeměpisného původu výrobků nebo služeb. Taková kolektivní ochranná známka neopravňuje vlastníka, aby zakázal třetí osobě užívat v obchodních vztazích taková označení nebo údaje, pokud jich tato třetí osoba užívá v souladu s poctivými obchodními zvyklostmi a zvyklostmi v daném odvětví. Zejména nelze tuto známku uplatňovat vůči třetí osobě, která je oprávněna užívat zeměpisný název.
Článek 30
Pravidla pro užívání kolektivní ochranné známky
1. Přihlašovatel kolektivní ochranné známky předloží úřadu pravidla pro její užívání.
2. V pravidlech pro užívání ochranné známky se uvedou alespoň osoby, které jsou oprávněny tuto známku užívat, podmínky pro členství ve sdružení, jakož i podmínky pro užívání ochranné známky, včetně sankcí. Pravidla pro užívání ochranné známky uvedené v čl. 29 odst. 3 musí umožnit každé osobě, jejíž výrobky nebo služby pocházejí z dotčené zeměpisné oblasti, aby se stala členem sdružení, které je vlastníkem ochranné známky, pokud daná osoba splňuje všechny ostatní podmínky podle daných pravidel.
Článek 31
Zamítnutí přihlášky
1. Kromě důvodů pro zamítnutí přihlášky ochranné známky stanovených v článku 4, případně s výjimkou čl. 4 odst. 1 písm. c), pokud jde o označení nebo údaje, jež mohou sloužit v oblasti obchodu k označení zeměpisného původu výrobků nebo služeb, a v článku 5, a aniž je dotčeno právo úřadu nezkoumat z úřední povinnosti relativní důvody, se přihláška kolektivní ochranné známky zamítne, nesplňuje-li ustanovení čl. 27 písm. b), článku 29 nebo článku 30 nebo odporují-li pravidla pro užívání kolektivní ochranné známky veřejnému pořádku nebo dobrým mravům.
2. Přihláška kolektivní ochranné známky se dále zamítne, je-li nebezpečí, že bude veřejnost klamána, pokud jde o povahu nebo význam ochranné známky, zejména pokud by mohla být považována za něco jiného než kolektivní ochrannou známku.
3. Přihláška se nezamítne, vyhoví-li přihlašovatel změnou pravidel pro užívání kolektivní ochranné známky požadavkům uvedeným v odstavcích 1 a 2.
Článek 32
Užívání kolektivních ochranných známek
Požadavky článku 16 jsou splněny, pokud kolektivní ochrannou známku v souladu s uvedeným článkem řádně užívá jakákoli osoba, která je k jejímu užívání oprávněna.
Článek 33
Změna pravidel pro užívání kolektivní ochranné známky
1. Vlastník kolektivní ochranné známky předloží úřadu veškeré změny pravidel pro užívání.
2. Změna pravidel pro užívání se zapíše do rejstříku, pokud změněná pravidla splňují požadavky článku 30 nebo neobsahují důvod k zamítnutí uvedený v článku 31.
3. Pro účely této směrnice nabývá změna pravidel pro užívání účinnosti až dnem jejího zápisu do rejstříku.
Článek 34
Osoby oprávněné podat žalobu pro porušení práv z kolektivní ochranné známky
1. Ustanovení čl. 25 odst. 3 a 4 se použijí na všechny osoby oprávněné užívat kolektivní ochrannou známku.
2. Vlastník kolektivní ochranné známky může jménem osob oprávněných užívat ochrannou známku uplatňovat náhradu škody, která jim vznikla v důsledku neoprávněného užívání ochranné známky.
Článek 35
Další důvody zrušení
Kromě důvodů zrušení uvedených v článcích 19 a 20 se práva vlastníka kolektivní ochranné známky zruší na základě těchto důvodů:
a)
vlastník nepřijal přiměřená opatření, aby zabránil užívání ochranné známky způsobem neslučitelným s podmínkami užívání stanovenými v pravidlech pro užívání ochranné známky, včetně jakékoli změny těchto pravidel zapsané v rejstříku;
b)
způsob, jakým byla ochranná známka oprávněnými osobami užívána, měl za následek, že se stala způsobilou klamat veřejnost způsobem uvedeným v čl. 31 odst. 2;
c)
změna pravidel pro užívání ochranné známky byla zapsána do rejstříku v rozporu s čl. 33 odst. 2, s výjimkou případu, kdy vlastník ochranné známky novou změnou pravidel pro užívání ochranné známky vyhoví požadavkům podle uvedeného článku.
Článek 36
Další důvody neplatnosti
Kromě důvodů neplatnosti uvedených v článku 4, případně s výjimkou čl. 4 odst. 1 písm. c), pokud jde o označení nebo údaje, jež mohou sloužit v oblasti obchodu k označení zeměpisného původu výrobků nebo služeb, a v článku 5 se kolektivní ochranná známka prohlásí za neplatnou, byla-li zapsána v rozporu s článkem 31, s výjimkou případu, kdy vlastník známky změnou pravidel pro užívání vyhoví požadavkům článku 31.
KAPITOLA 3
ŘÍZENÍ
ODDÍL 1
Přihláška a zápis
Článek 37
Náležitosti přihlášky
1. Přihláška ochranné známky musí obsahovat alespoň:
a)
žádost o zápis;
b)
údaje umožňující zjistit totožnost přihlašovatele;
c)
seznam výrobků nebo služeb, pro něž se požaduje zápis;
d)
vyjádření ochranné známky, které splňuje požadavky uvedené v čl. 3 písm. b).
2. Přihláška ochranné známky podléhá zaplacení poplatku stanoveného dotčeným členským státem.
Článek 38
Den podání přihlášky
1. Dnem podání přihlášky ochranné známky je den, kdy přihlašovatel předloží úřadu dokumenty obsahující informace uvedené v čl. 37 odst. 1.
2. Členské státy mohou navíc stanovit, že přiznání dne podání přihlášky podléhá zaplacení poplatku uvedeného v čl. 37 odst. 2.
Článek 39
Určení výrobků a služeb a jejich třídění
1. Výrobky a služby, pro které byla podána přihláška ochranné známky, se zatřiďují podle systému třídění výrobků a služeb stanoveného Niceskou dohodou o mezinárodním třídění výrobků a služeb pro účely zápisu známek ze dne 15. června 1957 (dále jen „Niceské třídění“).
2. Výrobky a služby, pro které je ochrana požadována, musí přihlašovatel označit dostatečně jasně a přesně, aby příslušné orgány a hospodářské subjekty byly na základě tohoto označení schopny určit rozsah požadované ochrany.
3. Pro účely odstavce 2 lze použít obecné termíny obsažené v názvech tříd Niceského třídění nebo jiné obecné výrazy za předpokladu, že splňují požadovaná kritéria jasnosti a přesnosti stanovená v tomto článku.
4. Úřad přihlášku zamítne ve vztahu k označením nebo výrazům, které jsou nejasné nebo nepřesné, pokud přihlašovatel ve lhůtě stanovené úřadem nenavrhne přijatelné znění.
5. Použití obecných výrazů, včetně obecných termínů z názvů tříd Niceského třídění, se vykládá v tom smyslu, že zahrnuje veškeré výrobky nebo služby, které jsou jednoznačně obsaženy v doslovném významu daného označení nebo výrazu. Použití těchto výrazů nebo termínů nesmí být vykládáno tak, že zakládá nárok i pro výrobky nebo služby, které v doslovném významu daného označení obsaženy nejsou.
6. Pokud přihlašovatel žádá o zápis pro více než jednu třídu, seskupí výrobky a služby podle tříd Niceského třídění, přičemž před každou skupinou uvede číslo třídy, do které tato skupina výrobků nebo služeb patří, a skupiny seřadí podle pořadí tříd.
7. Výrobky a služby se nepovažují za podobné z toho důvodu, že se vyskytují ve stejné třídě podle Niceského třídění. Výrobky a služby se nepovažují za odlišné z toho důvodu, že se vyskytují v různých třídách podle Niceského třídění.
Článek 40
Připomínky třetích osob
1. Členské státy mohou stanovit, že každá fyzická nebo právnická osoba, jakož i skupina či subjekt zastupující výrobce, producenty, poskytovatele služeb, obchodníky nebo spotřebitele může před zápisem ochranné známky zaslat úřadu písemné připomínky, v nichž uvede, z jakých důvodů nelze ochrannou známku z úřední povinnosti zapsat.
Osoby a skupiny nebo subjekty uvedené v prvním pododstavci nejsou účastníky řízení před úřadem.
2. Kromě důvodů uvedených v odstavci 1 tohoto článku může každá fyzická nebo právnická osoba, jakož i skupina či subjekt zastupující výrobce, producenty, poskytovatele služeb, obchodníky nebo spotřebitele zaslat úřadu písemné připomínky založené na konkrétních důvodech, pro které by měl být zápis kolektivní ochranné známky zamítnut podle čl. 31 odst. 1 a 2. Toto ustanovení může být rozšířeno i na certifikační a garanční ochranné známky v případech, kdy jsou v členských státech upraveny.
Článek 41
Rozdělení přihlášek a zapsaných ochranných známek
Přihlašovatel nebo vlastník může rozdělit vnitrostátní přihlášku nebo zapsanou ochrannou známku do dvou nebo více oddělených přihlášek nebo známek tím, že zašle úřadu prohlášení a uvede, na které výrobky nebo služby zahrnuté do původní přihlášky nebo zapsané ochranné známky se jednotlivé rozdělené přihlášky nebo zapsané ochranné známky mají vztahovat.
Článek 42
Poplatky za třídu výrobků a služeb
Členské státy mohou stanovit, že zápis a obnova ochranné známky podléhají dodatečnému poplatku pro každou další třídu výrobků a služeb nad rámec jedné třídy.
ODDÍL 2
Námitkové řízení, řízení o zrušení nebo o prohlášení neplatnosti
Článek 43
Námitkové řízení
1. Členské státy zajistí účinné a rychlé správní řízení, které umožní podat u jejich úřadu námitky proti zápisu ochranné známky z důvodů uvedených v článku 5.
2. Ve správním řízení uvedeném v odstavci 1 tohoto článku musí být vlastníkovi starší ochranné známky uvedené v čl. 5 odst. 2 a čl. 5 odst. 3 písm. a), jakož i osobě oprávněné podle příslušného práva vykonávat práva plynoucí z chráněného označení původu či zeměpisného označení uvedených v čl. 5 odst. 3 písm. c) umožněno podat alespoň námitky. Námitky lze podat na základě jednoho či více starších práv za předpokladu, že všechna patří témuž vlastníkovi, a na základě části nebo všech výrobků nebo služeb, pro které je starší právo chráněno nebo k ochraně přihlášeno, a tyto námitky se mohou týkat části nebo všech výrobků nebo služeb, pro které je podána přihláška napadené ochranné známky.
3. Stranám řízení se na základě jejich společné žádosti udělí v rámci námitkového řízení lhůta alespoň dva měsíce, aby se umožnilo smírné urovnání mezi namítajícím a přihlašovatelem.
Článek 44
Neužívání ochranné známky jako obrana v námitkovém řízení
1. Pokud v námitkovém řízení podle článku 43 ke dni podání přihlášky nebo ke dni vzniku práva přednosti pozdější ochranné známky uplynulo období pěti let, během něhož musela být starší ochranná známka řádně užívána, jak stanoví článek 16, předloží vlastník starší ochranné známky, který podal námitky, na žádost přihlašovatele důkaz, že starší ochranná známka byla během období pěti let předcházejících dni podání přihlášky nebo dni vzniku práva přednosti pozdější ochranné známky řádně užívána, jak stanoví článek 16, nebo že existovaly náležité důvody pro neužívání ochranné známky. Není-li takový důkaz předložen, námitky se zamítnou.
2. Jestliže byla starší ochranná známka užívána pouze pro část výrobků nebo služeb, pro které byla zapsána, je pro účely posouzení námitek podle odstavce 1 považována za zapsanou pouze pro tuto část výrobků nebo služeb.
3. Odstavce 1 a 2 tohoto článku se použijí rovněž tehdy, pokud je starší ochranná známka ochrannou známkou EU. V takovém případě se řádné užívání ochranné známky EU řídí článkem 15 nařízení (ES) č. 207/2009.
Článek 45
Řízení o zrušení ochranné známky nebo o prohlášení ochranné známky za neplatnou
1. Aniž je dotčeno právo stran na podání opravného prostředku k soudu, členské státy zajistí účinné a rychlé správní řízení, které umožní podat u jejich úřadu návrh na zrušení ochranné známky nebo návrh na prohlášení ochranné známky za neplatnou.
2. Ve správním řízení o návrhu na zrušení ochranné známky se ochranná známka zruší z důvodů uvedených v článcích 19 a 20.
3. Ve správním řízení o návrhu na prohlášení ochranné známky za neplatnou se ochranná známka prohlásí za neplatnou alespoň z následujících důvodů:
a)
ochranná známka neměla být zapsána, protože nesplňuje požadavky stanovené v článku 4;
b)
ochranná známka neměla být zapsána, protože existuje starší právo ve smyslu čl. 5 odst. 1 až 3.
4. Ve správním řízení o návrhu na zrušení ochranné známky nebo na prohlášení ochranné známky za neplatnou jsou oprávněni návrh podat alespoň:
a)
v případech uvedených v odstavci 2 a odst. 3 písm. a) každá fyzická nebo právnická osoba, jakož i skupina nebo subjekt vytvořené k zastupování zájmů výrobců, poskytovatelů služeb, obchodníků nebo spotřebitelů, mají-li podle ustanovení příslušných právních předpisů procesní způsobilost;
b)
v případech uvedených v odstavci 3 písm. b) tohoto článku vlastník starší ochranné známky uvedené v čl. 5 odst. 2 a čl. 5 odst. 3 písm. a), jakož i osoba oprávněná podle příslušného práva vykonávat práva plynoucí z chráněného označení původu či zeměpisného označení uvedených v čl. 5 odst. 3 písm. c).
5. Návrh na zrušení ochranné známky nebo na prohlášení ochranné známky za neplatnou může být podán pro část nebo všechny výrobky nebo služby, pro které byla napadená ochranná známka zapsána.
6. Návrh na prohlášení ochranné známky za neplatnou může být podán na základě jednoho či více starších práv za předpokladu, že všechna patří témuž vlastníkovi.
Článek 46
Neužívání jako obrana v řízení o prohlášení neplatnosti
1. Na žádost vlastníka pozdější ochranné známky předloží vlastník starší ochranné známky v řízení o prohlášení neplatnosti založeném na zapsané ochranné známce s dřívějším dnem podání přihlášky nebo dnem vzniku práva přednosti důkaz o tom, že během období pěti let předcházejících dni podání návrhu na prohlášení neplatnosti byla starší ochranná známka řádně užívána v souladu s článkem 16 pro výrobky nebo služby, pro které byla zapsána a které jsou uváděny v odůvodnění návrhu, nebo doloží, že existují náležité důvody pro její neužívání, pokud od ukončení řízení o zápisu starší ochranné známky do podání návrhu na prohlášení ochranné známky za neplatnou uplynulo nejméně pět let.
2. Pokud ke dni podání přihlášky nebo ke dni vzniku práva přednosti pozdější ochranné známky uplynulo období pěti let, během něhož měla být starší ochranná známka řádně užívána, jak stanoví článek 16, předloží vlastník starší ochranné známky kromě důkazu vyžadovaného podle odstavce 1 tohoto článku také důkaz, že starší ochranná známka byla během období pěti let předcházejících dni podání přihlášky nebo dni vzniku práva přednosti pozdější ochranné známky řádně užívána, nebo že existovaly náležité důvody pro její neužívání.
3. Nejsou-li předloženy důkazy uvedené v odstavcích 1 a 2, návrh na prohlášení neplatnosti na základě starší ochranné známky se zamítne.
4. Jestliže byla starší ochranná známka užívána v souladu s článkem 16 pouze pro část výrobků nebo služeb, pro které byla zapsána, je pro účely řízení o návrhu na prohlášení ochranné známky za neplatnou považována za zapsanou pouze pro tuto část výrobků nebo služeb.
5. Odstavce 1 až 4 tohoto článku se použijí také, pokud je starší ochranná známka ochrannou známkou EU. V takovém případě se řádné užívání ochranné známky EU řídí článkem 15 nařízení (ES) č. 207/2009.
Článek 47
Důsledky zrušení a neplatnosti
1. V rozsahu, v jakém byla práva vlastníka zrušena, se zapsaná ochranná známka považuje za známku, která nemá ode dne podání návrhu na zrušení účinky stanovené v této směrnici. Na žádost účastníka může být v rozhodnutí o návrhu na zrušení ochranné známky uveden jiný dřívější den, ke kterému nastal důvod zrušení.
2. V rozsahu, v jakém byla zapsaná ochranná známka prohlášena za neplatnou, se na ni pohlíží jako na ochrannou známku, která účinky stanovené v této směrnici neměla od samého počátku.
ODDÍL 3
Doba platnosti a obnova zápisu
Článek 48
Doba platnosti zápisu
1. Doba platnosti zápisu ochranné známky je deset let ode dne podání přihlášky.
2. Zápis může být podle článku 49 obnoven, a to vždy na období deseti let.
Článek 49
Obnova zápisu
1. Zápis ochranné známky se obnoví na žádost vlastníka ochranné známky nebo na žádost osoby, která je zmocněna tak učinit ze zákona nebo na základě smlouvy, pokud byly zaplaceny poplatky za obnovu. Členské státy mohou stanovit, že přijetí platby poplatku za obnovu se považuje za takovou žádost.
2. Úřad informuje vlastníka ochranné známky o dni uplynutí doby platnosti zápisu, a to nejpozději šest měsíců před tímto dnem. Úřad nenese odpovědnost v případě, že tyto informace neposkytne.
3. Žádost o obnovu zápisu musí být podána a poplatky za obnovu zaplaceny v období nejméně šesti měsíců přede dnem uplynutí doby platnosti zápisu. Pokud tak nebylo učiněno, může být žádost podána ještě v dodatečné lhůtě šesti měsíců ode dne uplynutí doby platnosti zápisu nebo jeho následného obnovení. V této dodatečné lhůtě se zaplatí poplatek za obnovu a příplatek.
4. Je-li žádost podána nebo poplatky zaplaceny pouze pro některé z výrobků nebo služeb, pro které je ochranná známka zapsána, je zápis obnoven pouze pro tyto výrobky nebo služby.
5. Obnova zápisu nabývá účinku dnem následujícím po dni uplynutí doby platnosti zápisu. Zapisuje se do rejstříku.
ODDÍL 4
Komunikace S úřadem
Článek 50
Komunikace s úřadem
Účastníci řízení či jejich zástupci v případě, že byli jmenováni, by měli určit úřední adresu pro veškerou úřední komunikaci s úřadem. Členské státy mají právo požadovat, aby se tato úřední adresa nacházela v Evropském hospodářském prostoru.
KAPITOLA 4
SPRÁVNÍ SPOLUPRÁCE
Článek 51
Spolupráce v oblasti zápisu a správy ochranných známek
Úřady mohou v zájmu podpory sbližování postupů a nástrojů v souvislosti s řízením a zápisem ochranných známek účinně spolupracovat navzájem a s Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví.
Článek 52
Spolupráce v ostatních oblastech
Úřady mohou účinně spolupracovat mezi sebou a s Úřadem Evropské unie pro duševní vlastnictví ve všech jiných oblastech svých činností, než které jsou uvedeny v článku 51, jež jsou důležité pro ochranu ochranných známek v Unii.
KAPITOLA 5
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 53
Ochrana údajů
Zpracování jakýchkoli osobních údajů prováděné v členských státech v rámci této směrnice se řídí vnitrostátními právními předpisy provádějícími směrnici 95/46/ES.
Článek 54
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s články 3 až 6, články 8 až 14, články 16, 17 a 18, články 22 až 39, článkem 41, články 43 až 50 do dne 14. ledna 2019. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy pro dosažení souladu s článkem 45 do dne 14. ledna 2023. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Musí rovněž obsahovat prohlášení, že odkazy ve stávajících právních a správních předpisech na směrnici zrušenou touto směrnicí se považují za odkazy na tuto směrnici. Způsob odkazu a znění prohlášení si stanoví členské státy.
2. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 55
Zrušení
Směrnice 2008/95/ES se zrušuje s účinkem ode dne 15. ledna 2019, aniž jsou dotčeny povinnosti členských států týkající se lhůty pro provedení směrnice 89/104/EHS ve vnitrostátním právu uvedené v příloze I části B směrnice 2008/95/ES.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze.
Článek 56
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Články 1, 7, 15, 19, 20, 21 a 54 až 57 se použijí ode dne 15. ledna 2019.
Článek 57
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 16. prosince 2015.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS (EU) 2015/2436 IRÁNYELVE
(2015. december 16.)
a védjegyekre vonatkozó tagállami jogszabályok közelítéséről
(átdolgozás)
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
A 2008/95/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (3) több ponton módosítani kell. Az áttekinthetőség érdekében az irányelvet át kell dolgozni.
(2)
A 2008/95/EK irányelv összehangolta a védjegyjogszabályok központi anyagi jogi rendelkezéseit, amelyekről elfogadásukkor úgy vélték, hogy a legközvetlenebbül érintik a belső piac működését azáltal, hogy akadályozzák az áruk szabad mozgását és a szolgáltatásnyújtás szabadságát az Unión belül.
(3)
A tagállamokbeli védjegyoltalom együttesen létezik azzal az oltalommal, amelyet uniós szinten az európai uniós védjegyek biztosítanak, amelyek a 207/2009/EK tanácsi rendeletben (4) foglaltak szerint egységes jellegűek és Unió-szerte érvényesek. A nemzeti és uniós szintű védjegyrendszerek együttes létezése és egyensúlya az Unió szellemitulajdon-jogok védelmére alkalmazott megközelítésének sarokköve.
(4)
A Bizottság az európai iparjogvédelmi stratégiáról szóló, 2008. július 16-i bizottsági közlemény kapcsán Európa egészére kiterjedően - beleértve az uniós és a nemzeti szintet, valamint a kettő közötti kapcsolódási pontokat is - elvégezte a védjegyrendszer általános működésének átfogó értékelését.
(5)
A Tanács az európai uniós védjegyrendszer jövőbeli felülvizsgálatáról szóló, 2010. május 25-i következtetéseiben felkérte a Bizottságot, hogy terjesszen elő javaslatokat a 207/2009/EK rendelet és a 2008/95/EK irányelv felülvizsgálatára vonatkozóan. Az említett irányelv felülvizsgálatának intézkedéseket kell tartalmaznia a célból, hogy azt fokozottabban összehangolja a 207/2009/EK rendelettel, aminek következtében egész Európában csökkennének a védjegyrendszereken belüli eltérések, miközben a nemzeti védjegyoltalom is fennmaradna a védjegybejelentők számára, mint vonzó lehetőség. Ezzel összefüggésben biztosítani kell az európai uniós védjegyrendszer és a nemzeti védjegyrendszerek közötti kiegészítő jellegű kapcsolatot.
(6)
A szellemitulajdon-jogok egységes piacáról szóló 2011. május 24-i közleményében a Bizottság megállapította, hogy annak érdekében, hogy eleget lehessen tenni az érdekeltek gyorsabb, színvonalasabb, ésszerűbb, és egyben következetesebb, fokozottabban felhasználóbarát, nyilvánosan jobban hozzáférhető és műszaki szempontból korszerűbb védjegylajstromozási rendszereket sürgető követeléseinek, a védjegyrendszert az Unió egészében korszerűsíteni kell és hozzá kell igazítani az internet korszakának követelményeihez.
(7)
Az ezen irányelvre vonatkozóan elvégzett konzultációk és értékelések során megállapítást nyert, hogy a nemzeti jogszabályok korábbi részleges harmonizációja ellenére továbbra is vannak olyan területek, amelyeken a versenyképesség és a növekedés tekintetében pozitív hatást lehetne elérni a további harmonizációval.
(8)
A jól működő belső piac előmozdításának és megteremtésének célkitűzését szem előtt tartva, valamint az Unión belül - ennek az európai vállalkozások és köztük különösen a kis- és középvállalkozások növekedése és versenyképessége szempontjából vett hasznossága okán - a védjegyek megszerzésének és oltalmának megkönnyítése érdekében ezért túl kell lépni a 2008/95/EK irányelv által megvalósított közelítés korlátozott körén, és a harmonizációt ki kell terjeszteni a 207/2009/EK rendelet szerinti lajstromozással oltalmazott védjegyekre vonatkozó anyagi jog egyéb aspektusaira is.
(9)
Ahhoz, hogy a védjegyek lajstromoztatása és a lajstromozás adminisztratív kezelése Unió-szerte könnyebbé váljon, nemcsak az anyagi jog rendelkezéseit fontos közelíteni, hanem az eljárási szabályokat is. Ezért össze kell hangolni védjegyek lajstromozása területén a tagállamokban és az európai uniós védjegyrendszerben alkalmazott legfőbb eljárási szabályokat. A nemzeti jog szerinti eljárások tekintetében elég az általános elveket megállapítani, és a tagállamokra hagyni a részletesebb szabályok megállapítását.
(10)
Alapvető fontosságú biztosítani, hogy a lajstromozott védjegyek az összes tagállami jogrendszerben ugyanolyan oltalmat élvezzenek. Az Unióban jóhírnévvel rendelkező európai uniós védjegyeknek nyújtott fokozott oltalommal összhangban nemzeti szinten is fokozott oltalmat kell biztosítani minden olyan lajstromozott védjegy számára, amely az érintett tagállamban jóhírnévvel rendelkezik.
(11)
Az irányelvnek nem célja megfosztani a tagállamokat attól a jogtól, hogy továbbra is oltalomban részesítsék azokat a védjegyeket, amelyek oltalmát használat révén szerezték meg, e védjegyeket azonban csak a lajstromozás útján megszerzett védjegyekhez való viszonyuk tekintetében célszerű figyelembe vennie.
(12)
A jogszabályok közelítésével elérni kívánt célkitűzések megvalósítása megkívánja, hogy a lajstromozott védjegyek megszerzésének és a védjegyoltalom fenntartásának feltételei valamennyi tagállamban alapvetően azonosak legyenek.
(13)
Ennek érdekében szükség van azoknak a védjegyoltalomban részesíthető megjelöléseknek a szemléltető jellegű felsorolására, amelyek alkalmasak arra, hogy valamely vállalkozás áruit vagy szolgáltatásait más vállalkozások áruitól vagy szolgáltatásaitól megkülönböztessék. A védjegyek lajstromozási rendszere számára kitűzött célok, azaz a jogbiztonság és a gondos ügyintézés megvalósítása érdekében egyúttal alapvető fontosságú megkövetelni, hogy a megjelölés egyértelműen, pontosan, önmagában teljesen, könnyen hozzáférhetően, érthetően, tartósan és objektíven ábrázolható legyen. Ennek megfelelően lehetővé kell tenni a megjelöléseknek a széles körben elérhető technológia alkalmazásával- azaz nem szükségszerűen grafikai ábrázolással - történő, bármely alkalmas megjelenési formában való ábrázolását -, feltéve, hogy az megfelelően biztosítja a fenti cél megvalósulását.
(14)
Kimerítően fel kell sorolni továbbá a védjegy lajstromozását kizáró, illetve annak törlésére alapot adó - ideértve a megkülönböztető képesség hiányával vagy a védjegy korábbi jogokkal való ütközésével kapcsolatos - okokat is, még akkor is, ha felsorolás azok némelyikét választható jelleggel tartalmazza, és így a tagállamok ezen okoknak a jogukban való fenntartásáról, illetve bevezetéséről szabadon dönthetnek.
(15)
Annak biztosítása érdekében, hogy az uniós jogszabályok és a nemzeti jog által a földrajzi árujelzőknek biztosított oltalom szintjét Unió-szerte egységes és kimerítő módon alkalmazzák a feltétlen és a viszonylagos kizáró okok vizsgálata során, ezen irányelvnek ugyanazokat a rendelkezéseket kell tartalmaznia a földrajzi árujelzőkkel kapcsolatban, mint amelyek a 207/2009/EK rendeletben szerepelnek. Célszerű továbbá biztosítani, hogy a feltétlen kizáró okok alkalmazási köre kiterjedjen a borral kapcsolatos, oltalom alatt álló hagyományos kifejezésekre és a hagyományos különleges termékekre is.
(16)
A lajstromozott védjegy által nyújtott oltalom - amelynek rendeltetése különösen a védjegyet hordozó áru vagy a védjegy alatt nyújtott szolgáltatás eredetének garantálása - a védjegy és a megfelelő megjelölés, valamint az érintett áruk vagy szolgáltatások azonossága esetén feltétlen kell, hogy legyen. Az oltalomnak a megjelölés és a védjegy, valamint az érintett áruk vagy szolgáltatások hasonlósága esetére is célszerű kiterjednie. A hasonlóság fogalmának értelmezése - az összetéveszthetőséggel összefüggésben - nélkülözhetetlen. Az összetéveszthetőség, amelynek értékelése számos tényezőtől - különösen a védjegy piaci ismertségétől, a használt vagy a védjegyként lajstromozott megjelöléssel való képzettársítástól, valamint a védjegy és a megjelölés, illetve a megjelölt áruk vagy szolgáltatások közötti hasonlóság mértékétől - függ, az oltalom szempontjából különös feltételt képez. Az összetéveszthetőség megállapításának módja - és különösen e tekintetben a bizonyítási teher - a nemzeti eljárási szabályok hatálya alá kell, hogy tartozzon, és azt ez az irányelv nem érintheti.
(17)
A jogbiztonság megteremtése érdekében és az elsőbbség elvével (amely szerint a lajstromozott korábbi védjegy elsőbbséget élvez a lajstromozott későbbi védjegyekkel szemben) való teljes összhang biztosítása érdekében elő kell írni, hogy a védjegyoltalomból eredő jogok érvényesítése nem érintheti a jogosultak azon jogait, amelyeket a bejelentési nap vagy az elsőbbségi nap előtt szereztek. Ez a megközelítés összhangban van a szellemitulajdon-jogok kereskedelmi vonatkozásairól szóló, 1994. április 15-i megállapodás (a továbbiakban: TRIPS-megállapodás) 16. cikkének (1) bekezdésével.
(18)
Helyénvaló annak lefektetése, hogy a védjegybitorlás ténye csak abban az esetben legyen kimondható, ha megállapítást nyer, hogy a jogsértő védjegyet vagy megjelölést gazdasági tevékenység körében azzal a céllal használják, hogy az árukat és szolgáltatásokat megkülönböztesse. A megjelölés olyan használatára, amely nem az áruk, illetve szolgáltatások megkülönböztetését célozza, a nemzeti jog rendelkezései az irányadók.
(19)
A védjegybitorlást megvalósító cselekménynek kell ezért tekinteni a megjelölés kereskedelmi névként vagy hasonló megnevezésként történő használatát is, amennyiben a használat célja áruk, illetve szolgáltatások megkülönböztetése.
(20)
A jogbiztonság és a specifikus uniós jogszabályokkal való teljes összhang biztosítása érdekében helyénvaló arról rendelkezni, hogy a védjegyjogosultnak joga legyen megtiltani valamely harmadik fél számára egy adott megjelölés összehasonlító reklámban való használatát, amennyiben az összehasonlító reklám ellentétes a 2006/114/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvvel (5).
(21)
A védjegyoltalom megerősítése és a hamisítás elleni küzdelem hatékonyabbá tétele érdekében, továbbá a tagállamok által a Kereskedelmi Világszervezet (WTO) keretében vállalt nemzetközi kötelezettségekkel - különösen az Általános Vám- és Kereskedelmi Egyezménynek az árutovábbítás szabadságáról szóló V. cikkével, valamint a generikus gyógyszerek tekintetében a WTO dohai miniszteri konferenciáján 2001. november 14-én elfogadott, a TRIPS-megállapodásról és a közegészségügyről szóló nyilatkozattal összhangban a védjegy jogosultját fel kell jogosítani ara, hogy harmadik feleket megakadályozhasson abban, hogy gazdasági tevékenység körében harmadik országokból szabad forgalomba bocsátás nélkül olyan árukat hozzanak be a védjegy lajstromozása szerinti tagállam területére, amelyeken engedély nélkül szerepel az adott áru vonatkozásában lajstromozott védjeggyel azonos vagy azzal lényegében megegyező védjegy.
(22)
Ennek érdekében a védjegyjogosultak számára lehetővé kell tenni, hogy a védjegybitorlással érintett áruk belépésének és bármilyen vámjogi helyzetbe kerülésének a megakadályozását, ideértve különösen az árutovábbítást, az átrakodást, a raktározást, a vámszabad területre való beléptetést, az átmeneti megőrzést, az aktív feldolgozást vagy az ideiglenes behozatalt, abban az esetben is, ha az említett árukat nem kívánják az érintett tagállamban forgalomba hozni. A vámhatóságoknak az vámellenőrzések végzésekor - akár a jogosultak kérelmére is - élniük kell a 608/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (6) megállapított hatáskörökkel, illetve le kell folytatni az ugyanott megállapított eljárásokat. A vámhatóságoknak elsősorban kockázatelemzési kritériumok alapján kell elvégezniük az idevágó ellenőrzéseket.
(23)
Azon két cél összehangolása érdekében, hogy egyrészről gondoskodni kell a védjegyjogok hatékony érvényesítéséről, másrészről pedig kerülni kell a nem jogsértő áruk szabad kereskedelmi forgalmának az akadályozását, a védjegy jogosultjának szóban forgó jogát meg kell szüntetni, ha a lajstromozott védjegy bitorlásának kérdésében érdemi határozat meghozatalára illetékes igazságügyi vagy egyéb hatóság előtt indított későbbi eljárás során a nyilatkozattevő, illetve az áru birtokosa bizonyítani tudja, hogy a lajstromba vett védjegy jogosultjának nincs joga megtiltani az adott áru forgalomba hozatalát az áru rendeltetési helye szerinti országban.
(24)
A 608/2013/EU rendelet 28. cikke kimondja, hogy a jogosult felel az áruk birtokosainak okozott károkért, ha - többek között - az érintett árukról a későbbiekben megállapítást nyer, hogy nem sértenek szellemi tulajdonjogot.
(25)
Meg kell tenni a szükséges intézkedéseket a generikus gyógyszerek zökkenőmentes továbbításának biztosítása érdekében. A gyógyszerészeti készítmények aktív hatóanyagainak megnevezésére használt nemzetközi szabadneveket, mint világszinten elismert generikus neveket illetően alapvető fontosságú megfelelően figyelembe venni a védjegyjog szempontjából fennálló korlátozásokat. Egy védjegy jogosultja következésképp azon az alapon, hogy a valamely harmadik fél által szabad forgalomba bocsátás nélkül a védjegy lajstromozása szerinti tagállam területére behozandó gyógyszerek aktív összetevőjének nemzetközi szabadneve és a védjegy között hasonlóságok állnak fenn, nem akadályozhatja meg az adott árunak az említett tagállam területére való behozatalát.
(26)
Annak érdekében, hogy a lajstromozott védjegyek jogosultjai hatékonyabban vehessék fel a küzdelmet a hamisítás ellen, fel kell jogosítani őket arra, hogy megtiltsák a jogsértő megjelölések árukon való elhelyezését, valamint az elhelyezést megelőzően végzett egyes előkészítő cselekményeket.
(27)
A védjegy által biztosított kizárólagos jogok nem jogosítják fel a jogosultat arra, hogy megtiltsa a megjelölések és a jelzések harmadik felek általi tisztességes, és így a tisztességes ipari és kereskedelmi gyakorlattal összhangban történő használatát. Annak érdekében, hogy egyenlő feltételek legyenek biztosítottak a kereskedelmi nevek és a védjegyek jogosultjai számára - tekintve, hogy a kereskedelmi nevek rendszerint korlátlan oltalmat élveznek a később lajstromozott védjegyekkel szemben -, a fentiek szerinti használatot úgy kell értelmezni, hogy az kizárólag a harmadik fél személynevének használatát foglalja magában. Az ilyen használatnak emellett általában véve lehetővé kell tennie a leíró, illetve a megkülönböztetésre nem alkalmas megjelölések és jelzések használatát is. A jogosult továbbá nem akadályozhatja meg a védjegy annak érdekében történő tisztességes használatát, hogy az árukat vagy a szolgáltatásokat a jogosult árujaként vagy szolgáltatásaként azonosítsák, vagy azokra ekként hivatkozzanak. A védjegy harmadik felek általi használata abból a célból, hogy felhívja a fogyasztók figyelmét az eredetileg a védjegy jogosultja által vagy az ő jóváhagyásával az Unióban értékesített eredeti termékek újraértékesítésére, tisztességesnek tekintendő, feltéve, hogy a védjegyhasználatra a tisztességes ipari és kereskedelmi gyakorlattal összhangban kerül sor. A védjegy művészi kifejezés céljából való használata harmadik felek által tisztességesnek tekintendő, ha arra a tisztességes ipari és kereskedelmi gyakorlattal összhangban kerül sor. Ezt az irányelvet továbbá olyan módon kell alkalmazni, hogy biztosított legyen az alapvető jogoknak és szabadságoknak, és köztük is mindenekelőtt a véleménynyilvánítás szabadságának a teljes mértékű tiszteletben tartása.
(28)
Az áruk szabad mozgásának elvéből adódóan a védjegyjogosult nem tilthat el mást a védjegy használatától olyan árukkal kapcsolatban, amelyeket a védjegy alatt ő hozott forgalomba, vagy amelyeket az ő hozzájárulásával hoztak forgalomba az Unióban, kivéve, ha jogos érdeke fűződik ahhoz, hogy az áruk további forgalmazását ellenezze.
(29)
A jogbiztonság érdekében, valamint a korábbi védjegy jogosultjának érdekeit nem sértve, fontos arról rendelkezni, hogy ez utóbbi utóbb már ne kérhesse egy saját védjegyénél későbbi védjegy megszűnésének megállapítását, illetve ne kifogásolhassa annak használatát, ha e használatról tudomása volt, és azt hosszabb ideig eltűrte, kivéve, ha a későbbi védjegyet rosszhiszeműen jelentették be lajstromozásra.
(30)
A jogbiztonság garantálása és a jogszerűen szerzett védjegyoltalmi jogok védelme érdekében indokolt és szükséges leszögezni - azon alapelv sérelme nélkül, miszerint egy későbbi védjegy nem érvényesíthető egy korábbi védjeggyel szemben -, hogy a korábbi védjegyek jogosultjai nem kérhetik a későbbi védjegyek oltalmának megtagadását, törlését vagy megszűnésének megállapítását, valamint nem szólalhatnak fel a későbbi védjegy használata ellen, ha a későbbi védjegyoltalomra akkor tettek szert, amikor fennállt a lehetőség a korábbi védjegy törlésére vagy a védjegyoltalom megszűnésének megállapítására - például amiatt, hogy a korábbi védjegy a használat során még nem szerzett megkülönböztető képességet -, illetve ha a korábbi védjegy még nem volt érvényesíthető a későbbi védjeggyel szemben, mivel ennek előfeltételei nem teljesültek - például a korábbi védjegy még nem tett szert jóhírnévre.
(31)
A védjegyek csak akkor töltik be rendeltetésüket, azaz az áruk és szolgáltatások megkülönböztetést, valamint akkor teszik lehetővé, hogy a fogyasztók tájékozott döntést hozzanak, ha a piacon ténylegesen használják azokat. A használat követelménye azért is fontos, hogy csökkentse az Unióban lajstromozott és oltalomban részesülő védjegyek, és ezáltal a köztük felmerülő jogviták számát. Ennélfogva fontos előírni, hogy a lajstromozott védjegyeket ténylegesen használni kell a bejelentett áruk és szolgáltatások tekintetében, vagy - amennyiben a használatukra az adott áruk és szolgáltatások tekintetében a lajstromozási eljárás befejezését követő öt éven belül nem kerül sor - ez a védjegyoltalom megszűnésének megállapításához vezethessen.
(32)
A fentiek következtében egy lajstromozott védjegyet kizárólag akkor kell oltalomban részesíteni, ha azt ténylegesen használják, és egy lajstromozott korábbi védjegy jogosultja nem szólalhat fel a későbbi védjegy ellen, illetve nem kérheti annak törlését a korábbi védjegy tényleges használatának hiánya esetén. A tagállamoknak továbbá biztosítaniuk kell, hogy védjegybitorlási per esetén ne lehessen sikeresen hivatkozni egy védjegyre, ha a benyújtott kifogás alapján megállapítást nyer, hogy a védjegyoltalom megszűnése megállapításának helye lenne, illetve - abban az esetben, ha az eljárás egy későbbi joggal szemben indult - a védjegyoltalom megszűnése megállapításának helye lett volna akkor, amikor a későbbi jogot megszerezték.
(33)
Helyénvaló úgy rendelkezni, hogy abban az esetben, ha egy európai uniós védjeggyel kapcsolatban egy nemzeti védjegy vagy egy, az adott tagállamra kiterjedő hatállyal, nemzetközi megállapodás alapján lajstromozott védjegy szenioritását igényelték, és a szenioritás igénylése alapjául szolgáló védjegy oltalma később az oltalmi idő megújítás nélküli lejárta vagy lemondás miatt megszűnt, ez utóbbi védjegy érvényessége akkor is megtámadható marad. A megtámadás lehetőségét olyan esetekre kell korlátozni, amikor a védjegy lajstromból való eltávolításakor helye lett volna a törlésének vagy a megszűnése megállapításának.
(34)
A koherencia érdekében és a védjegyek Unión belüli kereskedelmi kiaknázásának megkönnyítése céljából, a védjegyekre mint a tulajdonjog tárgyaira vonatkozó szabályokat a megfelelő mértékig össze kell hangolni az európai uniós védjegyekre vonatkozó, már meglévő szabályokkal, és azoknak ki kell terjedniük az átruházásra, a használat engedélyezésére, a dologi jogokra és a végrehajtás alá vonásra.
(35)
Az együttes védjegyek hasznos eszköznek bizonyultak az egyes közös tulajdonságokkal bíró áruk vagy szolgáltatások népszerűsítése céljából. Ezért az együttes nemzeti védjegyekre célszerű az európai uniós együttes védjegyekre vonatkozókhoz hasonló szabályokat előírni.
(36)
A védjegyoltalom hozzáférhetőségének javítása és megkönnyítése, valamint a jogbiztonság és kiszámíthatóság fokozása érdekében a védjegyek tagállamokban történő lajstromozására vonatkozó eljárásoknak hatékonynak és átláthatónak kell lenniük, valamint az európai uniós védjegyekre alkalmazandókhoz hasonló szabályokat kell követniük.
(37)
A védjegyoltalmi jogok hatálya tekintetében a jogbiztonság biztosítása, valamint a védjegyoltalom igénybevételének megkönnyítése érdekében a védjegybejelentésben szereplő áruk és szolgáltatások megnevezése és osztályozása során valamennyi tagállamban azonos szabályokat kell alkalmazni, és azokat össze kell hangolni az európai uniós védjegyekre vonatkozókkal. Ahhoz, hogy az illetékes hatóságok és gazdasági szereplők pusztán a bejelentés alapján meg tudják határozni az igényelt védjegyoltalom terjedelmét, az áruk és szolgáltatások megnevezésének kellően egyértelműnek és pontosnak kell lennie. Az általános kifejezések használatát úgy kell értelmezni, hogy abba csak olyan áruk és szolgáltatások tartoznak bele, amelyeket a kifejezés szó szerinti jelentése egyértelműen lefed. A jogbiztonság és egyértelműség biztosítása érdekében a tagállamok központi iparjogvédelmi hivatalainak és a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatalnak egymással együttműködve törekedniük kell egy olyan jegyzék összeállítására, amely tükrözi az áruk és szolgáltatások osztályozása tekintetében alkalmazott ügyviteli gyakorlatukat.
(38)
A védjegyoltalom érvényesíthetősége biztosítása céljából a tagállamoknak hatékony közigazgatási felszólalási eljárást kell biztosítaniuk ahhoz, hogy legalább a korábbi védjegy jogosultja és az oltalom alatt álló eredetmegjelöléshez vagy földrajzi jelzéshez fűződő jogok gyakorlására az alkalmazandó jog alapján feljogosított személy felszólalhasson a védjegybejelentés lajstromozásával szemben. A tagállamoknak továbbá - az ezen irányelv hatálybalépésétől számított hét éven belül, azaz hosszabb átültetési időszak során - a védjegyek törlésére és megszűnésének megállapítására vonatkozóan is gondoskodniuk kell a közigazgatási eljárás rendelkezésre állásáról annak érdekében, hogy az említett célokra hatékony eszközt biztosítsanak.
(39)
A tagállami központi iparjogvédelmi hivataloknak, valamint a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatalnak célszerű együttműködniük egymással és az Európai Unió Szellemi Tulajdonjogi Hivatalával a védjegyek lajstromozásának és igazgatásának valamennyi területén, hogy előmozdítsák a gyakorlatok és az eszközök konvergenciáját, és ennek keretében például lekérdezési és keresési célokra közös vagy összekapcsolt adatbázisokat és portálokat hozzanak létre és naprakészen tartsák azokat. A tagállamoknak további lépéseket kell tenniük annak biztosítására, hogy hivatalaik együttműködjenek egymással és az Európai Unió Szellemi Tulajdonjogi Hivatalával tevékenységük minden egyéb olyan területén is, amely a védjegyek Unión belüli oltalma tekintetében jelentőséggel bír.
(40)
Ez az irányelv nem zárja ki a védjegyjogon kívüli - így például a tisztességtelen versenyre, a polgári jogi felelősségre vagy a fogyasztóvédelemre vonatkozó - tagállami jogszabályi rendelkezések védjegyekre történő alkalmazását.
(41)
A tagállamokra kötelező érvényű az ipari tulajdon oltalmára létesült Párizsi Uniós Egyezmény és a TRIPS-megállapodás. Ezen irányelvnek teljes mértékben meg kell felelnie a fenti egyezményben és megállapodásban foglaltaknak. A tagállamoknak az egyezményből és a megállapodásból eredő kötelezettségeit ez az irányelv nem érintheti. Adott esetben az Európai Unió működéséről szóló szerződés 351. cikkének második bekezdése alkalmazandó.
(42)
Mivel ezen irányelv céljait - nevezetesen a jól működő belső piac előmozdítását és megteremtését, valamint a növekedés és versenyképesség érdekében az Unióban a védjegyek lajstromozásának, igazgatásának és oltalmának az előmozdítását - a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban e célok - mértékük és hatásuk miatt - jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(43)
A tagállamok által ezen irányelvvel összefüggésben végzett személyesadat-kezelés tekintetében a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (7) az irányadó.
(44)
Az európai adatvédelmi biztossal konzultációra került sor a 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (8) 28. cikkének (2) bekezdésével összhangban, és a biztos 2013. július 11-én véleményt nyilvánított.
(45)
Az ezen irányelv nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó kötelezettség csak azokat a rendelkezéseket érinti, amelyek a korábbi irányelvhez képest érdemi módosítást tartalmaznak. A változatlan rendelkezések átültetésére vonatkozó kötelezettség a korábbi irányelvből következik.
(46)
Ez az irányelv nem érintheti a 2008/95/EK irányelv alapján fennálló, a 2008/95/EK irányelv I. mellékletének B. részében említett, a 89/104/EGK tanácsi irányelv (9) nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidővel kapcsolatos tagállami kötelezettségeket,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Hatály
Ezt az irányelvet minden olyan áruvédjegyre és szolgáltatási védjegyre alkalmazni kell, amely a tagállamok valamelyikében önálló védjegyként, hitelesítési jegyként vagy tanúsító védjegyként, vagy együttes védjegyként való lajstromozás vagy védjegybejelentés, a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatalnál lajstromozás vagy védjegybejelentés, illetve a tagállamok bármelyikére kiterjedő hatályú nemzetközi lajstromozás tárgyát képezi.
2. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában az alábbi fogalommeghatározások alkalmazandók:
a) „Hivatal”: a tagállam központi iparjogvédelmi hivatala vagy a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatal, amelynek feladata a védjegyek lajstromozása;
b) „lajstrom”: valamely hivatal által vezetett védjegy-nyilvántartás.
2. FEJEZET
A VÉDJEGYEKRE VONATKOZÓ ANYAGI JOG
1. SZAKASZ
A védjegyoltalomban részesíthető megjelölés
3. cikk
A védjegyoltalomban részesíthető megjelölés
Védjegyoltalomban részesülhet minden megjelölés, így különösen szó - beleértve a személyneveket is -, ábra, kép, alakzat, betű, szám, szín, továbbá az áru vagy az áru csomagolásának formája, vagy hang, amely alkalmas arra, hogy:
a)
valamely vállalkozás áruit vagy szolgáltatásait megkülönböztesse más vállalkozások áruitól vagy szolgáltatásaitól; és
b)
lajstrombeli ábrázolásának módja lehetővé tegye azt, hogy az illetékes hatóságok és a nyilvánosság egyértelműen és pontosan meghatározza a jogosultat megillető oltalom tárgyát.
2. SZAKASZ
Kizáró, illetve törlési okok
4. cikk
Feltétlen kizáró, illetve törlési okok
(1) A megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye, ha:
a)
a megjelölés nem képezhet védjegyet;
b)
a védjegy nem alkalmas a megkülönböztetésre;
c)
a védjegy kizárólag olyan jelekből vagy adatokból áll, amelyeket a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás fajtája, minősége, mennyisége, rendeltetése, értéke, földrajzi eredete, előállítási vagy teljesítési ideje, illetve egyéb jellemzője feltüntetésére használhatnak;
d)
a védjegy kizárólag olyan jelekből vagy adatokból áll, amelyeket az általános nyelvhasználatban, illetve a tisztességes üzleti gyakorlatban állandóan és szokásosan alkalmaznak;
e)
a megjelölés kizárólag:
i.
olyan formából vagy egyéb jellemzőből áll, amely az áru jellegéből következik;
ii.
az árunak olyan formájából vagy egyéb jellemzőjéből áll, amely a célzott műszaki hatás eléréséhez szükséges;
iii.
olyan formából vagy egyéb jellemzőből áll, amely lényeges értéket ad az áruhoz;
f)
a védjegy a közrendbe vagy a közerkölcsbe ütközik;
g)
a védjegy alkalmas a fogyasztók megtévesztésére különösen az áru, illetve a szolgáltatás fajtája, minősége vagy földrajzi eredete tekintetében;
h)
a védjegy lajstromozásához az illetékes szerv nem járult hozzá, és a Párizsi Egyezmény 6ter. cikke alapján nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve törlésének lenne helye;
i)
a védjegy az eredetmegjelölések és földrajzi jelzések oltalmát biztosító uniós jogszabályok vagy az érintett tagállam nemzeti joga,vagy ilyen oltalmat biztosító olyan nemzetközi megállapodás alapján, amelyben az Unió vagy az érintett tagállam részes fél, ki van zárva az oltalomból;
j)
a védjegy a borral kapcsolatos hagyományos kifejezések oltalmát biztosító uniós jogszabályok vagy ilyen oltalmat biztosító olyan nemzetközi megállapodás alapján, amelyben az Unió részes fél, ki van zárva az oltalomból;
k)
a védjegy a lajstromozásból kizárt a hagyományos különleges termékek oltalmát biztosító uniós jogszabályok vagy ilyen oltalmat biztosító olyan nemzetközi megállapodás alapján, amelyben az Unió részes fél, ki van zárva az oltalomból;
l)
a védjegy, ha olyan korábbi fajtanévből áll vagy alapvető elemeiben olyan korábbi fajtanevet idéz, amelyet a növényfajta-oltalmat biztosító uniós jogszabálynak vagy az érintett tagállam nemzeti jogának, vagy ilyen oltalmat biztosító olyan nemzetközi megállapodásnak megfelelően lajstromoztak, amelyben az Unió vagy az érintett tagállam részes fél, azonos vagy rokon fajba tartozó növényfajta tekintetében.
(2) A védjegy törlésének van helye, ha a megjelölést rosszhiszeműen jelentették be lajstromozásra. Bármelyik tagállam azt is előírhatja, hogy az ilyen megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban.
(3) Bármelyik tagállam előírhatja, hogy a megjelölés nem részesülhet oltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye az alábbi esetekben és mértékig:
a)
a megjelölés használata az adott tagállam vagy az Unió védjegyjogon kívüli, egyéb jogszabályi rendelkezései alapján megtiltható;
b)
a megjelölés erőteljesen szimbolikus értékű elemet - különösen vallási jelképet - tartalmaz;
c)
a megjelölés a Párizsi Egyezmény 6ter. cikkében nem említett olyan kitüntetést, jelvényt vagy címert tartalmaz, amelyhez közérdek fűződik, kivéve, ha lajstromozásához az illetékes szerv a tagállam jogának megfelelően hozzájárult.
(4) Az (1) bekezdés b), c) és d) pontja alapján a megjelölés nem zárható ki a védjegyoltalomból, ha használata révén a bejelentés napját megelőzően megszerezte a megkülönböztető képességet. A védjegy továbbá nem törölhető ugyanezen okok alapján, ha használata révén a törlésre irányuló kérelem benyújtásának napját megelőzően megszerezte a megkülönböztető képességet.
(5) Bármelyik tagállam előírhatja, hogy a (4) bekezdést akkor is alkalmazni kell, ha a megjelölés a megkülönböztető képességet a bejelentés napját követően, de a lajstromozás napját megelőzően szerezte meg.
5. cikk
Viszonylagos kizáró, illetve törlési okok
(1) A megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye, ha:
a)
a megjelölés egy korábbi védjeggyel azonos, és az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások azonosak a korábbi védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal;
b)
a megjelölést a korábbi védjeggyel való azonossága vagy hasonlósága, valamint az érintett áruk, illetve szolgáltatások azonossága vagy hasonlósága miatt a fogyasztók azt a korábbi védjeggyel összetéveszthetik; az összetéveszthetőség magában foglalja azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést képzettársítás (asszociáció) útján kapcsolhatják a korábbi védjegyhez.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában „korábbi védjegy”:
a)
a következőkben felsorolt minden olyan védjegy, amelynek bejelentési napja korábbi, mint a védjegy lajstromozására irányuló bejelentés megtételének napja, figyelembe véve - ha ennek helye van - az igényelt elsőbbségek napját:
i.
európai uniós védjegy;
ii.
az érintett tagállamban, illetve - Belgium, Luxemburg és Hollandia esetében - a Benelux Szellemitulajdon-védelmi Hivatalnál lajstromozott védjegy;
iii.
nemzetközi megállapodás alapján az érintett tagállamra kiterjedő hatállyal lajstromozott védjegy;
b)
olyan európai uniós védjegy, amely tekintetében a 207/2009/EK rendeletnek megfelelően az a) pont ii. vagy iii. alpontjában említett védjegy szenioritását érvényesen igényelték, akkor is, ha ez utóbbi védjegy oltalma lemondás vagy az oltalmi idő megújítás nélküli lejárta miatt megszűnt;
c)
az a) vagy b) pontban említett védjegy lajstromozására irányuló bejelentés, feltéve, hogy annak alapján a védjegyet lajstromozzák;
d)
olyan védjegy, amely a védjegy lajstromozására irányuló bejelentés megtételének napjánál, illetve - elsőbbség igénylése esetén - az igényelt elsőbbség napjánál korábban vált az érintett tagállamban közismertté, a „közismert” szónak abban az értelmében, ahogyan azt a Párizsi Egyezmény 6bis. cikke alkalmazza.
(3) A megjelölés továbbá nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye:
a)
ha a megjelölés korábbi védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló, függetlenül attól, hogy az árujegyzékben szereplő áruk vagy szolgáltatások azonosak vagy hasonlóak-e vagy sem, azokkal az árukkal vagy szolgáltatásokkal összevetve amelyek tekintetében a korábbi védjegyet lajstromozták, feltéve, hogy a korábbi védjegy abban a tagállamban, amelyben a lajstromozást kérelmezik vagy amelyben a védjegyet lajstromozták, európai uniós védjegy esetében pedig az Unióban jóhírnévvel rendelkezik, és a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a korábbi védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét;
b)
ha ügynök vagy a védjegy jogosultjának képviselője - a jogosult engedélye nélkül - saját nevében jelentette be lajstromozásra a védjegyet, kivéve, ha a képviselő vagy az ügynök igazolja, hogy eljárása helyénvaló volt;
c)
amennyiben, és olyan mértékig, amelyben az eredetmegjelölések és földrajzi jelzések oltalmát biztosító uniós jogszabályok szerint, illetve az érintett tagállam ilyen oltalmat biztosító jogszabályai szerint:
i.
az eredetmegjelölés vagy a földrajzi jelzés lajstromozására irányuló bejelentést az uniós jogszabályokkal vagy az érintett tagállam jogával összhangban a védjegy bejelentési napjánál, illetve a bejelentés igényelt elsőbbségi napjánál korábban tették meg, feltéve, hogy az eredetmegjelölést vagy a földrajzi jelzést utóbb lajstromozzák;
ii.
az adott eredetmegjelölésből vagy földrajzi jelzésből fakadó jogokat az alkalmazandó jog értelmében gyakorolni jogosult személyt az eredetmegjelölés vagy földrajzi jelzés feljogosítja a későbbi védjegy használatának megtiltására.
(4) Bármely tagállam előírhatja, hogy a megjelölés nem részesülhet védjegyoltalomban, illetve a védjegy törlésének van helye az alábbi esetekben és mértékig:
a)
a védjegy lajstromozására irányuló bejelentés megtételének napját, illetve - elsőbbség igénylése esetén - az elsőbbség napját megelőzően valamely nem lajstromozott védjegyhez vagy gazdasági tevékenység körében használt egyéb megjelöléshez fűződő olyan jogokat szereztek, amelyek alapján azok jogosultja megtilthatja a későbbi védjegy használatát;
b)
a védjegy használata a (2) bekezdésben és az e bekezdés a) pontjában nem említett-különösen a következő - korábbi jogok alapján megtiltható:
i.
névhez fűződő jog,
ii.
képmáshoz fűződő jog,
iii.
szerzői jog,
iv.
iparjogvédelmi jog;
c)
a megjelölés összetéveszthető egy külföldi oltalom alatt álló korábbi védjeggyel, feltéve, hogy a megjelölést a bejelentés időpontjában rosszhiszeműen jelentették be lajstromozásra,
(5) A tagállamok biztosítják, hogy megfelelő körülmények esetén ne legyen kötelező a megjelölés kizárása a védjegyoltalomból, illetve a védjegy törlése, ha lajstromozásához a korábbi védjegy vagy egyéb korábbi jog jogosultja hozzájárult.
(6) Bármely tagállam előírhatja, hogy - az 1-5. cikkekben foglaltaktól eltérően - az olyan védjegyek tekintetében, amelyek bejelentési napja megelőzi a 89/104/EGK irányelvnek való megfeleléshez szükséges rendelkezések hatálybalépésének napját, az adott tagállamban az ez utóbbi napnál korábban hatályos rendelkezések szerinti kizáró, illetve törlési okokat kell alkalmazni.
6. cikk
Törlés vagy megszűnés utólagos megállapítása
Ha egy európai uniós védjegy tekintetében olyan nemzeti védjegy vagy az adott tagállamra kiterjedő hatállyal, nemzetközi megállapodás alapján lajstromozott védjegy szenioritását igénylik, amelynek oltalma lemondás vagy az oltalmi idő megújítás nélküli lejárta miatt megszűnt, az igényelt szenioritás alapját képező védjegy utólagos törlésének vagy a megszűnés utólagos megállapításának van helye, ha a törlésének vagy a megszűnése megállapításának helye lett volna, amikor a védjegy oltalma a lemondás vagy az oltalmi idő megújítás nélküli lejárta miatt megszűnt. Ilyen esetben a szenioritás hatályát veszti.
7. cikk
Az áruk, illetve szolgáltatások tekintetében részlegesen fennálló kizáró vagy törlési okok
Ha a bejelentés elutasításának vagy a védjegy törlésének oka csak az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egy része tekintetében áll fenn, a védjegybejelentés elutasításának vagy a védjegy törlésének csak a szóban forgó áruk, illetve szolgáltatások tekintetében van helye.
8. cikk
A korábbi védjegy megkülönböztető képességének vagy jóhírnevének hiánya mint valamely lajstromozott védjegy törlésének akadálya
A korábbi védjegyre alapított törlési kérelem a kérelem benyújtásának napján nem teljesíthető, ha az alábbi okok bármelyike miatt a későbbi védjegy bejelentésének vagy elsőbbségének napján sem lett volna teljesíthető:
a)
a 4. cikk (1) bekezdésének b), c) vagy d) pontja alapján támadott korábbi védjegy még nem szerzett megkülönböztető képességet a 4. cikk (4) bekezdése szerint;
b)
a törlési kérelem az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontján alapul, és a korábbi védjegy által megszerzett megkülönböztető képesség még nem elegendő annak alátámasztására, hogy az 5. cikk (1) bekezdése b) pontjának értelmében vett összetéveszthetőség fennáll;
c)
a törlési kérelem az 5. cikk (3) bekezdésének a) pontján alapul, és a korábbi védjegy még nem tett szert az 5. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti jóhírnévre.
9. cikk
A törlés kizártsága belenyugvás következtében
(1) Ha az 5. cikk (2) bekezdése vagy az 5. cikk (3) bekezdésének a) pontja szerinti korábbi védjegy jogosultja a tagállamban öt egymást követő éven át eltűrte az abban a tagállamban lajstromozott későbbi védjegy használatát, noha tudomása volt e használatról, a továbbiakban korábbi védjegyére hivatkozva nem kérheti e későbbi védjegy törlését olyan áruk, illetve szolgáltatások tekintetében, amelyekkel kapcsolatban a későbbi védjegyet használták, kivéve, ha a későbbi védjegyet rosszhiszeműen jelentették be lajstromozásra.
(2) A tagállamok előírhatják, hogy az e cikk (1) bekezdését alkalmazni kell az 5. cikk (4) bekezdésének a) vagy b) pontjában említett korábbi jog jogosultjára.
(3) Az (1) és a (2) bekezdésben említett esetekben a később lajstromozott védjegy jogosultja akkor sem léphet fel a korábbi jog gyakorlásával szemben, ha a későbbi védjeggyel szemben a korábbi jogra már nem lehet hivatkozni.
3. SZAKASZ
A védjegyoltalom tartalma és korlátai
10. cikk
A védjegyoltalom tartalma
(1) A védjegyoltalom a jogosult számára kizárólagos jogokat biztosít.
(2) A jogosultaknak a lajstromozott védjegy bejelentési napját vagy elsőbbségi napját megelőzően szerzett jogait nem érintve, a lajstromozott védjegy jogosultja bárkivel szemben felléphet, aki engedélye nélkül gazdasági tevékenység körében árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban olyan megjelölést használ, amely:
a)
a védjeggyel azonos, és azt a védjegy árujegyzékében foglaltakkal azonos árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban használják;
b)
a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló, és azt olyan árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban használják, amelyek a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal azonosak vagy azokhoz hasonlóak, ha a fogyasztók a megjelölést a védjeggyel összetéveszthetik; az összetéveszthetőség magában foglalja azt az esetet is, ha a fogyasztók a megjelölést gondolati képzettársítás (asszociáció) útján kapcsolhatják a védjegyhez;
c)
a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló, függetlenül attól, hogy azt a védjegy árujegyzékében szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal azonos, azokhoz hasonló vagy azokhoz nem hasonló árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban használják, feltéve, hogy a védjegy a tagállamban jóhírnevet élvez, és a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sértené vagy tisztességtelenül kihasználná a védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét.
(3) A (2) bekezdésben foglalt feltételek megvalósulása esetén tilos különösen:
a)
a megjelölés elhelyezése az árun vagy csomagolásán;
b)
a megjelölést hordozó áru eladásra való felkínálása, forgalomba hozatala, valamint forgalomba hozatal céljából történő raktáron tartása, illetve szolgáltatás kínálása vagy annak nyújtása a megjelölés alatt;
c)
a megjelölést hordozó áruk behozatala vagy kivitele;
d)
a megjelölés kereskedelmi névként vagy vállalkozás neveként, illetve kereskedelmi névnek vagy a vállalkozás nevének a részeként való használata;
e)
a megjelölés használata üzleti iratokon vagy reklámban;
f)
a megjelölés összehasonlító reklámban való használata a 2006/114/EK irányelvvel ellentétes módon.
(4) A jogosultaknak a lajstromozott védjegy bejelentési napját vagy elsőbbségi napját megelőzően szerzett jogait nem érintve a lajstromozott védjegy jogosultja megakadályozhatja továbbá, hogy harmadik felek gazdasági tevékenység körében harmadik országokból szabad forgalomba bocsátás nélkül olyan árukat hozzanak be a védjegy lajstromozása szerinti tagállam területére, amelyeken - ideértve csomagolásukat is - engedély nélkül szerepel az adott áru vonatkozásában lajstromozott védjeggyel megegyező védjegy, vagy olyan védjegy, amelyet lényegében nem lehet megkülönböztetni az említett védjegytől.
A védjegy jogosultjának az első albekezdés szerinti joga megszűnik, ha a lajstromozott védjegy bitorlása tárgyában a 608/2013/EU rendelettel összhangban indított eljárás során a nyilatkozattevő, illetve az áru birtokosa bizonyítékot szolgáltat arra vonatkozóan, hogy a lajstromozott védjegy jogosultjának az áru rendeltetési helye szerinti országban nincs joga megtiltani az adott áru forgalomba hozatalát.
(5) Ha valamelyik tagállam jogszabályai szerint egy megjelölés használata a (2) bekezdés b) vagy c) pontjában említett feltételek megvalósulása esetén a 89/104/EGK irányelvnek való megfeleléshez szükséges rendelkezések érintett tagállambeli hatálybalépése előtt nem volt megtiltható, a jogosult a védjegyoltalomból fakadó jog alapján nem léphet fel a megjelölés használatának folytatása ellen.
(6) Az (1), (2), (3) és (5) bekezdésben foglaltak nem érintik a tagállamok olyan jogszabályi rendelkezéseit, amelyek alapján a jogosult felléphet a megjelölés olyan használata ellen, amely nem az áruk vagy a szolgáltatások megkülönböztetését célozza, feltéve, hogy a megjelölés alapos ok nélkül történő használata sérti vagy tisztességtelenül kihasználja a védjegy megkülönböztető képességét vagy jóhírnevét.
11. cikk
A csomagolás vagy egyéb eszközök használatával kapcsolatos előkészítő cselekmények megtiltásához való jog
Amennyiben fennáll a veszély, hogy az olyan csomagolást, címkéket, függőcímkéket, biztonsági vagy eredetiséget igazoló elemeket vagy eszközöket, illetve egyéb olyan eszközöket, amelyeken a védjegyet elhelyezték, árukkal vagy szolgáltatásokkal kapcsolatban használják, és e használat sértené a védjegyjogosultnak a 10. cikk (2) és (3) bekezdése szerinti jogait, a védjegy jogosultjának jogában áll megtiltani a következő cselekményeket, ha azokra gazdasági tevékenység körében kerül sor:
a)
a védjeggyel azonos vagy ahhoz hasonló megjelölés elhelyezése olyan csomagoláson, címkén, függőcímkén, biztonsági vagy eredetiséget igazoló elemen vagy eszközön, illetve egyéb olyan eszközön, amelyen a védjegy elhelyezhető;
b)
bármely olyan csomagolás, címke, függőcímke, biztonsági vagy eredetiséget igazoló elem vagy eszköz, illetve bármely egyéb olyan eszköz eladásra való felkínálása, forgalomba hozatala vagy ilyen célú raktáron tartása, az országba történő behozatala vagy az onnét történő kivitele, amelyen a védjegyet elhelyezték.
12. cikk
A védjegyek megjelenítése szótárakban
Ha a védjegynek nyomtatott vagy elektronikus szótárban, enciklopédiában vagy más hasonló kézikönyvben való megjelenítése azt a benyomást kelti, hogy a védjegy az árujegyzékben szereplő áru vagy szolgáltatás fajtaneve, a mű kiadója a védjegyjogosult kérésére köteles haladéktalanul - illetve nyomtatott művek esetében legkésőbb a következő kiadás alkalmával - gondoskodni arról, hogy a védjegy megjelenítéséhez kapcsolódóan annak lajstromozott mivolta is feltüntetésre kerüljön.
13. cikk
Az ügynök vagy a képviselő nevében lajstromozott védjegy használatának megtiltása
(1) Ha a védjegyjogosult ügynöke vagy képviselője a védjegyet - a jogosult engedélye nélkül - saját nevében lajstromoztatta, a jogosult az alábbiakat teheti:
a)
felszólalhat az ügynök vagy a képviselő védjegyhasználatával szemben;
b)
kérheti a védjegy részére történő átruházását.
(2) Az (1) bekezdés nem alkalmazandó, ha az ügynök vagy képviselő igazolja, hogy eljárása helyénvaló volt.
14. cikk
A védjegyoltalom korlátai
(1) Védjegyoltalom alapján a jogosult nem tilthat el más, harmadik személyt attól, hogy gazdasági tevékenység körében használja:
a)
nevét és címét, amennyiben a harmadik fél természetes személy;
b)
megkülönböztetésre nem alkalmas, illetve az áru vagy a szolgáltatás fajtájára, minőségére, mennyiségére, rendeltetésére, értékére, földrajzi eredetére, előállítási, illetve teljesítési idejére vagy egyéb jellemzőjére vonatkozó megjelölést vagy jelzést;
c)
a védjegyet a védjegyjogosult áruinak vagy szolgáltatásainak ekként történő azonosítása vagy az azokra való hivatkozás céljából, különösen, ha a védjegy használata szükséges az áru vagy szolgáltatás rendeltetésének jelzéséhez (így különösen kiegészítők vagy pótalkatrészek esetében).
(2) Az (1) bekezdés csak akkor alkalmazandó, ha a harmadik fél általi használat tisztességes ipari és kereskedelmi gyakorlattal összhangban történik.
(3) A védjegyoltalom alapján a jogosult nem tilthat el mást attól sem, hogy gazdasági tevékenység körében helyi hatályú korábbi jogát gyakorolja, ha e jogot az érintett tagállam jogszabályai elismerik, és e jog gyakorlása az elismerés területének határain belül történik.
15. cikk
A védjegyoltalom kimerülése
(1) A védjegyoltalom alapján a jogosult nem tilthatja meg a védjegy használatát olyan árukkal kapcsolatban, amelyeket ezzel a védjeggyel ő hozott forgalomba, vagy amelyeket az ő kifejezett hozzájárulásával hoztak forgalomba az Unióban.
(2) Az (1) bekezdés nem alkalmazható, ha a jogosultnak jogos érdeke fűződik ahhoz, hogy az áruk további forgalmazását ellenezze, különösen, ha az áru állapotát - a forgalomba hozatalt követően - megváltoztatták, illetve károsították.
16. cikk
A védjegy használata
(1) Ha a jogosult a lajstromozási eljárás befejezésétől számított öt éven belül nem kezdte meg a tagállamban a védjegy tényleges használatát az árujegyzékben szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, vagy ha az ilyen használatot öt éven át megszakítás nélkül elmulasztotta, a védjegy oltalmára alkalmazni kell a 17. cikkben, a 19. cikk (1) bekezdésében, a 44. cikk (1) és (2) bekezdésében, valamint a 46. cikk (3) és (4) bekezdésében előírt korlátozásokat és jogkövetkezményeket, kivéve, ha a jogosult a védjegyhasználat elmaradását kellőképpen igazolja.
(2) Ha valamely tagállam a lajstromozás utáni felszólalási eljárásról rendelkezik, az (1) bekezdésben említett öt éves időszakot attól a naptól kell számítani, amikortól a védjegy lajstromozásával szemben többé nem lehet felszólalni, illetve felszólalás benyújtása esetében attól a naptól, amikor a felszólalási eljárást lezáró határozat jogerőssé vált, vagy amikor a felszólalást visszavonták.
(3) A nemzetközi megállapodások alapján a tagállamra kiterjedő hatállyal lajstromozott védjegyek tekintetében az (1) bekezdésben említett ötéves időszakot attól a naptól kell számítani, amikortól a védjegybejelentést többé nem lehet elutasítani, illetve a védjegy lajstromozásával szemben nem lehet felszólalni. Ha felszólalást nyújtottak be, vagy ha feltétlen vagy viszonylagos okon alapuló értesítést közöltek, az időtartamot attól a naptól kell számítani, amikor a felszólalási eljárást lezáró, illetve a feltétlen vagy viszonylagos kizáró ok tárgyában hozott határozat jogerőssé vált, vagy amikor a felszólalást visszavonták.
(4) Az (1) és (2) bekezdésben említett ötéves időszak kezdetének napját a lajstromba be kell jegyezni.
(5) Az (1) bekezdés értelmében vett használatnak minősülnek a következők is:
a)
a védjegy olyan alakban történő használata, amely a lajstromozott alaktól csak a megkülönböztető képességet nem érintő elemekben tér el, függetlenül attól, hogy a védjegyet a jogosult nevében a használt alakban is lajstromozták-e javára;
b)
a védjegy elhelyezése az adott tagállamban lévő árun vagy annak csomagolásán kizárólag az onnan történő kivitel céljából.
(6) A védjegynek a jogosult engedélyével történő használatát a jogosult részéről történő használatnak kell tekinteni.
17. cikk
A használat hiánya mint védekezés védjegybitorlási perben
A védjegy jogosultja csak annyiban tilthatja meg a megjelölés használatát, amennyiben a védjegybitorlási per megindításakor a 19. cikk alapján nem állapítható meg a jogainak megszűnése. A védjegy jogosultjának az alperes kérésére bizonyítékkal kell szolgálnia arra nézve, hogy a kereset benyújtását megelőző ötéves időszak során a 16. cikkben foglaltaknak megfelelően ténylegesen használta a védjegyet az árujegyzékében szereplő, a kereset indokolásában hivatkozott árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban, vagy hogy a használat elmulasztására alapos oka volt, feltéve, hogy a kereset benyújtása idején a védjegy lajstromozására irányuló eljárás már legalább öt éve befejeződött.
18. cikk
A később lajstromozott védjegy jogosultjának továbbhasználati joga mint védekezés a védjegybitorlási perben
(1) A védjegy jogosultja védjegybitorlási perben nem tilthatja meg a később lajstromozott védjegy használatát, amennyiben a későbbi védjegy a 8. cikk, a 9. cikk (1) vagy (2) bekezdése vagy a 46. cikk (3) bekezdése értelmében nem lenne törölhető.
(2) A védjegy jogosultja védjegybitorlási perben nem tilthatja meg a később lajstromozott európai uniós védjegy használatát, amennyiben az említett későbbi védjegy a 207/2009/EK rendelet 53. cikkének (1), (3) vagy (4) bekezdése, 54. cikkének (1) vagy (2) bekezdése vagy 57. cikkének (2) bekezdése értelmében nem lenne törölhető.
(3) Amennyiben a védjegy jogosultja az (1) és (2) bekezdés értelmében nem tilthatja meg a később lajstromozott védjegy használatát, a később lajstromozott védjegy jogosultja még akkor sem tilthatja meg védjegybitorlási perben a korábbi védjegy használatát, ha a korábbi jogra a későbbi védjeggyel szemben már nem lehet hivatkozni.
4. SZAKASZ
A védjegyoltalom megszűnése
19. cikk
A védjegy tényleges használatának hiánya mint megszűnési ok
(1) A védjegyoltalom megszűnését kell megállapítani, ha a jogosult a védjegy tényleges használatára az árujegyzékben szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban az adott tagállamban megszakítás nélkül öt éven át elmulasztja, kivéve, ha a jogosult a használat elmaradását kellőképpen igazolja.
(2) A védjegyoltalom megszűnésére senki sem hivatkozhat, ha az ötéves időtartam elteltét követően, de a megszűnés megállapítására irányuló kérelem benyújtását megelőzően megkezdik, illetve újrakezdik a tényleges védjegyhasználatot.
(3) A jogosult javára nem vehető figyelembe a védjegyhasználat megkezdése, illetve újrakezdése, ha a jogosult a tényleges védjegyhasználatot a kérelem benyújtását megelőző - de legkorábban a használat elmulasztásának megszakítás nélküli, ötéves időtartama lejártakor kezdődő - három hónapban csupán azt követően kezdi meg, illetve kezdi újra, hogy tudomására jut, hogy a használat hiánya miatt a megszűnés megállapítását kérhetik.
20. cikk
A védjegy köznyelvi kifejezéssé válása vagy megtévesztő megjelölés mint megszűnési ok
A védjegyoltalom megszűnését kell megállapítani, ha a lajstromozás napját követően:
a)
a védjegyjogosult cselekménye vagy mulasztása következtében a megjelölés a forgalomban azoknak az áruknak, illetve szolgáltatásoknak a szokásos nevévé vált, amelyek tekintetében lajstromozták;
b)
a védjegynek az árujegyzékben szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatos, a jogosult által vagy a jogosult engedélyével történő használata következtében a védjegy megtévesztővé vált, különösen az áruk vagy a szolgáltatások jellegét, minőségét vagy földrajzi eredetét illetően.
21. cikk
A védjegyoltalom részleges megszűnése az áruk vagy szolgáltatások tekintetében
Ha a védjegyoltalom megszűnése megállapításának oka csak az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egy része tekintetében áll fenn, a védjegyoltalom megszűnése megállapításának csak a szóban forgó áruk, illetve szolgáltatások tekintetében van helye.
5. SZAKASZ
A védjegyoltalom a vagyoni forgalomban
22. cikk
A lajstromozott védjegyek átruházása
(1) A védjegyoltalom átruházható az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egésze vagy azok egy része tekintetében, a vállalkozás átruházásától függetlenül.
(2) A vállalkozás egészének átruházása a védjegyoltalom átruházását is jelenti, kivéve, ha a felek ettől eltérően rendelkeznek, vagy a körülményekből nyilvánvalóan más következik. E rendelkezést a vállalkozás átruházására irányuló előszerződésre is alkalmazni kell.
(3) A tagállamok gondoskodnak az átruházások lajstromaikban való bejegyzésére szolgáló eljárások meglétéről.
23. cikk
Dologi jogok
(1) A védjegyoltalom a vállalkozástól függetlenül biztosítékul adható és dologi jogok tárgya lehet.
(2) A tagállamok gondoskodnak a dologi jogok lajstromaikban való bejegyzésére szolgáló eljárások meglétéről.
24. cikk
Végrehajtás alá vonás
(1) A védjegyoltalom végrehajtás alá vonható.
(2) A tagállamok gondoskodnak a végrehajtás alá vonás lajstromaikban való bejegyzésére szolgáló eljárások meglétéről.
25. cikk
Használati engedély
(1) A védjegy használatára engedély adható az érintett tagállam egésze vagy egy része, illetve az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egésze vagy egy része tekintetében. A használati engedély lehet kizárólagos vagy nem kizárólagos is.
(2) A védjegyoltalom jogosultja a védjegyoltalomból eredő jogaira hivatkozással felléphet a használóval szemben, ha az megsérti a használati szerződésnek:
a)
a szerződés időtartamára;
b)
a használat tárgyát képező védjegy lajstromozott alakjára;
c)
a használati engedéllyel érintett áruk vagy szolgáltatások körére;
d)
a védjegyhasználat területi hatályára; vagy
e)
a használó által gyártott áruk vagy nyújtott szolgáltatások minőségére vonatkozó bármely feltételét.
(3) A használati szerződésben foglaltakat nem érintve a használó a védjegy bitorlása miatt pert csak a jogosult hozzájárulásával indíthat. Kizárólagos használati engedély esetén azonban a használó a bitorlási pert megindíthatja, ha a védjegyjogosult az erre irányuló szabályszerű felhívás ellenére ésszerű időn belül a per megindítása iránt nem intézkedik.
(4) A használó a neki okozott kár megtérítése céljából a védjegyoltalom jogosultja által indított bitorlási perbe beavatkozhat.
(5) A tagállamok gondoskodnak a használati engedélyek lajstromaikban való bejegyzésére szolgáló eljárások meglétéről.
26. cikk
A védjegybejelentés mint a vagyoni forgalom tárgya
A 22-25. cikket alkalmazni kell a védjegybejelentésre.
6. SZAKASZ
Hitelesítési jegyek vagy tanúsító védjegyek, valamint együttes védjegyek
27. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában:
a) „hitelesítési jegy vagy tanúsító védjegy”: olyan védjegy, amelynek oltalmát a bejelentéskor e minőségében igénylik, és amely alkalmas arra, hogy a védjegyjogosult által az anyagösszetétel, az áruk gyártási módja vagy a szolgáltatásnyújtás módja, illetve a minőség, a pontosság vagy egyéb jellemzők tekintetében tanúsított árukat és szolgáltatásokat megkülönböztesse az ilyen tanúsítással nem rendelkező áruktól és szolgáltatásoktól;
b) „együttes védjegy”: olyan védjegy, amelynek oltalmát a bejelentéskor e minőségében igénylik, és amely alkalmas arra, hogy a védjegyjogosult szervezet tagjainak áruit vagy szolgáltatásait más vállalkozások áruitól vagy szolgáltatásaitól megkülönböztesse.
28. cikk
Hitelesítési jegyek vagy tanúsító védjegyek
(1) A tagállamok a hitelesítési jegyek vagy tanúsító védjegyek számára oltalmat biztosíthatnak.
(2) Hitelesítési jegy vagy tanúsító védjegy lajstromozására irányuló bejelentést bármely természetes vagy jogi személy - ideértve az intézményeket, hatóságokat és közjogi szerveket is - tehet, feltéve, hogy nem folytat olyan gazdasági tevékenységet, amely a tanúsítással érintett áruk, illetve szolgáltatások forgalomba hozatalára, illetve nyújtására is kiterjed.
A tagállamok előírhatják, hogy a megjelölés hitelesítési jegyként vagy tanúsító védjegyként csak akkor részesíthető oltalomban, ha a bejelentő jogosult a bejegyzendő hitelesítési jeggyel vagy tanúsító védjeggyel érintett áruk, illetve szolgáltatások tanúsítására.
(3) A tagállamok előírhatják, hogy a megjelölés hitelesítési jegyként vagy tanúsító védjegyként nem részesülhet oltalomban, illetve hogy a hitelesítési jegy vagy a tanúsító védjegy törlésének vagy a megszűnés megállapításának van helye a 4., 19. és 20. cikkben meghatározottakon túl egyéb - a szóban forgó megjelölés, illetve védjegy rendeltetéséből következő - okokból is.
(4) A 4. cikk (1) bekezdésének c) pontjától eltérően a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a megjelölés vagy a jelzés hitelesítési jegyként vagy tanúsító védjegyként oltalomban részesülhet akkor is, ha a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás földrajzi eredetének feltüntetésére használható. Az ilyen hitelesítési jegy vagy tanúsító védjegy jogosultja nem tilthat el harmadik felet attól, hogy a megjelölést vagy a jelzést gazdasági tevékenysége körében - tisztességes ipari és kereskedelmi gyakorlattal összhangban - használja. A védjegyoltalom alapján a jogosult nem léphet fel különösen a földrajzi név használatára jogosult harmadik személlyel szemben.
(5) A 16. cikkben meghatározott követelmények teljesülnek, ha bármely arra jogosult személy a 16. cikkel összhangban ténylegesen használja a hitelesítési jegyet vagy tanúsító védjegyet.
29. cikk
Együttes védjegy
(1) A tagállamok az együttes védjegyek számára oltalmat biztosíthatnak.
(2) Együttes védjegy lajstromozására irányuló bejelentést nyújthat be a gyártók, az előállítók, a szolgáltatók vagy a forgalmazók olyan szervezete, amely a rá irányadó jogszabályok szerint saját nevében jogokat szerezhet, kötelezettségeket vállalhat, szerződést vagy más jogügyletet köthet, perelhet és perelhető, továbbá a jogi személyiséggel rendelkező közjogi szervezet.
(3) A 4. cikk (1) bekezdésének c) pontjától eltérően a tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a megjelölés vagy a jelzés együttes védjegyként oltalomban részesülhet akkor is, ha a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás földrajzi eredetének feltüntetésére használható. Az ilyen együttes védjegy jogosultja nem tilthat el harmadik felet attól, hogy a megjelölést vagy a jelzést gazdasági tevékenysége körében - a tisztességes ipari és kereskedelmi gyakorlattal összhangban - használja. A védjegyoltalom alapján a jogosult nem léphet fel különösen a földrajzi név használatára jogosult személlyel szemben.
30. cikk
Az együttes védjegy használatára vonatkozó szabályzat
(1) Az együttes védjegy bejelentőjének be kell nyújtania a használatára vonatkozó szabályzatot a hivatalhoz.
(2) A szabályzatnak tartalmaznia kell legalább az együttes védjegy használatára jogosult személyek felsorolását, a védjegyjogosult szervezetben való tagság feltételeit, valamint a védjegy használatának feltételeit, ideértve az azok megsértése esetére kilátásba helyezett jogkövetkezményeket is. A 29. cikk (3) bekezdésében említett együttes védjegy használatára vonatkozó szabályzatban lehetővé kell tenni mindazok csatlakozását a védjegyjogosult szervezethez, akiknek árui vagy szolgáltatásai az érintett földrajzi helyről származnak, feltéve, hogy az adott személy a szabályzatban előírt valamennyi egyéb feltételt teljesíti.
31. cikk
A bejelentés elutasítása
(1) A védjegybejelentés elutasításának - adott esetben a 4. cikk (1) bekezdésének a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás földrajzi eredetének feltüntetésére használható megjelölésekre és jelzésekre vonatkozó c) pontja kivételével - a 4. cikkben és az 5. cikkben meghatározott okain túlmenően, nem érintve a hivatal azon jogát, hogy tartózkodhasson a viszonylagos kizáró okok hivatalból történő vizsgálatától, az együttes védjegy lajstromozására irányuló bejelentést el kell utasítani, ha a 27. cikk b) pontjában, a 29. cikkben vagy a 30. cikkben foglalt rendelkezések nem teljesülnek, vagy ha az adott együttes védjegy használatára vonatkozó szabályzat a közrendbe vagy a közerkölcsbe ütközik.
(2) Az együttes védjegy lajstromozására irányuló bejelentést akkor is el kell utasítani, ha a védjegy az együttes védjegy jellegét vagy jelentését illetően a fogyasztók megtévesztésére alkalmas, különösen, ha a fogyasztók a védjegyre vélhetően nem együttes védjegyként tekintenének.
(3) A bejelentés nem utasítható el, ha a bejelentő az együttes védjegy használatára vonatkozó szabályzat módosítása révén tesz eleget az (1) és (2) bekezdésben említett feltételeknek.
32. cikk
Az együttes védjegy használata
A 16. cikk követelményei teljesülnek, ha bármely arra jogosult személy a 16. cikkel összhangban ténylegesen használja az együttes védjegyet.
33. cikk
Az együttes védjegy használatára vonatkozó szabályzat módosítása
(1) Az együttes védjegy jogosultjának a használatra vonatkozó szabályzat bármely módosítása esetén be kell nyújtania a hivatalhoz a módosított szabályzatot.
(2) A használatra vonatkozó szabályzat módosítását be kell jegyezni a lajstromba, kivéve, ha a módosított szabályzat nem felel meg a 30. cikkben foglalt követelményeknek, illetve ha annak alapján a 31. cikkben meghatározott kizáró ok merül fel.
(3) Ezen irányelv alkalmazásában a védjegy használatára vonatkozó szabályzat módosítása csak annak a lajstromba való bejegyzésétől hatályos.
34. cikk
Jogosultság védjegybitorlási per indítására
(1) A 25. cikk (3) és (4) bekezdése alkalmazandó minden olyan személyre, aki együttes védjegy használatára jogosult.
(2) Az együttes védjegy jogosultja az együttes védjegy használatára jogosult személyek által a védjegy jogosulatlan használata következtében elszenvedett kárért a használatra jogosult személyek nevében kártérítést követelhet.
35. cikk
További megszűnési okok
A 19. és 20. cikkben meghatározott megszűnési okokon túlmenően az együttes védjegy oltalmának megszűnését kell megállapítani akkor is, ha:
a)
a védjegyjogosult nem teszi meg az ésszerűen elvárható intézkedéseket annak megelőzése érdekében, hogy a védjegyet a használatára vonatkozó - többek között a lajstromba bejegyzett módosításokat is tartalmazó - szabályzatban rögzített feltételekbe ütköző módon használják;
b)
a védjegy a feljogosított személyek általi használat következtében a 31. cikk (2) bekezdése szerint megtévesztővé vált;
c)
a védjegy használatára vonatkozó szabályzat módosításának a lajstromba történő bejegyzésére a 33. cikk (2) bekezdésének megsértésével került sor, kivéve, ha a védjegyjogosult a szóban forgó cikkben foglalt követelményeknek a védjegy használatára vonatkozó szabályzat további módosítása révén eleget tesz.
36. cikk
További törlési okok
A 4. és 5. cikkben említett törlési okokon túlmenően - adott esetben a 4. cikk (1) bekezdésének a forgalomban az áru vagy a szolgáltatás földrajzi eredetének feltüntetésére használható megjelölésekre és jelzésekre vonatkozó c) pontja kivételével -, a 31. cikk megsértésével lajstromozott együttes védjegyet törölni kell, kivéve, ha a védjegyjogosult a 31. cikk követelményeinek a védjegyhasználatra vonatkozó szabályzat módosítása révén eleget tesz.
3. FEJEZET
ELJÁRÁSOK
1. SZAKASZ
Bejelentés és lajstromozás
37. cikk
A bejelentésre vonatkozó követelmények
(1) A védjegybejelentésnek legalább a következőket kell tartalmaznia:
a)
a lajstromozás iránti kérelmet;
b)
a bejelentő azonosítására alkalmas adatokat;
c)
azoknak az áruknak, illetve szolgáltatásoknak a jegyzékét, amelyek tekintetében védjegyoltalmat igényelnek;
d)
a védjegynek a 3. cikk b) pontjában meghatározott követelményeket teljesítő ábrázolását.
(2) A védjegybejelentésért bejelentési díjat kell fizetni, melynek összegét az érintett tagállam határozza meg.
38. cikk
A bejelentés napja
(1) A védjegybejelentés bejelentési napja az a nap, amelyen a bejelentő benyújtja a hivatalhoz a 37. cikk (1) bekezdésében meghatározott információkat tartalmazó dokumentumokat.
(2) A tagállamok továbbá rendelkezhetnek úgy, hogy a bejelentés napjának elismeréséhez meg kell fizetni a 37. cikk (2) bekezdésében említett díjat.
39. cikk
Áruk és szolgáltatások megnevezése és osztályozása
(1) Azokat az árukat és szolgáltatásokat, amelyek tekintetében a védjegyoltalmat igénylik, a védjegyekkel ellátható termékek és szolgáltatások nemzetközi osztályozásáról szóló, 1957. június 15-i Nizzai Megállapodással létrehozott osztályozási rendszerrel (a továbbiakban: a Nizzai Osztályozás) összhangban kell osztályozni.
(2) A bejelentőnek kellően pontosan és egyértelműen kell meghatároznia azon árukat és szolgáltatásokat, amelyek tekintetében a védjegyoltalmat igényli, hogy lehetővé tegye az illetékes hatóságok és a gazdasági szereplők számára az igényelt védjegyoltalom terjedelmének pusztán az árujegyzék alapján történő meghatározását.
(3) A (2) bekezdés alkalmazásában használhatók a Nizzai Osztályozás fejezetcímeiben található általános fogalmak vagy más általános kifejezések, feltéve, hogy megfelelnek az e cikk szerinti egyértelműségi és pontossági követelménynek.
(4) A hivatalnak a nem egyértelmű vagy pontatlan jelölések vagy kifejezések tekintetében el kell utasítania a bejelentést, ha a bejelentő a hivatal által erre szabott határidőn belül nem tesz javaslatot elfogadható megfogalmazásra.
(5) Az általános kifejezések használatát - beleértve a Nizzai Osztályozás fejezetcímeiben szereplő általános fogalmakat - úgy kell értelmezni, hogy abba a kifejezés szó szerinti jelentése által egyértelműen jelölt minden áru vagy szolgáltatás beletartozik. E kifejezések és fogalmak használata nem értelmezhető úgy, hogy azok az adott kifejezés vagy fogalom fenti értelmezésének nem megfelelő árukat, illetve szolgáltatásokat is magukban foglalnak.
(6) Amennyiben a bejelentő a védjegyoltalmat egynél több osztály tekintetében igényli, az árukat és szolgáltatásokat a Nizzai Osztályozás osztályai szerint csoportosítva és a csoportokat az osztályok számának megfelelő sorrendbe rendezve kell megjelölnie, minden csoport előtt feltüntetve az adott osztály számát.
(7) Az áruk és szolgáltatások nem tekintendők egymáshoz hasonlónak pusztán azon az alapon, hogy a Nizzai Osztályozás azonos osztályában szerepelnek. Az áruk és szolgáltatások nem tekintendők egymáshoz nem hasonlónak pusztán azon az alapon, hogy a Nizzai Osztályozás eltérő osztályában szerepelnek.
40. cikk
Észrevétel
(1) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a védjegy lajstromozását megelőzően bármely természetes vagy jogi személy, vagy a gyártókat, előállítókat, szolgáltatókat, forgalmazókat vagy fogyasztókat képviselő bármely csoport vagy szervezet írásbeli észrevételt nyújthat be a hivatalhoz arra vonatkozóan, hogy a megjelölés valamely hivatalból vizsgálandó okból nem részesülhet védjegyoltalomban.
Az első albekezdésben említett személyek, csoportok és szervezetek a hivatal előtti eljárásban nem minősülnek ügyfélnek.
(2) Az e cikk (1) bekezdésében említett okokon túlmenően, bármely természetes vagy jogi személy, vagy a gyártókat, előállítókat, szolgáltatókat, forgalmazókat vagy fogyasztókat képviselő bármely csoport vagy szervezet írásbeli észrevételt nyújthat be a hivatalhoz a 31. cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott, az együttes védjegy lajstromozását kizáró különös okok alapján. E rendelkezés alkalmazása a hitelesítési jegyekre és a tanúsító védjegyekre is kiterjeszthető, amennyiben azokat az adott tagállamban szabályozzák.
41. cikk
A védjegybejelentés, illetve a védjegyoltalom megosztása
A bejelentő vagy a jogosult a hivatalhoz intézett nyilatkozat benyújtásával két vagy több különálló védjegybejelentésre vagy védjegyoltalomra oszthatja a nemzeti védjegybejelentést, illetve védjegyoltalmat, az egyes megosztott bejelentésekre, illetve védjegyoltalmakra vonatkozóan külön-külön megjelölve, hogy azok az eredeti védjegybejelentés, illetve védjegyoltalom által érintett mely árukra, illetve szolgáltatásokra vonatkoznak.
42. cikk
Osztályonkénti díjak
A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a védjegy bejelentéséért és megújításáért az első osztályon túl minden egyes áru- és szolgáltatási osztály esetében további díjat kell fizetni.
2. SZAKASZ
Felszólalási, megszűnési és törlési eljárás
43. cikk
Felszólalási eljárás
(1) A tagállamok hatékony és gyorsított közigazgatási eljárást biztosítanak a védjegy lajstromozásával szemben az 5. cikkben említett okok alapján hivatalaik előtt benyújtható felszólalás céljára.
(2) Az e cikk (1) bekezdésében említett közigazgatási eljárásban biztosítani kell legalább azt, hogy az 5. cikk (2) bekezdésében, illetve (3) bekezdésének a) pontjában említett korábbi védjegy jogosultja, valamint az 5. cikk (3) bekezdésének c) pontjában említett, oltalom alatt álló eredetmegjelöléshez vagy földrajzi jelzéshez fűződő jogok gyakorlására az alkalmazandó jog alapján jogosult személy felszólalást nyújthasson be. Felszólalás nyújtható be egy vagy több korábbi jog alapján, feltéve, hogy azok mindegyike ugyanazt a jogosultat illeti meg, azon áruk és szolgáltatások egy része vagy egésze alapján, amelyek tekintetében a korábbi jogok oltalom alatt állnak, illetve azok oltalmára irányuló kérelmet nyújtottak be, továbbá a felszólalás azon áruk vagy szolgáltatások egy része vagy egésze ellen irányulhat, amelyek tekintetében a támadott védjegy oltalmát igényelték.
(3) A felszólalási eljárás során a felek számára együttes kérelmük alapján legalább két hónapot kell biztosítani, hogy megoldást találjanak a felszólaló és a bejelentő közötti jogvita egyezség útján történő rendezésére.
44. cikk
A használat hiánya mint védekezés felszólalási eljárásokban
(1) A 43. cikk szerinti olyan felszólalási eljárásokban, amely esetében a későbbi védjegy bejelentési napján vagy elsőbbségi napján már lejárt az az ötéves időszak, amelyen belül meg kellett volna kezdeni a korábbi védjegy 16. cikkben előírt tényleges használatát, a korábbi védjegy jogosultjának, aki a felszólalást benyújtotta, a bejelentő kérelmére igazolnia kell, hogy a későbbi védjegy bejelentésének napját vagy elsőbbségi napját megelőző öt évben megkezdte a korábbi védjegy 16. cikkben előírt tényleges használatát, illetve a védjegyhasználat elmaradását kellőképpen igazolni kell. Ilyen igazolás hiányában a felszólalást el kell utasítani.
(2) Ha a korábbi védjegyet csak az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egy részével kapcsolatban használták, az (1) bekezdés szerinti felszólalás vizsgálata során úgy kell tekinteni, mintha a védjegyet csak az érintett áruk, illetve szolgáltatások tekintetében lajstromozták volna.
(3) E cikk (1) és (2) bekezdését akkor is alkalmazni kell, ha a korábbi védjegy európai uniós védjegy. Ebben az esetben az európai uniós védjegy tényleges használatát a 207/2009/EK rendelet 15. cikkével összhangban kell vizsgálni.
45. cikk
A védjegyoltalom megszűnésének megállapítására, illetve a védjegy törlésére irányuló eljárás
(1) A felek bíróságnál való fellebbezéshez való jogát nem érintve a tagállamok hatékony és gyorsított közigazgatási eljárást biztosítanak hivatalaik előtt a védjegyoltalom megszűnésének megállapítására, illetve a védjegy törlésére vonatkozóan.
(2) A megszűnés megállapítására irányuló közigazgatási eljárásban elő kell írni, hogy a védjegy megszűnésének a 19. és 20. cikkben említett okokból van helye.
(3) A védjegy törlésére irányuló közigazgatási eljárásban elő kell írni, hogy a védjegy törlésének legalább az alábbi okok alapján van helye:
a)
a védjegyoltalom megadására nem kerülhetett volna sor, mivel a védjegyoltalom tárgya nem felel meg a 4. cikkben előírt feltételeknek;
b)
a védjegyoltalom megadására nem kerülhetett volna sor az 5. cikk (1)-(3) bekezdése szerinti korábbi védjegy oltalmára tekintettel.
(4) A közigazgatási eljárásban elő kell írni, hogy legalább az alábbiak nyújthatnak be a megszűnés megállapítására, illetve a védjegy törlésére irányuló kérelmet:
a)
a (2) bekezdés és a (3) bekezdés a) pontja esetében bármely természetes vagy jogi személy, vagy a gyártókat, előállítókat, szolgáltatást nyújtókat, forgalmazókat vagy fogyasztókat képviselő bármely csoport vagy szervezet, amely a rá irányadó jogszabályi rendelkezések szerint saját nevében perelhet és perelhető;
b)
az e cikk (3) bekezdésének b) pontja esetében az 5. cikk (2) bekezdésében, illetve (3) bekezdésének a) pontjában említett korábbi védjegy jogosultja, valamint az 5. cikk (3) bekezdésének c) pontjában említett, oltalom alatt álló eredetmegjelöléshez vagy földrajzi jelzéshez fűződő jogok gyakorlására az alkalmazandó jog alapján feljogosított személy.
(5) A védjegyoltalom megszűnésének megállapítására, illetve a védjegy törlésére irányuló kérelem a támadott védjegy árujegyzékében szereplő áruk vagy szolgáltatások egy része vagy egésze ellen nyújtható be.
(6) A védjegy törlésére irányuló kérelem egy vagy több korábbi jog alapján nyújtható be, feltéve, hogy valamennyi korábbi jog ugyanazt a jogosultat illeti meg.
46. cikk
A használat hiánya mint védekezés a védjegy törlésére irányuló eljárásokban
(1) A korábbi bejelentési nappal vagy elsőbbségi nappal rendelkező lajstromozott védjegy alapján indított törlési eljárásban, a későbbi védjegy jogosultjának kérelmére a korábbi védjegy jogosultjának igazolnia kell, hogy a törlési kérelem benyújtását megelőző öt évben a korábbi védjegy 16. cikkben előírt tényleges használatát az árujegyzékben szereplő árukkal, illetve szolgáltatásokkal kapcsolatban - a kérelemben is hivatkozott módon - megkezdte, vagy a használat elmaradását kellőképpen igazolnia kell, feltéve, hogy a törlési kérelem benyújtásakor a korábbi védjegy lajstromozására irányuló eljárás befejezése óta már legalább öt év eltelt.
(2) Ha a későbbi védjegy bejelentési napján, illetve elsőbbségi napján már eltelt az az ötéves időszak, amelyen belül a korábbi védjegyet a 16. cikkben előírtak szerint ténylegesen használni kellett volna, a korábbi védjegy jogosultjának - az e cikk (1) bekezdésben előirt bizonyítás mellett - igazolnia kell azt is, hogy a bejelentés napját vagy az elsőbbségi napot megelőző öt évben megkezdte a védjegy tényleges használatát, illetve a védjegyhasználat elmaradását kellőképpen igazolnia kell.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett igazolás hiányában a korábbi védjegy alapján benyújtott törlési kérelmet el kell utasítani.
(4) Ha a korábbi védjegyet - a 16. cikkel összhangban - csak az árujegyzékben szereplő áruk, illetve szolgáltatások egy részével kapcsolatban használták, a törlési kérelem vizsgálata során úgy kell tekinteni, mintha a védjegyet csak az érintett áruk vagy szolgáltatások tekintetében lajstromozták volna.
(5) E cikk (1) és (4) bekezdését akkor is alkalmazni kell, ha a korábbi védjegy európai uniós védjegy. Ebben az esetben az európai uniós védjegy tényleges használatát a 207/2009/EK rendelet 15. cikkével összhangban kell vizsgálni.
47. cikk
A védjegyoltalom megszűnésének, illetve a védjegy törlésének jogkövetkezményei
(1) Az oltalom megszűnésének megállapítása esetén a lajstromozott védjegyet úgy kell tekinteni, mintha ahhoz - a megszűnés megállapításának terjedelméhez igazodó mértékben - a megszűnés megállapítására irányuló kérelem benyújtásától kezdődően nem fűződtek volna az ezen irányelvben meghatározott joghatások. A megszűnés napjaként a felek bármelyikének kérelmére a megszűnés megállapítására irányuló kérelem tárgyában hozott határozatban olyan korábbi időpont is megállapítható, amelyen a megszűnésre okot adó körülmény bekövetkezett.
(2) A lajstromozott védjegy törlése esetén - a törlés terjedelméhez igazodó mértékben - az ezen irányelvben meghatározott védjegyoltalom a keletkezésére visszaható hatállyal megszűnik.
3. SZAKASZ
A védjegyoltalom időtartama és megújítása
48. cikk
A védjegyoltalom időtartama
(1) A védjegy oltalma a bejelentés napjától számított tíz évig tart.
(2) A védjegyoltalom az 49. cikknek megfelelően további tíz-tíz éves időtartamra megújítható.
49. cikk
Megújítás
(1) A védjegyoltalmat a jogosult vagy a jogszabály vagy szerződés által erre felhatalmazott személy kérelmére meg kell újítani, feltéve, hogy a megújítás díját megfizették. A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a megújítás díjának megfizetése a megújításra irányuló kérelemnek minősül.
(2) Az oltalmi idő lejártáról a hivatalnak legalább hat hónappal annak időpontját megelőzően tájékoztatnia kell a védjegy jogosultját. A tájékoztatás elmaradásáért a hivatal nem tartozik felelősséggel.
(3) A megújítási kérelem benyújtását és a megújítási díj megfizetését az oltalmi idő lejártát közvetlenül megelőző hat hónapon belül kell teljesíteni. Ennek elmulasztása esetén a kérelmet az oltalom vagy a megújított oltalom lejártának napját közvetlenül követő további hat hónapon át is be lehet nyújtani. A megújítási díjat és a pótdíjat e további időszakon belül kell megfizetni.
(4) Ha a kérelmet a védjegy árujegyzékében szereplő áruk, illetve szolgáltatások egy része tekintetében nyújtják be, illetve a díjat csak ezek tekintetében fizetik meg, az oltalmat csak ezen áruk, illetve szolgáltatások tekintetében kell megújítani.
(5) A megújítás az oltalom lejártának napját követő naptól hatályos. A megújítást be kell jegyezni a lajstromba.
4. SZAKASZ
Kapcsolattartás a hivatallal
50. cikk
Kapcsolattartás a hivatallal
Az eljárásban részt vevő feleknek, illetve - képviselet esetén - a felek képviselőinek a hivatallal való kapcsolattartás céljára hivatalos címet kell megjelölniük. A tagállamok megkövetelhetik, hogy az említett hivatalos cím az Európai Gazdasági Térség területén legyen.
4. FEJEZET
IGAZGATÁSI EGYÜTTMŰKÖDÉS
51. cikk
Együttműködés a védjegyek lajstromozása és igazgatása területén
A hivatalok hatékonyan együttműködhetnek egymással és az Európai Unió Szellemi Tulajdonjogi Hivatalával abból a célból, hogy előmozdítsák a gyakorlatok és eszközök konvergenciáját a védjegyek vizsgálata és lajstromozása terén.
52. cikk
Együttműködés más területeken
A hivatalok hatékonyan együttműködhetnek egymással és az Európai Unió Szellemi Tulajdonjogi Hivatalával tevékenységeiknek az 51. cikkben említetteken kívüli minden olyan területén, amely a védjegyek Unión belüli oltalmát érinti.
5. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
53. cikk
Adatvédelem
A személyes adatok tagállamokban végzett feldolgozására ezen irányelvvel összefüggésben a nemzeti jognak a 95/46/EK irányelvet átültető rendelkezései alkalmazandók.
54. cikk
Átültetés a nemzeti jogba
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a 3-6. cikk, a 8-14. cikk, a 16., 17. és 18. cikke a 22-39. cikk, a 41. cikknek és a 43-50. cikknek 2019. január 14-ig megfeleljenek. A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy a 45. cikknek 2023. január 14-ig megfeleljenek. E rendelkezések szövegét haladéktalanul közlik a Bizottsággal.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A rendelkezéseknek tartalmazniuk kell egy arra vonatkozó nyilatkozatot is, hogy a hatályban lévő törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseknek az ezen irányelvvel hatályon kívül helyezett irányelvre történő hivatkozásait erre az irányelvre történő hivatkozásként kell értelmezni. A hivatkozás módját és a nyilatkozat formáját a tagállamok határozzák meg.
(2) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguknak azokat a főbb rendelkezéseit, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
55. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 2008/95/EK irányelv 2019. január 15-től hatályát veszti, a 2008/95/EK irányelv I. mellékletének B. részében meghatározott, a 89/104/EGK irányelv nemzeti jogba történő átültetésére vonatkozó határidővel kapcsolatos tagállami kötelezettségek sérelme nélkül.
A hatályon kívül helyezett irányelvre történő hivatkozásokat erre az irányelvre történő hivatkozásként kell értelmezni, a mellékletben foglalt megfelelési táblázattal összhangban.
56. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Az 1., 7., 15., 19., 20., 21. és 54-57. cikk 2019. január 15-től alkalmazandó.
57. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2015. december 16-án.