PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 110/2013
ze dne 6. února 2013
o zápisu názvu do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení [Gruyère (CHZO)]
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1151/2012 ze dne 21. listopadu 2012 o režimech jakosti zemědělských produktů a potravin (1), a zejména na čl. 52 odst. 3 písm. b) uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s čl. 6 odst. 2 nařízení Rady (ES) č. 510/2006 ze dne 20. března 2006 o ochraně zeměpisných označení a označení původu zemědělských produktů a potravin (2) byla žádost Francie o zápis názvu „Gruyère“ jako chráněného zeměpisného označení (CHZO) zveřejněna v Úředním věstníku Evropské unie (3).
(2)
Austrálie, Nový Zéland a U.S. Dairy Export Council (Rada USA pro export mléčných výrobků) ve spojení s National Milk Producers Federation (Národní federace výrobců mléka Spojených států) vznesly v souladu čl. 7 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006 proti tomuto zápisu námitky. Námitky byly shledány přípustnými na základě čl. 7 odst. 3 uvedeného nařízení.
(3)
Prohlášení o námitce se týkala nedodržení podmínek stanovených v článku 2 nařízení (ES) č. 510/2006, zejména pokud jde o skutečnost, že název neodkazuje k žádnému zeměpisnému místu. Byla rovněž uváděna druhová povaha názvu a újma způsobená názvům, obchodním značkám a produktům zákonně uváděným na trh alespoň pět let před zveřejněním podle čl. 6 odst. 2. Zároveň bylo v prohlášeních o námitce uvedeno, že zápis předmětného názvu není slučitelný s ustanoveními čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 510/2006.
(4)
Dopisy ze dne 23. května 2011 vyzvala Komise Francii a strany, které vznesly námitky, aby se pokusily dospět ke vzájemné dohodě.
(5)
Vzhledem k tomu, že ve stanovené lhůtě nebylo dohody dosaženo, je třeba, aby Komise přijala rozhodnutí.
(6)
Pokud jde o údajné nedodržení podmínek článku 2 nařízení (ES) č. 510/2006 u názvu „Gruyère“, je třeba upřesnit, že tento název je názvem tradičním ve smyslu čl. 2 odst. 2 nařízení (ES) č. 510/2006, a může být proto zapsán.
(7)
Strany, které vznesly námitky, předložily několik nepřímých důkazů, z nichž lze podle nich usuzovat, že předmětný název je druhové povahy. Je však zřejmé, že je-li určitý výraz začleněn do přílohy B streské dohody z roku 1951, neznamená to, že se daný výraz stal sám o sobě druhovým. Celní kódy a jiná obdobná ustanovení týkající se názvu „Gruyère“ mají výlučně celní charakter, a v souvislosti s ochranou práv duševního vlastnictví nebo s ochranou spotřebitelů tedy nejsou relevantní. Mimo to poskytnuté údaje týkající se zejména produkce „Gruyère“ mimo Evropskou unii nejsou relevantní vzhledem k zásadě teritoriality, podle níž druhová povaha musí být posuzována vzhledem k území Unie.
(8)
Zápis homonymních názvů je možný pod podmínkou, že mezi názvem již v rejstříku zapsaným a názvem zapsaným později je v praxi dostatečný rozdíl. Podle společného prohlášení připojeného k dohodě mezi Evropskou unií a Švýcarskem o zeměpisných označeních (4) byly Francie a Švýcarsko v tomto smyslu konzultovány s cílem zjistit, jaká dodatečná opatření při označování jsou zapotřebí, aby nebyl spotřebitel uveden v omyl.
(9)
Z konzultací vyplynulo, že je nutné na štítcích uvádět zemi původu - v daném případě Francii - ve stejném zorném poli a písmem stejné velikosti jako v případě názvu „Gruyère“. Dále je třeba na štítcích zakázat používání jakýchkoli vlajek, symbolů, znaků nebo jiných grafických znázornění, pokud hrozí, že uvedou spotřebitele v omyl, zejména pokud jde o vlastnosti, původ nebo zemi původu produktu.
(10)
Na základě výše uvedených skutečností by tedy název „Gruyère“ měl být do rejstříku chráněných označení původu a chráněných zeměpisných označení zapsán.
(11)
Zápisem označení „Gruyère“ pro Francii na základě tohoto nařízení se nezpochybňuje použití a délka přechodného období pěti let uvedeného v čl. 8 odst. 3 dohody mezi Evropskou unií a Švýcarskem.
(12)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro chráněná zeměpisná označení a chráněná označení původu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Název uvedený v příloze tohoto nařízení se zapisuje do rejstříku.
Článek 2
Na štítcích obsahujících název uvedený v příloze tohoto nařízení je uvedena daná země původu ve stejném zorném poli a písmem stejné velikosti jako v případě názvu.
Na štítcích je třeba zakázat používání jakýchkoli vlajek, symbolů, znaků nebo jiných grafických znázornění, pokud hrozí, že uvedou spotřebitele v omyl, zejména pokud jde o vlastnosti, původ nebo zemi původu produktu.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. února 2013.
A BIZOTTSÁG 110/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2013. február 6.)
egy elnevezésnek az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába való bejegyzéséről (Gruyère [OFJ])
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a mezőgazdasági termékek és az élelmiszerek minőségrendszereiről szóló, 2012. november 21-i 1151/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 52. cikke (3) bekezdésének b) pontjára,
mivel:
(1)
A mezőgazdasági termékek és élelmiszerek földrajzi jelzéseinek és eredetmegjelöléseinek oltalmáról szóló, 2006. március 20-i 510/2006/EK rendelet (2) 6. cikkének (2) bekezdésével összhangban a Bizottság közzétette az Európai Unió Hivatalos Lapjában Franciaország kérelmét (3) a „Gruyère” elnevezés oltalom alatt álló földrajzi jelzésként (OFJ) való bejegyzésére.
(2)
Ausztrália, Új-Zéland, a U. S. Dairy Export Council és az amerikai egyesült államokbeli National Milk Producers Federation az 510/2006/EK rendelet 7. cikkének (2) bekezdése alapján kifogással élt a bejegyzés ellen. A szóban forgó kifogások az említett rendelet 7. cikkének (3) bekezdése alapján elfogadhatónak bizonyultak.
(3)
A kifogások az 510/2006/EK rendelet 2. cikkében megállapított feltételeknek való meg nem felelésre vonatkoztak, különös tekintettel arra a tényre, hogy az elnevezés nem utal egy adott földrajzi helyre. A kifogások benyújtói emellett említették az elnevezés szokásos jellegét és azt, hogy bejegyzése veszélyeztetné azokat az elnevezéseket, kereskedelmi védjegyeket és termékeket, amelyek legalább öt évvel a rendelet 6. cikke (2) bekezdésében előírt közzétételt megelőzően már jogszerűen forgalomban voltak. A kifogásokban azt is felvetették, hogy a szóban forgó elnevezés bejegyzése ellentétes lenne az 510/2006/EK rendelet 3. cikkének (3) bekezdésében megállapított rendelkezésekkel.
(4)
A Bizottság 2011. május 23-i levelében felkérte Franciaországot és a bejegyzést kifogásoló feleket, hogy igyekezzenek megállapodásra jutni egymás között.
(5)
Mivel az előírt határidőig nem jött létre megegyezés, a Bizottságnak határozatot kell hoznia.
(6)
Azt az állítást illetően, hogy a „Gruyère” elnevezés nem felel meg az 510/2006/EK rendelet 2. cikkében megállapított rendelkezéseknek, helyénvaló megjegyezni, hogy a szóban forgó elnevezés az 510/2006/EK rendelet 2. cikkének (2) bekezdése szerinti hagyományos elnevezés, és ennélfogva be lehet jegyezni.
(7)
A bejegyzést kifogásoló felek számos olyan bizonyítékot bemutattak, amelyek alapján - véleményük szerint - megállapítható a szóban forgó elnevezés szokásos jellege. Ugyanakkor nyilvánvaló, hogy az a tény, hogy egy adott kifejezés bekerült az 1951-es stresai egyezmény B. mellékletébe, nem teszi ezt a kifejezést eleve szokásossá. A „Gruyère” elnevezésre vonatkozó vámtarifaszámok és más hasonló rendelkezések kifejezetten vámügyi kérdéseket rendeznek, és így egyáltalán nincs szerepük a szellemi tulajdonjog védelme vagy a fogyasztóvédelem terén. Továbbá tekintettel a területiség elvére, amely szerint a szokásos jelleget az uniós területtel összefüggésben kell vizsgálni, nem mérvadóak azok az adatok sem, amelyeket főként a „Gruyère” Európai Unión kívüli előállításával kapcsolatban nyújtottak be.
(8)
Azonos alakú elnevezések bejegyzése abban az esetben lehetséges, ha a később bejegyzett azonos alakú elnevezés a gyakorlatban megfelelően elkülönül a már bejegyzettől. Ezzel összefüggésben az Európai Unió és Svájc között létrejött, a földrajzi jelzésekről szóló megállapodáshoz (4) csatolt közös nyilatkozat értelmében egyeztetésre került sor Franciaországgal és Svájccal annak megállapítása céljából, hogy milyen további címkézési előírásokra van szükség a fogyasztók megtévesztésének elkerüléséhez.
(9)
A szóban forgó egyeztetések eredményeként a felek arra jutottak, hogy a címkén a „Gruyère” elnevezéssel azonos mezőben és az elnevezésével azonos méretű betűkkel a származási ország - ebben az esetben Franciaország - nevét is indokolt feltüntetni. Továbbá helyénvaló előírni, hogy a címkén tilos olyan zászlót, emblémát, jelet vagy más képi megjelenítést elhelyezni, amely megtévesztheti a fogyasztót elsősorban a termék jellemzőit, származását és eredetét illetően.
(10)
A fentiekre való figyelemmel indokolt a „Gruyère” elnevezést bejegyezni az oltalom alatt álló eredetmegjelölések és földrajzi jelzések nyilvántartásába.
(11)
A „Gruyère” elnevezés e rendelet szerinti, Franciaország tekintetében történő bejegyzése nem érinti az Európai Unió és Svájc között létrejött megállapodás 8. cikkének (3) bekezdésében foglalt ötéves átmeneti időszak megadását és időtartamát.
(12)
Az e rendeletben foglalt intézkedések összhangban vannak az oltalom alatt álló földrajzi jelzésekkel és az oltalom alatt álló eredetmegjelölésekkel foglalkozó állandó bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Az e rendelet mellékletében szereplő elnevezés bejegyzésre kerül.
2. cikk
Az e rendelet mellékletében szereplő elnevezést tartalmazó címkén az elnevezéssel azonos mezőben és az elnevezésével azonos méretű betűkkel fel kell tüntetni az adott származási ország nevét.
Tilos a címkén bármilyen olyan zászló, embléma, jel vagy más képi megjelenítés szerepeltetése, amely megtévesztheti a fogyasztót elsősorban a termék jellemzőit, származását és eredetét illetően.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. február 6-án.