ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 6. listopadu 2013
o opatřeních přijatých Německem ve prospěch společnosti HoKaWe Eberswalde GmbH SA.34721 (2012/C) (ex 2012/NN)
(oznámeno pod číslem C(2013) 7058)
(Pouze německé znění je závazné)
(Text s významem pro EHP)
(2014/206/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na Dohodu o Evropském hospodářském prostoru, a zejména na čl. 62 odst. 1 písm. a) této dohody,
po výzvě adresované zúčastněným stranám, aby se k věci vyjádřily v souladu s výše uvedenými ustanoveními (1), a s ohledem na jejich stanoviska,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
(1)
Dne 30. dubna 2012 byla Komisi doručena stížnost dřevozpracujícího podniku s provozovnou ve spolkové zemi Braniborsko, podle níž představuje rámcová dohoda mezi zemí Braniborsko a společností HoKaWe Eberswalde GmbH (dále jen ”HoKaWe”) s dobou trvání 15 let státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy o fungování Evropské unie (SFEU).
(2)
Dne 11. května 2012 předala Komise Německu stížnost v nedůvěrném znění a požádala o další informace. Dopisem ze dne 6. června 2012 zaujalo Německo ke stížnosti stanovisko a předalo požadované informace.
(3)
Dne 27. srpna 2012 postoupila Komise stěžovateli tuto odpověď v nedůvěrném znění a požádala o sdělení, zda si stěžovatel v této záležitosti přeje další postup. Stěžovatel sdělil dne 4. září 2012, že žádost zpět nevezme.
(4)
Komise dopisem ze dne 19. prosince 2013 Německo vyrozuměla o svém rozhodnutí zahájit ve vztahu k podpoře formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU.
(5)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (2). Komise vyzvala všechny zúčastněné strany, aby k opatření zaujaly stanovisko.
(6)
Německo dopisem ze dne 28. února 2013 zaujalo k rozhodnutí stanovisko. Komisi byla dále dne 30. dubna 2013 doručena stanoviska dvou zúčastněných stran a dne 3. května 2013 stanovisko stěžovatele.
(7)
Dne 17. května 2013 byla Německu předána tato stanoviska v nedůvěrném znění. Německo k tomu dne 11. června 2013 zaujalo stanovisko a toto stanovisko doplnilo dopisem ze dne 13. června 2013.
(8)
Dopisy ze dne 2. srpna 2013, 17. září 2013 a 23. září 2013 předala Komise Německu další žádosti o informace, jež Německo zodpovědělo dopisy ze dne 15. srpna 2013, 20. září 2013 a 1. října 2013.
2. POPIS OPATŘENÍ
2.1 Příjemce podpory
(9)
Společnost HoKaWe je společnost s ručením omezeným (GmbH), která provozuje elektrárnu na dřevní biomasu v Eberswalde (Braniborsko). Elektrárna byla postavena v roce 2005 a činnost zahájila v roce 2006. V červnu 2011 zahájil Amtsgericht (okresní soud) ve Frankfurtu nad Odrou vůči společnosti HoKaWe úpadkové řízení. Podnik však doposud svou ekonomickou činnost neukončil.
(10)
Okres Barnim měl zájem získat aktiva HoKaWe s cílem pokračovat v provozu; v květnu 2012 byla přijata smlouva o prodeji aktiv HoKaWe na shromáždění věřitelů a o prodeji byl pořízen notářský zápis. Protože Spolková země Braniborsko nesouhlasila s převodem rámcové dohody o dodávkách dřeva z braniborských zemských lesů (rámcová dohoda je předmětem tohoto rozhodnutí) na nového vlastníka, okres od kupní smlouvy odstoupil.
2.2 Popis opatření
(11)
V červnu 2005 uzavřely spolková země Braniborsko a HoKaWe rámcovou dohodu o dodávkách dřeva z braniborských zemských lesů. V této dohodě byly stanoveny dodací podmínky a dodávaná množství pro dodávky dřeva (3) společnosti HoKaWe na období 15 let (1. června 2006 až 1. června 2021). Přislíbeno bylo 150 000 kubických metrů dřeva ročně ze spádové oblasti (přepravní rádius maximálně 70 km) elektrárny v Eberswalde.
(12)
V dohodě byla na rok 2004 stanovena výchozí základní cena 15,50 EUR/m3. Ve znění dohody byla dále stanovena roční cenová přizpůsobení, jež měla být dohodnuta mezi stranami na základě vývoje cenového indexu pro průmyslové dřevo Spolkového statistického úřadu (4); změny ceny dřeva oproti základní ceně by měli nést z 50 % kupující a z 50 % prodávající (dále jen „doložka o cenovém přizpůsobení“).
(13)
Pro výpočet odpovídajícího cenového přizpůsobení obsahovala nicméně dohoda následující vzorec (dále jen „vzorec cenového přizpůsobení“ nebo „vzorec“):
(14)
Musí se tudíž rozlišovat mezi doložkou o cenovém přizpůsobení podle znění dohody a vzorcem cenového přizpůsobení.
(15)
Podle Německa vyjadřuje úmysl stran doložka o cenovém přizpůsobení. To je podpořeno interním záznamem braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování ze dne 1. října 2003 ke schůzce mezi zástupci spolkové země Braniborsko a zástupci HoKaWe, z něhož jasně vyplývá, že cenové přizpůsobení, o které strany usilovaly v průběhu jednání, odpovídá doložce o cenovém přizpůsobení. Dále je to podpořeno záznamem braniborského ministerstva pro hospodářství a evropské záležitosti ze dne 5. ledna 2011, v němž se doporučuje přizpůsobit resp. vykládat rámcovou dohodu tak, aby se dodržovalo její znění, což by reflektovalo opravdové úmysly stran.
(16)
Pokud jde o vzorec, ten byl chybný, jak potvrzuje Německo a jak je potvrzeno ve dvou odborných posudcích vypracovaných pro spolkovou zemi Braniborsko (5) v roce 2010, a nevedl k výsledku, který by odpovídal úmyslu stran vyjádřenému v doložce o cenovém přizpůsobení.
(17)
Po vstupu dohody v platnost byla cena přizpůsobována na základě vzorce. V rozporu s úmysly vyjádřenými ve znění dohody neodpovídala cenová přizpůsobení vypočítaná podle vzorce skutečnému vývoji cenového indexu průmyslového dřeva, ale ležela výrazně pod úrovní průměrné ceny za dřevo z braniborských zemských lesů. Kromě toho vzorec nevedl k rovnoměrnému rozložení rizika cenových výkyvů mezi spolkovou zemi a společnost HoKaWe, o které usilovaly obě strany.
(18)
Důvodem je, jak je vysvětleno v 16. bodě odůvodnění chybná povaha vzorce, který úmysly stran vyjádřené v doložce o cenovém přizpůsobení neodrážel matematicky přesně (6).
(19)
Z dopisu Německa ze dne 28. února 2013 nadto vyplývá, že ohledně parametrů pro výpočet cenového přizpůsobení podle vzorce strany během doby trvání dohody vícekrát uplatnily své volné uvážení (7). Německo informovalo Komisi, že důvody k tomu už ze spisů nelze vyčíst.
(20)
Oba posudky vypracované pro spolkovou zemi Braniborsko v roce 2010 (srov. 16. bod odůvodnění) poukazují u dohody na možnou relevantnost uplatnění předpisů o státní podpoře a doporučují, aby se dohoda přizpůsobila změnou vzorce. Po jednáních mezi společností HoKaWe a spolkovou zemí Braniborsko podepsaly tudíž strany dne 26. srpna 2011 pozměněné znění dohody, které vstoupilo v platnost dne 1. července 2011. Pozměněné znění odstranilo obtíže popsané ve 12. až 19. bodě odůvodnění, přičemž se stanovilo, že od 1. července 2011 se ceny mají přizpůsobovat v souladu s doložkou o cenovém přizpůsobení, tudíž podle původních úmyslů stran. Od uvedeného dne už proto vzorec nebyl součástí dohody, a tudíž se již nemohl používat.
(21)
Spolková země Braniborsko se dále rozhodla, že s budoucími investory, kteří přebírají aktiva HoKaWe, již v dohodě nebude pokračovat.
2.3 Důvody zahájení řízení
(22)
Dne 19. prosince 2012 rozhodla Komise, že zahájí formální vyšetřovací řízení podle čl. 108 odst. 2 SFEU (dále jen „rozhodnutí o zahájení řízení“).
(23)
Ve svém rozhodnutí Komise zastávala předběžný názor, že provádění rámcové dohody mezi Spolkovou zemí Braniborsko a HoKaWe obsahuje prvek státní podpory.
(24)
Komise vznesla otázku, zda by soukromý prodejce předem akceptoval na trhu takovou odměnu, jež vyplývá z použití popsaného vzorce cenového přizpůsobení.
(25)
Komise dále vážně zpochybnila dokonce i pro případ, že by si smluvní strany nebyly vědomy chybné povahy vzorce, že během výkonu dohody jednalo Německo v souladu s tržními podmínkami. Důvodem byl vývoj ceny dřeva prodaného v rámci dohody, neboť cena vypočítaná podle vzorce byla mnohem nižší než průměrná cena dřeva ve spolkové zemi Braniborsko. Obezřetný soukromý prodávající by v podobné situaci neprodleně využil všechny možnosti, aby metodu přizpůsobení ceny změnil. Německo však až do roku 2011 dále vycházelo z daného vzorce.
(26)
Tyto úvahy vedly Komisi k předběžnému závěru, že za období od vstupu dohody v platnost (1. června 2006) do její změny (30. června 2011) nelze vyloučit zvýhodnění společnosti HoKaWe a tudíž existenci státní podpory. Vzhledem k tomu, že právní základ slučitelnosti podpory není zřejmý a ani nebyl Německem uplatněn, Komise nadto pochybovala o tom, že dané opatření lze považovat za slučitelné s vnitřním trhem.
3. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN
(27)
V průběhu formálního vyšetřovacího řízení obdržela Komise připomínky od stěžovatele a dvě připomínky od jiných zúčastněných stran.
(28)
Stěžovatel předložil interní záznamy braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování z prosince 2003 a března 2004. Podle stěžovatele tyto záznamy ukazují, že již před uzavřením dohody existovaly obavy ohledně řady aspektů dohody: Tak bylo v záznamu z prosince 2003 ve vztahu k tehdejším dopadům dohody konstatováno, že dohoda by již za rok 2004 vedla k ceně, která by byla podstatně nižší než tehdejší úroveň ceny průmyslového dřeva. Podobně bylo v interním záznamu z března 2004 poukázáno na to, že metoda přizpůsobení ceny by vedla k nepřiměřeným cenovým ústupkům spolkové země Braniborsko; z toho důvodu bylo výslovně doporučeno, aby se dohoda přehodnotila resp. v některých bodech sjednala znovu.
(29)
Stěžovatel tvrdil, že žádný soukromý prodejce by za takové situace takovou dohodu neuzavřel a že soukromý prodejce by neprodleně přijal opatření, jakmile bylo zřejmé, že ceny byly nižší než tržní ceny, a nevyčkával by pět let. Stěžovatel dále v souvislosti s cenovým přizpůsobením uvedl, že dohodnuté ceny neodrážely skutečný vývoj na trhu se dřevem, ale vytvářely společnosti HoKaWe nepatřičnou výhodu. Výši podpory poskytované od roku 2006 do roku 2011 odhaduje stěžovatel na 7,3 milionu EUR (tento odhad je založen na průměrné ceně dřeva dohodnuté mezi stěžovatelem a ostatními dodavateli).
(30)
Komise mimoto obdržela připomínky od dvou dřevozpracujících závodů ve spolkové zemi Braniborsko. Podle těchto podniků se podstatná část dřeva z braniborských zemských lesů v důsledku dlouhodobé dohody vůbec nejprve nedostala na regionální trh se dřevem, což mělo vést k nepatřičnému narušení hospodářské soutěže a k existenčnímu ohrožení malých dřevozpracujících závodů ve spolkové zemi Braniborsko.
4. VYJÁDŘENÍ NĚMECKA
(31)
Německo trvalo na svém názoru, že rámcová dohoda byla v souladu s tržními podmínkami, a proto neobsahovala podporu.
(32)
Podle informací poskytnutých Německem neexistoval k datu podpisu dohody trh se dřevem určeným k výrobě energie (dále jen „palivové (energetické) dřevo“); proto se měly strany dohodnout, že cena, kterou měla uhradit společnost HoKaWe, by se měla orientovat podle ceny průmyslového dřeva, a cenová přizpůsobení by se měla orientovat podle cenového indexu pro průmyslové dřevo. Německo dále uvedlo, že znění dohody odráželo zamýšlenou metodu cenového přizpůsobení, avšak zároveň přiznalo, že výsledky dosažené vzorcem nebyly v souladu se zamýšleným rozdělením rizika cenových výkyvů mezi obě strany.
(33)
Německo tudíž argumentovalo, že výchozí základní cena a doložka o cenovém přizpůsobení, které byly stanoveny ve znění dohody, tj. cenová přizpůsobení na základě cenového indexu pro průmyslové dřevo v Německu a rovnoměrné rozložení rizika cenových výkyvů mezi stranami, je třeba v okamžiku podpisu dohody považovat za odpovídající tržním podmínkám.
(34)
Podle Německa zjistila správa braniborských zemských lesů až při reorganizaci v lednu 2009, že použití vzorce vedlo k tomu, že společnost HoKaWe platila nižší ceny než ostatní podniky. V důsledku toho zadaly příslušné braniborské orgány v roce 2010 u kanceláře RAUE LLP odborný posudek dohody a rovněž provedly interní právní analýzu dohody. Z obou odborných posudků vyplynula možná relevance uplatnění předpisů o státní podpoře na ustanovení dohody. Dále prý ministerstvo pro hospodářství a evropské záležitosti dospělo v záznamu ze dne 5. ledna 2011 k závěru, že doložka o cenovém přizpůsobení sice odpovídá tržním podmínkám, avšak cenové přizpůsobení podle vzorce představuje státní podporu; dohodu je prý tudíž třeba změnit tak, aby vzorec po změně odrážel skutečnou vůli stran. Spolková země Braniborsko tomuto doporučení v srpnu 2011 vyhověla.
(35)
Německo argumentuje tím, Spolková země Braniborsko jednala v souladu s tržními podmínkami tím, že dohoda byla v roce 2011 přizpůsobena; dřívější zásah prý nebyl možný, neboť bylo třeba dodržovat stávající smlouvy a dohodu bylo možno změnit pouze na základě vzájemné shody stran.
(36)
Německo se dále dovolává toho, že dohoda nepředstavuje státní podporu ani nenarušuje hospodářskou soutěž nebo obchod mezi členskými státy.
5. POSOUZENÍ OPATŘENÍ Z HLEDISKA USTANOVENÍ O PODPOŘE
5.1 Existence podpory
(37)
Podle čl. 107 odst. 1 SFEU „podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné s vnitřním trhem“.
(38)
Aby bylo možno zjistit, zda obchodní transakce mezi veřejným orgánem a ekonomickou jednotkou představuje podporu, je podle zavedené praxe Komise, jak je potvrzeno Soudním dvorem, třeba uplatnit zásadu investora v tržním hospodářství. Podle této zásady musí stát, když působí na trhu jako obchodní podnikatel, jednat jako soukromý hospodářský subjekt, jinak by mohlo docházet ke státní podpoře. Rozhodující pro existenci podpory je tedy, zda by se soukromý hospodářský subjekt v podobné situaci choval stejně, tj. zda by aktiva, zboží nebo služby prodal za stejnou cenu (zásada prodejce v rámci tržního hospodářství). Podle toho nejsou nehospodářské ohledy přípustné jako důvod pro schválení nižší ceny. Tuto zásadu opakovaně použila Komise a pokaždé ji potvrdil Soudní dvůr (8).
(39)
Proto v dané věci musí Komise vyjasnit, zda by soukromý prodejce byl ochoten uzavřít dohodu na srovnatelnou dobu trvání, se srovnatelnou výchozí základní cenou a srovnatelným mechanismem cenového přizpůsobení.
(40)
Jak je uvedeno v 11. a 12. bodě odůvodnění, rámcová dohoda stanovila na dobu 15 let, že ceny se mají každoročně přizpůsobovat v souladu s vývojem cenového indexu pro průmyslové dřevo a odpovídající změny oproti stanovené výchozí základní ceně 15,50 EUR/m3 ponesou rovným dílem stát a společnost HoKaWe. Dohoda nadto obsahovala vzorec pro výpočet tohoto cenového přizpůsobení.
Dlouhá doba trvání dohody
(41)
Stěžovatel uvádí, doba trvání dohody v délce 15 let neodpovídá běžné tržní praxi.
(42)
Komise však nemá žádné důkazy, které by opravňovaly k závěru, že tato doba trvání není v souladu s trhem. Patnáctiletá doba trvání se sice jeví poměrně dlouhou, avšak prodejce se přesto může zcela vázat na jednoho odběratele, pokud si takto jak je tomu v předmětné dohodě může být jist odbytem stejných objemů dřeva, které nadto minimálně zčásti nesplňovalo kvalitativní požadavky na průmyslové dřevo.
(43)
Z tohoto důvodu a s ohledem plánované rozložení rizika cenových výkyvů nelze vyloučit, že by soukromý prodejce uzavřel dohodu se srovnatelnou dobou trvání.
Sjednaná výchozí základní cena
(44)
Podobně ani k výchozí základní ceně 15,50 EUR/m3 nemá Komise žádné náznaky, že by tato cena nebyla v souladu s trhem.
(45)
Jak uvedlo Německo, v okamžiku podpisu dohody neexistovala zavedená tržní cena pro palivové (energetické) dřevo. Z tohoto důvodu použily strany dohody jako základ pro rámcovou dohodu dřevo průmyslové. Podle přehledu tržních cen průmyslového dřeva, který předložil stěžovatel, lze pro rok 2004 považovat za odpovídající tržním podmínkám ceny mezi 15,50 EUR/m3 a 17,50 EUR/m3 a pro rok 2005 ceny mezi 15,00 EUR/m3 a 17,00 EUR/m3. Rovněž vzhledem ke skutečnosti, že se jedná se o dlouhodobou dohodu, zůstala dohodnutá výchozí základní cena ve výši 15,50 EUR/m3 v rámci cen odpovídajících trhu s průmyslovým dřevem.
(46)
Záznam braniborského ministerstva pro zemědělství, ochranu životního prostředí a územní plánování ze dne 1. října 2003 dále ukazuje, že zástupci spolkové země Braniborsko během jednání navrhovali výchozí základní cenu ve výši 15,50 EUR/m3, naproti tomu společnost HoKaWe usilovala o cenu 15,00 EUR/m3. Strany se nakonec dohodly na vyšší ceně, tj. na 15,50 EUR/m3.
(47)
Výchozí základní cenu 15,50 EUR/m3 tudíž lze považovat za odpovídající tržním podmínkám. Jelikož neexistovala žádná tržní cena, které by se mohla použít pro účely srovnání, a kvalitativní požadavky na palivové (energetické) dřevo přinejmenším nejsou vyšší než na průmyslové dřevo, bylo ze strany spolkové země Braniborsko obhajitelné uzavřít dohodu, podle níž bude cena založena na ceně průmyslového dřeva (základní cena). Dohodnutá cena byla výsledkem jednání stran a ležela v rozmezí tržní ceny pro průmyslové dřevo ve spolkové zemi Braniborsko. Byla dohodnuta při znalosti kvality dřeva, které bylo k dispozici z braniborských zemských lesů (9), a odpovídá tedy ceně, kterou by soukromý prodávající považoval za přijatelnou u dodávek dřeva dané kvality.
Cenové přizpůsobení
(48)
Pokud jde o cenové přizpůsobení, je třeba, jak je vysvětleno ve 14. bodě odůvodnění, rozlišovat mezi doložkou o cenovém přizpůsobení a skutečně provedenými cenovými přizpůsobeními provedenými na základě vzorce.
(49)
Komise nemá žádné důkazy o tom, že by doložka o cenovém přizpůsobení nebyla v souladu s trhem. Podle výkladů k výchozí základní ceně ve 45. bodě odůvodnění neexistoval žádný index pro vývoj cen palivového (energetického) dřeva. Bylo tedy obhajitelné, že se nejenom použila cena průmyslového dřeva jakožto základ pro výchozí základní cenu, nýbrž dohodla se také cenová přizpůsobení sledující cenový index pro průmyslové dřevo.
(50)
Ve znění dohody bylo navíc stanoveno rozložení rizika cenových výkyvů rovným dílem na obě strany. Protože v době podpisu této dohody nebyl cenový vývoj jednoznačně předvídatelný, došlo v důsledku tohoto mechanismu k tomu, že obě strany sdílely jak riziko, tak i (potenciální) zisky, což mohlo mít rovněž příznivý dopad na spolkovou zemi Braniborsko. S ohledem na tuto nejistotu by s takovou doložkou mohl souhlasit i soukromý prodávající. Tuto doložku je tudíž třeba považovat za doložku, která je v souladu s trhem.
(51)
Z toho plyne, že doložka o cenovém přizpůsobení, která stanovila vývoj ceny souběžně s cenovým indexem pro průmyslové dřevo a rozložení rizika cenových výkyvů rovným dílem na obě strany, byla v souladu s trhem a obezřetný soukromý prodávající by býval takovou dohodu uzavřel.
(52)
Jak již bylo uvedeno, prováděla se skutečná cenová přizpůsobení na základě vzorce. Z následující souhrnné tabulky vyplývá, že ceny vyplývající z uplatňování vzorce byly zřetelně nižší než ceny, které by bývaly vyplynuly z použití doložky o cenovém přizpůsobení:
(v EUR/m3)
Cena skutečně zaplacená (na základě použití vzorce)
Cena vyplývající z doložky o cenové m přizpůsobení (10)
Průměrná cena u dřeva všeho druhu ve spolkové zemi Braniborsko
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
neuvedeno
(53)
Tabulka také ukazuje, že ceny vypočtené podle vzorce nejen byly podstatně nižší než ceny, které by byly vyplývaly z použití doložky o cenovém přizpůsobení, ale také podstatně nižší než průměrné ceny ve spolkové zemi Braniborsko.
(54)
Tyto dopady vzorce byly nadto předvídatelné již před podpisem dohody. Tato skutečnost je obzvláště významná, neboť k vyjasnění toho, zda by soukromý prodávající na trhu býval jednal stejně nebo podobně jako spolková země Braniborsko, je třeba vyhodnocení dohody provedené předem (11).
(55)
Jak je uvedeno v 16. a 18. bodě odůvodnění, byl vzorec chybné povahy a neodrážel úmysly stran vyjádřené v doložce o cenovém přizpůsobení. Tyto úmysly se, jak také potvrdil odborný posudek kanceláře RAUE LLP, bývaly daly matematicky vyjádřit následujícím vzorcem:
(56)
Namísto indexun však strany odečetly pevnou částku. Odečtení pevné částky může být sice za určitých okolností opodstatněné, ale mělo by alespoň ve výsledku vést k dohodnuté výchozí základní ceně za rok, ve kterém se dohoda uzavírá. V daném případě si ale strany zvolily odečet tak, že z něj již za rok podpisu dohody vyplynula cena, která byla zřetelně nižší než dohodnutá, tržním podmínkám odpovídající výchozí základní cena 15,50 EUR/m3.
(57)
V důsledku toho se v době podpisu dohody dalo objektivně předpokládat, že vzorec je chybné povahy a nevede k cenám dohodnutým v doložce o cenovém přizpůsobení.
(58)
V takové situaci by býval soukromý prodávající použil jiný vzorec nebo by se alespoň zasazoval za změnu vzorce, zvlášť když strany ve znění dohody stanovily, že k cenovým přizpůsobením musí docházet podle indexu průmyslového dřeva a že riziko cenových výkyvů ponesou rovným dílem stát a společnost HoKaWe (jak je vyjádřeno v doložce o cenovém přizpůsobení).
(59)
Je třeba poznamenat, že vývoj cen v rámci dohody nevyplynul zcela automaticky z matematického výpočtu stanoveného předem podle vzorce. Jak je uvedeno v 19. bodě odůvodnění, vyplývá z informací poskytnutých během formálního vyšetřovacího řízení Německem, že během doby trvání dohody byl vzorec několikrát přizpůsoben (12).
(60)
Jak jasně vyplývá z přehledu v 52. bodě odůvodnění, tyto předvídatelné negativní dopady vzorce skutečně nastaly, neboť cena zaplacená společností HoKaWe byla zřetelně nižší než cena, která by byla vyplývala z doložky o cenovém přizpůsobení. Cena byla nadto zřetelně nižší než průměrná cena za dřevo z braniborských zemských lesů, tj. než cena, za kterou spolková země Braniborsko prodávala dřevo jiným podnikům (13).
(61)
Z toho vyplývá, že státu bylo známo, že použití vzorce nevedlo k zamýšlenému vývoji cen na základě indexu průmyslového dřeva s odpovídajícím rozložením rizika cenových výkyvů na obě strany, a že tato skutečnost byla akceptována.
Závěr
(62)
Je tudíž přípustný závěr, že doložka o cenovém přizpůsobení by sice pro spolkovou zemi Braniborsko vedla k cenám nižším, než byla cena průměrná, ale tyto ceny by byly přesto v souladu s trhem. Byly založeny na obhajitelných úvahách a jednáních mezi zúčastněnými stranami, takže nelze vyloučit, že i soukromý hospodářský subjekt by uzavřel dohodu za stejných či srovnatelných podmínek.
(63)
Cenová přizpůsobení, která strany skutečně prováděly na základě vzorce, naproti tomu neodrážela takové podmínky odpovídající trhu a vedla k cenám, které byly zřetelně nižší než ceny, které by vyplývaly z použití doložky o cenovém přizpůsobení (a ve zvýšené míře byly zřetelně nižší než průměrná cena pro dřevo ve spolkové zemi Braniborsko).
(64)
Zatímco vývoj ceny na základě doložky o cenovém přizpůsobení odpovídá rozumnému podnikatelskému rozhodnutí a odráží spravedlivé rozložení rizika cenových výkyvů mezi stranami, byly ceny vyplývající z uplatňování vzorce zřetelně nižší a neodrážely nadto takovéto rozložení rizika. Na rozdíl od věci SA. 19045 (údajná státní podpora Bavorska (Bayerische Staatsforstverwaltung) ve formě dlouhodobých smluv o dodávkách dřeva s podnikem Klausner) (14), kde Komise považovala za prosté podpory ceny pod tržním průměrem, neboť na trhu byly nadbytečné kapacity a svobodný stát Bavorsko usiloval o získání dlouhodobého pravidelného velkoodběratele, nejsou v dané věci ceny nižší než ceny, jež by bývaly vyplývaly z doložky o cenovém přizpůsobení, opodstatněné skutkovým stavem. Doložka o cenovém přizpůsobení dohodnutá stranami zohledňovala dlouhodobou povahu dohody a kvalitu dřeva, které se prodávalo, a vedla již k cenám nižší, než byla průměrná cena ve spolkové zemi Braniborsko. Nic nenasvědčuje tomu, že soukromý hospodářský subjekt by býval souhlasil s cenami ještě nižšími.
(65)
To je potvrzeno rovněž podáním Německa, z něhož vyplývá, že doložka o cenovém přizpůsobení odrážela skutečné úmysly stran. Poté, co dva právní posudky z roku 2010 uvedené v 16. bodu odůvodnění poukázaly na relevantnost uplatnění předpisů o státní podpoře na dohodu v důsledku používání vzorce, sjednala spolková země Braniborsko roku 2011 změnu dohody, kterou byl chybný vzorec zrušen. Spolková země Braniborsko sjednala tudíž změnu této dohody bez vzorce, aby se prosadily skutečné úmysly stran a aby se ukončily obavy z relevantnosti uplatnění předpisů o státní podpoře.
(66)
Z toho vyplývá, že provádění dohody, zejména cenová přizpůsobení pomocí vzorce, by soukromý prodávající býval neakceptoval a není v souladu s trhem.
(67)
Německo argumentovalo tím, že braniborská vláda se až v průběhu reorganizace lesní správy v roce 2009 poprvé dozvěděla, že ceny, které společnost HoKaWe skutečně platila, neodpovídaly zamýšlenému vývoji cen podle doložky o cenovém přizpůsobení, nýbrž byly zřetelně nižší než ceny, za které dostávaly dodávky dřeva jiné podniky; spolková země Braniborsko tudíž jednala v souladu s tržními podmínkami, když zadala oba znalecké posudky uvedené v 16. bodě odůvodnění a potom sjednala dohodu znovu, což vedlo v roce 2011 ke změně dohody.
(68)
Tyto argumenty však při prošetření neobstály. Za prvé, jak je vysvětleno v 54. až 57. bodě odůvodnění, byly dopady vzorce předvídatelné již v okamžiku podpisu dohody. Za druhé by soukromý prodávající na trhu, který usiluje o provádění dohodnutého řešení ve formě doložky o cenovém přizpůsobení a v souladu s tím pečlivě sleduje cenová přizpůsobení, požadoval nové sjednání ceny neprodleně. Jak je vysvětleno v 65. bodě odůvodnění, potvrzuje úspěšné nové sjednání dohody ze strany spolkové země Braniborsko spíše to, že vzorec skutečné úmysly stran (jak jsou zachyceny v doložce o cenovém přizpůsobení) neodrážel. Ukazuje nadto, že se společnost HoKaWe nemohla vzepřít zrušení vzorce.
(69)
Z toho vyplývá, že pro společnost HoKaWe byla od okamžiku uzavření dohody (1. června 2006) a do její změny (30. června 2011) vytvářena hospodářská výhoda.
(70)
Rovněž veškerá ostatní kritéria existence podpory podle čl. 107 odst. 1 SFEU jsou splněna. Výhoda byla selektivní, neboť dohoda výslovně zvýhodňovala určitý podnik. Výhoda byla poskytnuta orgány členského státu, totiž spolkovou zemí Braniborsko. Průměrné množství dřeva, které bylo podle dohody prodáno společnosti HoKaWe, bylo značné; dodávání dřeva za příznivých podmínek vylepšovalo tržní postavení příjemce ve srovnání s jeho konkurenty a narušovalo tak hospodářskou soutěž. Na trhu s dřevem jsou podniky v hospodářské soutěži s podniky z jiných členských států. Dohoda o dodávkách se sice vztahovala pouze na dřevo z lesů v okruhu 70 km od Eberswalde, avšak Eberswalde se nachází velmi blízko hranice s Polskem (30 km). V důsledku toho je podporou dotčen i obchod mezi členskými státy. Proto lze dojít k závěru, že provádění dohody, jež vedlo k tomu, že zaplacené ceny vycházely ze vzorce, představovalo státní podporu.
(71)
Uvedenou změnu dohody, která vstoupila v platnost dne 1. července 2011, je třeba považovat za ukončení opatření podpory. Podle změny muselo od 1. července 2011 docházet k cenovým přizpůsobením podle doložky o cenovém přizpůsobení, čímž se potvrdily a správně provedly původní záměry stran. Dohoda je ve změněné podobě v souladu s trhem, takže Komise dospěla k závěru, že společnosti HoKaWe po 30. červnu 2011 už platbami v rámci dohody nebyla poskytována hospodářská výhoda.
5.2 Slučitelnost s vnitřním trhem
(72)
Právní základ pro slučitelnost podpory není zřejmý, ani se jej Německo nedovolávalo. Výhoda pro společnost HoKaWe, která vyplývá z provádění dohody v období od června 2006 do června 2011, tedy představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
5.3 Výpočet prvku podpory
(73)
Jak je uvedeno ve 43. až 51. bodě odůvodnění, lze doložku o cenovém přizpůsobení považovat za odpovídající tržním podmínkám. Proto podle názoru Komise sestává prvek podpory z rozdílu mezi cenou, která by bývala musela být zaplacena podle doložky o cenovém přizpůsobení, a cenou, která byla na základě vzorce skutečně zaplacena (15).
a)
Skutečně zaplacená cena
(v EUR/m3) (16)
b)
Cena podle doložky o cenovém přizpůsobení
(v EUR/m3)
c)
Rozdíl mezi a) a b) (16)
d)
Skutečně dodaný objem dřeva
(v m3)
e)
Prvek podpory: c) × d)
(v EUR) (16)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
Celkem
2 406 415
(74)
Výše podpory, která byla poskytnuta společnosti HoKaWe, tudíž činí 2 406 415 EUR.
6. NAVRÁCENÍ PODPORY
(75)
Podle SFEU a ustálené judikatury Soudního dvora má Komise, pokud zjistila, že je určitá podpora neslučitelná s vnitřním trhem, pravomoc rozhodnout, že dotčený členský stát musí tuto podporu zrušit nebo změnit (17). Soudní dvůr rovněž opakovaně rozhodl, že povinnost státu zrušit podporu, kterou Komise prohlásila za neslučitelnou s vnitřním trhem, slouží k obnovení dřívějšího stavu (18). V tomto směru Soudní dvůr rozhodl, že cíle bude dosaženo, jakmile příjemce podpory vrátí poskytnutou částku považovanou za protiprávní podporu a zřekne se tak výhody, které se těšil oproti svým konkurentům, a jakmile se obnoví situace panující před vyplacením podpory (19).
(76)
Podle judikatury je v čl. 14 odst. 1 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 (20) obsaženo toto: „Je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil […].“
(77)
Jelikož dotčené opatření v rozporu s článkem 108 SFEU nebylo oznámeno Komisi, a představuje tudíž protiprávní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem, musí být k obnovení situace na trhu před poskytnutím této podpory tato podpora navrácena. Navrácení podpory by se tudíž mělo vztahovat na období, ve kterém příjemci výhody dosahoval, tj. na období mezi okamžikem, kdy byla příjemci podpora poskytnuta, a jejího skutečného navrácení; částky, které mají být navráceny, zahrnují úroky až do data skutečného navrácení.
7. ZÁVĚR
(78)
Provádění rámcové dohody mezi spolkovou zemí Braniborsko a společností HoKaWe od jejího podpisu (1. června 2006) do její změny (30. června 2011) zahrnovalo státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem. Tuto podporu včetně úroků z ní je třeba od společnosti HoKaWe získat zpět.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Státní podpora ve výši 2 406 415 EUR, kterou protiprávně poskytlo Německo porušením čl. 108 odst. 3 SFEU společnosti HoKaWe Eberswalde GmbH, není slučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Německo zajistí, aby příjemce vrátil podporu uvedenou v článku 1.
2. Částka, která má být vrácena, je úročena od data, kdy byla podpora dána příjemci k dispozici, až do dne jejího skutečného vrácení.
3. Úroky se vypočítají jako složený úrok v souladu s kapitolou V nařízení Komise (ES) č. 794/2004 (21) a nařízením Komise (ES) č. 271/2008 (22), kterým se mění nařízení (ES) č. 794/2004.
Článek 3
1. Navrácení podpory uvedené v článku 1 se zajistí okamžitě a účinně.
2. Německo zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Německo Komisi následující informace:
a)
celkovou částku (jistinu a úroky), kterou má příjemce vrátit;
b)
podrobný popis již přijatých nebo plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí;
c)
dokumenty prokazující, že příjemci byli vyzváni k navrácení podpory.
2. Německo informuje Komisi o průběhu vnitrostátních opatření přijatých k provádění tohoto rozhodnutí, dokud není podpora uvedená v článku 1 zcela navrácena. Na žádost Komise Německo neprodleně poskytne informace o opatřeních již přijatých, resp. plánovaných k provedení tohoto rozhodnutí. Německo dále předloží podrobné údaje o částkách podpory a o úrocích, které příjemce dosud uhradil.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Spolkové republice Německo.
V Bruselu dne 6. listopadu 2013.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2013. november 6.)
A Németország által a HoKaWe Eberswalde GmbH javára hozott SA.34721 (2012/C) (korábbi 2012/NN) számú intézkedésről
(az értesítés a C(2013) 7058. számú dokumentummal történt)
(Csak a német nyelvű szöveg hiteles)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2014/206/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Gazdasági Térségről szóló megállapodásra és különösen annak 62. cikke (1) bekezdésének a) pontjára,
miután az érintetteket az említett rendelkezéseknek (1) megfelelően felkérte észrevételeik megtételére, és tekintettel ezen észrevételekre,
mivel:
1. ELJÁRÁS
(1)
2012. április 30-án a Bizottsághoz panasz érkezett egy Brandenburg tartományban telephellyel rendelkező fafeldolgozó vállalkozástól, amely szerint a Brandenburg tartomány és a HoKaWe Eberswalde GmbH (a továbbiakban: HoKaWe) között 15 éves időtartamra megkötött keretmegállapodás állami támogatásnak minősül az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdésének értelmében.
(2)
2012. május 11-én a Bizottság elküldte Németországnak a panasz betekinthető változatát és további tájékoztatást kért. 2012. június 6-án kelt válaszában Németország állást foglalt a panasszal kapcsolatban és megadta a kért tájékoztatást.
(3)
2012. augusztus 27-én a Bizottság továbbította a panaszos számára Németország válaszának betekinthető változatát, és kérte a panaszos arra vonatkozó válaszát, hogy továbbra is követni kívánja-e az ügyet. A panaszos 2012. szeptember 4-én közölte, hogy nem vonja vissza panaszát.
(4)
2013. december 19-én kelt levelében a Bizottság tájékoztatta Németországot határozatáról, amely szerint a támogatás vonatkozásában a Bizottság megindítja az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdése szerinti hivatalos eljárást.
(5)
A Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozatát az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétették. (2) A Bizottság az érdekelt feleket észrevételeik benyújtására szólította fel.
(6)
Németország 2013. február 28-án kelt levelében közölte a határozatra vonatkozó állásfoglalását. Ezt követően 2013. április 30-án további két érintett fél állásfoglalása, majd 2013. május 3-án a panasztevő állásfoglalása érkezett be a Bizottsághoz.
(7)
Ezek betekinthető változatát 2013. május 17-én továbbították Németország számára. Németország 2013. június 11-én állást foglalt a fentiekkel kapcsolatban, majd ezt az állásfoglalást 2013. június 13-án kelt levelével kiegészítette.
(8)
2013. augusztus 2-án, 2013. szeptember 17-én és 2013. szeptember 23-án kelt leveleiben a Bizottság további tájékoztatást kért Németországtól, amelyekre Németország 2013. augusztus 15-én, 2013. szeptember 20-án és 2013. október 1-jén kelt leveleiben válaszolt.
2. AZ INTÉZKEDÉSEK ISMERTETÉSE
2.1. A kedvezményezett vállalkozás
(9)
A HoKaWe korlátolt felelősségű társaság (GmbH), amely Eberswaldéban (Brandenburg tartomány) fatüzelésű biomassza-erőművet üzemeltet. Az erőmű, amelyet 2005-ben hoztak létre, 2006-ban kezdte meg az üzemelést. 2011 júniusában az Amtsgericht Frankfurt (Oder) (első fokú bíróság) fizetésképtelenségi eljárást indított a HoKaWe ellen, a vállalkozás azonban mindezidáig nem szüntette meg gazdasági tevékenységét.
(10)
Barnim járás érdekelt volt az üzleti tevékenység folytatásában, és így a HoKaWe eszközeinek megszerzésében; 2012 májusában a hitelezői gyűlés elfogadta a HoKaWe eszközeinek elidegenítéséről szóló szerződést, és az eladást közjegyzői okiratba foglalták. Mivel Brandenburg tartomány nem járult hozzá a brandenburgi erdőből induló faszállítmányokról szóló keretmegállapodásnak (amely ezen határozat tárgyát képezi) az új tulajdonosra való átruházásához, a járás visszalépett az adásvételi szerződéstől.
2.2. Az intézkedés leírása
(11)
2005 júniusában Brandenburg tartomány és a HoKaWe keretmegállapodást kötöttek a brandenburgi erdőből származó fa szállításáról. A megállapodásban a HoKaWe számára szállítandó fa mennyiségét és a szállítási feltételeket (3) 15 éves időtartamra határozták meg (2006. június 1-től2021. június 1-ig). A megállapodás értelmében évente 150 000 űrköbméter (Um3) fa szállítására kerül sor az Eberswalde-i erőmű közvetlen (max. 70 km-es) körzetéből.
(12)
A megállapodás 15,50 EUR/űrköbméter alapárat határozott meg a 2004. év tekintetében. A megállapodásban emellett rögzítették az ár évente történő kiigazítását, amelynek mértékét a felek állapítják meg a Szövetségi Statisztikai Hivatal ipari fára vonatkozó árindexének alakulása alapján (4); a fa árának az alapárhoz viszonyított különbségét 50 %-ban a vevő, 50 %-ban pedig az eladó viseli (a továbbiakban: árkiigazítási záradék).
(13)
A megfelelő árkiigazítás kiszámításának céljára a megállapodás emellett a következő képletet tartalmazza (a továbbiakban: árkiigazítási képlet vagy képlet):
(14)
Következésképpen különbséget kell tenni a megállapodás szövege szerinti árkiigazítási záradék, illetőleg az árkiigazítási képlet között.
(15)
Németország véleménye szerint a felek szándékait az árkiigazítási záradék tükrözi. Ezt támasztja alá a brandenburgi Mezőgazdasági, Környezetvédelmi és Területfejlesztési Minisztérium 2003. október 1-jén, Brandenburg tartomány és a HoKaWe képviselőinek találkozója alkalmából kiadott belső feljegyzése is, amelyből egyértelműen kiderül, hogy a felek által a tárgyalások során célként kitűzött árkiigazítás megfelel az árkiigazítási záradéknak. Németország véleményét megerősíti továbbá Brandenburg gazdasági és európai ügyekkel foglalkozó minisztériumának 2011. január 5-én kelt feljegyzése is, amely javasolja a keretmegállapodás olyan módon történő módosítását, illetőleg értelmezését, hogy annak megfogalmazása egyértelmű legyen és a felek valódi szándékát tükrözze.
(16)
A megállapodásban meghatározott képlet hibás volt, ahogyan ezt a Németország által, illetve a Brandenburg tartomány számára 2010-ben készített két szakvélemény (5) is megállapítja, és az alkalmazásával elért eredmény nem felelt meg a feleknek az árkiigazítási záradékkal elérni kívánt szándékainak.
(17)
A megállapodás hatálybalépését követően az ár a képlet szerint került kiigazításra. A megállapodás szövegével kifejezésre juttatott szándékokkal ellentétben, a képlet szerint kiszámított árkorrekciók nem feleltek meg az ipari fára vonatkozó árindex tényleges alakulásának, hanem jelentősen a brandenburgi erdőből származó fa átlagára alatti árat eredményeztek. Ezen túlmenően a képlet alkalmazása nem eredményezte az áringadozás kockázatának a felek szándékai szerinti, egyenlő arányban történő megosztását a tartomány és a HoKaWe között.
(18)
Ennek oka a (16) preambulumbekezdésben említettek értelmében a képlet hibás voltában keresendő, mert így a képlet matematikailag nem adta vissza pontosan a feleknek az árkiigazítási záradékban meghatározott szándékait (6).
(19)
Emellett Németország 2013. február 28-én kelt leveléből kiderül, hogy a felek az árkorrekció képlet alapján történő kiszámításának paraméterei kapcsán többször is gyakorolták mérlegelési jogkörüket a megállapodás időtartama alatt (7). Németország közölte a Bizottsággal, hogy ennek okai az aktákból már nem kideríthetők.
(20)
A Brandenburg tartomány számára 2010-ben készített két szakvélemény (vö. a (16) preambulumbekezdéssel) utal arra, hogy a megállapodásnak jelentősége lehet az állami támogatásokra vonatkozó jog szempontjából, és javasolja a megállapodásnak a képlet módosítása révén történő kiigazítását. A HoKaWe és Brandenburg tartomány közötti tárgyalásokat követően a felek 2011. augusztus 26-án aláírták a megállapodás módosított változatát, amely 2011. július 1-jén lépett hatályba. A módosított változat megszüntette a (12)-(19) preambulumbekezdésekben ismertetett problémákat, mivel meghatározta, hogy az árak kiigazítását 2011. július 1-jét követően az árkiigazítási záradéknak és így a felek eredeti szándékainak megfelelően kell végrehajtani. Tehát az említett dátumtól kezdődően a képlet már nem képezte a megállapodás részét, és így nem lehetett alkalmazni sem.
(21)
Brandenburg tartomány továbbá úgy határozott, hogy nem tartja fent a megállapodást a HoKaWe vagyonát átvevő jövőbeni új befektetőkkel.
2.3. Az eljárás megindításának okai
(22)
2012. december 19-én a Bizottság úgy határozott, hogy az EUMSZ 108. cikke (2) bekezdése szerinti hivatalos vizsgálati eljárást indít (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló határozat).
(23)
Az említett határozatban a Bizottság azt az előzetes álláspontot képviselte, hogy a Brandenburg tartomány és a HoKaWe által kötött keretmegállapodás végrehajtása támogatási elemet tartalmaz.
(24)
A Bizottság feltette a kérdést, hogy egy magáneladó a piacon hozzájárult-e volna előzetesen egy olyan kompenzációhoz, mint amilyet az ismertetett árkiigazítási képlet eredményezett.
(25)
Ezenfelül, a Bizottság még abban az esetben is komolyan kétségbe vonta, hogy Németország a megállapodás végrehajtása során a piaci szabályoknak megfelelő módon járt el, ha a felek nem voltak tisztában a képlet hibás voltával. A Bizottság kételyére a megállapodás keretében eladott fa árának alakulása adott okot, ugyanis a képlet alapján kiszámított ár jóval alacsonyabb volt, mint a Brandenburg tartományban átlagosnak tekinthető faár. Egy körültekintő magáneladó hasonló helyzetben haladéktalanul megragadott volna minden lehetőséget az árkiigazítási módszer módosítására. Németország ezzel szemben 2011-ig kitartott a képlet alkalmazása mellett.
(26)
Ezen megfontolások alapján Németország végül arra az előzetes következtetésre jutott, hogy a megállapodás hatálybalépése (2006. június 1.) és módosítása (2011. június 30.) közötti időszak tekintetében nem zárható ki a HoKaWe előnyben részesítése, és ennek következtében az állami támogatás megléte. Mivel a támogatás összeegyeztethetőségének jogalapja nem nyilvánvaló, és azt Németország nem jelentette be, a Bizottságnak továbbra is kétségei voltak azzal kapcsolatban, hogy az intézkedés összeegyeztethető-e a belső piac szabályaival.
3. AZ ÉRDEKELT FELEK ÉSZREVÉTELEI
(27)
A hivatalos vizsgálati eljárás során a Bizottság egy szakvéleményt kapott a panaszos részéről, két szakvéleményt pedig más érintett felektől.
(28)
A panaszos továbbította a brandenburgi Mezőgazdasági, Környezetvédelmi és Területfejlesztési Minisztérium 2003. decemberi és 2004. márciusi belső feljegyzéseit. A panaszos állítása szerint az említett feljegyzésekből kiderül, hogy már a megállapodás megkötését megelőzően is aggályok merültek fel a megállapodás több vonatkozásával kapcsolatosan: Így a 2003. decemberi, a megállapodás akkor feltételezhető hatásaival kapcsolatos feljegyzésben megállapításra került, hogy a megállapodás már a 2004-es év tekintetében is olyan árat eredményezhet, amely jelentősen elmarad az iparifa árának akkori szintjétől. Ehhez hasonlóan, a 2004. márciusi belső feljegyzésben utalás történik arra, hogy az árkiigazítási módszer aránytalan árengedményekhez vezetne Brandenburg részéről; ezért kifejezetten javasolták a megállapodás átgondolását, illetőleg néhány pont tekintetében való újratárgyalását.
(29)
A panaszos azzal érvelt, hogy egy magáneladó sem kötötte volna meg ilyen feltételek mellett a megállapodást, továbbá, hogy egy magáneladó haladéktalanul, és nem csak öt évvel azt követően intézkedett volna, hogy világossá vált, az árak a piaci árnál alacsonyabbak. A panaszos az árkiigazításokkal kapcsolatban megjegyezte továbbá, hogy a megállapodásban szereplő árak nem tükrözték a fapiacon megfigyelhető tényleges tendenciákat, ehelyett jogtalan előnyhöz juttatták a HoKaWe-t. A 2006-2011 között nyújtott támogatás összegét a panasztevő 7,3 millió EUR-ra becsüli (ezt a becslést vették alapul a panaszos és a többi szállító által megállapított átlagos faár kiszámításakor).
(30)
A Bizottság emellett két, Brandenburg tartományban működő fafeldolgozó üzemtől kapott állásfoglalást. Az említett üzemek szerint a brandenburgi erdőből származó fa jelentős részét a hosszú távú megállapodásnak megfelelően egyáltalán nem hozták forgalomba a regionális fapiacon, ami a verseny indokolatlan torzulásához vezetett, továbbá veszélybe sodorta a kisebb brandenburgi fafeldolgozó üzemek működését.
4. NÉMETORSZÁG ÁLLÁSFOGLALÁSA
(31)
Németország továbbra is kitartott azon véleménye mellett, hogy a keretmegállapodás megfelelt a piaci szabályoknak, következésképpen nem tartalmazott támogatást.
(32)
A Németországtól kapott tájékoztatás szerint a megállapodás aláírásának időpontjában még nem volt működő piaca az energiafának, így a felek abban állapodtak meg, hogy a HoKaWe által fizetendő ár kiszámításakor az iparifa árát, az árkiigazítások meghatározása során pedig az iparifa árindexének alakulását veszik alapul. Németország továbbá kifejtette, hogy a megállapodás szövege tükrözte a tervezett árkiigazítási módszert, ugyanakkor elismerte, hogy a képlettel elérni kívánt eredmények nem álltak összhangban azzal a szándékkal, hogy az áringadozás kockázatát a felek közösen viseljék.
(33)
Ezért Németország úgy érvelt, hogy az alapár és a megállapodás szövegében rögzített árkiigazítási képlet, vagyis a németországi ipari fára vonatkozó árindex alapján történő árkiigazítás, valamint az áringadozás kockázatának a felek általi, egyenlő arányban történő viselése a megállapodás aláírásának időpontjában megfelelt a piaci szabályoknak.
(34)
Németország szerint a Brandenburgi Erdészeti Igazgatóságnak csupán a 2009 januári újraszervezés során tűnt fel, hogy a képlet alkalmazásának eredményeként a HoKaWe más vállalkozásoknál alacsonyabb árakat fizetett. Ezt követően az illetékes brandenburgi hatóságok 2010-ben megbízták a RAUE LLP tanácsadó irodát azzal, hogy készítsen szakvéleményt a megállapodásról, továbbá végezze el a megállapodás belső jogi vizsgálatát. Mindkét szakvélemény feltárta, hogy a megállapodásnak jelentősége lehet az állami támogatásokra vonatkozó jog szempontjából. Ezenfelül, Brandenburg gazdasági és európai ügyekkel foglalkozó minisztériuma 2011. január 5-én kelt feljegyzésében arra a következtetésre jutott, hogy az árkiigazítási záradék megfelel a piaci szabályoknak, a képlet alapján történő árkiigazítás ezzel szemben állami támogatásnak minősül; ezért a megállapodást úgy kell módosítani, hogy a javított képlet tükrözze a felek tényleges szándékát. Brandenburg tartomány 2011 augusztusában követte ezt az ajánlást.
(35)
Németország azzal érvel, hogy Brandenburg tartomány a piaci szabályoknak megfelelő módon járt el, hiszen a megállapodás 2011-ben módosításra került; korábbi beavatkozásra nem volt mód, mivel be kellett tartani meglévő szerződéseket, a megállapodást pedig csak egyhangúlag tudták volna módosítani a felek.
(36)
Németország továbbá arra hivatkozik, hogy a megállapodás nem jelent állami támogatást és nem torzítja a versenyt, valamint nem befolyásolja károsan a tagállamok közötti kereskedelmet sem.
5. AZ INTÉZKEDÉS ÉRTÉKELÉSE
5.1. A támogatás megléte
(37)
Az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
(38)
Annak vizsgálata során, hogy egy állami szerv és egy gazdasági egység közötti kereskedelmi ügylet támogatásnak minősül-e, a Bizottság bevett, és a Bíróság által is megerősített gyakorlata szerint a piacgazdasági befektető elvét kell alkalmazni. Ezen alapelv alapján az államnak olyan esetekben, amikor kereskedelmi vállalkozásként vesz részt a piacon, magánszektorbeli szereplőként kell eljárnia, ellenkező esetben feltételezhető az állami támogatás megléte. A támogatás meglétének megítélése szempontjából ezért döntő, hogy egy magánszektorbeli gazdasági szereplő hasonló helyzetben ugyanígy járt volna el, azaz az eszközöket, árukat vagy szolgáltatásokat ugyanazért az árért értékesítette volna-e (a piacgazdasági eladó elve). Ennek alapján a nem gazdasági jellegű szempontok elfogadhatatlanok az alacsonyabb ár elfogadása melletti magyarázatként. Ezt az elvet a Bizottság többször alkalmazta, amit a Bíróság minden alkalommal megerősített. (8)
(39)
Ezért a Bizottságnak ebben az ügyben tisztáznia kell, hogy egy magáneladó kész lett volna-e megkötni egy hasonló időtartamú, hasonló alapárat tartalmazó és hasonló árkiigazítási mechanizmust alkalmazó megállapodást.
(40)
A (11) és (12) preambulumbekezdésben ismertetettek alapján a 15 éves időtartamra tervezett keretmegállapodás keretében az árakat évente, az ipari fára vonatkozó árindex alakulásával összhangban igazították volna ki, és az 15,50 EUR/űrköbméter összegben meghatározott alapárhoz viszonyított megfelelő különbséget az állam és a HoKaWe egyenlő arányban viselte volna. Ezen túlmenően a megállapodás tartalmazott egy képletet, amely ennek az árkiigazításnak a kiszámítására szolgált.
A megállapodás hosszú időtartama
(41)
A panaszos véleménye szerint a megállapodás 15 éves időtartama nem volt megszokott a piacon.
(42)
A Bizottság előtt azonban nem ismert olyan hivatkozás, amely igazolná azt a következtetést, hogy az említett időtartam nem felelt volna meg a piaci szabályoknak. A megállapodás 15 éves időtartama viszonylag hosszúnak tűnik, ugyanakkor egy eladó természetesen elkötelezheti magát egy meghatározott átvevő mellett, amennyiben így - hasonlóan a szóban forgó megállapodásban rögzítettekhez - biztos lehet benne, hogy állandó mennyiségű, ráadásul az ipari fára vonatkozó minőségi követelményeknek részben nem megfelelő fát értékesíthet.
(43)
Ezért, valamint tekintettel az áringadozási kockázat tervezett megosztására, nem kizárható, hogy egy magánbefektető hasonló időtartamra szóló megállapodást kötött volna.
A megállapodásban szereplő alapár
(44)
Ehhez hasonlóan, a Bizottság a 15,50 EUR/űrköbméter alapárral kapcsolatban sem rendelkezik olyan információkkal, amelyek alapján megállapítható lenne, hogy ez az ár nem felelt meg a piaci szabályoknak.
(45)
Németország közlése értelmében a megállapodás aláírásának idején nem volt az energiafának bevett piaci ára. A szerződő felek ezért az ipari fa árát vették alapul a keretmegállapodás kidolgozásakor. A panaszos által benyújtott, az ipari fa piaci árára vonatkozó egyik összefoglalóból kiderül, hogy a 2004-es év tekintetében a 15,50-17,50 EUR/űrköbméter, a 2005. év tekintetében pedig a 15,00-17,00 EUR/űrköbméter ár felelt volna meg a piaci szabályoknak. Tekintettel továbbá arra a tényre, hogy ebben az esetben egy hosszú távú megállapodásról volt szó, a megállapodásban szereplő 15,50 EUR/űrköbméter alapár továbbra is a piaci szabályoknak megfelelő árnak minősült.
(46)
A brandenburgi Mezőgazdasági, Környezetvédelmi és Területfejlesztési Minisztérium 2003. október 1-jei feljegyzéséből kiderül továbbá, hogy Brandenburg képviselői a tárgyalások során a 15,50 EUR/űrköbméter alapárat javasolták, ezzel szemben a HoKaWe a 15,00 EUR/űrköbméter árat javasolta. A felek végül a magasabb, vagyis a 15,50 EUR/űrköbméter árban állapodtak meg.
(47)
A 15,50 EUR/űrköbméter alapár eszerint megfelel a piaci szabályoknak. Mivel nem volt olyan piaci ár, amelyet figyelembe lehetett volna venni az összehasonlítás során, és az energiafával szemben támasztott minőségi követelmények legalábbis nem magasabbak, mint az ipari fával szemben támasztottak, Brandenburg tartomány számára elfogadható volt egy olyan megállapodás megkötése, amely az ár tekintetében az ipari fa árát veszi alapul (alapár). A megállapodás szerinti ár a felek közötti tárgyalások eredményeként jött létre, és a brandenburgi ipari faárak piaciár-tartományán belül helyezkedett el. Az ár a brandenburgi erdőben rendelkezésre álló fa minőségének ismeretében került megállapításra (9), így megfelel annak az árnak, amit egy magáneladó a szállítandó fa minőségének ellenértékeként elfogadhatónak tartott volna.
Árkiigazítás
(48)
Az árkiigazítás vonatkozásában - a (14) preambulumbekezdésben ismertetettek szerint - különbséget kell tenni az árkiigazítási záradék és a képlet alapján ténylegesen végrehajtott árkiigazítások között.
(49)
A Bizottság előtt nem ismert olyan hivatkozás, melynek értelmében az árkiigazítási záradék nem felelt meg a piaci szabályoknak. A (45) preambulumbekezdés alapárra vonatkozó megállapításai alapján nem állt rendelkezésre az energiafa árának változását követő index. Ezért elfogadható volt, hogy amellett, hogy az alapár meghatározásához figyelembe vették az ipari fa árát, a megállapodásban rögzítettek olyan árkorrekciókat is, amelyek párhuzamosan követik az ipari fára vonatkozó árindexet.
(50)
Továbbá a megállapodás szövege alapján az volt a felek szándéka, hogy egyenlő arányban megosztják egymás között az áringadozási kockázatot. Mivel az árváltozás a megállapodás aláírásának idején nem volt egyértelműen előrelátható, e mechanizmus alkalmazása azt jelentette, hogy a két fél mind a kockázatot, mind pedig a (lehetséges) nyereséget is megosztja egymás között, amely adott esetben Brandenburg tartomány számára is előnyös helyzetet biztosíthatott volna. Az árak alakulását érintő bizonytalanság miatt adott esetben egy magáneladó is hozzájárulhatott volna az említett záradékhoz. Ez a záradék tehát a piaci szabályoknak megfelelőnek tekintendő.
(51)
Ebből következik, hogy az árkiigazítási záradék, melynek célja az árnak az ipari fára vonatkozó árindexszel párhuzamosan történő módosítása, valamint az áringadozási kockázatnak a felek közötti, egyenlő arányban történő megosztása volt, megfelelt a piaci szabályoknak, továbbá egy körültekintő magáneladó is megkötött volna egy hasonló megállapodást.
(52)
A tényleges árkiigazításra azonban - ahogyan az már korábban elhangzott - a képlet alapján került sor. A következő táblázatos áttekintésből kiderül, hogy a képlet alkalmazásával kapott árak jelentősen alacsonyabbak voltak annál, mint amit az árkiigazítási záradék alkalmazása eredményezett volna:
(EUR/űrköbméter)
Ténylegesen fizetett ár (a képlet alkalmazása alapján)
Az árkiigazítási záradék alkalmazásával kapott ár (10)
Átlagos faár Brandenburg tartományban, tekintet nélkül a fa fajtájára
2006
13,00
15,42
17,72
2007
13,21
15,95
21,02
2008
16,55
20,96
22,76
2009
16,42
20,76
19,20
2010
16,14
20,03
24,50
2011
15,79
19,33
nincs adat
(53)
A táblázatból kiderül továbbá, hogy a képlet alapján kiszámított árak nemcsak jelentősen alacsonyabbak voltak, mint azok az árak, amelyeket az árkiigazítási záradék alkalmazása eredményezett volna, hanem lényegesen alacsonyabbak voltak a Brandenburg tartományra jellemző átlagáraknál is.
(54)
Ráadásul már a megállapodás aláírását megelőzően is előre látható volt, hogy a képlet alkalmazása ilyen hatásokat eredményez majd. Ez a tény különlegesen fontos, mivel a kérdés tisztázásához, hogy egy magánpiaci eladó ugyanúgy vagy hasonló módon járt volna el, mint Brandenburg tartomány, a megállapodás előzetes értékelésére van szükség. (11)
(55)
A (16) és (18) preambulumbekezdés szerint a képlet hibás volt és nem tükrözte a feleknek az árkiigazítási záradékban meghatározott szándékait. Ezeket a szándékokat - ahogyan ezt a RAUE LLP tanácsadó iroda szakvéleménye is megerősítette, az alábbi képlettel lehetett volna matematikailag ábrázolni:
(56)
Az Indexn helyett a szerződő felek azonban egy rögzített összeget vontak le. A rögzített összeg levonása ugyan megindokolható bizonyos körülmények között, de a képletnek ebben az esetben legalább abban az évben a megállapodás szerinti alapárat kellett volna eredményeznie, amelyben a megállapodást megkötötték. Ebben az esetben a felek azonban olyan levonást alkalmaztak, amely már az aláírás évében olyan árat eredményezett, amely jóval alacsonyabb volt a megállapodás szerinti, illetőleg a piaci szabályoknak megfelelőnek tekinthető 15,50 EUR/űrköbméter árnál.
(57)
Így már a megállapodás aláírásának időpontjában előrelátható volt, hogy a képlet hibás, és nem vezet az árkiigazítási záradékban rögzített árakhoz.
(58)
Egy ilyen helyzetben egy magáneladó vagy más képletet alkalmazott volna, vagy legalábbis megpróbálta volna elérni, hogy módosítsák a képletet, figyelemmel főleg arra, hogy a felek a megállapodás szövegében meghatározták, hogy az árkiigazításokat az ipari fára vonatkozó indexszel összhangban kell végrehajtani, az áringadozás kockázatát pedig az államnak és a HoKaWe-nek egyenlő arányban kell viselnie (ahogyan ezt az árkiigazítási záradékban meghatározták).
(59)
Utalás történt rá, hogy a megállapodás hatálya alá tartozó árváltozások nem adódtak teljesen automatikusan egy előzetesen a képlet segítségével meghatározott matematikai számításból. A (19) preambulumbekezdés értelmében a Németország által a hivatalos vizsgálati eljárás során rendelkezésre bocsátott információkból sokkal inkább az derül ki, hogy a képletet a megállapodás időtartama alatt többször is módosították (12).
(60)
Az (52) preambulumbekezdésben szereplő áttekintésből egyértelműen kiderül, hogy ténylegesen megmutatkoztak a képlet említett, előrelátható negatív hatásai, mert a HoKaWe által megfizetett ár jelentősen alacsonyabb volt, mint az az ár, amely az árkiigazítási záradékból adódott volna. Emellett az ár sokkal alacsonyabb volt a brandenburgi erdőből származó fa átlagos áránál is, azaz annál az árnál, amelyért Brandenburg tartomány a fát más üzemek számára értékesítette (13).
(61)
Ebből következik, hogy a tartomány számára ismert volt, hogy a képlet alkalmazása nem vezet majd az ipari fára vonatkozó index alapján történő, tervezett árváltozáshoz és az áringadozási kockázat felek közötti, megfelelő megosztásához, de ezt a tényt a tartomány elfogadta.
Következtetés
(62)
Mindezek alapján levonható a következtetés, hogy az árkiigazítási záradék Brandenburg tartomány számára ugyan az átlagárnál alacsonyabb, ugyanakkor a piaci szabályoknak megfelelő árakhoz vezetett volna. Ezek az árak a részt vevő felek vállalható megfontolásain és tárgyalásain alapultak, így nem kizárható, hogy egy magánszektorbeli szereplő egyező vagy hasonló feltételek mellett megállapodást kötött volna.
(63)
A felek által a képlet alapján ténylegesen végrehajtott árkiigazítások ezzel szemben nem feleltek meg a fenti, piaci szabályokkal összeegyeztethető feltételeknek, és olyan árakat eredményeztek, amelyek jelentősen alacsonyabbak voltak, mint azok az árak, amelyeket az árkiigazítási záradék alkalmazása eredményezett volna (és sokkal alacsonyabbak voltak, mint a fa átlagára Brandenburg tartományban).
(64)
Míg az árkiigazítási záradék alapján végrehajtott ármódosítás ésszerű vállalkozói döntésnek tekinthető, valamint magában foglalja az áringadozás kockázatának a felek között való igazságos megosztását, a képlet alkalmazásából eredő árak ennél az árnál jelentősen alacsonyabbak voltak, ráadásul nem jártak együtt a kockázatok említett megosztásával. Eltérően az SA.19045 sz. ügytől (Bajorország által esetlegesen nyújtott támogatás (Bajor Tartományi Erdészeti Igazgatóság) a Klausner vállalkozással kötött hosszú távú faszállítási szerződések formájában) (14), amellyel kapcsolatban a Bizottság a piaci átlagárnál alacsonyabb árakat támogatástól mentesnek tekintette, mivel a piacot túlkínálat jellemezte, és Bajorország egy hosszú távú, rendszeres nagybani felvásárló bevonására törekedett, ebben az ügyben nem lehet megindokolni, hogy az árak alacsonyabbak azoknál az áraknál, amelyeket az árkiigazítási záradék alkalmazása eredményezett volna. A felek egyeztetésének eredményeképp létrejött árkiigazítási záradék tekintetbe vette a megállapodás hosszú távú jellegét, valamint az értékesítendő fa minőségét, és már így is a Brandenburg tartományi átlagárnál alacsonyabb árakat eredményezett. Semmi nem utal arra, hogy egy magánszektorbeli szereplő számára elfogadható lett volna egy ennél alacsonyabb ár.
(65)
Ezt igazolják a Németország által előadottak is, miszerint az árkiigazítási záradék tükrözte a felek valódi szándékait. Miután a (16) preambulumbekezdésben szereplő két 2010. évi szakvélemény utalt arra, hogy a megállapodásnak a képlet alkalmazása miatt jelentősége lehet az állami támogatásokra vonatkozó jog szempontjából, Brandenburg tartománynak 2011-ben sikerült elérnie a megállapodás módosítását, melynek eredményeképp törölték a hibás képletet. A Brandenburg tartomány által folytatott tárgyalások eredményeképp a módosított megállapodás már nem tartalmazta a képletet, és így megfelelt a felek valódi szándékának, továbbá megszűntek a támogatásokkal kapcsolatos jogi aggályok.
(66)
Ebből következik, hogy a megállapodás végrehajtása (különösen a képlet alapján végrehajtott árkiigazítások) nem lett volna elfogadható egy magáneladó számára, és nem felelt meg a piaci szabályoknak.
(67)
Németország előadta, hogy a brandenburgi kormány először az Erdészeti Igazgatóság 2009. évi újjászervezése során értesült arról, hogy a HoKaWe által ténylegesen megfizetett árak nem feleltek meg az árkiigazítási záradékkal elérni kívánt árváltozásnak, hanem jóval alacsonyabbak voltak, mint azok az árak, amelyeken más üzemek a fát beszerezték; Brandenburg tartomány az erről való értesülést követően a piaci szabályoknak megfelelő módon járt el: megbízást adott a (16) preambulumbekezdésben említett két szakvélemény elkészítésére és újratárgyalta a megállapodást, ami a megállapodás 2011-es módosításához vezetett.
(68)
Ezek az érvek nem bizonyultak helytállónak a vizsgálat során. Először is, mint ahogyan az az (54)-(57) preambulumbekezdésekből kiderül, a képlet alkalmazásának következményei már a megállapodás aláírásának időpontjában is előreláthatók voltak. Másodszor egy magánszektorbeli eladó, akinek célja a megállapodásban szereplő árkiigazítási záradék alkalmazása, következésképp az árváltozásokat pontosan nyomon követi, haladéktalanul követelte volna az árak újratárgyalását. A (65) preambulumbekezdés alapján a megállapodásnak a Brandenburg tartomány általi sikeres újratárgyalása sokkal inkább azt bizonyítja, hogy a képlet nem tükrözte a felek valódi szándékait (az árkiigazítási záradéknak megfelelően). Az újratárgyalás továbbá azt is mutatja, hogy a HoKaWe nem zárkózhatott el az elől, hogy a képletet kivegyék a megállapodásból.
(69)
Ebből következik, hogy a HoKaWe a megállapodás hatálybalépése (2006 június 1.) és módosítása (2011 június 30.) közötti időszakban gazdasági előnyben részesült.
(70)
Más feltételek is teljesültek, amelyek az EUMSZ 107. cikkének (1) bekezdése szerint a támogatás meglétét bizonyítják. Az előnyt célzottan biztosították, mivel a megállapodás kizárólag egy bizonyos vállalkozásnak kedvezett. Az előnyt egy tagállam, ezen belül Brandenburg tartomány hatóságai biztosították. A megállapodás feltételeinek megfelelően a HoKaWe részére értékesített átlagos famennyiség jelentős volt; az előnyös feltételek mellett szállított fa javította az átvevő piaci helyzetét versenytársaihoz képest, és ezért versenytorzuláshoz vezetett. A fapiacon a különböző tagállamok vállalkozásai versenyben állnak egymással. A szállítási megállapodás csak az Eberswalde 70 kilométeres körzetében található erdőkből szállított fára vonatkozott, ugyanakkor Eberswalde a lengyel határ közvetlen közelében található (30 km). Ezért a támogatás a tagállamok közötti versenyt is hátrányosan befolyásolja. Így arra a következtetésre lehet jutni, hogy a megállapodás végrehajtása, amely ahhoz vezetett, hogy a megfizetett árak a képleten alapultak, állami támogatást jelent.
(71)
A megállapodás említett módosítása, amely 2011. július 1-jén lépett hatályba, a támogatási intézkedés lezárásának tekinthető. A módosítás következtében az árváltozásokat 2011. július 1-jét követően az árkiigazítási képlet alapján kellett végrehajtani annak érdekében, hogy a felek eredeti szándékát megerősítsék és pontosan végrehajtsák. A megállapodás módosított formája megfelel a piaci szabályoknak, így a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a HoKaWe 2011. június 30-át követően már nem részesült gazdasági előnyben a megállapodás keretében eszközölt kifizetések révén.
5.2. Összeegyeztethetőség
(72)
A támogatás összeegyeztethetősége nem nyilvánvaló, továbbá Németország által sem bizonyított. Ezért a HoKaWe számára a megállapodás végrehajtásából 2006 júniusa és 2011 júniusa között eredő előny a belső piaccal nem összeegyeztethető támogatást jelent.
5.3. A támogatástartalom kiszámítása
(73)
A (49)-(51) preambulumbekezdéseknek megfelelően az árkiigazítási záradék a piaccal összeegyeztethetőnek tekinthető. Ezért a támogatástartalom a Bizottság értelmezése szerint az az összeg, amely az árkiigazítási záradék alkalmazásával fizetendő ár és a képlet alapján ténylegesen megfizetett ár közötti különbségből adódik (15).
a)
a ténylegesen kifizetett ár
(EUR/űrköbméter) (16)
b)
Az árkiigazítási záradék szerinti ár
(EUR/űrköbméter)
c)
a) és b) közötti különbség
d)
Ténylegesen szállított famennyiség
(űrköbméterben)
e)
Támogatástartalom: c) × d)
(EUR-ban) (16)
2006
13,00
15,42
2,42
13 115,73
31 794
2007
13,21
15,95
2,74
142 792,67
391 452
2008
16,55
20,96
4,41
137 683,00
607 291
2009
16,42
20,76
4,34
141 273,68
613 128
2010
16,14
20,03
3,89
139 045,38
540 699
2011
15,79
19,33
3,54
62 680,29
222 051
Összesen
2 406 415
(74)
A HoKaWe számára biztosított támogatás összege következésképp 2 406 415 EUR.
6. VISSZAFIZETTETÉS
(75)
Ha a Bizottság megállapítja, hogy valamely támogatás a belső piaccal nem összeegyeztethető, akkor az EUMSZ és a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata szerint a Bizottság jogosult dönteni arról, hogy az érintett tagállamnak meg kell-e szüntetnie a támogatást vagy módosítania kell azt (17). Szintén a Bíróság állandó ítélkezési gyakorlata azt mutatja, hogy a Bizottság határozata által a belső piaccal összeegyeztethetetlennek tekintett támogatások esetében a támogatás eltörlése vonatkozásában az államra kirótt kötelezettség célja a korábbi helyzet visszaállítása. (18) Ezzel összefüggésben a Bíróság azt is megállapította, hogy ezt a célkitűzést teljesítettnek kell tekinteni, ha a kedvezményezett visszafizette a jogellenes támogatással nyújtott összegeket, ezáltal elveszítve azt az előnyt, amelyet a piacon versenytársaival szemben élvezett, és a támogatás nyújtása előtti helyzet helyreáll (19).
(76)
Összhangban az ítélkezési gyakorlattal a 659/1999/EK tanácsi rendelet (20) 14. cikkének (1) bekezdésében a következő szerepel: „Amennyiben a jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől történő visszavételére […].”
(77)
Mivel az EUMSZ 108. cikkét megsértő mostani intézkedés nem került bejelentésre a Bizottságnál, következésképpen jogellenes és a belső piaccal nem összeegyeztethető támogatásnak minősül, a támogatás engedélyezését megelőző piaci helyzet helyreállítása érdekében vissza kell fizettetni. A visszafizettetés ezért arra az időszakra vonatkozik, amikor a kedvezményezett előnyben részesült, azaz arra az időtartamra, amely a támogatásnak a kedvezményezett részére történő rendelkezésre bocsátásával veszi kezdetét és a támogatás tényleges visszafizetésével fejeződik be; a visszafizettetendő összegek tartalmazzák a tényleges visszafizetés időpontjáig esedékes kamatokat is.
7. KÖVETKEZTETÉS
(78)
A Brandenburg tartomány és a HoKaWe között létrejött keretszerződés végrehajtása a megállapodás aláírásától kezdve (2006. június 1.) annak módosításáig (2011. június 30.) a belső piaccal nem összeegyeztethető állami támogatást tartalmazott. Ezért a támogatást a visszafizettetendő összegre vonatkozó kamatokkal együtt vissza kell fizettetni.
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Németország által a HoKaWe Eberswalde GmbH számára az EUMSZ 108. cikke (3) bekezdése megsértésével jogellenesen fizetett 2 406 415 EUR állami támogatás nem összeegyeztethető a belső piaccal.
2. cikk
(1) Németország visszafizetteti a kedvezményezettel az 1. cikkben említett támogatást.
(2) A visszafizettetendő támogatási összeg tartalmazza a támogatás rendelkezésre bocsátásától a tényleges visszafizetés időpontjáig esedékes kamatokat.
(3) A kamatokat a 794/2004/EK bizottsági rendelet (21) V. fejezetével és a 794/2004/EK rendelet módosítására vonatkozó 271/2008/EK bizottsági rendelettel (22) összhangban, kamatos kamattal kell kiszámítani.
3. cikk
(1) Az 1. cikkben említett támogatást azonnal és ténylegesen vissza kell fizettetni.
(2) Németország biztosítja, hogy e határozatnak a közlésétől számított négy hónapon belül eleget tesz.
4. cikk
(1) E határozat közlésétől számított két hónapon belül Németország megküldi a Bizottságnak a következőket:
a)
a kedvezményezett által visszafizetendő teljes összeg (a támogatás összege és a kamatok);
b)
az e határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott illetve tervezett intézkedések részletes bemutatása;
c)
az azt bizonyító dokumentumok, hogy a kedvezményezetteket felszólították a támogatás visszafizetésére.
(2) Németország folyamatosan tájékoztatja a Bizottságot a jelen határozat végrehajtása érdekében hozott intézkedésekről a 1. cikkben említett támogatás teljes visszafizettetéséig. A Bizottság kérésére Németország azonnal benyújtja a Bizottság részére az e határozat végrehajtása érdekében már meghozott és tervezett intézkedésekre vonatkozó információkat. Továbbá Németország részletes adatokat szolgáltat azokról a támogatási összegekről és kamatokról, amelyeket a kedvezményezett már visszafizetett.
5. cikk
E határozat címzettje a Német Szövetségi Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, 2013. november 6-án.