NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 481/2014
ze dne 4. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013, pokud jde o zvláštní pravidla způsobilosti výdajů pro programy spolupráce
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1299/2013 ze dne 17. prosince 2013 o zvláštních ustanoveních týkajících se podpory z Evropského fondu pro regionální rozvoj pro cíl Evropská územní spolupráce (1), a zejména na čl. 18 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle čl. 18 odst. 1 nařízení (EU) č. 1299/2013 je nezbytné stanovit zvláštní pravidla týkající se způsobilosti výdajů pro programy spolupráce, pokud jde o náklady na zaměstnance, kancelářské a administrativní výdaje, náklady na cestování a ubytování, náklady na externí odborné poradenství a na služby a výdaje na vybavení (dále jen „kategorie výdajů“).
(2)
S cílem umožnit pružné uplatnění pravidel způsobilosti na programy spolupráce by mělo být členským státům účastnícím se daného programu spolupráce umožněno rozhodnout, že se daná kategorie výdajů nevztahuje na konkrétní prioritní osu daného programu spolupráce.
(3)
Je třeba upřesnit, jak se zvláštní pravidla týkající se způsobilosti výdajů pro programy spolupráce stanovená tímto nařízením slučují s obecným právním rámcem pro pravidla způsobilosti platným pro všechny evropské strukturální a investiční fondy a stanoveným v článcích 65 až 71 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (2).
(4)
Pro každou kategorii výdajů by měl být stanoven seznam různých položek výdajů.
(5)
Mělo by být vyjasněno jako obecné pravidlo, že dary jsou nezpůsobilé. Nicméně distribuce malých položek souvisejících s propagací, komunikací, reklamou nebo informováním by měly být způsobilé.
(6)
Měly by být určeny jednotlivé položky nákladů na zaměstnance a pravidla pro výpočet, účtování a úhradu nákladů na zaměstnance obecně, a zejména pro přiřazení zaměstnanců na částečný úvazek a dohody na hodinovém základě.
(7)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky kancelářských a administrativních výdajů spolu s pravidly pro výpočet, účtování a úhradu těchto nákladových prvků buď jako nákladů přímých, nebo nepřímých, zejména pokud jsou kombinovány s paušálními sazbami podle nařízení (EU) č. 1303/2013.
(8)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky nákladů na cestování a ubytování spolu s pravidly pro výpočet, účtování a úhradu bez ohledu na to, zda tyto výdaje vzniknou příjemci nebo přímo jeho zaměstnancům. Vyjasněny by měly být rovněž podmínky, za kterých by se náklady na cestování a ubytování měly účtovat, jsou-li vynaloženy mimo unijní část programové oblasti podle článku 20 nařízení (EU) č. 1299/2013.
(9)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky nákladů na externí odborné poradenství a na služby.
(10)
Uvedeny by měly být jednotlivé prvky výdajů na vybavení spolu s pravidly pro způsobilost použitého vybavení.
(11)
S cílem umožnit co nejrychlejší použití opatření stanovených tímto nařízením by toto nařízení mělo vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Aniž jsou dotčena pravidla způsobilosti stanovená články 65 až 71 nařízení (EU) č. 1303/2013 nebo na jejich základě, toto nařízení stanoví zvláštní pravidla způsobilosti výdajů pro programy spolupráce, pokud jde o tyto kategorie výdajů:
a)
náklady na zaměstnance;
b)
kancelářské a administrativní výdaje;
c)
náklady na cestování a ubytování;
d)
náklady na externí odborné poradenství a služby a
e)
výdaje na vybavení.
2. Zúčastněné členské státy se v rámci monitorovacího výboru programu spolupráce mohou dohodnout, že výdaje spadající do jedné nebo více kategorií uvedených v odstavci 1 nejsou způsobilé v rámci jedné nebo více prioritních os.
Článek 2
Obecná ustanovení
1. Veškeré výdaje způsobilé podle tohoto nařízení vynaložené příjemcem nebo z jeho pověření se vztahují na náklady spojené se zahájením nebo se zahájením a prováděním operace nebo části operace.
2. Způsobilé nejsou tyto náklady:
a)
pokuty, finanční sankce a výdaje na právní spory a soudní spory;
b)
náklady na dary, s výjimkou těch, jejichž hodnota nepřesahuje 50 EUR za dar, pokud souvisejí s propagací, komunikací, publicitou nebo informováním;
c)
náklady související s kolísáním směnných kurzů.
Článek 3
Náklady na zaměstnance
1. Výdaje na náklady na zaměstnance se skládají z hrubých mzdových nákladů na zaměstnance zaměstnávané příjemcem jedním z těchto způsobů:
a)
na plný úvazek;
b)
na částečný úvazek s pevně stanoveným procentním podílem odpracované doby za měsíc;
c)
na částečný úvazek s pružným počtem odpracovaných hodin za měsíc, nebo
d)
na hodinovém základě.
2. Výdaje na náklady na zaměstnance jsou omezeny na:
a)
vyplácení platů souvisejících s činnostmi, které by subjekt nevykonával, kdyby příslušná operace nebyla prováděna, stanovenými v pracovní smlouvě/dohodě, rozhodnutí o jmenování (dále jen „doklad o zaměstnání“) nebo zákonem a souvisejícími s odpovědností uvedenou v popisu pracovní náplně příslušného zaměstnance;
b)
jakékoli další náklady přímo spojené s vyplácením platů, vzniklé a vynaložené zaměstnavatelem, jako jsou daně z mezd a příspěvky na sociální zabezpečení, včetně důchodů, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 883/2004 (3), pokud:
i)
jsou stanoveny v dokladu o zaměstnání nebo zákonem,
ii)
jsou v souladu s právními předpisy, na které odkazuje doklad o zaměstnání, a s obvyklými postupy v zemi a/nebo organizaci, kde příslušný zaměstnanec skutečně pracuje, a
iii)
nemohou být zaměstnavateli nahrazeny.
Pokud jde o písmeno a), na platby fyzickým osobám pracujícím pro příjemce na základě jiné smlouvy než pracovní smlouvy/dohody lze pohlížet jako na vyplácení platu a takovou smlouvu lze považovat za doklad o zaměstnání.
3. Náklady na zaměstnance lze uhradit buď:
i)
na základě skutečných nákladů (prokázaných dokladem o zaměstnání a výplatními páskami), nebo
ii)
na základě zjednodušeného vykazování nákladů podle čl. 67 odst. 1 písm. b) až d) nařízení (EU) č. 1303/2013, nebo
iii)
paušálně v souladu s článkem 19 nařízení (EU) č. 1299/2013.
4. Náklady na zaměstnance vztahující se k jednotlivcům, kteří pracují na dané operaci na částečný úvazek, se vypočítají buď jako:
a)
pevně stanovený procentní podíl hrubých mzdových nákladů v souladu s pevně stanoveným procentním podílem doby odpracované na operaci, bez povinnosti zavést zvláštní systém zaznamenávání pracovní doby, nebo
b)
pružný podíl hrubých mzdových nákladů v souladu s počtem hodin odpracovaných na operaci a měnících se každý měsíc, a to na základě systému zaznamenávání pracovní doby, který pokrývá 100 % pracovní doby zaměstnance.
5. U přiřazení na částečný úvazek podle odst. 4 písm. a) zaměstnavatel vydá pro každého zaměstnance doklad uvádějící procentní podíl pracovní doby, který se má odpracovat na operaci.
6. U přiřazení na částečný úvazek podle odst. 4 písm. b) se úhrada nákladů na zaměstnance vypočítá na základě hodinové sazby, která se stanoví buď:
i)
podílem měsíčních hrubých mzdových nákladů a měsíční pracovní doby stanovené v dokladu o zaměstnání a vyjádřené v hodinách, nebo
ii)
podílem posledních doložených ročních hrubých mzdových nákladů a 1 720 hodin v souladu s čl. 68 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Hodinová sazba se vynásobí počtem hodin skutečně odpracovaných na operaci.
7. Pokud jde o náklady na zaměstnance vztahující se na jednotlivce, kteří podle dokladu o zaměstnání pracují na hodinovém základě, tyto náklady jsou způsobilé, když se počet hodin skutečně odpracovaných na operaci vynásobí hodinovou sazbou dohodnutou v dokladu o zaměstnání, a to na základě systému zaznamenávání pracovní doby.
Článek 4
Kancelářské a administrativní výdaje
Kancelářské a administrativní výdaje jsou omezeny na tyto prvky:
a)
nájem kancelářských prostorů;
b)
pojištění a daně související s budovami, v nichž se nacházejí zaměstnanci, a s vybavením kanceláře (např. pojištění proti požáru, krádeži);
c)
veřejné služby (např. elektřina, topení, voda);
d)
kancelářské potřeby;
e)
všeobecné účetnictví zajišťované uvnitř organizace, která je příjemcem;
f)
archivy;
g)
údržba, úklid a opravy;
h)
bezpečnost;
i)
systémy informačních technologií;
j)
komunikace (např. telefon, fax, internet, poštovní služby, vizitky);
k)
bankovní poplatky za otevření a správu účtu nebo účtů, jestliže provádění operace vyžaduje otevření zvláštního účtu;
l)
poplatky za nadnárodní finanční transakce.
Článek 5
Náklady na cestování a ubytování
1. Výdaje na náklady na cestování a ubytování jsou omezeny na tyto prvky:
a)
náklady na cestování (např. jízdenky, cestovní pojištění a pojištění motorových vozidel, palivo, počet ujetých kilometrů, dálniční poplatky a parkovací poplatky);
b)
náklady na jídlo;
c)
náklady na ubytování;
d)
náklady na víza;
e)
denní příspěvky.
2. Žádné prvky uvedené v odst. 1 písm. a) až d), na něž se vztahuje denní příspěvek, nesmí být hrazeny nad rámec denního příspěvku.
3. Výdaje na cestování a ubytování externích odborníků a poskytovatelů služeb spadají do nákladů na externí odborné poradenství a služby uvedených v článku 6.
4. Přímá platba výdajů podle tohoto článku prostřednictvím zaměstnance příjemce musí být doložena dokladem prokazujícím, že příjemce uhradil výdaje zaměstnanci.
5. U operací, které se týkají technické pomoci nebo propagačních činností a budování kapacit, jsou výdaje vzniklé mimo unijní část programové oblasti způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 3 nařízení (EU) č. 1299/2013.
6. Řídící orgán může uznat náklady na ubytování a jídlo poskytnuté v zařízeních nacházejících se mimo unijní část programové oblasti za způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 1299/2013. To platí také pro místní náklady na cestování v místě události nebo akce mimo unijní část programové oblasti.
7. U zaměstnanců příjemců nacházejících se mimo unijní část programové oblasti může řídící orgán uznat náklady uvedené v odstavci 1, včetně nákladů na cestování do a z místa události nebo akce uvnitř unijní části programové oblasti nebo mimo ni, za způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 2 nařízení (EU) č. 1299/2013.
8. U zaměstnanců příjemců nacházejících se uvnitř unijní části programové oblasti jsou náklady uvedené v odstavci 1, včetně nákladů na cestování do a z místa události nebo akce uvnitř unijní části programové oblasti nebo mimo ni, způsobilé, pokud vznikly v souladu s čl. 20 odst. 1 nařízení (EU) č. 1299/2013.
Článek 6
Náklady na externí odborné poradenství a služby
Výdaje na externí odborné poradenství a služby jsou omezeny na následující služby a poradenství poskytované subjektem veřejného nebo soukromého práva nebo fyzickou osobou jinou než příjemce operace:
a)
studie nebo šetření (např. hodnocení, strategie, koncepční poznámky, konstrukční výkresy, příručky);
b)
odborná příprava;
c)
překlady;
d)
vývoj, úpravy a aktualizace systémů informačních technologií a internetových stránek;
e)
podpora, komunikace, propagace nebo informování související s operací nebo programem spolupráce jako takovým;
f)
finanční řízení;
g)
služby související s pořádáním a prováděním událostí nebo zasedání (včetně nájmu, stravování nebo tlumočení);
h)
účast na událostech (např. registrační poplatky);
i)
právní poradenství a notářské služby, technické a finanční odborné poradenství, jiné poradenské a účetní služby;
j)
práva duševního vlastnictví;
k)
ověření podle čl. 125 odst. 4 písm. a) nařízení (EU) č. 1303/2013 a čl. 23 odst. 4 nařízení (EU) č. 1299/2013;
l)
náklady na certifikaci a audit výdajů na úrovni programu podle článků 126 a 127 nařízení (EU) č. 1303/2013;
m)
poskytnutí záruk bankou nebo jinou finanční institucí, pokud to vyžadují unijní nebo vnitrostátní právní předpisy nebo programový dokument přijatý monitorovacím výborem;
n)
cestování a ubytování externích odborníků, přednášejících, osob předsedajících zasedáním a poskytovatelů služeb;
o)
jiné specifické odborné poradenství a služby potřebné pro operace.
Článek 7
Výdaje na vybavení
1. Výdaje na financování koupě, pronájmu nebo leasingu vybavení příjemcem operace, a to s výjimkou výdajů, na které se vztahuje článek 4, jsou omezeny na:
a)
kancelářské vybavení;
b)
hardware a software informačních technologií;
c)
nábytek a vybavení;
d)
laboratorní vybavení;
e)
stroje a přístroje;
f)
nástroje nebo zařízení;
g)
vozidla;
h)
jiné specifické vybavení potřebné pro operace.
2. Náklady na nákup použitého vybavení mohou být způsobilé za těchto podmínek:
a)
nebyla na ně obdržena žádná jiná pomoc z evropských strukturálních a investičních fondů;
b)
jeho cena nepřevyšuje obecně přijímanou cenu na daném trhu;
c)
má technické vlastnosti nezbytné pro operaci a splňuje použitelné normy a standardy.
Článek 8
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. března 2014.
A BIZOTTSÁG 481/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. március 4.)
az 1299/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek az együttműködési programok kiadásainak elszámolhatóságára vonatkozó egyedi szabályok tekintetében történő kiegészítéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Regionális Fejlesztési Alap által az európai területi együttműködési célkitűzésnek nyújtott támogatásra vonatkozó egyedi rendelkezésekről szóló, 2013. december 17-i 1299/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 18. cikke (1) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1299/2013/EU rendelet 18. cikkének (1) bekezdése értelmében egyedi szabályokat kell megállapítani az együttműködési programok keretében elszámolható kiadásokra vonatkozóan a személyi jellegű költségek, irodai és igazgatási költségek, utazási és szállásköltségek, külső szakértői és szolgáltatási költségek, valamint felszerelési költségek (a továbbiakban: kiadási kategóriák) tekintetében.
(2)
Az együttműködési programokra vonatkozó elszámolhatósági szabályok rugalmas alkalmazásának lehetővé tétele érdekében az adott együttműködési programban részt vevő tagállamok számára biztosítani kell a döntés lehetőségét azzal kapcsolatban, hogy egy adott kiadási kategória valamely együttműködési program meghatározott prioritási tengelyére nem alkalmazandó.
(3)
Meg kell határozni, hogy az együttműködési programokra vonatkozóan ezen rendeletben megállapított egyedi elszámolhatósági szabályok hogyan illeszkednek az ESB-alapokra alkalmazandó, az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 65-71. cikkében szereplő elszámolhatósági szabályok általános jogi keretébe.
(4)
Az egyes kiadási kategóriákra vonatkozóan meg kell határozni a különböző kiadási tételeket.
(5)
Egyértelművé kell tenni, hogy az általános szabály szerint az ajándékok nem elszámolhatók. Ugyanakkor a kis értékű tárgyak promóciós, kommunikációs, reklám- vagy tájékoztatási célú terjesztésének elszámolhatónak kell lennie.
(6)
Meg kell határozni a személyi jellegű költségek különböző tételeit, valamint általában véve a személyi jellegű költségek és különösen a részmunkaidős megbízások vagy szolgáltatási szerződések munkaóra-alapú számítására, elszámolására és megtérítésére vonatkozó szabályokat.
(7)
Meg kell határozni az irodai és igazgatási költségek különböző tételeit, valamint ezen költségtételek közvetlen vagy közvetett költségként történő kiszámítására, elszámolására és megtérítésére vonatkozó szabályokat és különösen az 1303/2013/EU rendelet szerinti átalányokkal való kombinálás eseteire vonatkozó szabályokat.
(8)
Meg kell határozni az utazási és szállásköltségek különböző tételeit, valamint kiszámításra, elszámolásra és megtérítésre vonatkozó szabályokat, függetlenül attól, hogy az ilyen költségeket a kedvezményezett vagy közvetlenül a kedvezményezett alkalmazottai viselik. Pontosítani kell továbbá azon feltételeket, amelyek alapján a programterület Unión kívüli részén felmerült utazási és szállásköltségek az 1299/2013/EU rendelet 20. cikkének megfelelően elszámolhatók.
(9)
Meg kell határozni a külső szakértői és szolgáltatási költségek különböző tételeit.
(10)
Meg kell határozni a felszerelési költségek különböző tételeit, valamint a használt felszerelések elszámolhatóságára vonatkozó szabályokat.
(11)
Az e rendeletben meghatározott intézkedések mielőbbi alkalmazásának lehetővé tétele érdekében a rendeletnek az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon hatályba kell lépnie,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) Az 1303/2013/EU rendelet 65-71. cikkében vagy az alapján meghatározott elszámolhatósági szabályok sérelme nélkül e rendelet egyedi szabályokat állapít meg az együttműködési programok keretében elszámolható kiadásokra vonatkozóan az alábbi kiadási kategóriák tekintetében:
a)
személyi jellegű költségek;
b)
irodai és igazgatási költségek;
c)
utazási és szállásköltségek;
d)
külső szakértői és szolgáltatási költségek; valamint
e)
felszerelési költségek.
(2) Az együttműködési program monitoringbizottságában részt vevő tagállamok megállapodhatnak arról, hogy az (1) bekezdésben említett kategóriák közül egy vagy több alá tartozó kiadások nem támogathatók egy vagy több prioritási tengely által.
2. cikk
Általános rendelkezések
(1) Az e rendelet alapján elszámolható, a kedvezményezett által vagy nevében teljesített kiadásnak összefüggésben kell lennie a művelet vagy műveletrész kezdeményezésének vagy kezdeményezésének és végrehajtásának költségeivel.
(2) A következő költségek nem támogathatók:
a)
bírságok, pénzbüntetések, valamint jogvitákra és peres eljárásokra fordított kiadások;
b)
ajándékok költsége, az ajándékonként legfeljebb 50 EUR értékű, promóciós, kommunikációs, reklám- vagy tájékoztatási célú ajándékok kivételével;
c)
külföldi devizák árfolyam-ingadozásából fakadó költségek.
3. cikk
Személyi jellegű költségek
(1) A személyi jellegű költségekre fordított kiadások alá a kedvezményezett által az alábbi módok valamelyikén foglalkoztatott személyek bruttó bérköltsége tartozik:
a)
teljes munkaidős;
b)
részmunkaidős, havi szinten százalékban meghatározott munkaidővel;
c)
részmunkaidős, rugalmas havi munkaidő-ráfordítással; vagy
d)
munkaóra-alapú foglalkoztatás.
(2) A személyi jellegű költségek az alábbiakra korlátozódnak:
a)
bérkifizetések azon tevékenységekkel összefüggésben, amelyeket a jogalany a művelet végrehajtása nélkül nem végezne el, és amelyekről a személyzet érintett tagjának munkaköri leírásában meghatározott feladatokkal kapcsolatosan munkaszerződésben, kinevezési határozatban (a továbbiakban egységesen: foglalkoztatási megállapodás) vagy jogszabályban rendelkeztek;
b)
a bérkifizetésekkel közvetlenül összefüggő, a munkáltató által viselt és kifizetett bármely egyéb költség, például a munkaadót terhelő adók és társadalombiztosítási járulékok, ideértve a 883/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) szerinti nyugdíjakat is, feltéve, hogy:
i.
azokat foglalkoztatási megállapodásban vagy jogszabályban rögzítették;
ii.
azok összhangban állnak a foglalkoztatási megállapodásban említett jogszabállyal és az adott országban és/vagy annál a szervezetnél bevett gyakorlattal, amelynél a munkavállaló ténylegesen munkát végez; valamint
iii.
azok a munkáltató részére nem téríthetők meg.
Az a) pont tekintetében a kedvezményezett számára foglalkoztatási/munkaszerződéstől eltérő szerződés alapján dolgozó természetes személyek részére teljesített kifizetések bérkifizetéseknek tekinthetők, az ilyen szerződés pedig foglalkoztatási megállapodásnak minősül.
(3) A személyi jellegű költségek megtéríthetők:
i.
a tényleges költségek alapján (a foglalkoztatási megállapodás és a fizetési jegyzékek által igazolva); vagy
ii.
az 1303/2013/EU rendelet 67. cikke (1) bekezdésének b)-d) pontjában meghatározott egyszerűsített költségelszámolás alapján; vagy
iii.
az 1299/2013/EU rendelet 19. cikke szerinti átalányként.
(4) A műveletben részmunkaidőben tevékenykedő munkavállalókkal összefüggő személyi jellegű kiadásokat az alábbiak valamelyike szerint számítják ki:
a)
a bruttó bérköltségek százalékban kifejezett hányada, a műveletre fordított munkaidő százalékos arányával összhangban, külön munkaidő-nyilvántartás létrehozására vonatkozó kötelezettség nélkül; vagy
b)
a bruttó bérköltség rugalmasan meghatározott része, az egyik hónapról a másikra változóan a műveletre fordított munkaidővel arányosan, a munkavállaló munkaidejének 100 %-át lefedő munkaidő-nyilvántartás alapján.
(5) A (4) bekezdés a) pontja szerinti részmunkaidős megbízás esetén a munkáltató minden egyes alkalmazottra vonatkozóan kiállít egy dokumentumot, amelyben meghatározza a műveletre fordítandó munkaidő százalékos arányát.
(6) A (4) bekezdés b) pontja szerinti részmunkaidős megbízás esetén a személyi jellegű költségeket óradíjra vetítve kell meghatározni az alábbi módszerek valamelyikét alkalmazva:
i.
a havi bruttó bérköltséget elosztják a foglalkoztatási megállapodásban rögzített, munkaórában kifejezett munkaidővel; vagy
ii.
a legfrissebb éves bruttó bérköltséget az 1303/2013/EU rendelet 68. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztják 1 720 munkaórával.
Az óradíjat megszorozzák a ténylegesen a műveletre fordított munkaórák számával.
(7) A foglalkoztatási megállapodás alapján munkaóra-alapú foglalkoztatásban lévő munkavállalókkal kapcsolatos személyi jellegű költségek elszámolható részének meghatározásához a munkaidő-nyilvántartás alapján ténylegesen a műveletre fordított munkaórákra alkalmazzák a foglalkoztatási megállapodásban rögzített óradíjat.
4. cikk
Irodai és igazgatási költségek
Az irodai és igazgatási költségek az alábbi tételekre korlátozódnak:
a)
irodabérlet;
b)
az alkalmazottak elhelyezésére szolgáló épületekkel és az irodai felszerelésekkel kapcsolatos biztosítási díjak és adók (pl. tűzkár, lopáskár elleni biztosítás);
c)
közművek (pl. villamos energia, fűtés, vízszolgáltatás);
d)
irodai ellátmány;
e)
a kedvezményezett szervezetén belül nyújtott általános számviteli szolgáltatások;
f)
irattár;
g)
karbantartás, takarítás és javítások;
h)
biztonság;
i)
informatikai rendszerek;
j)
távközlés (pl. telefon, fax, internet, postai szolgáltatások, névjegykártyák);
k)
a folyószámla vagy folyószámlák megnyitásával és vezetésével összefüggésben a bank által felszámított díjak, amennyiben a művelet végrehajtásához külön folyószámla megnyitása szükséges;
l)
nemzetközi pénzügyi tranzakciók díjai.
5. cikk
Utazási és szállásköltségek
(1) Az utazási és szállásköltségek az alábbi tételekre korlátozódnak:
a)
utazási költségek (pl. menetjegyek, utas- és gépjármű-biztosítás, üzemanyag, kilométer-teljesítmény, út- és parkolási díjak);
b)
étkezési költségek;
c)
szállásköltségek;
d)
vízumdíjak;
e)
napidíjak.
(2) Az (1) bekezdés a)-d) pontjában említett, a napidíjból fedezett költségelemek nem térítendők meg a napidíjon felül.
(3) A külső szakértők és szolgáltatók utazási és szállásköltségei a 6. cikkben felsorolt külső szakértői és szolgáltatási költségek alá tartoznak.
(4) Az e cikkben említett költségeknek a kedvezményezett alkalmazottja általi közvetlen kifizetését a költségnek a kedvezményezett által az alkalmazott részére történő megtérítését igazoló dokumentummal kell alátámasztani.
(5) A technikai segítségnyújtást vagy promóciós tevékenységeket és kapacitásépítést érintő műveletek esetében a programterület Unión kívüli részén felmerült költségek elszámolhatók, amennyiben azok az 1299/2013/EU rendelet 20. cikkének (3) bekezdésével összhangban merültek fel.
(6) Az irányító hatóság a programterület Unión kívüli részén található létesítményekben keletkezett szállás- és étkezési költségeket elfogadhatja elszámolhatóként, amennyiben azok az 1299/2013/EU rendelet 20. cikkének (2) bekezdésével összhangban merültek fel. Ugyanez alkalmazandó a programterület Unión kívüli részén megvalósított rendezvény vagy intézkedés helyszínén felmerülő helyi utazási költségekre is.
(7) A programterület Unión kívüli részén található kedvezményezettek alkalmazottai esetében az irányító hatóság elfogadhat elszámolhatóként az (1) bekezdésben említett költségeket, ideértve a programterület Unión kívüli vagy belüli részén megvalósított rendezvény vagy intézkedés helyszínére történő utazással, illetve az onnan történő visszautazással összefüggésben felmerülő utazási költségeket, amennyiben azok az 1299/2013/EU rendelet 20. cikkének (2) bekezdésével összhangban merültek fel.
(8) A programterület Unión belüli részén található kedvezményezettek alkalmazottai esetében az (1) bekezdésben említett költségek - ideértve a programterület Unión kívüli vagy belüli részén megvalósított rendezvény vagy intézkedés helyszínére történő utazással, illetve az onnan történő visszautazással összefüggésben felmerülő költségeket - az 1299/2013/EU rendelet 20. cikkének (1) bekezdésével összhangban elszámolhatónak tekintendők.
6. cikk
Külső szakértői és szolgáltatási költségek
A külső szakértői és szolgáltatási költségek az alábbi szolgáltatásokra és a művelet kedvezményezettjétől eltérő közjogi vagy magánjogi szervezetek, illetve természetes személyek által nyújtott szakértői szolgáltatásokra korlátozódnak:
a)
tanulmányok vagy felmérések (pl. értékelések, stratégiák, koncepciók, formatervek, kézikönyvek);
b)
képzés;
c)
fordítások;
d)
informatikai rendszerek és weblapfejlesztés, módosítások és frissítések;
e)
promóció, kommunikáció, reklám vagy tájékoztatás egy művelettel vagy együttműködési programmal kapcsolatban;
f)
pénzügyi irányítás;
g)
rendezvények vagy találkozók megszervezésével összefüggő szolgáltatások (ideértve a bérleti díjat, a vendéglátás vagy a tolmácsolás költségeit);
h)
rendezvényeken való részvétel (pl. regisztrációs díjak);
i)
jogi szaktanácsadás és közjegyzői szolgáltatások, műszaki és pénzügyi szakértők munkadíja, egyéb szaktanácsadás és könyvviteli szolgáltatások;
j)
szellemitulajdon-jogok;
k)
az 1303/2013/EU rendelet 125. cikke (4) bekezdésének a) pontja és az 1299/2013/EU rendelet 23. cikkének (4) bekezdése szerinti vizsgálatok;
l)
a költségeknek az 1303/2013/EU rendelet 126. és 127. cikke szerinti programszintű igazolása és auditálása;
m)
garancianyújtás bank vagy más pénzügyi vállalkozás által, amennyiben azt uniós vagy nemzeti jogszabály, illetve a monitoringbizottság által elfogadott programozási dokumentum írja elő;
n)
külső szakértők, előadók, üléslevezető elnökök és egyéb szolgáltatók utazási és szállásköltségei;
o)
egyéb, a műveletekhez szükséges egyedi szakértők és szolgáltatások.
7. cikk
Felszerelési költségek
(1) A kedvezményezett által a művelethez vásárolt, bérelt vagy lízingelt, a 4. cikkben említetteken kívüli felszerelések finanszírozásával összefüggő költségek az alábbiakra korlátozódnak:
a)
irodafelszerelés;
b)
informatikai hardverek és szoftverek;
c)
bútorok és tartozékok;
d)
laboratóriumi felszerelések;
e)
gépek és műszerek;
f)
szerszámok vagy készülékek;
g)
járművek;
h)
egyéb, a műveletekhez szükséges egyedi felszerelések.
(2) Használt felszerelések beszerzési költségei az alábbi feltételek szerint elszámolhatók:
a)
a felszerelésre az ESB-alapokból más támogatást nem vettek igénybe;
b)
a felszerelés ára nem haladja meg az adott piacon általában elfogadott árat;
c)
a felszerelés rendelkezik a művelethez szükséges műszaki tulajdonságokkal, és megfelel az alkalmazandó szabályoknak és szabványoknak.
8. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. március 4-én.