NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1395/2014
ze dne 20. října 2014,
kterým se stanoví plán výmětů pro určité druhy drobného pelagického rybolovu a komerční rybolov v Severním moři
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1380/2013 ze dne 11. prosince 2013 o společné rybářské politice, o změně nařízení Rady (ES) č. 1954/2003 a (ES) č. 1224/2009 a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2371/2002 a (ES) č. 639/2004 a rozhodnutí Rady 2004/585/ES (1), a zejména na čl. 15 odst. 6 a čl. 18 odst. 1 a 3 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem nařízení (EU) č. 1380/2013 je postupně odstranit výměty ve veškerém evropském rybolovu zavedením povinnosti vykládky úlovků druhů, na něž se vztahují omezení odlovu.
(2)
Na základě čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013 je Komise zmocněna přijímat prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci plány výmětů pro období nepřesahující tři roky na základě společných doporučení, jež členské státy vypracovaly s příslušnými poradními sbory.
(3)
Přímý zájem na řízení rybolovu v Severním moři má Belgie, Dánsko, Německo, Francie, Nizozemsko, Švédsko a Spojené království. Tyto členské státy předložily Komisi společná doporučení, jež vypracovaly na základě konzultací s poradním sborem pro pelagický rybolov a poradním sborem pro Severní moře a vědeckých podkladů od příslušných vědeckých subjektů. Opatření uvedená ve společném doporučení jsou v souladu s čl. 15 odst. 6 nařízení (EU) č. 1380/2013, a měla by být tedy zahrnuta do tohoto nařízení v souladu s čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1380/2013.
(4)
Pokud jde o Severní moře, měla by se v souladu s čl. 15 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 1380/2013 povinnost vykládky vztahovat nejpozději od 1. ledna 2015 na všechna plavidla provádějící drobný pelagický rybolov a komerční rybolov u druhů ulovených v rámci tohoto rybolovu, které podléhají omezením odlovu.
(5)
V souladu se společným doporučením by se plán výmětů měl od 1. ledna 2015 vztahovat na určitý rybolov makrely obecné, sledě obecného, kranase obecného, tresky modravé, stříbrnice atlantské a šprota obecného, jakož i komerční rybolov tresky Esmarkovy, šprota obecného a smačkovitých v Severním moři.
(6)
Součástí společného doporučení je i výjimka z povinnosti vykládky pro úlovky makrely obecné a sledě obecného ulovené pomocí košelkových nevodů za určitých podmínek, a to na základě vědeckých důkazů o vysoké míře přežití v souladu s čl. 15 odst. 4 písm. b) nařízení (EU) č. 1380/2013. Vědecké důkazy o vysoké míře přežití poskytla Scheveningenská skupina ve společném doporučení, které odkazovalo na řadu vědeckých studií o přežití ryb při proklouznutí ze sítí v rybolovu košelkovými nevody. Podle těchto studií závisí míra přežití na době, po kterou jsou ryby stísněny v síti a jejich hustotě v síti, přičemž oba aspekty jsou v tomto rybolovu obvykle omezené. Výbor VTHVR tyto informace přezkoumal na svém plenárním zasedání 14-02. Výbor dospěl k závěru, že za předpokladu, že výsledky studií o přežití jsou pro míru přežití v rámci komerčního rybolovu reprezentativní, dosahovala by míra přežití u proklouznutých makrel zhruba 70 % a ve srovnání s hustotou, při níž bylo zaznamenáno zvýšení úmrtnosti sledě, by vedla k mnohem nižší hustotě. Zákaz vypouštět makrelu obecnou a sledě obecného do moře dříve, než je síť zcela vytažena na palubu rybářského plavidla, což vede ke ztrátě uhynulých či umírajících ryb, je stanoven v čl. 19b odst. 2 nařízení (EU) č. 950/1998 (2). Platný zákaz není výjimkou uloženou z důvodu přežití nijak dotčen, neboť k vypuštění ryb do moře dojde v takovém okamžiku rybolovné činnosti, kdy by u ryb po jejich vypuštění existovala vysoká míra přežití. Tato výjimka by proto měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(7)
Součástí společného doporučení je i výjimka de minimis z povinnosti vykládky, jejímž účelem je zamezit nepřiměřeným nákladům na zacházení s nežádoucími úlovky, jako jsou například náklady na skladování, pracovní sílu a mražení, a zohlednit obtížné zvyšování selektivity pro pelagický rybolov zaměřený na makrelu obecnou, kranase obecného a sledě obecného v oblastech ICES IV b a c jižně od 54° severní šířky. Tato výjimka byla stanovena na základě vědeckých důkazů, které předložily členské státy, jež se podílely na vypracování společného doporučení, a přezkoumal je Vědeckotechnický a hospodářský výbor pro rybářství (VTHVR). VRHVR dospěl k závěru, že společné doporučení uvádí odůvodněné kvalitativní argumenty, které podporují zavedení výjimky de minimis z důvodu nepřiměřených nákladů na zacházení s nežádoucími úlovky. S ohledem na výše uvedené a vzhledem k tomu, že jiné vědecké poznatky neexistují, je vhodné zavést výjimku de minimis v souladu s procentními údaji navrhovanými ve společných prohlášeních a v rozsahu nepřesahujícím ustanovení čl. 15 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 1380/2013. Tato výjimka by tedy měla být zahrnuta do tohoto nařízení.
(8)
S cílem zajistit řádnou kontrolu by měly být stanoveny specifické požadavky pro dokumentaci úlovků vyložených v rámci výjimek, na něž se vztahuje toto nařízení.
(9)
Vzhledem k tomu, že opatření stanovená v tomto nařízení mají přímý dopad na hospodářské činnosti související s rybolovným obdobím plavidel Unie a na jeho plánování, mělo by nařízení vstoupit v platnost ihned po svém zveřejnění.
(10)
Toto nařízení by mělo být použitelné od 1. ledna 2015, aby byl zajištěn soulad s časovým rámcem stanoveným v čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013. V souladu s čl. 15 odst. 6 uvedeného nařízení by mělo být použitelné nejvýše tři roky,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví podrobnosti pro provádění povinnosti vykládky stanovené v čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 v Severním moři od 1. ledna 2015, jak je uvedeno v čl. 4 odst. 2 písm. a) uvedeného nařízení, v rybolovu stanoveném v příloze k tomuto nařízení.
Článek 2
Výjimka uložená z důvodu přežití
1. Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 se povinnost vykládky nevztahuje na úlovky makrely obecné a sledě obecného ulovené pomocí košelkových nevodů, jestliže jsou splněny všechny následující podmínky:
-
úlovek je vrácen do moře dříve, než se určitý procentní podíl (stanovený níže v odstavcích 2 a 3) košelkového nevodu uzavře (dále jen „okamžik výlovu“),
-
zařízení košelkového nevodu je vybaveno viditelnou bójí, jež zřetelně označuje horní mez pro okamžik výlovu,
-
plavidlo a zařízení košelkového nevodu jsou vybavena elektronickým systémem, jenž u všech rybolovných činností zaznamenává a dokumentuje okamžik, místo a rozsah vytažení košelkového nevodu z moře.
2. U rybolovu makrely obecné činí okamžik výlovu 80 % uzávěru košelkového nevodu, u sledě obecného pak 90 %.
3. Tvoří-li obklíčené hejno oba druhy, činí okamžik výlovu nejvýše 80 % uzávěru košelkového nevodu.
4. Je zakázáno vracet úlovky makrely obecné a sledě obecného zpět do moře po okamžiku výlovu.
5. Z obklíčeného hejna ryb se před jejich vypuštěním odebere vzorek s cílem odhadnout druhové složení, velikost ryb a množství.
Článek 3
Výjimka de minimis
Odchylně od čl. 15 odst. 1 nařízení (EU) č. 1380/2013 lze v roce 2015 provést výměty až u 3 % a v roce 2016 až u 2 % celkového ročního odlovu makrely obecné, kranase obecného, sledě obecného a tresky bezvousé v pelagickém rybolovu prováděném plavidly o celkové délce až 25 metrů lovícími za použití pelagických vlečných sítí a zaměřujícími se na rybolov makrely obecné, kranase obecného a sledě obecného v oblastech ICES IV b a c jižně od 54° severní šířky.
Článek 4
Dokumentace úlovků vyložených v rámci výjimek
1. V lodním deníku jsou zaznamenávána množství ryb vrácených zpět do moře v rámci výjimky stanovené v článku 2 a výsledky odběru vzorků podle čl. 2 odst. 5.
2. V lodním deníku jsou zaznamenávána množství ryb vrácených zpět do moře v rámci výjimky stanovené v článku 3.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2015 do dne 31. prosince 2017.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. října 2014
A BIZOTTSÁG 1395/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. október 20.)
egyes kisméretű nyílt tengeri fajoknak és ipari célból halászott halfajoknak az Északi-tengeren történő halászatára vonatkozó visszadobási terv elkészítéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a közös halászati politikáról, az 1954/2003/EK és az 1224/2009/EK tanácsi rendelet módosításáról, valamint a 2371/2002/EK és a 639/2004/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 11-i 1380/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre, továbbá a 2004/585/EK tanácsi határozatra (1), különösen annak 15. cikkének (6), valamint 18. cikkének (1) és (3) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 1380/2013/EU rendelet célja a visszadobás gyakorlatának az Unió teljes halászati tevékenysége tekintetében történő fokozatos felszámolása a fogási korlátozás hatálya alá tartozó fajok állományait érintő fogások kirakodására irányuló kötelezettség bevezetése révén.
(2)
Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (6) bekezdése felhatalmazza a Bizottságot arra, hogy felhatalmazáson alapuló jogi aktus útján visszadobási terveket fogadjon el legfeljebb három évre a tagállamok által az illetékes tanácsadó testületekkel kidolgozott közös ajánlások alapján.
(3)
Belgium, Dánia, Németország, Franciaország, Hollandia, Svédország és az Egyesült Királyság közvetlen halászati gazdálkodási érdekekkel bír az Északi-tengeren. Ezek a tagállamok a Nyílt Tengeri Tanácsadó Testülettel és az Északi-tengeri Tanácsadó Testülettel folytatott konzultációt követően közös ajánlásokat nyújtottak be a Bizottsághoz. Az illetékes tudományos szervek tudományos munkával vettek részt a folyamatban. A közös ajánlásban foglalt intézkedések összhangban vannak az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (6) bekezdésével, ezért azok az 1380/2013/EU rendelet 18. cikkének (3) bekezdése szerint belefoglalandók ebbe a rendeletbe.
(4)
Az Északi-tenger tekintetében az 1380/2013/EU rendelet 15. cikke (1) bekezdésének a) pontja szerint a kirakodási kötelezettségnek legkésőbb 2015. január 1-jétől minden olyan hajóra vonatkoznia kell, amelyet a kisméretű nyílt tengeri fajok halászata és az ipari célból halászott halfajok halászata keretében használnak az e halászati tevékenységek során fogott, fogási korlátozás hatálya alá tartozó fajok esetében.
(5)
A közös ajánlás szerint a visszadobási tervnek ki kell terjednie a makréla, a hering, a fattyúmakréla, a kék puhatőkehal, az aranylazac és a spratt egyes halászataira, valamint a norvég tőkehal, a spratt és a homoki angolna ipari célú halászatára az Északi-tengeren 2015. január 1-jétől.
(6)
A közös ajánlás a kirakodási kötelezettség alóli mentességet tartalmaz a bizonyos feltételek mellett erszényes kerítőhálóval fogott makréla és hering vonatkozásában a magas túlélési arányt igazoló tudományos bizonyítékok alapján, összhangban az 1380/2013/EU rendelet 15. cikke (4) bekezdésének b) pontjával. A magas túlélési arányt igazoló tudományos bizonyítékokat a Scheveningen csoport szolgáltatta a közös ajánlásban, amely több, a halak visszaengedés utáni túlélésére irányuló, erszényes kerítőhálót használó halászati tevékenységek keretében végzett tudományos vizsgálatra hivatkozott. A szóban forgó tanulmányok eredményei szerint a túlélési arányok a csoportosulási időtől és a hálón belüli halsűrűségtől függenek, amelyek ezen halászati tevékenységek esetében jellemzően mérsékeltek. Ezeket az adatokat a HTMGB a 14-02. plenáris ülésén tekintette át. A HTMGB úgy ítélte meg, hogy - a túlélési vizsgálatok eredményeit a kereskedelmi halászati tevékenységek túlélési arányaira vonatkozóan reprezentatívnak feltételezve - a visszaengedett makrélák túlélési aránya minden bizonnyal 70 % körül lenne, és lényegesen alacsonyabb sűrűséget eredményezne, mint az a sűrűség, amelynél a hering mortalitása a megfigyelések szerint nőni kezd. A makréla és a hering az előtt történő visszaengedésére vonatkozó tilalmat, hogy a hálót teljesen kihúzták a halászhajó fedélzetére, a 850/98/EK tanácsi rendelet (2) 19b. cikkének (2) bekezdése tartalmazza, mert az az elpusztult vagy majdnem elpusztult halak elvesztését eredményezné. Ez a túlélési arányon alapuló mentesség nem érinti a hatályban lévő tilalmat, mert a halak tengerbe való visszaengedésére a halászati tevékenység olyan szakaszában kerül sor, amikor a halaknak a visszaengedés után magas a túlélési aránya. Ezért ezt a mentességet bele kell foglalni e rendeletbe.
(7)
A közös ajánlás a kirakodási kötelezettség alóli de minimis kivételt is tartalmaz nyílt tengeri makréla-, fattyúmakréla- és heringhalászat esetében a IVb. és c. ICES-területen az északi szélesség 54. fokától délre a nem szándékos fogások aránytalan költségeinek elkerülésére, például a tárolás, a munkaerő vagy a fagyasztás vonatkozásában, továbbá figyelembe véve a szelektivitás fokozásának a nehézségeit. Ez a mentesség a magas túlélési arányt igazoló tudományos bizonyítékokon alapul, amelyeket a közös ajánlásban részes tagállamok szolgáltattak és a Halászati Tudományos, Műszaki és Gazdasági Bizottság (HTMGB) is ellenőrzött. A HTMGB arra az eredményre jutott, hogy a közös ajánlás megalapozott minőségi érveket mutat be a nem szándékos fogások kezelésével kapcsolatos aránytalan költségeken alapuló de minimis kivételre. A fentiek fényében és az azoktól eltérő tudományos információk hiányában célszerű a de minimis kivételt a közös ajánlásokban szereplő százalékos értékek szerint meghatározni az 1380/2013/EU rendelet 15. cikke (1) bekezdésének c) pontjában megengedett szinteket meg nem haladó értékekkel. Ezért ezt a kivételt bele kell foglalni e rendeletbe.
(8)
A megfelelő ellenőrzés érdekében meg kell határozni az e rendelet szerinti mentességek hatálya alá tartozó fogások dokumentálására vonatkozó speciális követelményeket.
(9)
Mivel az e rendelet szerinti intézkedések közvetlenül érintik az uniós hajók gazdasági tevékenységét és a halászati szezon tervezését, annak a közzététele után azonnal hatályba kell lépnie.
(10)
E rendelet az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésében meghatározott határidő betartása érdekében 2015. január 1-jétől alkalmazandó. Az említett rendelet 15. cikkének (6) bekezdése szerint legfeljebb 3 évig lehet érvényben,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésében előírt, az Északi-tengeren a rendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontjában leírtaknak megfelelően 2015. január 1-jétől alkalmazandó kirakodási kötelezettség végrehajtásának részletes szabályait írja elő az e rendelet mellékletében meghatározott halászati tevékenységek tekintetében.
2. cikk
Túlélési arányon alapuló mentesség
(1) Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve a kirakodási kötelezettség nem vonatkozik az erszényes kerítőhálóval végzett halászat keretében fogott makrélára és heringre, ha az összes az alábbi feltétel teljesül:
-
a kifogott halakat az erszényes kerítőháló egy adott (az alábbi (2) és (3) bekezdésben meghatározott) százalékos mértékig történő bezárása előtt („kinyerési pont”) visszaengedik a tengerbe,
-
az erszényes kerítőháló jól látható bójával van ellátva, amely egyértelműen jelzi a kinyerési pont határát,
-
a hajó és az erszényes kerítőhálós eszköz elektronikus rögzítő- és nyilvántartó rendszerrel van felszerelve, amely dokumentálja, hogy az egyes halászati műveletek során mikor, hol és milyen mértékben használták az erszényes kerítőhálót.
(2) A kinyerési pontnak a makrélahalászatban az erszényes kerítőháló záródásának 80 %-ánál, a heringhalászatban pedig annak 90 %-ánál kell lennie.
(3) Ha a körbekerített halrajban elegyedik a két faj, a kinyerési pontnak az erszényes kerítőháló záródásának 80 %-ánál kell lennie.
(4) A kinyerési pont után tilos visszaengedni a kifogott makréla- és heringegyedeket.
(5) Visszaengedés előtt a körbekerített halrajból mintát kell venni a faji összetétel, a méretbeli összetétel és a mennyiség megbecslése céljából.
3. cikk
De minimis kivétel
Az 1380/2013/EU rendelet 15. cikkének (1) bekezdésétől eltérve a nyílt tengeri halászat keretében legfeljebb 25 méteres teljes hosszúságú nyílt tengeri vonóhálós hajókkal vízközi vonóháló (OTM) segítségével fogott makrélának, fattyúmakrélának, heringnek és vékonybajszú tőkehalnak 2015-ben 3 %-a, 2016-ban pedig 2 %-a visszadobható makréla-, fattyúmakréla- és heringhalászat esetén a IVb. és c. ICES-területen az északi szélesség 54. fokától délre.
4. cikk
A mentesség hatálya alá tartozó fogások dokumentálása
(1) A 2. cikk szerinti mentesség alapján visszaengedett halmennyiséget és a 2. cikk (5) bekezdése szerinti mintavétel eredményét naplózni kell.
(2) A 3. cikk szerinti mentesség alapján visszadobott halmennyiséget naplózni kell.
5. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2015. január 1-jétől2017. december 31-ig kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 20-án.