NAŘÍZENÍ RADY (EU) 2015/159
ze dne 27. ledna 2015,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2532/98 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 132 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na článek 34.3 tohoto statutu,
s ohledem na doporučení Evropské centrální banky (1),
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu (2),
s ohledem na stanovisko Evropské komise (3),
v souladu s postupem stanoveným v čl. 129 odst. 4 Smlouvy a článku 41 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení Rady (ES) č. 2532/98 (4) vychází z čl. 132 odst. 3 Smlouvy o fungování EU a článku 34.3 statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky (dále jen „statut“), jež svěřují Radě pravomoc stanovit meze a podmínky, za nichž je Evropská centrální banka (dále jen „ECB“) oprávněna ukládat podnikům peněžité pokuty nebo penále za neplnění povinností vyplývajících z jejích nařízení a rozhodnutí. Obsah nařízení (ES) č. 2532/98 by proto měl být omezen na porušení nařízení a rozhodnutí přijatých ECB. Pro porušení přímo použitelných právních předpisů Unie jiných, než jsou nařízení a rozhodnutí přijatá ECB, by se měla použít příslušná ustanovení nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (5).
(2)
ECB uplatňuje nařízení (ES) č. 2532/98 při ukládání sankcí v různých oblastech své působnosti, a to zejména v oblasti provádění měnové politiky v Unii, provozování platebních systémů a shromažďování statistických informací.
(3)
Nařízení (EU) č. 1024/2013 svěřilo ECB některé úkoly v oblasti dohledu a opravňuje ji ukládat úvěrovým institucím, nad nimiž vykonává dohled: a) správní peněžité sankce, poruší-li tyto instituce požadavek vyplývající z přímo použitelných právních předpisů Unie, v souvislosti s nímž mají příslušné orgány podle příslušnýchprávních předpisů Unie k dispozici správní peněžité sankce, a b) sankce v souladu s nařízením (ES) č. 2532/98 v případě porušení nařízení či rozhodnutí ECB (společně dále jen „správní sankce“).
(4)
V čl. 18 odst. 7 nařízení (EU) č. 1024/2013 se stanoví, že ECB může za účelem plnění úkolů, které jsou jí uvedeným nařízením svěřeny, v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB uložit sankce v souladu s nařízením (ES) č. 2532/98.
(5)
V této souvislosti nejsou některá ustanovení nařízení (ES) č. 2532/98 konzistentní s celou řadou ustanovení obsažených v nařízení (EU) č. 1024/2013, která se přímo týkají pravomoci ECB ukládat sankce v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB. Proto je nezbytné určit, která z pravidel stanovených v nařízení (ES) č. 2532/98 by měla být změněna, odkazuje-li se na ukládání sankcí ze strany ECB v případě porušení jejích nařízení nebo rozhodnutí týkajících se jejích úkolů v oblasti dohledu.
(6)
Na základě pravomoci provádět úkoly v oblasti dohledu, které ECB svěřují Smlouvy, jak ji stanoví článek 34 Protokolu (č. 4) o statutu Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, přijala ECB nařízení (EU) č. 468/2014 (6). Za účelem vymezení úkolu ECB spočívajícího v zajišťování souladu s pravidly obsaženými v přímo použitelných právních předpisech Unie stanoví nařízení (EU) č. 468/2014 dále v souladu s čl. 4 odst. 3 nařízení (EU) č. 1024/2013 a základními právy a zásadami obsaženými v Listině základních práv Evropské unie rámec pro správní sankce podle článku 18 nařízení (EU) č. 1024/2013. Zavádí rovněž pravidla týkající se ukládání správních sankcí v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB. Nařízení (EU) č. 468/2014 je aktem provádějícím sekundární právní předpis. V případě rozporu mezi jeho ustanoveními a nařízením (ES) č. 2532/98 tak má přednost nařízení (ES) č. 2532/98.
(7)
ECB by měla zveřejňovat rozhodnutí o uložení sankcí v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, ledaže by toto zveřejnění ohrožovalo stabilitu finančních trhů nebo by způsobilo, pokud to lze zjistit, dotyčnému podniku nepřiměřenou škodu.
(8)
K zajištění jednotného zacházení v případě stejně závažných protiprávních jednání by se horní mez pokuty, kterou ECB může podniku uložit za nedodržování nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, neměla lišit od horní meze pokuty, kterou ECB může uložit podniku za porušení přímo použitelných právních předpisů Unie. Na všechny pokuty, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, by se proto měly vztahovat stejné horní meze.
(9)
ECB by měla mít možnost uložit podnikům penále s cílem přinutit je k dodržování nařízení či rozhodnutí ECB v oblasti dohledu anebo k ukončení trvajícího protiprávního jednání spočívajícího v porušování těchto nařízení či rozhodnutí ECB. Horní mez penále by měla být úměrná horní mezi, která se uplatňuje v případě pokut v oblasti dohledu.
(10)
Článek 25 nařízení (EU) č. 1024/2013 stanoví zásadu oddělení funkcí, podle které ECB provádí úkoly, které jsou jí svěřeny nařízením (EU) č. 1024/2013, aniž jsou dotčeny její úkoly týkající se měnové politiky a odděleně od těchto a všech ostatních úkolů. Tuto zásadu je nutné bez omezení dodržovat u všech úkolů, které ECB provádí. V zájmu jejího důsledného uplatňování byla v souladu článkem 26 nařízení (EU) č. 1024/2013 zřízena Rada dohledu, která odpovídá mimo jiné za přípravu konečných návrhů rozhodnutí Rady guvernérů ECB v oblasti dohledu. Rozhodnutí Rady guvernérů ECB dále podléhají za podmínek stanovených v článku 24 nařízení (EU) č. 1024/2013 přezkumu správní revizní komisí. S ohledem na zásadu oddělení funkcí a na zřízení Rady dohledu a správní revizní komise by se měly uplatňovat dva odlišné postupy: a) zvažuje-li ECB uložení správní sankce při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, přijímá rozhodnutí za tímto účelem Rada guvernérů ECB na základěkonečného návrhu rozhodnutí Rady dohledu a tato rozhodnutí podléhají přezkumu správní revizní komisí, a b) zvažuje-li ECB uložení sankce při plnění svých úkolů v oblastech, které se netýkají dohledu, přijímá rozhodnutí za tímto účelem Výkonná rada ECB a tato rozhodnutí podléhají přezkumu Radou guvernérů ECB.
(11)
Vzhledem ke složitosti vyšetřování případů protiprávního jednání v oblasti dohledu by se na výkon pravomoci uložit a vymáhat sankce v souvislosti s úkoly ECB v oblasti dohledu měly uplatňovat delší lhůty, než jaké jsou stanoveny v případě sankcí v souvislosti s úkoly ECB v oblastech, které se netýkají dohledu. Odpovídajícím způsobem by mělo být upraveno stavění a přerušení běhu těchto lhůt, a to i s přihlédnutím k tomu, že se řízení o sankcích v oblasti dohledu může překrývat s vyšetřováním trestného činu a trestním řízením vedeným na základě stejných skutečností.
(12)
Nařízení (ES) č. 2532/98 by mělo být proto odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny
Nařízení (ES) č. 2532/98 se mění takto:
1)
Článek 1 se mění takto:
a)
bod 6 se nahrazuje tímto:
„6.
‚penále‘ rozumí peněžní částky, které musí platit podnik v případě trvajícího protiprávního jednání jako trest nebo které mají přinutit dotyčné osoby k tomu, aby dodržovaly nařízení či rozhodnutí ECB v oblasti dohledu. Penále se počítají za každý celý den trvání protiprávního jednání:
a)
od okamžiku, kdy byl podnik postupem podle čl. 3 odst. 1 druhého pododstavce vyrozuměn o rozhodnutí, jímž se nařizuje ukončení protiprávního jednání, nebo
b)
v případě, že trvající protiprávní jednání spadá do oblasti působnosti čl. 18 odst. 7 nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (7), v souladu s postupem podle článku 4b tohoto nařízení;
;
b)
bod 7 se nahrazuje tímto:
„7.
‚sankcí‘ rozumí pokuty a penále.“
2)
Vkládá se nový článek, který zní:
„Článek 1a
Všeobecné zásady a oblast působnosti
1. Toto nařízení se vztahuje na ukládání sankcí podnikům ze strany ECB za neplnění povinností vyplývajících z rozhodnutí nebo nařízení ECB.
2. Pravidla vztahující se na ukládání sankcí ze strany ECB při plnění úkolů v oblasti dohledu v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB se použijí odchylně od pravidel stanovených v článcích 2 až 4 v rozsahu stanoveném v článcích 4a až 4c.
3. ECB zveřejní jakékoli rozhodnutí o uložení sankcí podniku v případě porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB v oblasti dohledu, a to bez ohledu na to, zda proti němu byl podán opravný prostředek či nikoli.
ECB toto zveřejnění učiní na svých internetových stránkách bez zbytečného odkladu a poté, co dané rozhodnutí oznámila dotyčnému podniku. Zveřejňované informace zahrnují druh a povahu porušení a totožnost dotyčného podniku, ledaže by zveřejnění tímto způsobem:
a)
ohrožovalo stabilitu finančních trhů nebo probíhající trestní vyšetřování, nebo
b)
pokud to lze zjistit, způsobilo dotyčnému podniku nepřiměřenou škodu.
Za těchto okolností se rozhodnutí o sankcích zveřejňují anonymně. Je-li pravděpodobné, že tyto okolnosti v přiměřené lhůtě pominou, lze zveřejnění na základě tohoto odstavce po tuto dobu odložit.
Bylo-li proti rozhodnutí o sankcích podáno odvolání k Soudnímu dvoru, zveřejní ECB bez zbytečného odkladu na svých oficiálních internetových stránkách rovněž informace o stavu předmětného odvolání a jeho výsledek.
ECB zajistí, aby informace zveřejněné podle tohoto odstavce byly na jejích oficiálních internetových stránkách po dobu alespoň pěti let.“
3)
V článku 2 se odstavec 4 nahrazuje tímto:
„4. Spočívá-li protiprávní jednání v opomenutí, nezbavuje uložení sankce podnik plnění jeho povinností, nestanoví-li rozhodnutí přijaté podle čl. 3 odst. 4 nebo článku 4b výslovně jinak.“
4)
Článek 3 se mění takto:
a)
v odstavci 1 se první věta nahrazuje tímto:
„1. Rozhodnutí o tom, zda má být zahájeno řízení o sankcích, přijímá ECB z vlastního podnětu nebo na základě žádosti národní centrální banky členského státu, v jehož soudní pravomoci k údajnému protiprávnímu jednání došlo.“
;
b)
odstavec 10 se nahrazuje tímto:
„10. Pokud protiprávní jednání souvisí výlučně s úkolem, který je podle Smlouvy a statutu svěřen ESCB nebo ECB, lze řízení o sankcích zahájit výhradně podle tohoto nařízení, bez ohledu na to, zda vnitrostátní právní předpisy stanoví jiné řízení. Pokud protiprávní jednání souvisí s jednou nebo více oblastí, které nespadají do působnosti ESCB nebo ECB, není právem příslušného vnitrostátního orgánu zahájit zvláštní řízení v souvislosti s oblastmi, které nespadají do působnosti ESCB nebo ECB, dotčeno právo zahájit řízení o sankcích podle tohoto nařízení. Tímto ustanovením není dotčeno uplatňování trestního práva a vnitrostátních právních předpisů týkajících se pravomocí v oblasti obezřetnostního dohledu v zúčastněných členských státech podle nařízení (EU) č. 1024/2013.“
5)
Vkládají se nové články, které znějí:
„Článek 4a
Zvláštní pravidla týkající se horních mezí sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
1. Odchylně od čl. 2 odst. 1 jsou meze, v nichž ECB může ukládat pokuty a penále v případě protiprávních jednání týkajících se rozhodnutí a nařízení, která ECB přijala při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, tyto:
a)
U pokut činí horní mez dvojnásobek zisku, kterého bylo dosaženo v důsledku protiprávního jednání, nebo ztráty, které bylo v důsledku protiprávního jednání zabráněno, jestliže je lze určit, nebo 10 % celkového ročního obratu podniku.
b)
U penále činí: horní mez 5 % průměrného denního obratu za každý den protiprávního jednání. Penále mohou být ukládána po dobu nejvýše šesti měsíců ode dne stanoveného v rozhodnutí, kterým byla uložena.
2. Pro účely odstavce 1 se rozumí:
a)
‚ročním obratem‘ roční obrat dotyčného podniku v předcházejícím hospodářském roce, jak je vymezen v příslušných právních předpisech Unie, a pokud tento obrat není k dispozici, obrat podle poslední dostupné roční účetní závěrky této osoby. Je-li dotyčný podnik dceřiným podnikem mateřského podniku, je příslušným celkovým ročním obratem celkový roční obrat vyplývající z poslední dostupné konsolidované roční účetní závěrky v předcházejícím hospodářském roce, a pokud tato účetní závěrka není k dispozici, podle poslední dostupné roční účetní závěrky této osoby;
b)
‚průměrným denním obratem‘ roční obrat, jak je vymezen v písmenu a), dělený 365.
Článek 4b
Zvláštní procesní pravidla týkající se sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
1. Odchylně od čl. 3 odst. 1 až 8 tohoto nařízení se na protiprávní jednání týkající se rozhodnutí a nařízení, která ECB přijala při plnění svých úkolů v oblasti dohledu, uplatní pravidla stanovená v tomto článku.
2. Má-li ECB při plnění svých úkolů podle nařízení (EU) č. 1024/2013 za to, že existuje důvodné podezření, že se podnik s ústředím v členském státě eurozóny dopouští nebo dopustil jednoho nebo několika porušení nařízení nebo rozhodnutí ECB, jak je uvedeno v čl. 18 odst. 7 nařízení (EU) č. 1024/2013, provede příslušné vyšetřování v souladu s následujícími ustanoveními.
3. Po skončení vyšetřování a předtím, než je předloha konečného návrhu rozhodnutí vypracována a předložena Radě dohledu, vyrozumí ECB v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu písemně dotyčný podnik o zjištěních provedeného vyšetřování a o námitkách vznesených vůči těmto zjištěním.
V oznámení podle prvního pododstavce ECB v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu dotyčný podnik informuje o právu předložit jí písemné připomínky týkající se skutkových závěrů a námitek, které byly proti tomuto subjektu vzneseny a které jsou v tomto oznámení uvedeny, včetně jednotlivých ustanovení, jež byla údajně porušena, a stanoví přiměřenou lhůtu pro předložení těchto připomínek. ECB není povinna zohlednit písemné připomínky, jež byly předloženy po uplynutí lhůty, kterou v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu stanovila.
V návaznosti na oznámení ve smyslu prvního pododstavce může ECB v rámci své pravomoci vyšetřovat případy porušení předpisů v oblasti dohledu dotyčný podnik rovněž vyzvat k účasti na ústním jednání. Strany, které jsou předmětem vyšetřování, mohou být na jednání zastoupeny právníkem nebo jinými kvalifikovanými osobami nebo jim může právník nebo tyto osoby pomáhat. Ústní jednání jsou neveřejná.
Je zaručeno právo dotyčného podniku, který je předmětem vyšetřování, na přístup ke spisu. Toto právo se nevztahuje na důvěrné informace.
4. Rada dohledu předloží Radě guvernérů konečný návrh rozhodnutí, který stanoví, zda se dotyčný podnik dopustil porušení či nikoli, a uvede sankce, které mají být případně uloženy, postupem podle čl. 26 odst. 8 nařízení (EU) č. 1024/2013.
5. Dotyčný podnik má právo požádat o přezkum rozhodnutí, které Rada guvernérů přijala podle odstavce 4, správní revizní komisí postupem podle článku 24 nařízení (EU) č. 1024/2013.
Článek 4c
Zvláštní lhůty v případě sankcí, které ECB ukládá při plnění svých úkolů v oblasti dohledu
1. Odchylně od článku 4 zaniká právo rozhodnout o uložení sankce v případě porušení rozhodnutí nebo nařízení ECB týkajícího se jejích úkolů v oblasti dohledu pět let poté, kdy k protiprávnímu jednání došlo, nebo v případě trvajícího protiprávního jednání pět let poté, kdy bylo protiprávní jednání ukončeno.
2. Běh lhůty stanovené v odstavci 1 přerušuje jakýkoli úkon, který ECB učiní pro účely vyšetřování nebo řízení, pokud se týká protiprávního jednání. Běh promlčecí lhůty se přerušuje s účinkem ode dne, kdy je úkon oznámen dotčenému dohlíženému subjektu. Po každém přerušení této lhůty začne běžet lhůta nová. Lhůta však nepřesáhne dobu 10 let od okamžiku, kdy k protiprávnímu jednání došlo, nebo v případě trvajícího protiprávního jednání 10 let od okamžiku, kdy bylo protiprávní jednání ukončeno.
3. Lhůty uvedené v předchozích odstavcích lze prodloužit, pokud:
a)
je rozhodnutí Rady guvernérů předmětem přezkumu před správní revizní komisí nebo odvolacího řízení před Soudním dvorem Evropské unie nebo
b)
je proti dotyčnému podniku vedeno trestní řízení v souvislosti se stejnými skutečnostmi. V takovém případě se lhůty uvedené v předchozích odstavcích prodlužují o dobu, po kterou trvá přezkum rozhodnutí před správní revizní komisí nebo Soudním dvorem, nebo do ukončení trestního řízení proti dotyčnému podniku.
4. Právo ECB vymáhat rozhodnutí o uložení sankce zaniká pět let po přijetí daného rozhodnutí. Běh promlčecí lhůty pro vymáhání přerušuje jakýkoli úkon ECB, jehož účelem je vymáhání platby nebo platebních podmínek uložené sankce.
5. Běh promlčecí lhůty pro vymáhání sankcí se staví:
a)
po dobu lhůty pro zaplacení uložené sankce;
b)
pokud je vymáhání platby uložené sankce pozastaveno na základě rozhodnutí Rady guvernérů nebo Soudního dvora.“
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 27. ledna 2015.
A TANÁCS (EU) 2015/159 RENDELETE
(2015. január 27.)
az Európai Központi Bank szankciók kirovására vonatkozó hatásköréről szóló 2532/98/EK rendelet módosításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 132. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányára és különösen annak 34.3. cikkére,
tekintettel az Európai Központi Bank ajánlására (1),
tekintettel az Európai Parlament véleményére (2),
tekintettel az Európai Bizottság véleményére (3),
a Szerződés 129. cikkének (4) bekezdésében és a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmánya 41. cikkében meghatározott eljárással összhangban eljárva,
mivel:
(1)
A 2532/98/EK rendelet (4) az EUMSZ 132. cikkének (3) bekezdésére és a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányának (a továbbiakban: az Alapokmány) 34.3. cikkére épül, amely felhatalmazza a Tanácsot arra, hogy meghatározza azokat a kereteket és feltételeket, amelyek alapján az Európai Központi Bank (a továbbiakban: EKB) pénzbírságot vagy kényszerítő bírságot szabhat ki azokra a vállalkozásokra, amelyek nem tesznek eleget a rendeleteiből és határozataiból eredő kötelezettségeknek. A 2532/98/EK rendelet tartalmát ennek megfelelően az EKB által elfogadott rendeletek és határozatok megsértésének eseteire kell korlátozni. A közvetlenül alkalmazandó - és az EKB által elfogadott rendeletektől és határozatoktól eltérő - uniós jog megsértésének eseteire az 1024/2013/EU rendelet (5) vonatkozó rendelkezéseit kell alkalmazni.
(2)
Az EKB a 2532/98/EK rendeletet a hatáskörébe tartozó számos területen alkalmazta szankciók kirovására, ideértve különösen az Unió monetáris politikájának végrehajtását, a fizetési rendszerek működését és a statisztikai adatgyűjtést.
(3)
Az 1024/2013/EU rendelet bizonyos felügyeleti feladatokkal ruházta fel az EKB-t, valamint lehetővé tette, hogy ez utóbbi a felügyelete alá tartozó hitelintézetekre szankciókat rójon ki az alábbiak szerint: a) adminisztratív pénzbírság abban az esetben, ha a szóban forgó intézetek megsértik a vonatkozó, közvetlenül alkalmazandó uniós jog valamely olyan követelményét, amellyel kapcsolatban a vonatkozó uniós jog értelmében adminisztratív pénzbírság kiszabását kell lehetővé tenni az illetékes hatóságok számára; és b) a 2532/98/EK rendelet szerinti szankciók az EKB rendeleteinek vagy határozatainak megsértése esetén (a továbbiakban együttesen: közigazgatási szankciók).
(4)
Az 1024/2013/EU rendelet 18. cikkének (7) bekezdése előírja, hogy az említett rendelet által rá ruházott feladatok ellátása céljából az EKB a 2532/98/EK rendeletnek megfelelően szankciókat róhat ki az EKB rendeleteinek vagy határozatainak megsértése esetén.
(5)
Ebben a vonatkozásban a 2532/98/EK rendelet bizonyos rendelkezései nem koherensek az 1024/2013/EU rendelet több olyan rendelkezésével, amely közvetlenül releváns az EKB arra vonatkozó hatásköre szempontjából, hogy szankciókat róhat ki az EKB rendeleteinek vagy határozatainak megsértése esetén. Ennek megfelelően ki kell jelölni a 2532/98/EK rendeletben meghatározott azon szabályokat, amelyeket módosítani kell abban az esetben, amikor arra történik utalás, hogy az EKB szankciókat ró ki a felügyeleti feladataival kapcsolatos rendeletek vagy határozatok megsértése esetén.
(6)
A Szerződések által ráruházott felügyeleti feladatok végrehajtására vonatkozó, a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank alapokmányáról szóló (4.) jegyzőkönyv 34. cikkében meghatározott hatásköre alapján az EKB elfogadta a 468/2014/EU rendeletet (6). Az EKB által a közvetlenül alkalmazandó uniós jogban meghatározott szabályok betartásának biztosításában betöltött szerep rendszerezése érdekében a 468/2014/EU rendelet - az 1024/2013/EU rendelet 4. cikkének (3) bekezdésével és az Európai Unió Alapjogi Chartájában meghatározott alapvető jogokkal és elvekkel összhangban - még részletesebben meghatározza az 1024/2013/EU rendelet 18. cikkében meghatározott közigazgatási szankciók keretét. A 468/2014/EU rendelet ezenkívül meghatározza az EKB által elfogadott rendeletek vagy határozatok megsértése esetén alkalmazandó közigazgatási szankciók kirovására vonatkozó szabályokat is. A 468/2014/EU rendelet a másodlagos jogot végrehajtó eszköz. Ennek megfelelően az említett rendelet rendelkezései és a 2532/98/EK rendelet rendelkezései közötti összeütközés esetén a 2532/98/EK rendelet rendelkezései lesznek az irányadók.
(7)
Az EKB-nak nyilvánosságra kell hoznia a szankciók kirovásáról szóló azon határozatokat, amelyeket a felügyeleti területhez tartozó EKB rendeletek vagy határozatok megsértése esetén hoz meg, kivéve, ha a nyilvánosságra hozatal veszélyeztetné a pénzügyi piacok stabilitását, vagy amennyiben az meghatározható, aránytalan kárt okozna az érintett vállalkozásnak.
(8)
Az egyformán súlyos jogsértések egységes kezelésének biztosítása érdekében nem lehet eltérés a pénzbírságok felső korlátja tekintetében abban az esetben, ha az EKB a felügyeleti feladatai ellátása során az EKB rendeleteinek vagy határozatainak való megfelelés hiánya miatt ró ki pénzbírságot egy adott vállalkozással szemben, és abban az esetben, ha az EKB a közvetlenül alkalmazandó uniós jog megsértése miatt ró ki pénzbírságot egy adott vállalkozással szemben. Ennél fogva az EKB által a felügyeleti feladatai ellátása során kirótt valamennyi pénzbírságra azonos felső korlátnak kell vonatkoznia.
(9)
Az EKB számára biztosítani kell annak lehetőségét, hogy kényszerítő bírságokat rójon ki a vállalkozásokkal szemben azért, hogy azokat az EKB felügyeleti területre vonatkozó rendeleteinek vagy határozatainak való megfelelésre kényszerítse, illetve megszüntesse a folyamatos jogsértéseket. A kényszerítő bírságok felső korlátjának és a felügyeleti területen kiróható pénzbírságok felső korlátjának egymáshoz képest arányosnak kell lenniük.
(10)
Az 1024/2013/EU rendelet 25. cikke határozza meg az elkülönítés elvét, amely alapján az 1024/2013/EU rendelettel az EKB-ra ruházott feladatokat az EKB a monetáris politikai feladatai, illetve az egyéb feladatai sérelme nélkül és azoktól elkülönítetten látja el. Ezt az elvet korlátozás nélkül alkalmazni kell az EKB által ellátott valamennyi feladat tekintetében. Az említett elkülönítési elvnek a megerősítése érdekében az 1024/2013/EU rendelet 26. cikke alapján felügyeleti testületet hoztak létre, amely többek között felel az EKB Kormányzótanácsa felügyeleti területen történő döntései tervezetének teljes előkészítéséért. Ezen túlmenően az EKB Kormányzótanácsának határozatai a felülvizsgálati testület általi, az 1024/2013/EU rendelet 24. cikkében meghatározott feltételek szerinti felülvizsgálat alá tartoznak. Figyelembe véve az elkülönítés elvét, valamint a felügyeleti testület és a felülvizsgálati testület megalakítását, két elkülönített eljárást kell alkalmazni: a) ha az EKB felügyeleti feladatainak gyakorlása során közigazgatási szankciók kirovását tervezi, az erről szóló határozatokat a felügyeleti testület által készített teljes határozattervezet alapján az EKB Kormányzótanácsa hozza meg, a szóban forgó határozat felülvizsgálata pedig a felülvizsgálati testület hatáskörébe tartozik; és b) ha az EKB a nem felügyeleti feladatainak gyakorlása során szankciók kirovását tervezi, az erről szóló határozatokat az EKB Igazgatósága hozza meg, a szóban forgó határozat felülvizsgálata pedig az EKB Kormányzótanácsának hatáskörébe tartozik.
(11)
A felügyeleti területen elkövetett jogsértések kivizsgálásának összetettségére tekintettel az EKB felügyeleti feladataihoz kapcsolódó szankciók kirovására és végrehajtására vonatkozó hatáskörhöz az EKB nem felügyeleti feladatainak ellátásához kapcsolódó szankciók tekintetében megállapított határidőknél hosszabb határidőt célszerű meghatározni. A szóban forgó határidők felfüggesztését és megszakadását ennek megfelelően kell szabályozni, tekintetbe véve azt is, hogy a felügyeleti területen a jogsértési eljárások átfedésben lehetnek az ugyanazon tényálláson alapuló bűnügyi nyomozásokkal és büntetőeljárásokkal is.
(12)
A 2532/98/EK rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Módosítások
A 2532/98/EK rendelet a következőképpen módosul:
1.
Az 1. cikk a következőképpen módosul:
a)
a 6. pont helyébe a következő szöveg lép:
„6. »kényszerítő bírságok«: azok a pénzösszegek, amelyeket valamely vállalkozás folyamatos jogsértés esetén vagy büntetésként, vagy pedig azért köteles megfizetni, hogy ezáltal ki lehessen kényszeríteni az érintett személyeknek az EKB felügyeleti rendeleteinek és határozatainak való megfelelését. A kényszerítő bírságokat a folyamatos jogsértés minden teljes napjára fel kell számítani;
a)
azt követően, hogy a vállalkozást a 3. cikk (1) bekezdése második albekezdésében meghatározott eljárással összhangban értesítették a jogsértés megszüntetését előíró határozatról; vagy
b)
amennyiben a folyamatos jogsértés az 1024/2013/EU tanácsi rendelet (7) 18. cikke (7) bekezdésének hatálya alá tartozik, az e rendelet 4b. cikkében meghatározott eljárással összhangban;
.
b)
A 7. pont helyébe a következő szöveg lép:
„7. »szankciók«: a pénzbírságok és a kényszerítő bírságok.”
2.
A szöveg a következő cikkel egészül ki:
„1a. cikk
Általános alapelvek és hatály
(1) Ez a rendelet abban az esetben alkalmazandó, amikor az EKB szankciókat ró ki a vállalkozásokra az EKB rendeleteiből vagy határozataiból eredő kötelezettségeknek való megfelelés hiánya miatt.
(2) Azoknak a szabályoknak, amelyeket az EKB által a felügyeleti feladatainak ellátása során az EKB valamely rendeletének vagy határozatának megsértése miatt alkalmazandó szankciók kirovására kell alkalmazni, a 4a-4c. cikkben meghatározott mértékben el kell térniük a 2-4. cikkben foglalt szabályoktól.
(3) Az EKB minden olyan határozatát nyilvánosságra hozza, amely egy adott vállalkozással szemben a felügyeleti területen az EKB rendeletének vagy határozatának megsértése miatt szankciót ró ki, függetlenül attól, hogy az ellen fellebbezést nyújtottak-e be vagy sem.
Az EKB a nyilvánosságra hozatalt indokolatlan késedelem nélkül - az érintett vállalkozásnak a határozatról való értesítését követően - teljesíti a honlapján. A nyilvánosságra hozott információknak a jogsértés típusára és jellegére, valamint az érintett vállalkozás kilétére kell vonatkozniuk, kivéve, ha az ilyen információk nyilvánosságra hozatala:
a)
veszélyeztetné a pénzügyi piacok stabilitását vagy valamely folyamatban lévő bűnügyi nyomozást; vagy
b)
amennyiben ez meghatározható, aránytalan kárt okozna az érintett vállalkozásnak.
Ilyen körülmények között a szankciókra vonatkozó határozatokat anonimizált módon kell nyilvánosságra hozni. Alternatív megoldásként, amennyiben az említett körülmények előreláthatólag ésszerű időn belül meg fognak szűnni, az e bekezdés szerinti nyilvánosságra hozatal erre az időtartamra elhalasztható.
Ha a Bíróság előtt fellebbezés van folyamatban valamely szankciót kirovó határozat ellen, az EKB indokolatlan késedelem nélkül információkat hoz nyilvánosságra honlapján a szóban forgó fellebbezés állására, valamint annak eredményére vonatkozóan.
Az EKB biztosítja, hogy az e bekezdés szerint nyilvánosságra hozott információk legalább öt évig elérhetők legyenek a hivatalos honlapján.”
3.
A 2. cikk (4) bekezdése helyébe a következő szöveg lép:
„(4) Amennyiben a jogsértés valamely kötelezettség teljesítésének elmulasztásából ered, a szankció alkalmazása nem mentesíti a vállalkozást a kötelezettség teljesítése alól, kivéve, ha a 3. cikk (4) bekezdésének vagy a 4b. cikknek megfelelően elfogadott határozat a kötelezettség teljesítése alóli mentesülésről kifejezetten rendelkezik.”
4.
A 3. cikk a következőképpen módosul:
a)
az (1) bekezdés első mondata helyébe a következő szöveg lép:
„(1) A jogsértési eljárás kezdeményezésére vonatkozó döntést az EKB hozza meg saját kezdeményezés alapján vagy azon tagállam nemzeti központi bankja által hozzá intézett ilyen értelmű indítvány alapján, amelynek a joghatósága alatt a feltételezett jogsértés bekövetkezett.”
;
b)
a (10) bekezdés helyébe a következő szöveg lép:
„(10) Amennyiben valamely jogsértés kizárólag valamely, a Szerződés és az Alapokmány értelmében a KBER-re vagy az EKB-ra bízott feladathoz kapcsolódik, jogsértési eljárást csak e rendelet alapján lehet kezdeményezni, tekintet nélkül arra, hogy létezik-e olyan nemzeti jogszabály vagy szabályozás, amely külön eljárásról rendelkezik. Amennyiben valamely jogsértés a KBER vagy az EKB illetékességén kívül eső egy vagy több területhez is kapcsolódik, a jogsértési eljárás e rendelet alapján történő kezdeményezésének joga független az illetékes nemzeti hatóság ilyen, a KBER vagy az EKB hatáskörén kívül eső területekkel kapcsolatos külön eljárás kezdeményezésére vonatkozó jogától. E rendelkezés nem érinti a részt vevő tagállamok büntetőjogának és prudenciális felügyeleti illetékességéhez fűződő nemzeti jogának az alkalmazását, összhangban az 1024/2013/EU rendelettel.”
5.
A szöveg az alábbi cikkekkel egészül ki:
„4a. cikk
Az EKB által a felügyeleti feladatai ellátása során kirótt szankciók felső korlátjára vonatkozó különös rendelkezések
(1) A 2. cikk (1) bekezdésétől eltérve, az EKB felügyeleti feladatai ellátása körében elfogadott rendeletei és határozatai megsértése esetén az EKB az alábbi korlátokon belüli pénzbírságokat és kényszerítő bírságokat róhatja ki:
a)
pénzbírságok esetén a felső korlát a vállalkozás által a jogsértés révén elért nyereség vagy elkerült veszteség kétszerese minden olyan esetben, amikor ez az összeg meghatározható, egyéb esetben pedig a vállalkozás teljes éves árbevételének 10 %-a.
b)
kényszerítő bírságok esetén a felső korlát az átlagos napi árbevétel 5 %-a a jogsértés minden egyes napjára. A kényszerítő bírságok legfeljebb a kényszerítő bírságot kirovó határozatban meghatározott napot követő hat hónapos időszakra szabhatók ki.
(2) Az (1) bekezdés alkalmazásában:
a) »éves árbevétel«: az érintett vállalkozás vonatkozó uniós jog szerinti teljes éves árbevétele a megelőző üzleti évben, ha pedig ezen adat nem áll rendelkezésre, az érintett rendelkezésre álló legfrissebb éves pénzügyi beszámolója alapján. Amennyiben az érintett vállalkozás egy anyavállalat leányvállalata, úgy a vonatkozó teljes éves árbevétel az előző üzleti évről rendelkezésre álló legfrissebb konszolidált éves pénzügyi beszámoló szerinti teljes éves árbevétel, ha pedig ez nem áll rendelkezésre, akkor a vonatkozó teljes éves árbevétel az érintett rendelkezésre álló legfrissebb éves pénzügyi beszámolója szerinti teljes éves árbevétel;
b) »átlagos napi árbevétel«: az a) pont szerinti éves árbevétel elosztva 365-tel.
4b. cikk
Az EKB által a felügyeleti feladatai ellátása során kirótt szankciókra vonatkozó különös eljárási szabályok
(1) Az e rendelet 3. cikkének (1)-(8) bekezdésétől eltérve, az EKB által a felügyeleti feladatai gyakorlása körében elfogadott rendeletek és határozatok megsértése eseteire az ebben a cikkben meghatározott szabályok alkalmazandók.
(2) Amennyiben az EKB az 1024/2013/EU rendelet szerinti feladatainak ellátása során úgy ítéli meg, hogy indokoltan feltételezhető, hogy valamely, euroövezeti tagállamban székhellyel rendelkező vállalkozás egy vagy több alkalommal az 1024/2013/EU rendelet 18. cikkének (7) bekezdése szerinti jogsértést követ vagy követett el az EKB valamely rendeletével vagy határozatával szemben, az EKB a vonatkozó vizsgálatokat az alábbi rendelkezésekkel összhangban végzi.
(3) A vizsgálat befejezésekor - a teljes határozattervezetre vonatkozó javaslat elkészítése és felügyeleti testület elé terjesztése előtt - az EKB a felügyelet területén elkövetett jogsértések kivizsgálására jogosult szervként írásban értesíti az érintett vállalkozást az elvégzett vizsgálat eredményeiről és az azokkal kapcsolatban emelt kifogásokról.
Az első albekezdésben említett értesítésben az EKB a felügyelet területén elkövetett jogsértések kivizsgálására jogosult szervként tájékoztatja az érintett vállalkozást arról, hogy jogában áll írásbeli beadvánnyal fordulni az EKB-hoz az értesítésben foglalt ténybeli megállapításokkal, valamint abban az érintettel szemben emelt kifogásokkal kapcsolatban - ideértve azokat a konkrét rendelkezéseket is, amelyek feltételezetten sérültek - és e beadványok benyújtására vonatkozóan ésszerű határidőt állapít meg. Az EKB nem köteles figyelembe venni a felügyelet területén elkövetett jogsértések kivizsgálására jogosult szervként általa megállapított határidő lejárta után benyújtott írásbeli beadványokat.
Az EKB a felügyelet terén elkövetett jogsértések kivizsgálására jogosult szerként az első albekezdés szerinti értesítést követően szóbeli meghallgatáson való részvételre is felkérheti az érintett vállalkozást. A vizsgálat alá vont feleket a meghallgatáson ügyvédek vagy más képesített személyek képviselhetik/segíthetik. A szóbeli meghallgatások nem nyilvánosak.
A vizsgálat alá vont érintett vállalkozás számára garantálni kell az ügyirathoz való hozzáférés jogát. E hozzáférési jog nem terjed ki a bizalmas információkra.
(4) A felügyeleti testület az 1024/2013/EU rendelet 26. cikkének (8) bekezdése szerinti eljárással összhangban javaslatot tesz a Kormányzótanács számára annak a határozattervezetnek a teljes szövegére vonatkozóan, amely megállapítja, hogy az érintett vállalkozás elkövette-e a jogsértést vagy sem és meghatározza a kirovandó szankciókat.
(5) Az érintett vállalkozásnak joga van arra, hogy a Kormányzótanács által a 4. cikkel összhangban meghozott határozatnak a felülvizsgálati testület általi felülvizsgálatát kérelmezze az 1024/2013/EU rendelet 24. cikkében meghatározott eljárással összhangban.
4c. cikk
Az EKB által a felügyeleti feladatai ellátása során kirótt szankciókra vonatkozó különös határidők
(1) A 4. cikktől eltérve, az EKB azon joga, hogy a felügyeleti feladataival kapcsolatos valamely határozatának vagy rendeletének megsértése miatt szankciót kirovó határozatot hozzon, a jogsértés bekövetkezésétől számított öt év elteltével - illetve folyamatos jogsértés esetében a jogsértés megszűnésétől számított öt év elteltével - elévül.
(2) Az EKB-nak a jogsértés kivizsgálása vagy azzal kapcsolatos eljárás vonatkozásában tett bármely intézkedése megszakítja az (1) bekezdésben említett határidőt. Az elévülési határidő azon a napon szakad meg, amikor az intézkedésről az érintett felügyelt szervezetet értesítik. Az elévülési határidő minden egyes megszakadásával a határidő újrakezdődik. A határidő ugyanakkor nem haladhatja meg a jogsértés bekövetkezését követő tíz évet, illetve folyamatos jogsértés estén a jogsértés megszűnését követő tíz évet.
(3) Az előző bekezdésekben említett határidők meghosszabbíthatók, amennyiben:
a)
a Kormányzótanács határozatának felülvizsgálata folyamatban van a felülvizsgálati testület előtt, vagy a Bíróság előtt fellebbezési eljárás van folyamatban; vagy
b)
az érintett vállalkozással szemben ugyanazon tényállás alapján büntetőeljárás van folyamatban. Ilyen esetben az előző bekezdésekben foglalt határidők meghosszabbodnak azzal az időtartammal, amíg a felülvizsgálati testület, illetve a Bíróság felülvizsgálja a határozatot, vagy amíg az érintett vállalkozással szembeni büntetőeljárás befejeződik.
(4) Az EKB-nak a szankciót kirovó határozata végrehajtására vonatkozó joga a határozat meghozatalát követő öt év elteltével elévül. Az EKB-nak a szankciókban foglalt fizetési kötelezettség, illetve fizetési feltételek teljesítésének kikényszerítését szolgáló bármely intézkedése megszakítja a szankciók végrehajtására vonatkozó elévülési határidőt.
(5) A szankciók végrehajtására vonatkozó elévülési határidő felfüggesztésre kerül:
a)
mindaddig, amíg a kirótt szankció megfizetésére nyitva álló határidő el nem telik;
b)
ha a kirótt szankció megfizetésére irányuló végrehajtás az EKB Kormányzótanácsa vagy a Bíróság határozata alapján felfüggesztésre került.”
2. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és a Szerződésekben foglaltaknak megfelelően közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban.
Kelt Brüsszelben, 2015. január 27-én.