NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1152/2014
ze dne 4. června 2014,
kterým se doplňuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU, pokud jde o regulační technické normy pro určování zeměpisné oblasti rozhodných úvěrových expozic pro výpočet individuální sazby proticyklické kapitálové rezervy
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2013/36/EU ze dne 26. června 2013 o přístupu k činnosti úvěrových institucí a o obezřetnostním dohledu nad úvěrovými institucemi a investičními podniky (1), a zejména na čl. 140 odst. 7 třetí pododstavec uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Výpočet individuální sazby proticyklické kapitálové rezervy vyžaduje určení zeměpisné oblasti kapitálových požadavků pro všechny úvěrové expozice dané instituce, včetně expozic držených v obchodním portfoliu a všech sekuritizačních expozic.
(2)
Zeměpisná oblast by měla být určena podle umístění rizika spojeného s expozicemi. Tím bude zajištěno, aby tvorba dodatečných rezerv na základě plnění požadavku na proticyklické rezervy byla přidělena finančnímu systému s nadměrným růstem objemu úvěrů.
(3)
Pro určení zeměpisné oblasti všech úvěrových expozic by se obecně mělo používat místo pobytu povinné osoby nebo dlužníka, neboť se má za to, že nejlépe odráží umístění rizika, což je též důležité pro finanční systém. Určení zeměpisné oblasti úvěrových expozic, jež jsou specializovanými úvěrovými expozicemi ve smyslu čl. 147 odst. 8 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 (2), by však mělo vycházet z umístění aktiv vytvářejících příjem, jenž je primárním zdrojem splácení závazku.
(4)
Aby opatření pro účely určování zeměpisné oblasti rozhodných úvěrových expozic byla chápána jasně a jednoznačně, je nezbytné stanovit seznam definic technických pojmů používaných v tomto nařízení.
(5)
Expozice vůči právnické osobě by měly být v zásadě přiřazeny členskému státu nebo třetí zemi, v níž má daná osoba sídlo. Místo skutečného správního ústředí a sídlo právnické osoby se však mohou lišit. To uznal Soudní dvůr ve svých rozhodnutích ve věcech C-81/87 (Daily Mail), C-212/97 (Centros), C-208/00 (Überseering), C-167/01 (Inspire Art), C-411/03 (Sevic) a C-210/06 (Cartesio). Aby se v těchto případech zajistilo řádné přidělení proticyklické kapitálové rezervy, měly by instituce, jež jsou si tohoto nesouladu ohledně povinné osoby vědomy, přidělit příslušné expozice místu skutečného správního ústředí dané právnické osoby.
(6)
Expozice vůči subjektům kolektivního investování je vhodné přidělit místu osoby povinné z podkladové expozice, jak je definováno v tomto nařízení. Představuje-li určení osoby povinné z podkladové expozice nepřiměřenou zátěž, lze expozici vůči subjektu kolektivního investování přidělit domovskému členskému státu instituce.
(7)
Expozice vůči ostatním aktivům by v případech, kdy nelze určit povinnou osobu, měly být přiděleny domovskému členskému státu instituce.
(8)
S ohledem na instituce, jejichž celková zahraniční expozice nebo činnost v rámci obchodního portfolia je omezená, by měly být uplatněny zásady proporcionality a významnosti a tyto instituce by měly mít možnost použít jednodušší metody určování zeměpisné oblasti. Cílem je zmírnit zátěž menších institucí, jejichž zahraniční aktivita a činnosti v rámci obchodního portfolia jsou zpravidla omezené.
(9)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem předložených Komisi Evropským orgánem pro bankovnictví.
(10)
Evropský orgán pro bankovnictví uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (3),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
1)
„obecnou úvěrovou expozicí“ se rozumí objem rizikové expozice vypočtený podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 pro expozici uvedenou v čl. 140 odst. 4 písm. a) směrnice 2013/36/EU;
2)
„expozicí obchodního portfolia“ se rozumí objem rizikové expozice vypočtený podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 pro expozici uvedenou v čl. 140 odst. 4 písm. b) směrnice 2013/36/EU;
3)
„sekuritizační expozicí“ se rozumí objem rizikové expozice vypočtený podle čl. 92 odst. 3 nařízení (EU) č. 575/2013 pro expozici uvedenou v čl. 140 odst. 4 písm. c) směrnice 2013/36/EU;
4)
„místem povinné osoby“ se rozumí členský stát nebo třetí země, kde má fyzická nebo právnická osoba, která je protistranou instituce v obecné úvěrové expozici, emitentem finančního nástroje nezahrnutého do obchodního portfolia nebo protistranou v expozici neobchodního portfolia, obvyklé místo pobytu (v případě fyzické osoby) nebo sídlo (v případě právnické osoby); v případě právnické osoby, jejíž skutečné správní ústředí se nachází v jiném členském státě nebo třetí zemi, než je členský stát nebo země jejího sídla, se „místem povinné osoby“ rozumí členský stát nebo třetí země jejího skutečného správního ústředí;
5)
„místem dlužníka“ se rozumí členský stát nebo třetí země, kde má fyzická nebo právnická osoba, která je emitentem finančního nástroje zahrnutého do obchodního portfolia nebo protistranou v expozici obchodního portfolia, obvyklé místo pobytu (v případě fyzické osoby) nebo sídlo (v případě právnické osoby); v případě právnické osoby, jejíž skutečné správní ústředí se nachází v jiném členském státě nebo třetí zemi, než je členský stát nebo země jejího sídla, se „místem dlužníka“ rozumí členský stát nebo třetí země jejího skutečného správního ústředí;
6)
„místem příjmů“ se rozumí členský stát nebo třetí země, v níž se nacházejí aktiva vytvářející příjem, který je primárním zdrojem splácení závazku ve vztahu ke specializované úvěrové expozici;
7)
„zahraniční expozicí“ se rozumí obecná úvěrová expozice, jejíž povinná osoba se nenachází v domovském členském státu instituce;
8)
„specializovanou úvěrovou expozicí“ se rozumí obecná úvěrová expozice, která má vlastnosti uvedené v čl. 147 odst. 8 nařízení (EU) č. 575/2013.
Článek 2
Zeměpisná oblast obecných úvěrových expozic
1. Všechny obecné úvěrové expozice, které nespadají do odstavců 2 až 5 tohoto článku, se přidělují místu povinné osoby.
2. Obecné úvěrové expozice vůči subjektům kolektivního investování uvedené v čl. 112 písm. o) nařízení (EU) č. 575/2013 se přidělují místu osoby povinné z podkladových expozic. Existuje-li v případě určité expozice vůči subjektu kolektivního investování více než jedno místo osob povinných z podkladových expozic, lze na danou expozici vůči subjektu kolektivního investování uplatnit též čl. 4 odst. 2 tohoto nařízení.
3. Specializované úvěrové expozice uvedené v čl. 147 odst. 8 nařízení (EU) č. 575/2013 se přidělují místu příjmů.
4. Obecné úvěrové expozice vůči ostatním položkám uvedené v čl. 112 písm. q) nařízení (EU) č. 575/2013 se v případě, že instituce nemůže identifikovat příslušnou povinnou osobu, přidělují domovskému členskému státu instituce.
5. Následující obecné úvěrové expozice lze přiřadit domovskému členskému státu instituce:
a)
expozice vůči subjektům kolektivního investování uvedené v čl. 112 písm. o) nařízení (EU) č. 575/2013, pokud instituce nemůže určit místo osoby povinné (osob povinných) z podkladových expozic na základě informací, jež má k dispozici interně nebo jež jsou dostupné externě, aniž by musela vynaložit nepřiměřené úsilí;
b)
zahraniční expozice, jejichž souhrn nepřesahuje 2 % souhrnu obecných úvěrových expozic, expozic obchodního portfolia a sekuritizačních expozic této instituce. Souhrn obecných úvěrových expozic, expozic obchodního portfolia a sekuritizačních expozic se počítá s vyloučením obecných úvěrových expozic umístěných v souladu s písmenem a) tohoto odstavce a odstavcem 4.
6. Instituce počítají procentní podíl uvedený v odst. 5 písm. b) jednou ročně a ad hoc. Výpočet ad hoc se vyžaduje, pokud nastane událost, která ovlivňuje finanční nebo ekonomickou situaci instituce.
Článek 3
Zeměpisná oblast expozic obchodního portfolia
1. S výhradou odstavců 2 a 3 se expozice obchodního portfolia přidělují místu dlužníka.
2. V případě expozic obchodního portfolia, na něž se vztahují kapitálové požadavky podle části třetí hlavy IV kapitoly 5 nařízení (EU) č. 575/2013, instituce určí zeměpisnou oblast vynásobením souhrnného objemu jejich rizikové expozice níže uvedeným poměrem:
a)
kapitálové požadavky stanovené podle modelu v části třetí hlavě IV kapitole 5 nařízení (EU) č. 575/2013 pro subportfolia rozdělená podle zeměpisných oblastí;
b)
součet kapitálových požadavků stanovených podle písmene a) za všechny zeměpisné oblasti.
3. Instituce, jejichž souhrn expozic obchodního portfolia nepřesahuje 2 % souhrnu obecných úvěrových expozic, expozic obchodního portfolia a sekuritizačních expozic, mohou tyto expozice přidělit domovskému členskému státu instituce.
4. Instituce počítají procentní podíl uvedený v odstavci 3 jednou ročně a ad hoc. Výpočet ad hoc se vyžaduje, pokud nastane událost, která ovlivňuje finanční nebo ekonomickou situaci instituce.
Článek 4
Zeměpisná oblast sekuritizačních expozic
1. Sekuritizační expozice se přidělují místu osoby povinné z podkladových expozic.
2. V případě, že existuje více než jedno místo osoby povinné z podkladových expozic dané sekuritizační expozice, lze tuto expozici přidělit místu osoby povinné z podkladových expozic, která má na podkladových sekuritizačních expozicích největší podíl.
3. Sekuritizační expozice, u nichž nejsou dostupné informace o podkladových sekuritizačních expozicích, mohou být přiděleny domovskému členskému státu instituce, pokud instituce nemůže identifikovat osobu povinnou z podkladových expozic na základě existujících informací dostupných z interních nebo externích zdrojů nebo aniž by musela k získání těchto informací vynaložit nepřiměřené úsilí.
Článek 5
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 4. června 2014.
A BIZOTTSÁG 1152/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. június 4.)
a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvnek az intézményspecifikus anticiklikus tőkepufferráta kiszámítása céljából a lényeges hitelkockázati kitettségek földrajzi helyének azonosítására irányuló szabályozástechnikai standardok tekintetében történő kiegészítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a hitelintézetek tevékenységéhez való hozzáférésről és a hitelintézetek és befektetési vállalkozások prudenciális felügyeletéről szóló 2013. június 26-i európai parlamenti és tanácsi 2013/36/EU irányelvre (1) és különösen annak 140. cikke (7) bekezdésének harmadik albekezdésére,
mivel:
(1)
Az intézményspecifikus anticiklikus tőkepufferráta kiszámításához földrajzilag meg kell határozni az adott intézmény valamennyi hitelkockázati kitettségére, ezen belül a kereskedési könyvben nyilvántartott kitettségekre és az értékpapírosítási kitettségekre vonatkozó tőkekövetelmény helyét.
(2)
A földrajzi helyet a kitettségek kockázatának helye alapján kell meghatározni. Ezáltal az anticiklikus puffer alkalmazásakor képzett kiegészítő tartalékok ahhoz a pénzügyi rendszerhez rendelhetők, amelyben a hitelezés bővülése túlzott mértékű.
(3)
Általában valamennyi hitelkockázati kitettség földrajzi helyét a kötelezett vagy az adós illetősége alapján kell meghatározni, mivel ez tekinthető úgy, hogy a legpontosabban tükrözi azt a helyet, ahol a kockázat található, és amely ezáltal a pénzügyi rendszer szempontjából fontos. Az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 147. cikkének (8) bekezdése alapján speciális hitelezési kitettségnek minősülő hitelkockázati kitettségek földrajzi helyét azonban a bevételt generáló eszközök, vagyis a kötelezettség visszafizetése elsődleges forrásának helye alapján kell meghatározni.
(4)
A lényeges hitelkockázati kitettségek földrajzi helyének meghatározására vonatkozó intézkedések világos és egyértelmű értelmezése érdekében meg kell határozni az e rendeletben használt fogalmak listáját.
(5)
A jogi személyekkel szembeni kitettségeket elvben ahhoz a tagállamhoz vagy harmadik országhoz kell rendelni, amelyben az illető személy székhelye található. Egy jogi személy tényleges központi ügyvezetésének helye azonban eltérhet székhelyétől. Ezt a Bíróság is elismerte a C-81/87 (Daily Mail), C-212/97 (Centros), C-208/00 (Überseering), C-167/01 (Inspire Art), C-411/03 (Sevic) és C-210/06 (Cartesio) ügyekben hozott ítéletében. Ilyen esetben az anticiklikus tőkepuffer megfelelő hozzárendelése érdekében az intézményeknek - amennyiben valamely kötelezett tekintetében tudomásuk van ilyen eltérésről - a lényeges kitettségeket a szóban forgó jogi személy tényleges központi ügyvezetésének helye alapján kell besorolniuk.
(6)
A kollektív befektetési formákkal (KBF) szembeni kitettségeket az alapul szolgáló kitettség kötelezettjének földrajzi helyéhez kell rendelni az e rendeletben meghatározottak szerint. Ha az alapul szolgáló kitettség kötelezettjének meghatározása indokolatlanul nagy terhet jelent, akkor a KBF-fel szembeni kitettség az intézmény székelye szerinti tagállamhoz rendelhető.
(7)
Egyéb eszközökkel szembeni kitettségeket, amennyiben kötelezettjük nem azonosítható, az intézmény székhelye szerinti tagállamhoz kell rendelni.
(8)
Arányossági és lényegességi szempontokat is figyelembe kell venni az összességében korlátozott külföldi kitettséggel rendelkező vagy korlátozott kereskedési könyvi tevékenységet folytató intézmények esetében, lehetővé téve számukra egyszerűbb hozzárendelési módszerek használatát. Ennek célja az olyan kisebb intézmények terheinek mérséklése, amelyek jellemzően korlátozott külföldi és kereskedési könyvi tevékenységet folytatnak.
(9)
Ez a rendelet az Európai Bankhatóság (EBH) által a Bizottsághoz benyújtott szabályozástechnikai standardtervezeten alapul.
(10)
Az EBH nyilvános konzultációt folytatott az e rendelet alapját képező szabályozástechnikai standard tervezetéről, elemezte az ezzel összefüggésben felmerülő lehetséges költségeket és hasznot, és kikérte az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) 37. cikke alapján létrehozott banki érdekképviseleti csoport véleményét,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
(1) „általános hitelkockázati kitettség”: a 2013/36/EU irányelv 140. cikke (4) bekezdésének a) pontjában említett kitettségnek az 575/2013/EU rendelet 92. cikkének (3) bekezdése szerint számított kockázati kitettségértéke;
(2) „kereskedési könyvi kitettség”: a 2013/36/EU irányelv 140. cikke (4) bekezdésének b) pontjában említett kitettségnek az 575/2013/EU rendelet 92. cikkének (3) bekezdése szerint számított kockázati kitettségértéke;
(3) „értékpapírosítási kitettség”: a 2013/36/EU irányelv 140. cikke (4) bekezdésének c) pontjában említett kitettségnek az 575/2013/EU rendelet 92. cikkének (3) bekezdése szerint számított kockázati kitettségértéke;
(4) „a kötelezett helye”: az a tagállam vagy harmadik ország, amelyben az intézmény általános hitelkockázati kitettségének partnere, vagy a kereskedési könyvben nem szereplő pénzügyi instrumentum kibocsátója, vagy a nem kereskedési könyvi kitettség partnere rendszeresen tartózkodik (természetes személy esetében), vagy amelyben székhelye található (jogi személy esetében); amennyiben a jogi személy tényleges központi ügyvezetésének helye székhelyétől eltérő tagállamban vagy harmadik országban van, „a kötelezett helye” a tényleges ügyvezetés helye szerinti tagállam vagy harmadik ország;
(5) „az adós helye”: az a tagállam vagy harmadik ország, amelyben a kereskedési könyvben nem szereplő pénzügyi instrumentum kibocsátója, vagy a nem kereskedési könyvi kitettség partnere rendszeresen tartózkodik (természetes személy esetében), vagy amelyben székhelye található (jogi személy esetében); amennyiben a jogi személy tényleges központi ügyvezetésének helye székhelyétől eltérő tagállamban vagy harmadik országban van, „az adós helye” a tényleges ügyvezetés helye szerinti tagállam vagy harmadik ország;
(6) „a bevétel helye”: azon eszközök helye szerinti tagállam vagy harmadik ország, amelyekből a speciális hitelezési kitettséghez kapcsolódó kötelezettség visszafizetésének elsődleges forrását jelentő bevétel származik;
(7) „külföldi kitettség”: olyan általános hitelkockázati kitettség, amely kötelezettjének helye nem az intézmény székhelye szerinti tagállamban található;
(8) „speciális hitelezési kitettség”: az 575/2013/EU rendelet 147. cikkének (8) bekezdésében említett jellemzőkkel rendelkező általános hitelkockázati kitettség.
2. cikk
Az általános hitelkockázati kitettség helye
(1) Minden olyan általános hitelkockázati kitettséget, amely nem tartozik e cikk (2)-(5) bekezdésének hatálya alá, a kötelezett helyéhez kell rendelni.
(2) Az 575/2013/EU rendelet 112. cikkének o) pontjában említett KBF-ekkel szembeni általános hitelkockázati kitettséget az alapul szolgáló kitettség kötelezettjének helyéhez kell rendelni. Ha egy KBF-fel szembeni kitettség alapjául szolgáló kitettségek kötelezettjeihez egynél több hely tartozik, akkor a KBF-fel szembeni adott kitettség esetében is alkalmazható e rendelet 4. cikkének (2) bekezdése.
(3) Az 575/2013/EU rendelet 147. cikkének (8) bekezdésében említett speciális hitelezési kitettségeket a bevétel helyéhez kell rendelni.
(4) Az 575/2013/EU rendelet 112. cikkének q) pontjában említett egyéb tételekkel szembeni általános hitelkockázati kitettséget az intézmény székhelye szerinti tagállamhoz kell rendelni, ha az intézmény nem tudja azonosítani a kötelezettet.
(5) Az alábbi általános hitelkockázati kitettségek az intézmény székhelye szerinti tagállamhoz rendelhetők:
a)
az 575/2013/EU rendelet 112. cikkének o) pontjában említett KBF-ekkel szembeni kitettségek, ha az intézmény a rendelkezésére álló belső vagy aránytalan erőfeszítés nélkül beszerezhető külső információk alapján nem tudja megállapítani az alapul szolgáló kitettségek kötelezettjének vagy kötelezettjeinek helyét;
b)
külföldi kitettségek, amelyek együttesen nem haladják meg az adott intézmény összesített általános hitelkockázati, kereskedési könyvi és értékpapírosítási kitettségének 2 %-át. Az összesített általános hitelkockázati, kereskedési könyvi és értékpapírosítási kitettséget az e bekezdés a) pontja, valamint a (4) bekezdés szerint lokalizált általános hitelkockázati kitettségek kizárásával kell kiszámítani.
(6) Az intézmények az (5) bekezdés b) pontjában említett százalékos arányt éves gyakorisággal és eseti jelleggel is kiszámítják. Eseti számításra az intézmény pénzügyi vagy gazdasági helyzetét érintő esemény előfordulásakor van szükség.
3. cikk
A kereskedési könyvi kitettség földrajzi helye
(1) A (2) és (3) bekezdésre is figyelemmel a kereskedési könyvi kitettségeket az adós helyéhez kell rendelni.
(2) Az 575/2013/EU rendelet harmadik része IV. címének 5. fejezete szerinti szavatolótőke-követelmény hatálya alá tartozó kereskedési könyvi kitettségek földrajzi helyét az intézmények az ilyen kitettségek teljes kockázattal súlyozott kitettségértékének és az alábbi hányadosnak a szorzataként határozzák meg:
a)
az 575/2013/EU rendelet harmadik része IV. címének 5. fejezete szerinti modell alapján meghatározott földrajzi helynek megfelelően felosztott részportfóliókra vonatkozó szavatolótőke-követelmények;
b)
az a) pont alapján meghatározott szavatolótőke-követelmények minden földrajzi helyre kiterjedő összesítése.
(3) Azok az intézmények, amelyeknek teljes kereskedési könyvi kitettsége nem haladja meg teljes általános hitelkockázati, kereskedési könyvi és értékpapírosítási kitettségük 2 %-át, az intézmény székhelye szerinti tagállamhoz is rendelhetik e kitettségeket.
(4) Az intézmények a (3) bekezdésben említett százalékos arányt éves gyakorisággal és eseti jelleggel is kiszámítják. Eseti számításra az intézmény pénzügyi vagy gazdasági helyzetét érintő esemény előfordulásakor van szükség.
4. cikk
Az értékpapírosítási kitettség földrajzi helye
(1) Az értékpapírosítási kitettséget az alapjául szolgáló kitettségek kötelezettjének helyéhez kell rendelni.
(2) Ha egy adott értékpapírosítási kitettség alapjául szolgáló kitettségek kötelezettjeihez több hely tartozik, akkor a kitettség az alapul szolgáló kitettségek azon kötelezettjének helyéhez rendelhető, amely az alapul szolgáló értékpapírosítási kitettségekben a legnagyobb részesedéssel bír.
(3) Azok az értékpapírosítási kitettségek, amelyek esetében az alapul szolgáló értékpapírosítási kitettségekről nem áll rendelkezésre információ, az intézmény helyéhez rendelhetők akkor, ha az intézmény nem képes azonosítani az alapul szolgáló eszköz kötelezettjét külső vagy belső forrásból rendelkezésére álló, vagy aránytalan erőfeszítés nélkül beszerezhető információk alapján.
5. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. június 4-én.