PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 4. února 2014,
kterým se zrušuje rozhodnutí 2000/745/ES, kterým se přijímají závazky nabídnuté v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu některých polyethylentereftalátů (PET) pocházejících mimo jiné z Indie
(2014/109/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní antisubvenční nařízení“), a zejména na článek 13 uvedeného nařízení,
po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. STÁVAJÍCÍ OPATŘENÍ
(1)
Vyrovnávací opatření na dovoz polyethylentereftalátů (dále jen „PET“) pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (2). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti prováděcím nařízením Rady (EU) č. 461/2013 (3), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti.
(2)
Antidumpingová opatření na dovoz PET pocházejících z Indie byla v platnosti od roku 2000 (4). Tato opatření byla naposledy ponechána v platnosti nařízením Rady (ES) č. 192/2007 (5), a sice po přezkumu před pozbytím platnosti. Dne 24. února 2012 zahájila Komise následný přezkum opatření před pozbytím platnosti. Prováděcím rozhodnutím 2013/226/EU (6) odmítla Rada návrh prováděcího nařízení Rady týkajícího se zachování antidumpingového cla na dovoz PET pocházejících mimo jiné z Indie, který předložila Komise, a uvedená antidumpingová opatření tedy pozbyla platnosti.
(3)
V roce 2000 přijala Komise rozhodnutím 2000/745/ES (7) cenové závazky (dále jen „závazky“), které nabídly v souvislosti s antidumpingovým i antisubvenčním řízením mimo jiné tyto indické společnosti: Pearl Engineering Polymers Limited (dále jen „Pearl“) a Reliance Industries Limited (dále jen „Reliance“). V roce 2005 přijala Komise rozhodnutím 2005/697/ES (8), kterým se mění rozhodnutí 2000/745/ES, závazek od indické společnosti South ASEAN Petrochem Limited, která v důsledku fúze změnila svůj název na Dhunseri Petrochem & Tea Limited (dále jen „Dhunseri“) (9).
B. ZMĚNA OKOLNOSTÍ BĚHEM PROVÁDĚNÍ ZÁVAZKŮ
(4)
Změna okolností během provádění závazků může odůvodnit rozhodnutí Komise vykonat svou pravomoc a zrušit přijetí závazků, jak je stanoveno v čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení.
(5)
Zrušení antidumpingových opatření a zachování vyrovnávacího cla představuje změnu okolností, za kterých byly závazky přijaty. Závazky byly přijaty za situace, kdy byla v platnosti jak antidumpingová, tak antisubvenční opatření. Základní prvek závazků, což je minimální dovozní cena, odráží prvek dumpingu i subvencování. V současné době neexistuje žádný prvek dumpingu. Proto není minimální dovozní cena na odpovídající úrovni.
C. PORUŠENÍ ZÁVAZKU
(6)
Kromě toho jedna z indických společností, Pearl, nesplnila svou oznamovací povinnost vůči Komisi. Tato společnost nepředložila čtvrtletní zprávy o prodejích. Komise tedy není schopna závazek účinně sledovat.
(7)
Podmínky závazku stanoví, že nepředložení zpráv se považuje za porušení závazku. Nedávný rozsudek Soudního dvora (10) rovněž potvrdil, že povinnost informovat musí být považována za základní povinnost nutnou pro řádné fungování závazku.
(8)
Přijetí závazku společnosti Pearl musí být na tomto základě zrušeno.
D. PÍSEMNÁ PODÁNÍ
(9)
Uvedeným třem společnostem se dostalo možnosti slyšení a předložení písemných podání. Dvě indické společnosti a výbor výrobců PET v Evropě (CPME) zastupující odvětví Unie poskytly své připomínky.
1. Změněné okolnosti jako důvod ke zrušení přijetí závazku
(10)
Jedna společnost tvrdila, že pro návrh na zrušení přijetí závazku chybí právní základ. Uvedená strana tvrdila, že čl. 13 odst. 9 základního antisubvenčního nařízení nezmiňuje výslovně „změněné okolnosti“ a spojuje veškeré možnosti zrušení přijetí závazku s případy porušení. Tento argument bylo nutné odmítnout. Ustanovení čl. 13. odst. 9 základního antisubvenčního nařízení „změněné okolnosti“ skutečně výslovně nezmiňuje. Avšak je jasné, že případy, kdy Komise může zrušit přijetí závazku, neomezuje na případy porušení. Stanoví, že „jestliže některá strana poruší nebo odvolá závazky, nebo v případě, že Komise zruší přijetí závazku [podtržení doplněno], je přijetí daného závazku po konzultacích zrušeno…“. Zdůrazňuje tedy, že zrušení přijetí závazku může tvořit samostatný základ pro toto zrušení.
(11)
Pravomoc Komise rozhodnout sama o přijetí nebo odmítnutí nabídky závazku se musí ve skutečnosti odrážet i v právu zrušit přijetí závazku, pokud se změní okolnosti, na jejichž základě byly nabídky závazků přijaty. Podle judikatury Soudního dvora „určují orgány při výkonu své posuzovací pravomoci, zda […] jsou závazky přijatelné“ (11). Uvedené posuzovací pravomoci jsou v oblasti opatření na ochranu obchodu obecně široké, protože soudy Unie uznávají, že v této oblasti musí orgány posuzovat složitou hospodářskou, politickou a právní situaci. Konkrétně Soudní dvůr rozhodl, že Komise „při výkonu pravomocí, které jí byly svěřeny v [základním nařízení] má velmi širokou posuzovací pravomoc, pokud jde o zájmy Společenství, při rozhodování o jakýchkoli opatřeních potřebných k řešení situace, které nastala“ (12). Komise má proto při přijímání, odmítání nebo rušení závazku posuzovací pravomoc, aby mohla provádět opatření týkající se obchodu v zájmu Unie.
(12)
Komise proto zamítá argument, že změna okolností ve srovnání s okolnostmi, které panovaly v době přijetí závazku, nemůže sloužit jako důvod pro zrušení uvedeného závazku.
2. Soulad zrušení s předchozími právními akty týkajícími se téhož řízení
(13)
Jedna společnost tvrdila, že rozhodnutím Komise 2013/223/EU (13) bylo potvrzeno přijetí jejího závazku. Jako související argument vznesla, že čl. 2 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, představuje další uznání toho, že závazek by mohl zůstat v platnosti i po skončení platnosti antidumpingového cla. Oba tyto argumenty jsou zavádějící. Rozhodnutím 2013/223/EU odvolala Komise přijetí závazků jedné indonéské a jedné indické společnosti, jelikož porušily své povinnosti předkládat zprávy. Zrušení v případě jedné společnosti v žádném případě nevylučuje následné rozhodnutí Komise zrušit přijetí jiných závazků, pokud toto opatření bude odůvodněné vzhledem k okolnostem konkrétního případu.
(14)
V prováděcím nařízení (EU) č. 461/2013, vyhlášeném dne 23. května 2013, se odrazila změna rozhodnutí 2000/745/ES v důsledku přijetí rozhodnutí 2013/223/EU (odvolání závazku v případě jedné indonéské a jedné indické společnosti). Prováděcí nařízení (EU) č. 461/2013, kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo, bylo vyhlášeno tentýž den jako prováděcí rozhodnutí 2013/226/EU, kterým Rada zrušila antidumpingové clo. Důsledky uvedeného rozhodnutí by mohla Komise posoudit pouze po jeho přijetí.
(15)
Argumenty této strany tedy musely být odmítnuty.
3. Matematická úprava minimální dovozní ceny (MIP)
(16)
Jedna společnost požádala, aby Komise z MIP odečetla částku odpovídající stanovenému antidumpingovému clu, a tím uvedla MIP do souladu se základním opatřením - vyrovnávacím clem. Tuto operaci nebylo možné provést. Zaprvé, podle podmínek závazku je jakákoli revize působnosti a minimálních cen možná pouze prostřednictvím prozatímního přezkumu podle článku 19 základního antisubvenčního nařízení. Zadruhé, tato společnost žádala o to, aby ze stávající MIP byly pouze odečteny částky odpovídající částce stanoveného antidumpingového cla. Ve stávajícím závazku jsou mechanismy MIP a indexace založeny buď na ceně, která nepůsobí újmu, stanovené pro trh Unie (cílová cena), nebo na běžné hodnotě (v závislosti na dané společnosti), jak byla určena v roce 1999. Ve druhém zmiňovaném případě žádný základ pro MIP neexistuje, jelikož platnost antidumpingového cla vypršela. Kdyby byl závazek posuzován pouze s ohledem na vyrovnávací clo, vývozní cena (navýšená o částku stanoveného vyrovnávacího cla) by se mohla stát srovnávacím základem pro MIP. S cílem stanovit odpovídající MIP by Komise nejprve musela zjistit vývozní cenu, která by sloužila jako srovnávací základ. V tomto případě nelze žádný takový srovnávací základ jednoduše zjistit, mimo jiné proto, že opatření jsou v platnosti již po dlouhou dobu. Kromě toho zavedený mechanismus indexace, který se týká ceny, jež nepůsobí újmu (cílové ceny), nebo běžné hodnoty, nelze jednoduše převzít pro vývozní cenu. Jakákoli jednoduchá matematická úprava by vyžadovala, aby bylo možné snadno zjistit veškeré prvky nezbytné pro výpočet MIP a aby tyto prvky byly nesporné. Pouze v takovém případě může Komise zaručit rovnocennost závazku s platným opatřením. Tato podmínka není v tomto případě splněna. Jednoduchá matematická operace, kterou navrhoval žadatel, tedy není možná.
(17)
Pokud jde o platný závazek, musí Komise jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení platného antidumpingového cla. Je tedy třeba vyvarovat se jakéhokoli dalšího prodlení. Zrušením přijetí závazku není dotčeno jakékoli možné budoucí rozhodnutí v případě, že nějaká společnost bude chtít předložit nabídku závazku.
(18)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že minimální dovozní cena by měla být snížena jednoduchou matematickou operací. Zpochybnila příslušné odůvodnění Komise jako „nevhodné a postrádající jakýkoli základ“. Tento postoj však nebyl nijak podložen, a proto je nutné jej odmítnout. Toto tvrzení bylo kromě toho předmětem 16. bodu odůvodnění.
(19)
Žádost o matematickou úpravu MIP tedy bylo nutné odmítnout.
4. Projednávaná věc T-422/13
(20)
Jedna společnost tvrdila, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud Tribunál nepřijme rozhodnutí ve věci T-422/13 CPME a další v. Rada. Uvedená společnost tvrdí, že pokud bude odvětví Unie úspěšné při napadnutí prováděcího rozhodnutí 2013/226/EU, kterým se zrušuje antidumpingové clo, Komise bude povinna závazek obnovit. Tento argument je zavádějící. Komise musí posoudit stávající situaci a jednat včas, aby splnila rozhodnutí Rady o zrušení antidumpingových opatření. Komise při rozhodování o této otázce nemůže předjímat možný výsledek soudní věci. Vzhledem k této skutečnosti je nutné včas přijmout rozhodnutí týkající se platných závazků.
5. Porušení závazku
(21)
Jedna společnost tvrdila, že porušení povinnosti podávat zprávy ze strany jedné společnosti by nemělo mít žádné důsledky pro jiné společnosti. Tímto se potvrzuje, že porušení povinnosti podávat zprávy bylo zjištěno pouze u společnosti Pearl.
6. Možný přezkum a závazky
(22)
Dvě indické společnosti tvrdily, že závazky by měly zůstat v platnosti, dokud nebudou k dispozici výsledky možného prozatímního přezkumu minimální dovozní ceny. Komise poznamenává, že jelikož platnost antidumpingového cla vypršela, základ pro minimální dovozní cenu přestal existovat (viz 16. bod odůvodnění). Je nutné včas přijmout rozhodnutí pro řešení účinků této změny. Společnost zároveň může požádat o přezkum platného opatření a v této souvislosti nabídnout nový závazek týkající se pouze platných antidumpingových opatření.
(23)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana znovu zopakovala, že Komise měla zahájit prozatímní přezkum z moci úřední a závazek měl mezitím zůstat v platnosti až do doby, než bude znám výsledek takového přezkumu.
(24)
Komise předně poukazuje na to, že má sama pravomoc rozhodnout o zahájení antisubvenčního přezkumného šetření. V tomto konkrétním případě však přezkumné šetření souvisí s přáním jednoho vývozce nabídnout nový závazek. Komise proto nemá žádný důvod zahájit přezkum bez nové nabídky závazku od dotčeného vývozce, v souladu s článkem 13 základního nařízení.
(25)
Kromě toho musí závazek jakožto rovnocenná forma opatření odpovídat základnímu opatření uloženému Radou. Tak tomu již není, což vedlo Komisi k návrhu zrušit platný závazek.
(26)
Je pravda, že strany mohou požádat o prozatímní přezkum na základě ustanovení základního antisubvenčního nařízení, a jakákoli možná nová nabídka závazku pak bude posuzována v rámci takového případného přezkumu.
7. Antisubvenční clo jako překážka dovozu
(27)
Po druhém zveřejnění zjištění Komise jedna strana tvrdila, že zrušení přijetí závazku „by neomezilo úroveň ochrany v souvislosti s pozbytím platnosti antidumpingových opatření (…), ale spíše [by] znemožnilo uživatelům PET dovoz“. Komise v tomto ohledu poznamenává, že vzhledem k neexistenci závazku přestává být minimální dovozní cena pro vývozce srovnávacím základem. Tato strana neposkytla důkazy o tom, proč by vyrovnávací clo mělo indickým vývozcům bránit v dovozu. V každém případě se účel uložení opatření a případně přijetí závazku netýká možnosti uživatelů dovážet. Účelem je stanovit úroveň ochrany, jak tato strana sama uvádí. Zájmy uživatelů byly posouzeny v souvislosti s otázkou, zda uložení opatření je v zájmu Unie, spolu se zájmy všech ostatních dotčených stran. Byl vyvozen závěr, že uložení opatření není v rozporu se zájmem Unie. Tento argument tedy musel být odmítnut.
8. Závěr ohledně připomínek jednotlivých stran
(28)
Žádný z argumentů vznesených zúčastněnými stranami nebyl takového rázu, aby změnil návrh Komise na zrušení přijetí závazku.
E. ZRUŠENÍ ROZHODNUTÍ 2000/745/ES
(29)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti by mělo být přijetí uvedených závazků zrušeno a rovněž by mělo být zrušeno rozhodnutí 2000/745/ES. V souladu s tím by se na dovoz PET vyrobených společnostmi Dhunseri, Reliance a Pearl (doplňkový kód TARIC pro společnost Dhunseri: A585, doplňkový kód TARIC pro společnost Reliance: A181 a doplňkový kód TARIC pro společnost Pearl: A182) mělo použít konečné vyrovnávací clo uložené čl. 1 odst. 2 prováděcího nařízení (EU) č. 461/2013,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rozhodnutí 2000/745/ES se zrušuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 4. února 2014.
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2014. február 4.)
a többek között Indiából származó egyes polietilén-tereftalátok behozatalával kapcsolatos dömpingellenes és szubvencióellenes eljárások keretében tett kötelezettségvállalások elfogadásáról szóló 2000/745/EK határozat hatályon kívül helyezéséről
(2014/109/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: szubvencióellenes alaprendelet) és különösen annak 13. cikkére,
a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően,
mivel:
A. MEGLÉVŐ INTÉZKEDÉSEK
(1)
Az Indiából származó polietilén-tereftalát (a továbbiakban: PET) behozatalával kapcsolatban 2000 óta vannak hatályban kiegyenlítő intézkedések (2). Ezeket az intézkedéseket - hatályvesztési felülvizsgálatot követően - legutóbb a 461/2013/EU tanácsi végrehajtási rendelet (3) tartotta fenn.
(2)
Az Indiából származó PET behozatalával kapcsolatban 2000 óta vannak hatályban dömpingellenes intézkedések (4). Ezeket az intézkedéseket - hatályvesztési felülvizsgálatot követően - legutóbb a 192/2007/EK tanácsi rendelet (5) tartotta fenn. 2012. február 24-én a Bizottság újabb hatályvesztési felülvizsgálatot indított. A Tanács a 2013/226/EU végrehajtási határozattal (6) visszautasította a Bizottságnak a többek között Indiából származó PET behozatalára vonatkozó dömpingellenes vám fenntartásáról szóló tanácsi végrehajtási rendeletre irányuló javaslatát, így a dömpingellenes intézkedések hatálya lejárt.
(3)
A Bizottság 2000-ben, a 2000/745/EK határozattal (7) a dömpingellenes és szubvencióellenes eljárásokkal kapcsolatban ajánlott, árra vonatkozó kötelezettségvállalásokat (a továbbiakban: kötelezettségvállalások) fogadott el többek között az alábbi indiai vállalatoktól: Pearl Engineering Polymers Limited (a továbbiakban: Pearl) és Reliance Industries Limited (a továbbiakban: Reliance). 2005-ben a 2000/745/EK határozatot módosító 2005/697/EK határozattal (8) a Bizottság elfogadta a South Asean Petrochem Limited elnevezésű indiai vállalat kötelezettségvállalását, amely vállalat összefonódás következtében nevét Dhunseri Petrochem & Tea Limited-re (a továbbiakban: Dhunseri) változtatta (9).
B. A KÖRÜLMÉNYEK MEGVÁLTOZÁSA A KÖTELEZETTSÉGVÁLLALÁSOK VÉGREHAJTÁSA SORÁN
(4)
A szubvencióellenes alaprendelet 13. cikkének (9) bekezdésével összhangban, amennyiben a kötelezettségvállalások végrehajtása során megváltoznak a körülmények, az indokolhatja a Bizottság azon döntését, hogy gyakorolni kívánja a kötelezettségvállalások elfogadásának visszavonására vonatkozó hatáskörét.
(5)
A dömpingellenes intézkedések hatályon kívül helyezése és a kiegyenlítő vámok fenntartása következtében megváltoztak a kötelezettségvállalások elfogadásának eredeti körülményei. A kötelezettségvállalásokat dömpingellenes és szubvencióellenes intézkedések fennállása mellett fogadták el. A kötelezettségvállalások alapeleme, a minimális importár, a dömpingre és a szubvencióra vonatkozó elemet egyaránt tükrözi. Jelenleg nincs dömpingre vonatkozó elem, így a minimális importár szintje nem megfelelő.
C. A KÖTELEZETTSÉGVÁLLALÁS MEGSZEGÉSE
(6)
Ezenfelül az egyik indiai vállalat, a Pearl, nem tett eleget a Bizottság felé fennálló jelentéstételi kötelezettségének. A vállalat nem nyújtott be negyedéves eladási jelentéseket. Ezért a Bizottság nem tudta hatékonyan felügyelni a kötelezettségvállalást.
(7)
A kötelezettségvállalás rendelkezései kimondják, hogy a jelentések benyújtásának elmulasztása a kötelezettségvállalás megszegését jelenti. A Bíróság nemrégiben hozott ítélete (10) ugyancsak megerősítette, hogy a jelentéstételi kötelezettségeket a kötelezettségvállalás megfelelő működése szempontjából elsődleges kötelezettségeknek kell tekinteni.
(8)
A Pearl kötelezettségvállalásának elfogadását emiatt is vissza kell vonni.
D. ÍRÁSBELI BEADVÁNYOK
(9)
Mindhárom vállalat lehetőséget kapott meghallgatásra és írásbeli beadványok benyújtására. Két indiai vállalat és az uniós gazdasági ágazatot képviselő Európai polietilén-tereftalát-gyártók bizottsága (a továbbiakban: CPME) tett észrevételt.
1. A kötelezettségvállalás elfogadásának visszavonását indokoló megváltozott körülmények
(10)
Az egyik vállalat szerint a kötelezettségvállalás elfogadásának visszavonására irányuló javaslatnak nincs jogalapja. E fél úgy érvelt, hogy a szubvencióellenes alaprendelet 13. cikkének (9) bekezdése konkrétan nem hivatkozik „megváltozott körülményekre”, ezzel szemben a kötelezettségvállalás elfogadása visszavonásának lehetőségét a szabályok megsértéséhez köti. Ezt az érvet el kellett utasítani. A szubvencióellenes alaprendelet 13. cikkének (9) bekezdése valóban nem tesz konkrét említést „megváltozott körülményekről”. Ugyanakkor egyértelmű, hogy nem korlátozza a szabályok megsértésére azokat az eseteket, amelyekben a Bizottság kötelezettségvállalás elfogadását visszavonhatja. A hivatkozott szövegrész értelmében: „Ha kötelezettségvállalását a kötelezettségvállalás bármelyik részes fele megszegi vagy visszavonja, vagy a Bizottság visszavonja a kötelezettségvállalás elfogadását, [utólagos kiemelés] a kötelezettségvállalás elfogadását, konzultációt követően, […] kell visszavonni…”. Mindez a visszavonás önálló alapjaként kiemeli a kötelezettségvállalás elfogadásának visszavonását.
(11)
A Bizottság felajánlott kötelezettségvállalás elfogadására, illetve visszautasítására vonatkozó mérlegelési jogkörének összhangban kell állnia a kötelezettségvállalás elfogadásának visszavonására vonatkozó jogkörével, amennyiben a felajánlott kötelezettségvállalás elfogadását megalapozó körülmények megváltoznak. A Bíróság joggyakorlata szerint „az intézmények mérlegelési jogkörébe tartozik annak meghatározása, hogy […] kötelezettségvállalások elfogadhatók-e” (11). A mérlegelési jogkör a kereskedelem védelmét szolgáló intézkedések tekintetében általában széles körű, mivel az uniós bíróságok elismerik, hogy e témakörben az intézményeknek összetett gazdasági, politikai és jogi helyzeteket kell megvizsgálniuk. Konkrétabban, a Bíróság értelmezésében a Bizottság „az [alaprendelet alapján] ráruházott hatáskörök gyakorlása során igen széles körű mérlegelési jogkörrel rendelkezik annak eldöntésére, hogy a közösségi érdek tekintetében mely intézkedések szükségesek az általa megállapított helyzet kezeléséhez” (12). Ebből adódóan a Bizottság a kötelezettségvállalások elfogadása, visszautasítása, illetve visszavonása tekintetében rendelkezik az uniós érdeket szolgáló kereskedelmi intézkedések végrehajtásához szükséges mérlegelési jogkörrel.
(12)
A Bizottság ezért visszautasítja azt az érvelést, miszerint a kötelezettségvállalás elfogadásakor jellemző körülmények megváltozása nem szolgálhat alapul az említett kötelezettségvállalás elfogadásának visszavonásához.
2. A visszavonás összhangja az ugyanezen eljárásra vonatkozó korábbi jogszabályokkal
(13)
Az egyik vállalat szerint a 2013/223/EU bizottsági határozat (13) megerősítette a szóban forgó kötelezettségvállalás elfogadását. Ehhez kapcsolódóan merült fel az az érv is, miszerint a végleges kiegyenlítő vám kivetéséről szóló 461/2013/EU végrehajtási rendelet 2. cikkének (2) bekezdése úgyszintén megerősítette, hogy a kötelezettségvállalás a dömpingellenes vámok hatályvesztéséig érvényben maradnak. Mindkét érvelés téves alapokon nyugszik. A 2013/223/EU határozat révén a Bizottság egy indonéz és egy indiai, jelentéstételi kötelezettségüket nem teljesítő vállalat kötelezettségvállalásainak elfogadását vonta vissza. Az egy vállalat tekintetében történő visszavonás nem zárja ki eleve annak a lehetőségét, hogy a későbbiekben a Bizottság más elfogadott kötelezettségvállalások visszavonása mellett döntsön, amennyiben a fellépést az adott eset körülményei indokolják.
(14)
Következésképpen a 2013. május 23-án kihirdetett 461/2013/EU végrehajtási rendelet a 2000/745/EK határozatnak a 2013/223/EU határozat elfogadása révén történt módosításával állt összhangban (visszavonás egy indonéz és egy indiai vállalat esetében). A végleges kiegyenlítő vám kivetéséről szóló 461/2013/EU végrehajtási rendeletet és a dömpingellenes vámot hatályon kívül helyező 2013/226/EU végrehajtási határozatot ugyanazon a napon hirdették ki. Az utóbbi határozat következményeit a Bizottság csak annak elfogadását követően tudta felmérni.
(15)
Ebből adódóan a fél érvelését el kell utasítani.
3. A minimális importár matematikai kiigazítása
(16)
Az egyik vállalat kérelmezte, hogy a Bizottság a minimális importárból vonja le a rögzített dömpingellenes vámnak megfelelő összeget, melynek révén a minimális importár összhangba kerül az alapjául szolgáló intézkedéssel-, azaz a kiegyenlítő vámmal. A műveletet nem lehetett elvégezni. Először is a kötelezettségvállalás feltételei értelmében az alkalmazási kör és a minimális árak felülvizsgálata a szubvencióellenes alaprendelet 19. cikkével összhangban csak időközi felülvizsgálat keretében lehetséges. Ezenfelül a vállalat a rögzített dömpingellenes vámnak megfelelő összegnek a jelenlegi minimális importárból történő egyszerű levonását kérelmezte. A jelenlegi kötelezettségvállalás vonatkozásában az 1999-es megállapításoknak megfelelően a minimális importár és az indexálási mechanizmus alapját vagy az uniós piac tekintetében megállapított nem káros ár (irányár), vagy (az adott vállalattól függően) a rendes érték képezi. Az utóbbi esetben a minimális importár alapja nem áll rendelkezésre, mivel a dömpingellenes vám hatályát vesztette. Amennyiben a kötelezettségvállalást kizárólag a kiegyenlítő vám alapján állapították volna meg, az (a rögzített kiegyenlítő vám értékével növelt) exportár szolgálhatott volna a minimális importár referenciaértékeként. A megfelelő minimális importár megállapítása érdekében a Bizottságnak először a referenciaértékként alkalmazandó exportárat kellene meghatároznia. Az említett referenciaérték megállapítása a jelen esetben nem egyszerű, elsősorban amiatt, hogy az intézkedések régóta hatályban vannak. Ezenfelül a jelenleg alkalmazott, nem káros árral (irányár) összefüggő indexálási mechanizmust, illetve a rendes értéket nem lehet egyszerűen átültetni az exportárra. Bármely egyszerű matematikai kiigazítás érdekében a minimális importár kiszámításához szükséges valamennyi elemnek szükségszerűen könnyen meghatározhatónak és vitathatatlannak kell lennie. Csak ilyen esetben garantálhatja a Bizottság a kötelezettségvállalás és a hatályos intézkedés közötti egyensúlyt. A jelen esetben ez a feltétel nem teljesül. A kérelmező által javasolt egyszerű matematikai művelet ezért kivitelezhetetlen.
(17)
A hatályos kötelezettségvállalás tekintetében a Bizottságnak időben fel kell lépnie annak érdekében, hogy eleget tegyen a hatályos dömpingellenes vámokat hatályon kívül helyező tanácsi határozatnak. Ebből adódóan minden további késedelem kerülendő. Az elfogadott kötelezettségvállalás visszavonása nem érinti az esetleges jövőbeli határozatokat, amennyiben egy vállalat kötelezettségvállalást ajánl fel.
(18)
A Bizottság megállapításainak második nyilvánosságra hozatalát követően az egyik fél ismételten azzal érvelt, hogy a minimális importárat egyszerű matematikai művelet révén csökkenteni kell. E fél kifogásolta a Bizottság érvelését, melyet „nem helytállónak és minden alapot nélkülözőnek” minősített. Az álláspontot mellett azonban nem hoztak fel további érveket, így azt vissza kell utasítani. Mindazonáltal a szóban forgó állítással a (16) preambulumbekezdés foglalkozik.
(19)
Ezért a minimális importár matematikai kiigazítására irányuló kérelmet el kell utasítani.
4. A T-422/13 sz. folyamatban lévő ügy
(20)
Az egyik vállalat szerint a kötelezettségvállalásoknak hatályban kell maradniuk a Törvényszék T-422/13 sz. CPME és mások kontra Tanács ügyben hozandó ítéletétől függően. E vállalat szerint amennyiben az uniós gazdasági ágazat sikerrel támadja meg a dömpingellenes vámokat hatályon kívül helyező 2013/226/EU végrehajtási határozatot, a Bizottság köteles lenne helyreállítani a kötelezettségvállalást. Ez az érvelés nem helytálló. A Bizottságnak a jelenlegi helyzetet kell értékelnie, és időben fel kell lépnie annak érdekében, hogy eleget tegyen a dömpingellenes vámokat hatályon kívül helyező tanácsi határozatnak. A Bizottság döntéseit e tekintetben nem határozhatja meg egy folyamatban lévő bírósági ügy várható eredménye. Tekintettel erre a tényre, a hatályos kötelezettségvállalásokra vonatkozó határozatot kellő időben meg kell hozni.
5. A kötelezettségvállalás megszegése
(21)
Az egyik vállalat érvelése szerint az, hogy az egyik vállalat megszegi jelentéstételi kötelezettségeit, nem von maga után következményeket a többi vállalat tekintetében. Megerősítést nyert, hogy mindössze egy vállalat, a Pearl esetében állapították meg a jelentéstételi kötelezettségek megszegését.
6. Lehetséges felülvizsgálat és kötelezettségvállalások
(22)
Két indiai vállalat szerint kötelezettségvállalásuk hatályát fenn kell tartani, egy a minimális importárral kapcsolatos esetleges időközi felülvizsgálat eredményeinek függvényében. A Bizottság megjegyzi, hogy a minimális importár alapja nem áll rendelkezésre, mivel a dömpingellenes vám hatályát vesztette (lásd a (16) preambulumbekezdést. A szóban forgó fejlemény hatásainak kezelésével kapcsolatos határozatot kellő időben meg kell hozni. Ezzel párhuzamosan a vállalatok kérelmezhetik a hatályos intézkedés felülvizsgálatát, melynek összefüggésében új kötelezettségvállalást tehetnek, mely kizárólag a hatályos szubvencióellenes intézkedéseket érinti.
(23)
A Bizottság megállapításainak második nyilvánosságra hozatalát követően az egyik fél ismételten azzal érvelt, hogy a Bizottságnak hivatalból időközi felülvizsgálatot kellett volna indítania, és a kötelezettségvállalásnak a felülvizsgálat eredményének függvényében hatályban kell maradnia.
(24)
A Bizottság elsődlegesen megjegyzi, hogy a szubvencióellenes felülvizsgálat indítása saját mérlegelési jogkörébe tartozik. Ugyanakkor ebben a konkrét esetben a felülvizsgálat az egyik exportőr új kötelezettségvállalásával kapcsolatos. Ebből adódóan a Bizottságnak az érintett exportőr új kötelezettségvállalásának hiányában az alaprendelet 13. cikke értelmében nincs oka felülvizsgálatot indítani.
(25)
Ezen túlmenően a kötelezettségvállalásoknak egyenértékű intézkedéstípusként meg kell felelniük az alapjukul szolgáló, Tanács által elrendelt intézkedésnek. E feltétel nem teljesül, melynek következtében a Bizottság javasolja a hatályos kötelezettségvállalás visszavonását.
(26)
A felek a szubvencióellenes alaprendelet értelmében valóban kérelmezhetnek időközi felülvizsgálatot, továbbá a lehetséges új kötelezettségvállalásokat a szóban forgó felülvizsgálat keretein belül vennék tekintetbe.
7. Az importot akadályozó szubvencióellenes vám
(27)
A Bizottság megállapításainak második nyilvánosságra hozatalát követően az egyik fél azzal érvelt, hogy az elfogadott kötelezettségvállalások visszavonása „a dömpingellenes intézkedések hatályvesztésével egyidejűleg nem csökkentené a védelem szintjét (…), hanem lehetetlenné tenné a PET-felhasználók számára az importot”. A Bizottság e tekintetben megjegyzi, hogy kötelezettségvállalás hiányában a minimális importár nem szolgál referenciaértékként az exportőrök számára. Az említett fél nem támasztotta alá bizonyítékokkal, hogy a kiegyenlítő vám miért akadályozná meg az indiai exportőrök behozatali tevékenységét. Mindazonáltal az intézkedések elrendelésének, illetve a kötelezettségvállalások esetleges elfogadásának nem célja, hogy importlehetőségeket teremtsen a felhasználók számára. A cél ezzel szemben a védelem megteremtése, amint arra a szóban forgó fél is rámutat. A felhasználók érdekeit, csakúgy mint az összes többi érintett fél érdekeit, az intézkedések elrendelését alátámasztó uniós érdek vizsgálata keretében vették figyelembe. A Bizottság azt a következtetést vonta le, hogy az intézkedések elrendelése nem ellentétes az uniós érdekkel. Ezt az érvet ezért el kell utasítani.
8. A felek beadványaira vonatkozó következtetések
(28)
Az érdekelt felek által ismertetett egy érvelés sem mutatott fel olyan szempontokat, amelyek módosították volna az elfogadott kötelezettségvállalások visszavonására irányuló bizottsági javaslatot.
E. A 2000/745/EK HATÁROZAT HATÁLYON KÍVÜL HELYEZÉSE
(29)
A fentiekre tekintettel a kötelezettségvállalások elfogadását vissza kell vonni, és a 2000/745/EK határozatot hatályon kívül kell helyezni. Ennek megfelelően a Dhunseri, Reliance és Pearl vállalatok által előállított PET (TARIC-kiegészítő kód: A585 a Dhunseri esetében, A181 a Reliance esetében és A182 a Pearl esetében) behozatalára a 461/2013/EU végrehajtási rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében előírt végleges kiegyenlítő vámokat kell alkalmazni,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A 2000/745/EK határozat hatályát veszti.
2. cikk
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2014. február 4-én.