PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1239/2013,
ze dne 2. prosince 2013,
kterým se ukládá konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na čl. 15 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh Evropské komise předložený po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
1. ŘÍZENÍ
1.1. Zahájení šetření
(1)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (2) (dále jen „oznámení o zahájení řízení“) informovala Evropská komise (dále jen „Komise“) dne 8. listopadu 2012 o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR“ nebo „dotčená země“) do Unie.
(2)
Antisubvenční řízení bylo zahájeno na základě podnětu, který dne 26. září 2012 podala iniciativa EU ProSun (dále jen „žadatel“) jménem výrobců představujících více než 25 % celkové výroby krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o subvencování uvedeného výrobku a o výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostatečný důvod k zahájení řízení.
(3)
Před zahájením šetření a v souladu s čl. 10 odst. 7 nařízení (ES) č. 597/2009 (dále jen „základní nařízení“) oznámila Komise vládě ČLR (dále jen „čínská vláda“), že obdržela podnět s náležitými podklady, podle nějž subvencovaný dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů pocházejících z ČLR způsobuje výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Čínská vláda byla vyzvána ke konzultacím, aby se vyjasnily otázky uvedené v podnětu a dosáhlo se řešení na základě dohody. Čínská vláda přijala nabídku ke konzultacím, jež pak následně proběhly. Řešení na základě vzájemné dohody se v rámci těchto konzultací nedosáhlo. Bylo však řádně přihlédnuto k vyjádřením, jež čínská vláda učinila ve smyslu nenapadnutelnosti režimů uvedených v podnětu. V návaznosti na konzultace byla obdržena podání ze strany čínské vlády.
1.2. Souběžné antidumpingové řízení
(4)
Oznámením zveřejněným v Úředním věstníku Evropské unie (3) dne 6. září 2012 informovala Evropská komise o zahájení antidumpingového řízení týkajícího se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících z ČLR.
(5)
Dne 6. června 2013 uložila Komise nařízením (EU) č. 513/2013 (4) prozatímní antidumpingové clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z ČLR (dále jen „prozatímní antidumpingové nařízení“).
(6)
Analýza újmy provedená v rámci tohoto antisubvenčního šetření a analýza újmy provedená v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření vycházejí ze stejné definice výrobního odvětví Unie, reprezentativních výrobců v Unii a období šetření a přinášejí stejné závěry, není-li uvedeno jinak. Tento přístup byl považován za vhodný pro zefektivnění analýzy újmy a dosažení odpovídajícího zjištění v obou řízeních. Z tohoto důvodu byly připomínky týkající se aspektů újmy předložené v kterémkoli z těchto řízení zohledněny v obou řízeních.
1.3. Celní evidence
(7)
Na základě podnětu žadatele podporovaného požadovanými důkazy přijala Komise dne 1. března 2013 nařízení (EU) č. 182/2013 (5), kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, a to počínaje dnem 6. března 2013.
(8)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že rozhodnutí týkající se celní evidence dovozu bylo neodůvodněné, jelikož nebyly splněny podmínky stanovené v čl. 24 odst. 5 základního nařízení. Tato tvrzení však nebyla doložena ani se nezakládala na věcných důkazech. V okamžiku, k němuž Komise přijala rozhodnutí o celní evidenci dovozu, disponovala dostatečně jasnými důkazy, na jejichž základě byla zdůvodněna nezbytnost celní evidence dovozu, zejména pak důkazy o prudkém nárůstu objemů celkového dovozu a podílu na trhu. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto třeba zamítnout.
1.4. Strany dotčené řízením
(9)
O zahájení řízení Komise oficiálně vyrozuměla žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce v ČLR, orgány ČLR a známé dovozce. Zúčastněné strany dostaly možnost, aby ve lhůtě stanovené v oznámení o zahájení řízení předložily svá písemná stanoviska a požádaly o slyšení.
(10)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení, byli všichni známí vyvážející výrobci a dovozci, kteří nejsou ve spojení, požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu s oznámením o zahájení řízení uvedli základní údaje o svých činnostech souvisejících s dotčeným výrobkem, jak je uvedeno ve 38. bodě odůvodnění níže. Tyto informace byly požadovány podle článku 27 základního nařízení, aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí výběr vzorku, a pokud ano, umožnit jí tyto vzorky vybrat. Proběhly rovněž konzultace s orgány ČLR.
a) Výběr vzorku vyvážejících výrobců
(11)
Zpočátku poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku 121 čínských vyvážejících výrobců nebo skupin výrobců. Tyto spolupracující společnosti představují více než 80 % celkového objemu čínského vývozu. Na základě informací získaných od vyvážejících výrobců a v souladu s článkem 27 základního nařízení vybrala Komise původně vzorek sedmi vyvážejících výrobců nebo skupin vyvážejících výrobců.
(12)
Vybraný vzorek složený ze sedmi skupin společností tvoří tři spolupracující vývozci s největším objemem vývozu modulů, dva spolupracující vývozci s největším objemem vývozu článků a dva spolupracující vývozci s největším objemem vývozu destiček. Vzorek těchto sedmi skupin vyvážejících výrobců sloužil jako základ pro stanovení míry subvencování těchto skupin, jakož i míry subvencování v případě všech spolupracujících výrobců nezahrnutých ve vzorku v souladu s čl. 15 odst. 2 a 3 základního nařízení. Jak je vysvětleno v 46. bodě odůvodnění níže, Komise vyloučila v konečné fázi šetření destičky z definice výrobku. Některé společnosti byly do vzorku vybrány na základě největšího objemu vývozu destiček. Avšak vzhledem ke skutečnosti, že Komise již šetření v těchto společnostech provedla a ověřila jimi předložené údaje, a rovněž s ohledem na značný objem vývozu modulů a/nebo článků všech těchto společností se nepovažovalo za nutné vzorek upravovat.
(13)
Počet vyvážejících výrobců zařazených do vzorku byl nakonec stanoven na osm společností/skupin. Původně bylo totiž oznámeno, že Jinko Solar Co. Ltd a Renesola Jiangsu Ltd jsou společnosti ve spojení, avšak následně bylo zjištěno, že ve spojení nejsou.
b) Výběr vzorku výrobců v Unii
(14)
Komise v oznámení o zahájení řízení uvedla, že předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii. O výběru tohoto předběžného vzorku výrobců v Unii byli informováni všichni známí výrobci a známá sdružení výrobců v Unii. Tento předběžný vzorek sestával z devíti výrobců z celkového počtu asi 215 výrobců v Unii, o nichž bylo před zahájením šetření známo, že vyrábějí obdobný výrobek, a již byli vybráni na základě největšího reprezentativního objemu výroby, s přihlédnutím k objemu prodeje a zeměpisné poloze, aby mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Bylo zajištěno, aby tento vzorek zahrnoval vertikálně integrované i neintegrované výrobce v Unii. Rovněž zúčastněné strany byly vyzvány, aby se k předběžnému vzorku vyjádřily.
(15)
Některé zúčastněné strany vznesly proti předběžnému vzorku výrobců v Unii následující připomínky:
i)
Některé strany uvedly, že omezené informace poskytnuté k předběžně vybranému vzorku nebyly dostačující a neumožnily jim vznést smysluplné připomínky k navrženému vzorku. Kritizovaly zejména to, že totožnost výrobců v Unii byla považována za důvěrný údaj, a požadovaly, aby bylo zveřejněno, ve kterých členských státech se nacházejí výrobci v Unii zařazení do vzorku, jaký je podíl těchto vybraných výrobců v Unii na celkovém objemu výroby fotovoltaických modulů a článků a jaký podíl na výrobě a prodeji mají jednotlivé společnosti zařazené do vzorku i vzorek jako celek.
ii)
Způsob výběru vzorku byl zpochybněn s poukazem na to, že „směšuje tři různé kroky“, a sice podporu pro zahájení šetření, vymezení výrobního odvětví Unie a výběr vzorku. Tvrdilo se, že proto není jasné, zda v době výběru vzorku bylo již vymezeno výrobní odvětví Unie, a zda tedy tento vzorek lze považovat za reprezentativní. Jestliže výrobní odvětví Unie nebylo ve fázi výběru vzorku vymezeno, neměly zúčastněné strany možnost si ověřit, zda je tento předběžný vzorek reprezentativní, a zda tedy na základě tohoto vzorku lze správně posoudit situaci v tomto výrobním odvětví Unie v období šetření stanoveném v 38. bodě odůvodnění níže. Dále bylo uváděno, že není vhodné, aby byl předběžný vzorek vybírán na základě odpovědí výrobců v Unii na zjišťování podpory pro zahájení šetření.
iii)
Též se tvrdilo, že předběžný vzorek byl vybrán pouze ze společností, jež stávajícímu šetření vyjádřily podporu.
iv)
Jedna strana tvrdila, že vzhledem k tomu, že do předběžného vzorku byly zařazeny i vertikálně integrované společnosti, může být objem výroby článků započítán dvojmo nebo trojmo, což vyvolává pochyby o celkové reprezentativnosti tohoto vzorku. Bylo požadováno, aby u vertikálně integrovaných výrobců byl započítáván pouze objem výroby modulů, a nikoli objem výroby článků.
v)
Stejná strana tvrdila, že údaje, z nichž se při výběru vzorků vycházelo, jsou přinejmenším zčásti nespolehlivé, což může mít dopad na reprezentativnost předběžného vzorku jako celku.
vi)
Jedna strana předložila seznam, který údajně obsahoval přibližně 150 dalších výrobců obdobného výrobku v Unii, a tvrdila, že by i oni měli být vzati v úvahu za účelem výběru vzorku výrobců v Unii.
(16)
Na argumenty vznesené těmito stranami bylo reagováno takto: Výrobci v Unii požádali, aby údaje o jejich totožnosti byly považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Výrobci totiž skutečně čelili hrozbám, že dojde k poškození jejich podnikatelské činnosti v Unii i mimo ni. Komise se domnívala, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo vyhověno. Zveřejnění lokality nebo podílu na výrobě a prodeji jednotlivých výrobců v Unii zařazených do vzorku by snadno mohlo vést ke zjištění totožnosti dotčeného výrobce, a proto požadavky na zveřejnění výše uvedených informací musely být zamítnuty.
(17)
Komise „nesměšovala“ zjišťování podpory pro zahájení šetření, vymezení výrobního odvětví Unie a výběr předběžného vzorku, neboť tyto kroky zůstaly navzájem nezávislé a o každém z nich bylo rozhodováno odděleně. Nebylo prokázáno, v jaké míře použití údajů o výrobě a prodeji poskytnutých výrobci v rámci zjišťování podpory pro zahájení šetření ovlivnilo reprezentativnost vzorku. Na počátku bylo výrobní odvětví Unie skutečně vymezeno jen předběžně. Pro předběžné stanovení celkové výroby Unie v období šetření, které je stanoveno v 38. bodě odůvodnění níže, byly použity veškeré dostupné informace o výrobcích v Unii, včetně informací obsažených v podnětu a údajů shromážděných od výrobců v Unii a jiných stran před zahájením šetření.
(18)
Pro zařazení do vzorku byli vzati v úvahu všichni výrobci v Unii, kteří odpověděli na otázky týkající se podpory pro zahájení šetření, bez ohledu na to, zda šetření podpořili, vyslovili se proti němu nebo nevyjádřili žádné stanovisko. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(19)
Otázka dvojího/trojího započítávání byla při výběru prozatímního vzorku zvážena. Bylo zřejmé, že vyloučením výroby a prodeje článků vyráběných vertikálně integrovanými výrobci v Unii by nebyla vzata v úvahu část výroby článků prodávaných na volném trhu. Proto byl učiněn závěr, že vyloučení prodejů článků z celkového objemu výroby by nutně nevedlo k reprezentativnějšímu vzorku. Ostatně reprezentativnost vzorku byla zajištěna nejen na základě objemu výroby, ale i na základě zeměpisného rozmístění a vyváženého zastoupení vertikálně integrovaných a neintegrovaných výrobců. Relativní reprezentativnost objemu výroby byla vypočítána na úrovni každého typu obdobného výrobku. Na základě toho se mělo za to, že metoda výběru prozatímního vzorku byla přiměřená, a vzorek je proto považován za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie vyrábějící výrobek, který je předmětem šetření. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto. Pokud jde o spolehlivost údajů, byl vzorek vybrán na základě informací dostupných v době výběru vzorku, jak stanoví článek 27 základního nařízení. Pokud jde o spolehlivost údajů použitých na podporu zahájení šetření, při šetření se neprokázalo, že by údaje shromážděné před zahájením vykazovaly značné nedostatky. Lze tedy důvodně předpokládat, že základ, z něhož vycházel výběr předběžného vzorku, byl dostatečně spolehlivý. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(20)
Pokud jde o seznam přibližně 150 dalších výrobců v Unii, je nutno poznamenat, že tato informace byla předložena po uplynutí lhůty stanovené pro zúčastněné strany, aby se vyjádřily k výběru prozatímního vzorku, a pro výrobce v Unii, aby se přihlásili a požádali o zařazení do vzorku. Mimoto přibližně 30 výrobců v Unii obsažených v tomto seznamu bylo ve skutečnosti v době výběru vzorku Komisi známo. Při výběru vzorku byli zvažováni všichni výrobci v Unii, kteří se po zveřejnění oznámení o zahájení šetření přihlásili. Reprezentativnost vzorku nebyla tudíž ovlivněna. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(21)
Po obdržení připomínek bylo složení vzorku přezkoumáno, neboť existovaly náznaky, že jedna z vybraných společností nemusí být schopna plně spolupracovat. V zájmu zachování míry reprezentativnosti vzorku byl vybrán další výrobce v Unii. Tento revidovaný vzorek tedy tvořilo deset společností vybraných na základě největšího reprezentativního objemu na každé úrovni výroby, s přihlédnutím k objemu prodejů na trhu Unie a k zeměpisné poloze, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřené přezkoumán. Vzhledem k vyloučení destiček z definice dotčeného výrobku, a tudíž i z příslušného šetření (viz 42.-46. a 349. bod odůvodnění níže) se vzorek skládal z devíti společností. Revidovaný vzorek výrobců v Unii pak představoval, vyjádřeno procentním podílem na celkové výrobě Unie, u modulů mezi 18 % a 21 % a u článků mezi 17 % a 24 % a zahrnoval výrobce vertikálně integrované i neintegrované. Přesné podíly nemohly být uvedeny vzhledem k tomu, že přesný podíl by umožnil vypočítat objem výroby dalšího výrobce v Unii uvedeného výše, a mohla by tak být zjištěna jeho totožnost.
(22)
Výrobci v Unii, kteří předložili Komisi informace požadované pro účely výběru vzorku v rámci tohoto antisubvenčního řízení se shodují s výrobci v Unii, kteří poskytli příslušné informace v rámci souběžně probíhajícího antidumpingového šetření. Kromě toho všichni výrobci v Unii zařazení do konečného vzorku v antidumpingovém šetření poskytli příslušné informace v rámci tohoto antisubvenčního šetření, což Komisi umožnilo výběr vzorku. Považovalo se tedy za vhodné, aby konečné vzorky výrobců v Unii byly v obou řízeních totožné.
(23)
Čínská vláda zopakovala své tvrzení, že zachování důvěrnosti v případě jmen žadatelů a výrobců v Unii zařazených do vzorku není opodstatněné. Jak již bylo uvedeno v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobci v Unii požádali, aby byly údaje o jejich totožnosti považovány za důvěrné, vzhledem k hrozícímu riziku odvety. Komise byla toho názoru, že tyto žádosti jsou dostatečně odůvodněné, aby jim bylo vyhověno. Informace, které byly Komisi poskytnuty k doložení hrozícího rizika odvety, nelze zpřístupnit třetím stranám, jelikož poskytnutí těchto informací by zmařilo účel žádosti o zachování důvěrnosti. Navíc v případě, kdy, jak uvedla čínská vláda, jeden výrobce v Unii přehodnotil svůj postoj a odhalil svou totožnost podáním žaloby na prozatímní nařízení u soudu, již neexistuje důvod pro poskytnutí informací, na jejichž základě byla zaručena anonymita, jelikož totožnost již byla odhalena.
(24)
Po poskytnutí konečných informací zopakovala Čínská obchodní komora pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků (China Chamber of Commerce for Import and Export of Machinery and Electronic Products, CCCME) své argumenty týkající se použité metody pro výběr prozatímního vzorku výrobců v Unii. Tvrdila zejména, že orgány nevzaly v úvahu 120 výrobců. Komise se již touto otázkou zabývala v 9. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Orgány mimoto ověřily činnosti společností uvedených na tomto seznamu. Ukázalo se, že seznam zahrnuje zejména montážní firmy, distributory, dovozce ve spojení a vyvážejícího výrobce v Číně, na Tchaj-wanu a v Indii. CCCME proto nebyla schopna prokázat, že orgány přehlédly významný počet výrobců v Unii. Kromě toho CCCME neposkytla jiné údaje, kterými by zpochybnila celkovou výrobu v Unii, ani nepředložila žádné důkazy, že reprezentativnost vzorku mohla být ovlivněna tím, že žádný z údajných dalších výrobců v Unii nebyl zařazen do vzorku, byli-li Komisi známi.
c) Výběr vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení
(25)
Z přibližně 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, uvedených žadatelem a kontaktovaných Komisí zaslalo odpovědi na formulář pro výběr vzorku, který byl přiložen k oznámení o zahájení řízení, dvacet stran, z toho 12 odpovědí se týkalo modulů a jedna odpověď se týkala článků. Kromě toho se přihlásilo sedm dalších stran, avšak tyto nevykazovaly žádný dovoz nebo další prodej dotčeného výrobku. Vzorek byl vybrán v souladu s článkem 27 základního nařízení tak, aby pokrýval co největší reprezentativní objem dovozu, který by mohl být v době, která je k dispozici, přiměřeně přezkoumán. Vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, tedy tvořili dva dovozci modulů a jeden dovozce článků, představující přibližně 2 % až 5 % celkového dovozu z dotčené země. Po obdržení odpovědí na dotazník však vyšlo najevo, že hlavní činností jednoho z těchto tří dovozců jsou ve skutečnosti solární zařízení, a nikoliv obchodování s dotčenými výrobky. Pokud jde o činnost druhého dovozce, jednalo se o dovoz modulů a nikoli dovoz článků. Kvalita informací, jež tento dovozce poskytl v odpovědi na dotazník, nebyla nicméně dostačující k tomu, aby byl zahrnut do analýzy dovozců, kteří nejsou ve spojení. Šetření navíc ukázalo, že většina dovozu dotčeného výrobku je na trh Unie uváděna prostřednictvím společností, které jsou ve spojení s vyvážejícími výrobci v ČLR, nebo prostřednictvím montážních firem nebo společností připravujících projekty.
(26)
Po uložení prozatímních antidumpingových opatření v rámci souběžného antidumpingového šetření se Komise obrátila na další dovozce, kteří při šetření spolupracovali již v počáteční fázi a poskytli základní informace o svých činnostech v souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření v souladu s oznámením o zahájení řízení. Účelem bylo zjistit, zda by nebylo možné velikost vzorku dovozců, kteří nejsou ve spojení, zvětšit. Přihlásilo se a ochotu k další spolupráci při šetření projevilo šest společností, jež se považovaly za dovozce, kteří nejsou ve spojení a kteří obchodují s dotčeným výrobkem (tj. zabývají se jeho nákupem a následným prodejem). Z těchto šesti společností odpovědělo ve stanovené lhůtě pět společností. Pouze tři z těchto pěti odpovědí byly dostatečně úplné a umožňovaly smysluplné posouzení. Vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, se tak rozšířil a sestával ze čtyř dovozců modulů, představujících přibližně 2 % až 5 % celkového dovozu z dotčené země. S ohledem na strukturu dovozců, kteří nejsou ve spojení a kterými byly většinou malé a střední podniky, nebylo možné kvůli omezeným zdrojům, jež měly orgány k dispozici, sestavit vzorek zastupující větší podíl.
d) Odpovědi na dotazník a ověřování
(27)
Komise rozeslala dotazníky zástupcům ČLR (včetně zvláštních dotazníků pro China Development Bank, Export Import Bank of China, Bank of China, Bank of Shanghai, Sinosure, jiné důležité finanční instituce a výrobce polykrystalického křemíku ve státním vlastnictví, skla a hliníku, jež dodávali tyto suroviny dotčenému odvětví během období šetření), osmi vyvážejícím výrobcům v ČLR zařazeným do vzorku, dalším vyvážejícím výrobcům v ČLR, kteří o to požádali, jakož i výrobcům v Unii zařazeným do vzorku, dovozcům, kteří nejsou ve spojení, zařazeným do vzorku a hospodářským subjektům na počátku výrobního řetězce i navazujícím hospodářským subjektům a jejich sdružením, kteří se přihlásili ve lhůtách stanovených v oznámení o zahájení řízení. Komise kontaktovala také jedno reprezentativní sdružení spotřebitelů.
(28)
Komise obdržela odpovědi od čínské vlády, všech vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a jejich společností ve spojení v ČLR, od pěti vyvážejících výrobců, kteří žádali o individuální zjišťování, od všech výrobců v Unii zařazených do vzorku, všech dovozců v Unii, kteří nejsou ve spojení, zařazených do vzorku a od 21 hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie a od tří jejich sdružení.
(29)
Komise si vyžádala a ověřila veškeré informace, které považovala za nezbytné, aby mohla rozhodnout o subvencování, výsledné újmě a zájmu Unie. Inspekce na místě se uskutečnily v prostorách těchto státních orgánů, finančních institucí, společností zařazených do vzorku, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, sdružení a nezávislého konzultanta:
a)
Vláda Čínské lidové republiky
-
Čínské ministerstvo obchodu, Peking, Čína
-
Huaxia Bank, Peking, Čína
-
China Development Bank, Peking, Čína
-
Export Import Bank of China, Peking, Čína
-
China Export & Credit Insurance Corporation (SINOSURE), Peking, Čína
b)
Výrobci v Unii
-
osm výrobců v Unii zařazených do vzorku
c)
Skupiny vyvážejících výrobců (a společností ve spojení) v ČLR
-
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd, Čína
-
Delsolar (Wujiang) Ltd. (Wujiang) Co. Ltd., Čína
-
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., Čína
-
JingAo Group, Čína
-
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, PRC Power Co. Ltd, Čína
-
Yingli Green Energy Holding Company, Čína
-
Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd and Renesola Jiangsu Ltd, Čína
-
Jinko Solar Co Ltd, Čína
d)
Dovozce v Unii, který není ve spojení
-
IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Německo
e)
Hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce
-
Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Německo
-
WACKER Chemie AG, Burghausen, Německo
f)
Hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie
-
Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Německo
-
ValSolar SL, Badajoz, Španělsko
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugalsko
-
Sunedison, Spain Construction, Madrid, Španělsko
g)
Sdružení
-
European Photovoltaic Industry Association (EPIA), Brusel, Belgie
h)
Nezávislá konzultační společnost
-
Europressedienst, Bonn, Německo
(30)
Komentáře předložené zúčastněnými stranami byly vzaty v úvahu a příslušně zohledněny.
(31)
Aliance pro dostupnou solární energii (dále jen „AFASE“), zastupující dovozce, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie zpochybnila právní základ pro inspekci na místě provedenou v prostorách Europressedienst a uvedla, že nezávislá konzultační společnost není zúčastněnou stranou podle článku 26 základního nařízení. Nicméně zjištění by měla být založena na spolehlivých a ověřitelných údajích, kdykoli je to možné. Europressedienst poskytla na základě smlouvy informace o makroekonomických ukazatelích. Komise provedla inspekci na místě v prostorách společnosti Europressedienst v zájmu zásady veřejné správy, aby ověřila spolehlivost a přesnost údajů, na nichž založila svá zjištění.
(32)
Čínská vláda uvedla, že bylo porušeno její právo na obhajobu, pokud jde o přístup ke spisům, které byly zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, jelikož i) ve spisem, které neměly důvěrnou povahu, chyběly informace aniž byl uveden „rozumný důvod“ nebo poskytnuta dostatečně podrobná shrnutí, nebo výjimečně důvody pro neposkytnutí shrnutí bez důvěrných informací, ii) chyběla verze celé odpovědi na dotazník jednoho výrobce v Unii bez důvěrných informací a iii) verze odpovědí výrobců v Unii na dotazník, které neměly důvěrnou povahu, byly zúčastněným stranám poskytnuty se značným zpožděním.
(33)
(i) Pokud jde o tvrzení, že ve veřejně přístupném spise chyběly informace, zúčastněná strana neupřesnila, o jaké informace se jedná. ii) Její tvrzení, že nebyla dostupná verze celé odpovědi na dotazník, která nemá důvěrnou povahu, je nepravdivé. iii) Pokud jde o zpoždění při poskytování odpovědí výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky, které neobsahují důvěrné informace, bylo dotčené straně vysvětleno, že dotazníky byly do spisu neobsahujícího důvěrné informace zařazeny až poté, co byla ověřena jejich úplnost a přiměřenost provedených shrnutí. Aby bylo zaručeno právo výrobců v Unii na zachování anonymity, bylo rovněž zajištěno, aby verze dotazníků bez důvěrných informací neodhalily totožnost dotčeného výrobce v Unii. V některých případech proto musela strana svoji verzi neobsahující důvěrné informace odpovídajícím způsobem upravit, než mohla být zpřístupněna ostatním zúčastněným stranám.
(34)
Každopádně se má za to, že tímto nebylo nijak dotčeno právo zúčastněných stran na obhajobu. Komise všem zúčastněným stranám umožnila včas reagovat na informace obsažené ve spise zpřístupněném pro kontrolu, tak aby mohla zohlednit jejich stanoviska, byla-li řádně doložená a opodstatněná, před vyvozením závěrů v rámci šetření. Zúčastněná strana měla příležitost se vyjádřit k odpovědím výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazníky rovněž po poskytnutí prozatímních a konečných informací. Ačkoli se poskytnutí informací a přístup ke spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici pro kontrolu, zakládá na rozdílných právních ustanoveních, je třeba uvést, že zúčastněné strany měly mnoho příležitostí vyjádřit se ke všem informacím, které poskytla jakákoli strana, jíž se řízení týká. Toto tvrzení bylo proto nutno zamítnout.
(35)
Všechny zúčastněné strany byly informovány o základních skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení vyrovnávacích cel na dovoz křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž se mohly ke konečným informacím vyjádřit.
(36)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
1.5. Přijetí závazku s ohledem na konečné clo
(37)
Po poskytnutí konečných informací obdržela Komise od vyvážejících výrobců společně s Čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků pozměněnou nabídku závazku, která se vztahuje rovněž na souběžné antidumpingové šetření. Prováděcím rozhodnutím Komise 2013/707/EU ze dne 4. prosince 2013, kterým se potvrzuje přijetí závazku nabídnutého v souvislosti s antidumpingovým a antisubvenčním řízením týkajícím se dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky po dobu uplatňování konečných opatření (6) Komise potvrdila přijetí tohoto závazku.
1.6. Období šetření a posuzované období
(38)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání tendencí významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. Dotčený výrobek
(39)
V počáteční fázi byl dotčený výrobek definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články a destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z ČLR. Tloušťka článků a destiček nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(40)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články).
2.2. Obdobný výrobek
(41)
Při šetření bylo zjištěno, že dotčený výrobek a výrobek vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a stejná základní konečná použití. Proto se ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení považují za obdobné.
2.3. Tvrzení týkající se definice výrobku
2.3.1. Vyloučení destiček
(42)
Zúčastněné strany tvrdily, že destičky by měly být vyňaty z definice výrobku, neboť nemají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti jako články a moduly. Kromě argumentů vznesených před vyhlášením prozatímního antidumpingového nařízení byly následně v této souvislosti předloženy další dva argumenty.
(43)
Zaprvé, zúčastněné strany tvrdily, že destičky lze použít i k jiným účelům než k výrobě článků, především k výrobě integrovaných obvodů a jiných mikropřístrojů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že v definici výrobku v rámci tohoto šetření nejsou zahrnuty všechny destičky, neboť šetření je omezeno na „destičky typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech“ a „destičky, jejichž tloušťka nepřesahuje 400 mikrometrů“. Ačkoli destičky jistě existují i v jiných aplikacích, šetření se nikdy nevztahovalo na destičky, které se používají při výrobě jiných výrobků, jako jsou integrované obvody. Kromě toho se nepřihlásili žádní výrobci, dovozci nebo uživatelé, kteří jsou účastníky trhu s těmito jinými typy destiček a kteří by tvrdili, že se na jejich destičky vztahuje celní evidence nebo prozatímní antidumpingové clo. Dospělo se tudíž k závěru, že tyto jiné typy destiček nejsou zahrnuty do definice výrobku v rámci tohoto šetření. Z výše uvedeného zároveň vyplývá, že destičky nemají nutně stejné konečné použití jako články a moduly.
(44)
Zadruhé se tvrdí, že nezpracované destičky nemají základní elektrické vlastnosti, které odlišují solární články a moduly od ostatních výrobků. Zejména pak, že destičky nemohou přeměňovat sluneční záření na elektřinu, což je hlavní funkce krystalických fotovoltaických článků a modulů.
(45)
Šetření skutečně prokázalo, že teprve přeměnou destičky na článek vzniká její schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu. K přeměně dochází v článcích, které pohlcují světlo a přeměňují ho pomocí krystalického křemíku na elektrický proud. Články mají přechod mezi kladně a záporně dotovanou vrstvou, který slouží ke sběru a odvádění článkem vyráběné elektřiny. Při montáži modulů se články pomocí plochých drátů nebo kovových pásek spájejí dohromady a vzniká řetězec článků. Tyto články jsou laminovány mezi jednotlivé vrstvy. Navrchu je většinou používáno sklo a vespod polymerová krycí vrstva. Rámy jsou obvykle zhotoveny tak, aby umožňovaly montáž v terénu (např. na střechách). Modul může, ale nemusí mít invertor.
(46)
Vzhledem k odlišným základním fyzikálním a technickým vlastnostem definovaným během šetření, mimo jiné co se týká schopnosti přeměňovat sluneční záření na elektřinu, byl nakonec učiněn závěr, že by destičky měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, a šetření by se na ně tudíž nemělo vztahovat.
2.3.2. Fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití
(47)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že šetření se nemůže týkat dvou výrobků s různými fyzikálními, chemickými a technickými vlastnostmi, a že na moduly a články by se proto měly vztahovat dvě samostatná šetření. Dále tvrdily, že není jasné, zda se šetření týká jediného výrobku nebo dvou samostatných výrobků, a že proto nemají plnou možnost hájit své zájmy.
(48)
Navazující výroba článků a modulů je jeden výrobní proces s různými výrobními kroky. Články určují vlastnosti konečného výrobku (tj. modulů). Šetření ukázalo, že přímým a výlučným cílem výroby článků je výroba modulů; moduly a články mají stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti (které jsou výsledkem použitých surovin) a stejné základní konečné použití, tj. jsou prodávány za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků.
(49)
V oznámení o zahájení řízení bylo jasně uvedeno, že výrobek, který je předmětem šetření, představují moduly a články. Zúčastněné strany proto měly plnou možnost hájit své zájmy s ohledem na dotčený výrobek, tak jak byl vymezen. Na základě uvedených skutečností byly uvedené argumenty zamítnuty.
2.3.3. Odlišná nomenklatura
(50)
Dále bylo uváděno, že moduly a články by neměly být považovány za jediný výrobek, jelikož mají různé osmimístné kódy KN, šestimístné položky a čtyřmístná čísla HS. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty. Z uvedených důvodů bylo toto tvrzení zamítnuto.
2.3.4. Přidaná hodnota článků
(51)
Některé strany tvrdily, že největší část hodnoty modulu tvoří přidaná hodnota v procesu přeměny článků, a že články musí být tudíž považovány za samostatný výrobek.
(52)
Ze šetření vyplynulo, že výroba článků je technologicky nejnáročnější částí výrobního procesu. Ukázalo se však i to, že uvedené dva výrobní kroky spolu navzájem souvisejí a že přidaná hodnota není soustředěna v jedné konkrétní fázi výrobního procesu, ale je rozprostřena v celém výrobním procesu. Na základě uvedených skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
2.3.5. Samostatné velkoobchodní trhy
(53)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že moduly a články mají samostatné velkoobchodní trhy, a že by proto měly být považovány za různé výrobky, čemuž by nasvědčovala i skutečnost, že u velkého počtu výrobců se nejedná o výrobce vertikálně integrované.
(54)
Moduly a články nelze považovat za samostatné výrobky, jejichž ceny kolísají výlučně v závislosti na tržních faktorech. Ve skutečnosti jsou jejich ceny navzájem úzce provázány a jsou ovlivňovány cenou polykrystalického křemíku. Dotčený výrobek, jak bylo vysvětleno ve 49. bodě odůvodnění výše, se rovněž vyrábí v rámci jediného výrobního procesu s různými kroky. Skutečnost, že někteří výrobci nejsou vertikálně integrovaní, je pouze výsledkem podnikatelského rozhodnutí a je určována ekonomickými měřítky a nic na daném závěru nemění. Na základě uvedených skutečností musel být tento argument zamítnut.
2.3.6. Konečné použití a vzájemná zaměnitelnost
(55)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že k modulům a článkům musí být přistupováno jako k různým výrobkům vzhledem k tomu, že mají různé konečné použití a nejsou vzájemně zaměnitelné.
(56)
Jak bylo již zmíněno výše, šetření ukázalo, že navazující výrobní proces článků a modulů je jediný výrobní proces a že otázku vzájemné zaměnitelnosti mezi různými kroky jediného výrobního procesu nelze uplatnit. Moduly a články mají mimoto stejné konečné použití, tj. přeměňovat sluneční záření na elektřinu, a nemohou být používány v jiných aplikacích.
2.3.7. Distribuční kanály
(57)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že moduly a články nemají stejné distribuční kanály, a že je proto nelze považovat za jediný výrobek. Šetření ukázalo, že moduly a články mohou být distribuovány různými nebo obdobnými distribučními kanály. Hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že různé distribuční kanály proto nejsou považovány za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.8. Vnímání spotřebiteli
(58)
Tvrdilo se, že moduly a články se podstatně liší z hlediska jejich vnímání spotřebiteli, a že by proto neměly být považovány za jediný výrobek.
(59)
Jak již bylo uvedeno výše, hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že různé vnímání spotřebiteli není považováno za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.9. Oddělená šetření pro články a moduly
(60)
Zúčastněné strany zopakovaly, že články a moduly netvoří jediný výrobek, a proto by měly být posuzovány odděleně. Na rozdíl od destiček, články a moduly však mají stejnou základní vlastnost, tj. schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
(61)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce namítl, že články samy o sobě nemohou vyrábět elektřinu. K tomu je prý údajně zapotřebí, aby byly začleněny do modulů. Každý článek má však sám o sobě schopnost přeměňovat sluneční záření na elektřinu, obvykle okolo 4 W. Ačkoli tento výkon nemusí být pro většinu aplikací, které vyžadují spojení více článků do modulů, dostatečný, neznamená to, že článek sám o sobě není schopen přeměňovat sluneční záření na elektřinu.
(62)
Po poskytnutí konečných informací jeden vývozce dále uvedl, že články nejsou jen jiným typem modulu, ale že se jedná o zcela odlišný výrobek. Článek je v podstatě hlavní součástí modulu. Jakožto hlavní součást modulu nemůže být článek „zcela jiným výrobkem“, neboť moduly a články mají stejné základní vlastnosti, jež umožňují přeměňovat sluneční záření na elektřinu, jak je uvedeno v 60. bodě odůvodnění výše.
(63)
Tatáž strana tvrdila, že při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců nebyl rozdíl mezi články a moduly vzat v úvahu. Proto měly být pro moduly a články stanoveny odlišné celní sazby. V této souvislosti je třeba konstatovat, že rozdíl mezi moduly a články byl při výběru vzorků výrobců v Unii a čínských vývozců zohledněn, jak je uvedeno v 10. a 14. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Avšak pouze z toho důvodu, aby byl vzorek reprezentativní, a neznamená to, že články a moduly by neměly být považovány za jeden výrobek, nebo že by pro ně měly být stanoveny samostatné celní sazby. Aby byla zajištěna reprezentativnost vzorku pro všechny typy výrobku, bylo skutečně důležité rozlišovat při jeho výběru mezi články a moduly. Vzhledem k tomu, že existovaly určité pochybnosti, zda články a moduly mají být považovány za jeden výrobek, nebo za dva samostatné výrobky, bylo nutné reprezentativnost pro oba možné výsledky.
(64)
Vyvážející výrobci tvrdili, že skutečnost, že závazek ukládá pro články a moduly rozdílné minimální dovozní ceny a objemy, údajně potvrzuje, že moduly a články jsou odlišné výrobky, které vyžadují dvě samostatná šetření. Rozdílné minimální dovozní ceny však pouze naznačují, že články a moduly jsou různé skupiny typů výrobku prodávané za různé ceny. Je proto třeba stanovit rozdílné ceny, aby byly minimální dovozní ceny smysluplné.
(65)
Skutečnost, že články a moduly představují rozdílné skupiny typů výrobků, nemá pro definici dotčeného výrobku až takový význam. Pro definici dotčeného výrobku postačuje, že výrobky mají stejné základní vlastnosti a konečné použití, což je případ modulů a článků, jak je uvedeno v 46. a 71. bodě odůvodnění.
(66)
Čínská vláda tvrdila, že se posouzení, zda články a moduly jsou jedním výrobkem, nezabývá řadou kritérií stanovených odvolacím orgánem ve věci ES - Azbest (7). Tato kritéria se používají pro definici „obdobného výrobku“, a nikoliv dotčeného výrobku. Jinými slovy, tato kritéria musí být použita pro definici obdobného výrobku, například obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie, který se poté porovná s dotčeným výrobkem, který vyvážejí čínští vyvážející výrobci. Tato kritéria proto nejsou pro definici dotčeného výrobku vhodná. Orgány každopádně podotýkají, že by uplatnění kritérií použitých ve věci ES - Azbest na definici dotčeného výrobku v daném případě nevedlo k jinému výsledku. První a druhé kritérium (vlastnosti, povaha a jakost respektive konečná použití) jsou totožná jako kritéria týkající se fyzikálních, chemických a technických vlastností a konečného použití, jež byla použita v předchozích bodech odůvodnění. Třetí kritérium (vkus a zvyky spotřebitele) není v daném případě použitelné, jelikož články jsou hlavní částí modulů; pokud jde o čtvrté kritérium, sazební zařazení, podotýká se, že články i moduly mohou být deklarovány pod podpoložkou 8541 40 90, zatímco položky v čísle 8501 jsou určeny pro elektrické generátory obecně, a nikoli pro solární produkty.
(67)
Jiné zúčastněné strany tvrdily, že objektivní použití kritérií, která vypracoval Soudní dvůr v předchozích věcech (8) údajně vede k závěru, že moduly a články jsou rozdílné výrobky. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že Soudní dvůr pouze uvedl řadu kritérií, která lze vzít v úvahu, neexistuje však povinnost použít ve všech případech všechna kritéria, jelikož ne všechna mohou být relevantní. Tato kritéria byla posouzena v 27. až 39. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, v nichž se konstatovalo, že v daném případě není řada kritérií relevantních. V rozsudku ve věci Brosmann bylo posouzení, zda do „dotčeného výrobku“ patří různé typy obuvi, rovněž provedeno na základě pouze tří kritérií, jež byla považována za relevantní. Jelikož zúčastněné strany neuvedly žádný důvod, proč objektivní použití kritérií vede k závěru, že moduly a články představují rozdílné výrobky, nelze toto tvrzení uznat.
(68)
Kromě toho je třeba připomenout, že články a moduly mají stejné základní konečné použití, tj. prodávají se za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Výkon modulů bezprostředně souvisí s výkonem článků, jak je uvedeno v 28. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení.
(69)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že s ohledem na vyloučení destiček z definice výrobku a vzhledem k náročnosti výroby modulů z článků, je tvrzení, že články a moduly mají stejná konečná použití, rovněž nesprávné. Dále tvrdila, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, vychází z předpokladu, že destičky, moduly a články procházejí stejným výrobním procesem.
(70)
Za prvé je mylný závěr, že hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na výrobním procesu. Přestože obě tvrzení jsou uvedena v témže 36. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, neznamená to, že jeden závěr je založen na druhém předpokladu. Z použití slova „mimoto“ ve druhé větě jasně vyplývá, že druhé prohlášení není založeno na prvním tvrzení. Obě tvrzení se navíc zabývají rozdílnými otázkami v části týkající se „konečného použití a vzájemné zaměnitelnosti“. První prohlášení týkající se výrobního procesu se zabývá vzájemnou zaměnitelností, zatímco druhé prohlášení se zabývá konečným použitím. Základní tvrzení, hodnocení, že moduly a články mají stejné konečné použití, je založeno na předpokladu, že destičky, moduly a články mají stejný výrobní proces, proto není správné.
(71)
Pokud jde o skutečné koncové použití článků a modulů, zúčastněné strany nezpochybňují, že moduly a buňky se prodávají za účelem jejich integrace do fotovoltaických solárních systémů. Potvrzuje se proto závěr, že moduly a články mají stejné konečné použití.
2.3.10. Produkty z tenkého filmu
(72)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že do definice dotčeného výrobku by měly být zahrnuty i produkty z tenkého fotovoltaického filmu, přičemž argumentovala tím, že mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti a stejné základní konečné použití.
(73)
Produkty z tenkého fotovoltaického filmu jsou z definice výrobku výslovně vyloučeny, viz 40. bod odůvodnění výše. Produkty z tenkého fotovoltaického filmu mají totiž v porovnání s dotčeným produktem odlišné fyzikální, chemické a technické vlastnosti. Jsou vyráběny odlišným výrobním procesem a nejsou vyráběny z krystalického křemíku, který je hlavní surovinou pro výrobu modulů a článků. Mají nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech, a proto nejsou vhodné pro stejné způsoby použití, jako jsou způsoby použití dotčeného výrobku. Na základě těchto skutečností musely být tyto argumenty zamítnuty.
2.3.11. Polotovary
(74)
Rovněž se tvrdilo, že články by měly být považovány za polotovary používané jako vstupní suroviny, zatímco moduly jsou konečné výrobky, a neměly by proto být považovány za jediný výrobek.
(75)
Jak bylo uvedeno výše, hlavním kritériem pro definici jediného výrobku jsou stejné fyzikální, chemické a technické vlastnosti a konečné použití. S ohledem na 47. až 49. bod odůvodnění výše se dospělo k závěru, že rozdíl mezi polotovary a hotovými výrobky proto není považován za určující prvek. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.3.12. Solární nabíječky
(76)
Jedna zúčastněná strana požadovala vyloučit solární panely určené výlučně k nabití 12 V baterií na základě toho, že mají odlišné konečné použití než moduly pro zapojení do elektrické sítě, neboť vyrábějí elektrický proud o mnohem nižším napětí, a proto se nehodí pro zapojení do elektrické sítě.
(77)
V souladu s oznámením o zahájení řízení jsou ze šetřeného výrobku vyloučeny přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií. Moduly skládající se z více než šesti článků určené pouze k nabití baterií mají stejné základní vlastnosti a stejný výkon jako moduly pro připojení do elektrické sítě. Je v nich použit obvod s napětím naprázdno, který má nižší napětí než obvod používaný v modulech pro připojení k síti. I přes tento rozdíl z šetření vyplynulo, že tento typ modulů lze připojit k elektrické síti. Nižší napětí může být snadno kompenzováno zvětšením rozměru článků a/nebo zvýšením počtu článků. Proto moduly určené k nabíjení baterií a skládající se z více než šesti článků spadají do definice dotčeného výrobku.
(78)
Zúčastněné strany rovněž tvrdily, že definice „solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků“ je příliš úzká a měla by být rozšířena na výrobky s obdobnou funkcí, které do této definice zahrnuty nejsou, jako např. výrobky podobné velikosti, jež používají větší počet menších článků.
(79)
Zúčastněné strany dále uvedly, že definice „křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů“, je příliš úzká, jelikož vylučuje pouze kompletní elektrické spotřebiče, přičemž nejsou nutně vyloučeny solární komponenty určené k zabudování do elektrických spotřebičů.
(80)
Analýza tvrzení předložených různými zúčastněnými stranami skutečně ukázala, že je vhodnější definovat vyloučení takových výrobků na základě technických norem, než na základě počtu článků. Zejména bylo zjištěno, že vymezení výrobků, které by měly být vyňaty z oblasti působnosti opatření, lépe vyhovuje definice podle „normy IEC 61730-1 aplikační třída C“.
(81)
Po poskytnutí konečných informací byly obdrženy připomínky týkající se vyloučení, které vychází z výše uvedené mezinárodní normy. Uvádělo se, že místo odkazu na tuto normu by bylo vhodnější stanovit vyloučení na základě výstupního napětí a výkonu jako „moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon“. Toto tvrzení bylo možno uznat a vyloučení je s konečnou platností stanoveno podle této definice.
2.3.13. Střešní solární moduly
(82)
Jiná zúčastněná strana uvedla, že by z definice výrobku v rámci tohoto šetření měly být vyloučeny střešní solární moduly, jelikož tyto moduly spojují funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny. Nejsou proto přímo zaměnitelné s běžným solárním modulem.
(83)
Šetřením však bylo prokázáno, že běžné moduly i střešní solární moduly musí splňovat stejné elektrické normy. Ačkoli střešní solární modul nemůže být jednoduše nahrazen běžným modulem, může být nahrazen běžným modulem a střešními taškami nebo krytinami. Tyto výrobky proto mají stejnou základní technickou vlastnost, kterou je přeměna slunečního záření na elektřinu. Přidaná funkce, kterou jinak plní střešní materiál, se nepovažuje za podstatnou a neodůvodňuje vyloučení střešních solárních modulů z definice výrobku.
(84)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana tvrdila, že neexistence vzájemné zaměnitelnosti mezi střešními solárními moduly a běžnými solárními moduly naznačuje, že by střešní solární moduly měly být z oblasti působnosti opatření vyloučeny, a to s odkazem na věc týkající se obuvi (9) obecně, a konkrétně sportovní obuvi vyráběné speciální technologií („STAF“). Důvodů pro vyloučení obuvi STAF však byla celá řada a neexistenci vzájemné zaměnitelnosti nepovažoval Tribunál v rozsudku ve věci Brosmann (10) samu o sobě za dostatečný důvod a potvrdil, že i velmi rozdílné výrobky, jako je městská obuv a turistická obuv, mohou být skutečně považovány za dotčený výrobek v jednom antidumpingovém šetření navzdory svým rozdílům.
(85)
Zúčastněná strana mimoto uvedla, že neexistence výroby v Unii a skutečnost, že zúčastněná strana je držitelem práv k duševnímu vlastnictví, údajně potvrzuje, že střešní solární moduly jsou inovativní výrobky, které se liší od ostatních výrobků. Co se týče věci obuv zmíněné zúčastněnou stranou, Tribunál ve věci Brosmann rozhodl, že „skutečnost, že se ve Společenství tento typ obuvi nevyrábí, a existence patentu nejsou určující“ (11) Obuv s patentovanou technologií byla proto v tomto případě považována za dotčený výrobek.
(86)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by střešní solární moduly měly být z definice dotčeného výrobku vyloučeny, jelikož jsou prodávány za podstatně vyšší ceny než běžné moduly. Ve výše zmíněné věci týkající se obuvi byla obuv STAF nad určitou cenu vyloučena z definice dotčeného výrobku. V tomto ohledu se uvádí, že střešní solární modul spojuje funkci solárního modulu s funkcí střešní tašky nebo krytiny, jak bylo uvedeno výše v 83. bodě odůvodnění. Přímé srovnání cen není proto smysluplné, jelikož přidaná funkce vede přirozeně k vyšším cenám.
(87)
V reakci na toto tvrzení zúčastněná strana uvedla, že na základě této argumentace by nebylo vůbec možné uplatnit cenové rozdíly jako dodatečný ukazatel, který odůvodňuje vyloučení z definice výrobku. Tento výklad je však příliš dalekosáhlý. V předchozím bodě odůvodnění se pouze uvádí, že v daném případě, kdy střešní moduly spojují funkci dotčeného výrobku a dalšího výrobku (v tomto případě střešní tašky nebo krytiny), není cena přirozeně smysluplným ukazatelem. To neznamená, že v jiných případech nemůže být cenový rozdíl užitečným ukazatelem při zjišťování, zda by měl být určitý výrobek vyloučen z definice dotčeného výrobku.
(88)
Zúčastněná strana rovněž uvedla, že by jejímu dodavateli střešních solárních modulů měl být umožněn přístup k závazku týkajícímu se minimální ceny. Zdá se však, že dotyčný čínský výrobce při šetření nespolupracoval a jako nespolupracující strana se nemůže závazku účastnit. Tuto žádost proto nebylo možné přijmout.
2.3.14. Monokrystalické a polykrystalické články
(89)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v Unii monokrystalické články nevyrábějí a že její vývoz monokrystalických článků nijak nekonkuruje výrobnímu odvětví EU. Z šetření však vyplynulo, že v Unii se ve skutečnosti monokrystalické články vyrábějí. Tento argument byl proto zamítnut. V každém případě podle rozhodnutí Tribunálu ve věci Brosmann není skutečnost, že se ve Společenství určitý typ výrobku nevyrábí, určující.
2.3.15. Doložka „odesílaný z“
(90)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vzhledem k tomu, že šetření bylo zahájeno pouze ve vztahu k výrobkům pocházejícím z ČLR, je rozšíření rozsahu tohoto šetření na výrobky „odesílané z“ ČLR neodůvodněné.
(91)
Výrobky odesílané z ČLR však bylo zahrnuto již v počáteční fázi. V bodě 5 oznámení o zahájení řízení se uvádí, že „se společnosti, které dovážejí výrobek, který je předmětem šetření, z Čínské lidové republiky, avšak domnívají se, že část tohoto dovozu nebo dokonce celý tento dovoz nemá pro celní účely původ v Čínské lidové republice, vyzývají, aby se v rámci šetření přihlásily a poskytly všechny podstatné informace.“ Proto je zřejmé, že všechny společnosti odesílající zboží z ČLR měly ke spolupráci při tomto šetření příležitost. Dále vzhledem k tomu, že výrobek, který je předmětem šetření, často obsahuje komponenty a části z různých zemí, bylo v bodě 5 oznámení o zahájení řízení rovněž oznámeno, že „mohou být přijata zvláštní ustanovení“ zabývající se touto otázkou.
(92)
Usuzuje se proto, že všechny dotčené hospodářské subjekty byly náležitě informovány o možnosti, že s ohledem na výrobky odesílané z Číny mohou být případně přijata zvláštní ustanovení, a byly vyzvány, aby při šetření spolupracovaly. Šetření proto nebylo rozšířeno na výrobky „odesílané z Číny“, neboť ty jsou v něm zahrnuty od samého počátku.
(93)
Po poskytnutí informací zúčastněné strany namítaly, že bez ohledu na ustanovení v oznámení o zahájení řízení uvedená v 91. bodě odůvodnění, bylo šetření omezeno na výrobky pocházející z ČLR a neposuzovalo dopad výrobků odesílaných z ČLR.
(94)
V této souvislosti se uvádí, že k zajištění toho, aby během šetření byly posouzeny všechny výrobky odesílané z ČLR, a nikoli pouze výrobky pocházející z ČLR, byly přijaty tyto kroky:
-
Všechny společnosti, které dovážejí dotčený výrobek z ČLR, byly vyzvány, aby se v rámci tohoto šetření přihlásily bez ohledu na původ zboží.
-
V příloze A oznámení o zahájení řízení byli vývozci požádáni, aby předložili informace o všech výrobcích, které společnost vyrábí. Tyto informace nebyly omezeny na zboží pocházející z ČLR.
-
Na základě těchto informací, které se týkaly veškerého vývozu do EU bez ohledu na původ zboží, byl vybrán reprezentativní vzorek.
-
Výrobci zařazení do vzorku obdrželi dotazník pro „výrobce vyvážejí do Evropské unie“ a ČLR byla uvedena jako „dotčená země“, nikoli jako země původu. Bylo proto zřejmé, že byly prověřeny všechny výrobky bez ohledu na jejich původ.
(95)
Z výše uvedeného vyplývá, že se šetření týkalo všech výrobků pocházejících nebo odesílaných z ČLR, a že zjištění v rámci šetření, včetně ohledně subvencování a újmy, se týkají všech výrobků pocházejících nebo odesílaných z ČLR.
(96)
Po poskytnutí konečných informací zúčastněné strany uvedly, že podnět obsahoval pouze důkazy prima facie, které se týkaly pouze dovozu solárních panelů pocházejících z ČLR, a nikoli výrobků odesílaných z ČLR. V tomto ohledu je třeba objasnit, že se podnět skutečně vztahoval na výrobky „z ČLR“, což je patrné z úvodní stránky předložené žadatelem a označené razítkem. Této stránce předchází ve spisu stránka, která skutečně používá znění „pocházející z Čínské lidové republiky“. Tato stránka však nebyla součástí dokumentu, který předložil žadatel, ale byla přidána jako titulní stránka útvary Komise s uvedením názvu šetření místo zopakování názvu žadatele. Proto se má za to, že se podnět týkal všech výrobků z ČLR, ať už pocházely z ČLR, či nikoli.
(97)
Čínští vyvážející výrobci dále tvrdili, že nelze přiměřeně očekávat, že vyvážejícím výrobcům ve třetích zemích je známo, že by jejich výrobky rovněž mohly být předmětem šetření. V této souvislosti je třeba poznamenat, že se opatření nevztahují na výrobky v tranzitu ve smyslu článku V dohody GATT. Na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se proto opatření nevztahují. Žádní vyvážející výrobci ve třetích zemích se mimoto nepřihlásili a neuvedli, že výrobky, které vyvážejí, podléhají příslušným opatřením.
(98)
Stejní vyvážející výrobci uvedli, že vyvážející výrobci ve třetích zemích nebyli vyzváni, aby se přihlásili, a že jim nebyla dána příležitost prokázat, že jejich výrobky nejsou subvencovány. Orgány se domnívají, že na vyvážející výrobce, kteří nevykonávají činnost v ČLR, se opatření nevztahují, jelikož se jejich výrobky v případě, že jsou odesílány z ČLR, považují za výrobky v tranzitu. Všichni ostatní vyvážející výrobci byli prostřednictvím oznámení o zahájení řízení informováni, že jejich činnosti jsou předmětem šetření.
2.3.16. Závěr
(99)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti je dotčený výrobek s konečnou platností definován jako krystalické křemíkové fotovoltaické moduly nebo panely a články typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech pocházející nebo odesílané z Čínské lidové republiky, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT. Tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů. Tento výrobek v současnosti spadá pod kódy KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90.
(100)
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
3. SUBVENCOVÁNÍ
(101)
Žadatel tvrdil, že fotovoltaické odvětví je v ČLR ve značné míře subvencované státem a poukázal na řadu politických a plánovacích dokumentů, jakož i právních předpisů, na nichž je státní podpora v daném odvětví založena. Komise přezkoumala a analyzovala dokumenty uvedené v podnětu, jakož i další dokumenty předložené v průběhu šetření čínskou vládou a vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a zjistila, že z řady z nich skutečně vyplývá, že fotovoltaické odvětví v ČLR využívá v mnoha oblastech preferenčního zacházení.
(102)
Čínská vláda zahrnula fotovoltaický průmysl mezi „strategická“ výrobní odvětví ve svém 12. pětiletém plánu (12). Čínská vláda rovněž vytvořila zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví (spadající pod 12. pětiletý plán): 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví. V uvedeném plánu vyjádřila čínská vláda svoji podporu „hlavním podnikům“ (13) a „klíčovým podnikům“ (14), zavázala se „propagovat zavádění nejrůznějších politik na podporu fotovoltaického odvětví“ (15) a „vypracovat všeobecný návrh politik na podporu průmyslu, financí, daní…“ (16)
Rozhodnutí Státní rady č. 40 prohlašuje, že čínská vláda aktivně podpoří rozvoj nových odvětví energetiky a urychlí rozvoj odvětví solární energie (17), vyzývá všechny finanční instituce, aby poskytly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (kategorie, do níž patří fotovoltaické projekty) a slibuje provádění „dalších preferenčních politik na podporované projekty“ (18). Jiné rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října 2010 zmiňuje rozšíření „intenzity fiskální a finanční politiky pomoci“, vyzývá finanční instituce, aby „rozšířily úvěrovou pomoc“ a slibuje „využití fiskálních preferenčních politik, jako je kompenzace za riziko“ (19) pro nová strategická výrobní odvětví, mezi něž patří solární fotovoltaické odvětví. Národní plán pro střednědobý a dlouhodobý rozvoj v oblasti vědy a technologie (2006-2020) slibuje, že „politika financování bude na prvním místě“, že „podpoří finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“, „podpoří finanční instituce, aby zlepšily a posílily finanční služby poskytované podnikům působícím v oblasti špičkových technologií“ a „zavede preferenční daňovou politiku v zájmu rozvoje podniků působících v oblasti špičkových technologií“ (20).
Rovněž zákon ČLR o vědeckém a technologickém pokroku uvádí řadu opatření na podporu strategických výrobních odvětví včetně solárního fotovoltaického odvětví. Mimo jiné uvádí, že stát poskytuje pomoc a dává pokyny finančním institucím, aby tyto mohly poskytnutím úvěrů podpořit odvětví využívající nové a špičkové technologie (21), dává pokyny politicky orientovaným finančním institucím, aby při nabízení finančních služeb (22) dávaly přednost rozvoji odvětví využívajících nové a špičkové technologie, stanoví „úrokovou diskontní sazbu a záruku pro půjčky“ poskytované některým podnikům a „zvláštní pomoc“ poskytovaná politicky orientovanými finančními institucemi projektům podporovaným státem. (23) Praktické provádění těchto opatření je podrobně popsáno níže.
3.1. Úvodní poznámky
(103)
Čínská vláda a čínští vyvážející výrobci zahrnutí do vzorku poskytli odpovědi na dotazník a souhlasili s inspekcemi na místě (24) za účelem ověření odpovědí.
(104)
Po analýze odpovědi na dotazník zaslala Komise čínské vládě písemné upozornění na nedostatky, oznámení o inspekci a následné upřesnění programu inspekce na místě. Komise poskytla čínské vládě dostatek času na přípravu a předložení vlastního vyjádření, kdykoli ji o to čínská vláda s uvedením důvodů požádala. Ve skutečnosti byla lhůta čínské vládě výrazně prodloužena, tj. lhůta pro odpověď na dotazník byla prodloužena o 30 dní, čímž byla konečná lhůta na předložení odpovědi na dotazník prodloužena na 69 dní a v případě odpovědi na písemné upozornění na nedostatky poskytla Komise čínské vládě 25 dní. Celkově měla tedy čínská vláda více než tři měsíce na to, aby Komisí požadované informace poskytla.
(105)
Během inspekce na místě u čínského ministerstva obchodu v Pekingu a čtyř finančních institucí (China Development Bank, Export Import Bank of China, Huaxia Bank a SINOSURE) se Komise v souladu s článkem 11 a 26 základního nařízení snažila předložené informace ověřit na základě podkladů použitých při přípravě odpovědi čínské vlády. Předběžně přitom dospěla k závěru, že vzhledem k nedostatku informací a podkladů poskytnutých čínskou vládou nelze odpověď na dotazník řádně ověřit. Určité informace navíc nebyly předloženy vůbec, přestože o ně Komise výslovně požádala, a část dotazů zůstala jednoduše nezodpovězena. Čínská vláda byla následně upozorněna na důsledky nedostatečné spolupráce podle čl. 28 odst. 1 a 6 základního nařízení.
(106)
Čínská vláda rovněž uvedla, že Komise na ni ukládá neodůvodněnou zátěž a že v dotazníku a následném písemném upozornění na nedostatky požaduje nepodstatné a nadbytečné informace.
(107)
S ohledem na požadované informace je třeba poznamenat, že Komise žádala o informace, jež jsou pokládány za nezbytné pro reprezentativní zjištění, a zůstala ve svých požadavcích důsledná, když během šetření vyžadovala tytéž údaje a informace a čínskou vládu žádala o vysvětlení předložených informací a jejich vlivu na programy, jež byly předmětem šetření. Jinými slovy, Komise požadovala pouze informace, které byly nutné pro posouzení toho, zda dochází k subvencování, a v jaké míře je pro dotčený výrobek dostupné na základě údajných subvenčních programů uvedených v podnětu.
3.2. Nedostatečná spolupráce
(108)
Jak již bylo uvedeno v 106. bodě odůvodnění, v návaznosti na inspekce na místě dne 23. května 2013 Komise oznámila čínské vládě, že zvažuje možnost použití dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení. Tento dopis Komise zaslala na základě svého předběžného závěru, že vzhledem k nedostatku informací a podkladů ze strany čínské vlády není možné odpověď na antisubvenční dotazník, písemné upozornění na nedostatky a další dostupná podání poskytnutá čínskou vládou v průběhu řízení řádně ověřit. Na místě bylo navíc zjištěno, že některé informace nebyly v odpovědi na dotazník a následných podáních ze strany čínské vlády poskytnuty, ačkoli Komise tyto informace výslovně požadovala. Kromě toho určité otázky zůstaly jednoduše nezodpovězeny. Možnost vycházet z dostupných údajů se týkala vládních plánů projektů, různých právních předpisů a dalších dokumentů; politiky preferenčních úvěrů, jiného financování, záruk a pojištění; oběžníků Čínské lidové banky; ověření u bank; pojištění vývozních úvěrů a ověření Sinosure; demonstračního programu „Golden Sun“; programů na osvobození od přímých daní či na jejich snížení; programů týkající se nepřímých daní a dovozního cla; poskytování vstupů za cenu nižší než přiměřenou: týká se polykrystalického křemíku, hliníkových výlisků a skla; a poskytování práv k užívání pozemků.
(109)
V dopise ze dne 3. června 2013 vznesla čínská vláda námitky proti předběžnému záměru Komise uplatnit ustanovení článku 28 základního nařízení, přičemž uvedla, že v daném případě neexistuje důvod pro to, aby se nepřihlíželo k předloženým informacím nebo dokonce pro to, aby se „vyplnily mezery v informacích“.
(110)
Čínská vláda tvrdila, že „pochybnosti“ o správnost informací, které pramení pouze ze skutečnosti, že Komise nebyla schopna tyto informace ověřit ke své „nejvyšší“ spokojenosti, by neměly vést k tomu, aby se k těmto informacím nepřihlíželo. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí, jelikož neodpovídá skutečnosti. Komise pochopitelně „nepřehlédla“ žádnou z informací pouze na základě toho, že ji nemohla ověřit při inspekci na místě. Pokud však bylo zjištěno, že informace a vysvětlení, které poskytla čínská vláda, jsou buď rozporuplné a/nebo neúplné ve srovnání s informacemi, jež má Komise k dispozici, a zároveň nebylo možné ověřit tyto informace během inspekce na místě, nemohla Komise uvedené informace přijmout jako takové. Každá informace je řádně zvážena v závislosti na stupni spolupráce ze strany čínské vlády. Rovněž je třeba poznamenat, že na rozdíl od tvrzení čínské vlády Komise nijak nehodnotila formát, v němž byly informace poskytnuty, ale spíše jejich správnost a/nebo úplnost.
(111)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že některé informace požadované Komisí představovaly takovou zátěž, že neměla praktickou možnost je poskytnout. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise požadovala pouze informace nezbytné k ověření tvrzení žadatele (podložená důkazy prima facie), a poskytla čínské vládě dostatek času a příležitostí, aby takové informace předložila. Komise si je plně vědoma i toho, že vzhledem k značnému počtu podrobně vypracovaných tvrzení žadatele v daném případě musela od čínské vlády požadovat značný objem informací. Nicméně, jak bylo vysvětleno výše (104. až 107. bod odůvodnění), požadované informace nebyly nepřiměřené a pro jejich poskytnutí byla udělena patřičná lhůta.
(112)
Čínská vláda rovněž poukázala na rozdíl mezi nepřihlédnutím k předloženým informacím a doplněním obdržených informací o údaje ze záznamů. Jsouc si vědoma tohoto rozdílu a jednajíc v souladu s příslušnými ustanoveními článku 28 základního nařízení Komise musí zdůraznit, že, jsou-li předložené informace v rozporu s ostatními informacemi, jež se týkající stejné záležitosti a jež má Komisi k dispozici, nelze tyto informace doplnit. V takových případech (např. u předložených informací týkajících se vlastnické struktury bank) musela Komise rozhodnout, které z informací jsou spolehlivější. Komise zároveň dbala na to, aby použití dostupných údajů nebylo sankční a vycházelo údajů, které jsou skutečně dostupné.
(113)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nemá žádný důvod pro to, aby v tomto případě považovala čínskou vládu za nespolupracující, neboť Komise zřejmě ignorovala či nepochopila svou povinnost zvážit „praktickou možnost“ čínské vlády odpovědět na daný požadavek. Podle čínské vlády představovalo šetření jako celek příliš velkou zátěž na to, aby spolupráce byla vůbec možná, přičemž Komise jakožto vyšetřující orgán opakovaně odmítla tuto zátěž ve spolupráci s čínskou vládou zmírnit. Toto tvrzení je založeno na nesprávném výkladu skutečností. Aby splnila své právní povinnosti po obdržení řádně doloženého podnětu a zároveň respektovala příslušnou judikaturu WTO, požadovala Komise od čínské vlády pouze informace nezbytné pro ověření a posouzení tvrzení v podnětu, doplněných o dostatečné důkazy. Komise nabídla svou pomoc čínské vládě v průvodním dopise k dotazníku i v samotném dotazníku. Rovněž v písemném upozornění na nedostatky bylo čínské vládě nabídnuto, aby se v případě jakýchkoli dotazů týkajících se požadovaných informací obrátila na Komisi. Komise také poskytla pro předložení informací výjimečně dlouhou lhůtu (viz 104. bod odůvodnění výše). Kromě toho v rámci daného šetření požadovala Komise od čínské vlády informace týkající se jednotlivých obchodních operací, pouze pokud jde o vývozce zařazené do vzorku, nikoliv všechny výrobce solárních panelů v Číně, čímž byl potenciální objem požadovaných informací z velké části snížen. Komise konstatuje, že čínská vláda očividně slučuje argumenty týkající se praktické možnosti poskytnout údaje s jinými otázkami.
Například na podporu svého tvrzení, že žádost Komise o informace o bankách a finančních institucích je nepřiměřená, uvádí zejména údajnou nedostatečnost podnětu, který podle ní vychází z „protiprávních rozhodnutí“ v případu bezdřevého natíraného papíru. Zdá se tedy, že stížnost čínské vlády souvisí s kvalitou důkazů pro zahájení řízení, nikoli s praktickou možností poskytnout informace. V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala své tvrzení z předchozích podání, kde uvádí, že zahájení řízení v případě mnohých programů nesplňuje důkazní práh čl. 11 odst. 2 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, a Komise tudíž zahájením řízení, pokud jde o tyto programy, porušila čl. 11 odst. 3 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Komise na tato tvrzení již reagovala v dopise a memorandu, jež zaslala čínské vládě, a jelikož dopis ze dne 3. června 2013 žádná nová tvrzení nepřinesl, není třeba se stejnými tvrzeními znovu zabývat v tomto nařízení.
(114)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise jí neposkytla dostatek času na vyplnění dotazníku. Toto tvrzení je nepravdivé. Jak je uvedeno ve 104. bodě odůvodnění výše, Komise čínské vládě příslušné lhůty podstatně prodloužila, a poskytla jí tak maximální čas, který dovolovalo včasné dokončení případu. Lhůta pro vyplnění dotazníku a odpověď na upozornění na nedostatky byla výrazně delší než doba požadovaná podle čl. 11 odst. 2 základního nařízení.
(115)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nereagovala na její žádost o pomoc při určení relativní nezbytnosti odpovědí na dotazník, čímž chtěla čínská vláda předejít tomu, aby se vycházelo z dostupných údajů. Ve svém podání uvádí, že se obrátila na Komisi, aby jí vysvětlila účel určitých požadovaných informací, jakož i to, k jakým věcným zjištěním by vedly, aby tak mohla „zajistit co nejlepší spolupráci v rámci praktické možnosti a zároveň poskytnout nejdůležitější informace“. Komise pochopitelně nemohla vědět, k jakému závěru určitá informace povede, aniž by byla předem poskytnuta. Čínská vláda rovněž tvrdí, že Komise strukturovala dotazník tak, aby bylo „prakticky nemožné“ jej vyplnit, a že spekulativně shromažďuje informace. Tato tvrzení Komise kategoricky odmítá. Jak je vysvětleno výše, v dotazníku byly požadovány pouze informace nezbytné pro následná zjištění.
(116)
Čínská vláda dále uvedla, že Komise trvala na poskytnutí dokumentů, které čínská vláda nemohla ze zákona vyhotovit či si vyžádat jejich vyhotovení, přičemž v této souvislosti připomněla příslušné právní předpisy EU a WTO, podle nichž se nepřihlíží pouze k nepravdivým nebo zavádějícím informacím, a dodala, že neměla „praktickou možnost“ poskytnout určité informace, na které se vztahuje státní tajemství nebo jiné předpisy a jejichž šíření vnitrostátní právní předpisy přísně zakazují. Rovněž tvrdila, že příslušná ustanovení antidumpingové dohody WTO a dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která uvádějí způsob poskytování důvěrných informací vyšetřujícím orgánům a „důvěrného zacházení“ s těmito informacemi, se ne vždy vztahují na případy, kdy mají být informace poskytnuty orgánem třetí země, v tomto případě čínskou vládou. Čínská vláda rovněž tvrdila, že pokud Komise odmítne uznat právní rozdíl mezi praktickou možností vlády poskytnout informace, které ze zákona nesmí uvolnit, a jinými důvěrnými informacemi, u nichž může při běžném průběhu šetření požadovat důvěrné zacházení, dostane se do rozporu s dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních.
(117)
Komise nepřehlédla žádné informace, které čínská vláda z jakéhokoli důvodu nepředložila, neboť jednoduše nelze přihlížet či nepřihlížet k informacím, které nebyly poskytnuty. Na druhou stranu, pokud čínská vláda nepředložila nebo neposkytla pro šetření určité informace, a informace podobné povahy měla Komise k dispozici z jiných zdrojů (většinou z veřejně dostupných zdrojů, ale také od spolupracujících vyvážejících výrobců či předložené některými bankami během šetření na místě), zahrnula Komise tyto informace do spisu a použila je při vyvozování svých závěrů. Komise nesouhlasí s tvrzením, že ustanovení antidumpingové dohody WTO a dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, která uvádějí způsob poskytování důvěrných informací vyšetřujícím orgánům a „důvěrného zacházení“ s těmito informacemi, se nevztahují na čínskou vládu. V této souvislosti čínská vláda uvádí, že spolupráce vlády by měla být stanovena na jiné úrovni než v případě vývozců a že vládě přísluší „minimální vstřícné jednání“, které nemohou vyžadovat vývozci. Pokud jde o vedení šetření ohledně vyrovnávacího cla, Komise nesouhlasí. Čínská vláda je v rámci řízení pro účely základního nařízení jednou ze zúčastněných stran a zároveň jako „zúčastněný člen“ je čínská vláda vázána ustanoveními a judikaturou WTO.
Článek 28 odst. 1 základního nařízení uvádí, že: „Pokud účastník řízení odmítne umožnit přístup k nezbytným informacím nebo je neposkytne ve lhůtě stanovené tímto nařízením nebo pokud klade závažným způsobem překážky šetření, mohou prozatímní nebo konečná pozitivní nebo negativní zjištění vycházet z dostupných údajů.“ Článek 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních jasně odkazuje na důsledky nespolupráce vlády („zúčastněný člen“): „V případech, kdy zúčastněný člen nebo zúčastněná strana odmítne přístup k potřebné informaci nebo ji jinak neposkytne v rozumné době nebo významně brání šetření, mohou být předběžná a konečná, kladná nebo záporná zjištění učiněna na základě dostupných údajů.“ Jestliže tedy vyšetřující země, v tomto případě EU, využívá při šetření ohledně vyrovnávacího cla svých práv v rámci WTO a požaduje informace, které považuje za nutné pro účely šetření, podléhají vlády i vývozci stejné povinnosti spolupracovat. V průběhu šetření se čínská vláda při udávání důvodu neposkytnutí požadovaných informací pro účely ověření často odvolávala na pravidla o důvěrnosti, např. v případě oběžníků Čínské lidové banky. Je třeba poznamenat, že i když čínská vláda prohlašuje, že „ze zákona nesmí takové informace uvolnit“, je stále vázána svými povinnostmi v rámci WTO poskytnout informace, které jsou pro šetření považovány za nezbytné. V tomto ohledu nemůže vnitrostátní právo nebo vnitřní pravidla zprostit člena WTO jeho povinnosti v rámci WTO spolupracovat při šetřeních; v takových případech rozporu je čínská vláda povinna navrhnout způsob, jakým může být příslušná informace získána, aby ji bylo možné patřičně ověřit. Čínská vláda navíc toto své tvrzení nikdy skutečně nevysvětlila a neposkytla v tomto ohledu žádné důkazy (tj. právní ustanovení, které by jí „zakazovalo“ takovou informaci uvolnit).
(118)
Čínská vláda dále tvrdila, že oznámení o inspekci ze dne 25. května 2013 nebylo dostatečně podrobné a neobsahovalo konkrétní otázky, které měly být řešeny při inspekci na místě. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že ačkoli Komise nemá povinnost zaslat seznam všech otázek, jež budou kladeny během šetření na místě (a nepovažuje toto za vhodné), obsahovalo oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 značně konkrétní a podrobný seznam otázek a dokumentů, které budou řešeny v souladu s čl. 26 odst. 3 základního nařízení a požadavky WTO. V dopise bylo však jasně uvedeno, že seznam není úplný a že v závislosti na situaci se lze zabývat i jinými otázkami a důkazy. V tomto ohledu je rovněž nutno poznamenat, že před ověřením čínská vláda proti obsahu tohoto dopisu nic nenamítala, a poté odmítla projednat některé body, které v dopise výslovně zmíněny nebyly, jako např. informace o největších bankách v ČLR, úlohu Komunistické strany Číny v řízení některých bank nebo přístup některých bank k devizovým rezervám Státní správy devizových rezerv, a prohlásila, že není připravena odpovídat na dotazy týkající se těchto otázek.
(119)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise neprojevila během inspekce na místě flexibilitu a že „pro jakoukoli žádost o změnu ze strany čínské vlády stanovila nekompromisní lhůtu“. Ve stejném duchu tvrdila, že Komise nepřijala žádné z „funkčních“ řešení, která čínská vláda navrhla a která se týkala možnosti ověření údajů u národního statistického úřadu a odmítla poskytnout prodloužení lhůty do pondělí 22. dubna 2013, aby mohlo proběhnout ověření u národního statistického úřadu. Úředníci Komise navíc podle čínské vlády začínali s postupem ověřování téměř každý pracovní den se zpožděním, přičemž důvodem byly jejich pozdní příchody.
(120)
Pokud jde o výše uvedená tvrzení, Komise zdůrazňuje, že flexibilita, kterou na místě projevovali její úředníci, byla úplná a bezpodmínečná. Úředníci Komise mimořádně svolili, že ověří dokumenty a důkazy, které byla čínská vláda připravena předložit až po uzavření určité tematické oblasti, přičemž v řadě případů se jednalo o činnost mimo pracovní dobu. Takových případů, kdy bylo třeba přemístit se ve velmi pozdní hodinu na jiná místa za účelem provedení inspekce a/nebo se vrátit na místa, která úředníci Komise již navštívili a poskytli tak příležitost k ověření dokumentů, bylo několik. Čínská vláda bohužel tyto nabídky v daných případech nepřijala, z čehož jednoznačně vyplývá, že důvodem pro nepředložení dokumentů požadovaných Komisí nebylo časové omezení či neochota Komise tyto dokumenty ověřit. Pokud jde o zpoždění při zahájení ověřování na místě, Komise poznamenává, že úředníci se vždy dostavili včas, nicméně určitá zpoždění byla způsobena každodenními registračními postupy pro udělení přístupu na různá místa inspekce požadovanými čínskou vládou, případně tím, že úředníky Komise nikdo ze zástupců čínské vlády při jejich příchodu na místo inspekce neočekával, aby je doprovodil, a úředníci tak museli před začátkem inspekce dlouho vyčkávat. Komise rovněž konstatuje, že každý den ověřování na místě značně přesahovala běžnou pracovní dobu, a že to byla čínská vláda, kdo první den zrušil odpolední blok inspekce na místě, jelikož se zástupci ministerstva technologie rozhodli, že se inspekce nezúčastní (viz 122. bod odůvodnění). Pokud by čínská vláda přijala všechny opakované nabídky úředníků Komise ohledně ověření dokumentů po skončení pracovní doby, kontroly by trvaly déle. Nestalo se tak z důvodu nespolupráce čínské vlády.
(121)
Čínská vláda dále napadla postup Komise, na jehož základě nepřijímá nové dokumenty a důkazy pro ověření poté, co byl příslušný oddíl ověřování uzavřen. V této souvislosti je třeba upřesnit, že záměrem Komise není a nikdy nebylo přímo ignorovat takto poskytnuté informace. Komise vzala v úvahu všechny předložené informace, analyzovala jejich kvalitu (např. s výpisem z auditované účetní závěrky je nakládáno jinak než s jednoduchým souborem v Excelu nebo dokumentem ve Wordu s číselnými údaji, u nichž není doložen žádný oficiální zdroj) a přiřadila jim určitou váhu s ohledem na skutečnost, že tuto informaci nebyla schopna při inspekci na místě ověřit.
(122)
Pokud jde o šest dokumentů (25) předložených čínskou vládou v průběhu šetření a obsah, který čínská vláda odmítla během inspekce na místě projednat, čínská vláda tvrdila, že Komisi nic neopravňuje k tomu, aby použila dostupné údaje v souladu s článkem 28 základního nařízení. Rovněž tvrdila, že Komise nepomohla čínské vládě porozumět požadavku na předložení těchto dokumentů a prokázat, že všechny tyto dokumenty jsou relevantní, a to i přesto, že čínská vláda „výslovně vyzvala Komisi před zahájením ověřování, aby jí pomohla porozumět požadavku na předložení těchto dokumentů a prokázala, že všechny tyto dokumenty jsou relevantní“. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že všechny dokumenty se přímo týkají dotčeného odvětví (26), a jejich začlenění do rozsahu ověření bylo tedy důvodné.
Znění dopisu ze dne 11. dubna 2013, který čínská vláda zaslala Komisi, bylo navíc jiné než zmiňované znění dopisu ze dne 3. června 2013. Ve skutečnosti čínská vláda ve svém dopise ze dne 11. dubna 2013 uvedla, že ověřování uvedených dokumentů „je pozastaveno, ledaže Komise přesvědčivě prokáže souvislost těchto dokumentů pro stávající šetření, zejména ve vztahu k údajným subvencím“. Vzhledem k tomu, že všechny tyto dokumenty se přímo týkají dotčeného průmyslového odvětví a dokonce určitých subvenčních režimů, jako jsou preferenční úvěry či preferenční daňové režimy, jak je zřejmé z jejich znění, Komise nechápe, co dalšího k prokázání jejich opodstatněnosti dodat. Komisi překvapilo, že čínská vláda neměla problém s významem těchto dokumentů při jejich předložení, ale až tehdy, když Komise požádala o příslušná vysvětlení.
(123)
V dopise ze dne 23. května 2013 Komise uvedla, že jí nebylo umožněno, aby ověřila většinu předložených informací na základě původní dokumentace a podrobila je křížové kontrole s výchozími údaji použitými pro přípravu odpovědí čínské vlády, pokud jde o údaje o finančním trhu a finančních institucích v ČLR. Čínská vláda namítla, že vzhledem k „velmi obecné a nekonkrétní citaci“ neumožnila Komise čínské vládě smysluplně vyjádřit její připomínky, a tedy využít jejího práva na obhajobu. To tvrzení neodpovídá skutečnosti. V dotazníku Komise kladla velmi konkrétní otázky a v souladu s běžnou praxí mnohých vyšetřujících orgánů se snažila ověřit odpovědi čínské vlády při inspekci na místě.
(124)
Ve své odpovědi na dotazník čínská vláda uvedla, že „půjčky dotčenému průmyslovému odvětví tvoří velmi malý podíl všech poskytnutých půjček. Některé banky například v dodatečném dotazníku uvedly, že půjčky poskytnuté dotčenému průmyslovému odvětví tvoří méně než 1 % celkových půjček“. Během ověřování nebyla čínská vláda schopna podpořit toto tvrzení jakýmkoli důkazem a odkázala Komisi, aby se obrátila na banky.
(125)
Komise rovněž žádala o statistiky v souvislosti s půjčkami dotčenému odvětví. Čínská vláda tvrdila, že žádné takové záznamy nevede. Na dotaz Komise, zda se čínská vláda pokusila o vypracování této statistiky a vyžádala si od bank příslušné informace, odpověděl zástupce Čínské bankovní regulační komise (CBRC), jenž byl přítomen ověřování, že žádné takové informace nemá a že otázky ohledně statistiky přísluší jinému oddělení bankovní regulační komise. Čínská vláda neposkytla žádné statistiky, které byly požadovány v dotazníku a opakovaně při upozornění na nedostatky. V oznámení o inspekci Komise znovu uvedla, že toto téma bude pokryto.
(126)
Pokud jde o banky, Komise se rovněž během inspekce na místě dotazovala na posouzení rizika a bonity, celkovou provozní situaci, situaci řízení, úvěrový stupeň, finanční využití, schopnost splácet, záruky a obchodní spolupráci mezi bankami a dlužníky, jelikož čínská vláda vznesla ve své odpovědi na dotazník k těmto otázkám připomínky. Navzdory skutečnosti, že tato témata byla uvedena v oznámení o inspekci, nepředložila čínská vláda na podporu svých tvrzení ani v tomto případě žádné důkazy a Komisi odkázala na banky.
(127)
Ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky poskytla čínská vláda určité informace týkající se vlastnického podílu vlády v některých bankách. Je třeba poznamenat, že původně čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla, že tyto informace nemá k dispozici a příslušné informace poskytla až poté, co Komise zdůraznila, že podle článku 24 zákona o komerčních bankách musí banky tyto informace oznamovat Čínské bankovní regulační komisí. Když se Komise během inspekce na místě dotazovala na zdroj těchto informací, přítomný zástupce Čínské bankovní regulační komise uvedl, že odpověď nezná, neboť za sběr podobných údajů odpovídá jiná organizační složka bankovní regulační komise. V souladu s článkem 2 Prozatímních nařízení týkajících se dozorčích orgánů v klíčových finančních institucích ve státním vlastnictví (předloženo bankou EXIM v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky) „je seznam finančních institucí ve státním vlastnictví, do nichž Státní rada vysílá dozorčí orgány, doporučen správním orgánem pro dozorčí orgány ve finančních institucích ve státním vlastnictví“. Jelikož se toto právní ustanovení vztahuje na správní orgán pro dozorčí orgány ve finančních institucích ve státním vlastnictví, zdá se, že čínská vláda ví, které finanční instituce vlastní. Komise však tuto informaci nemohla ověřit či určit její zdroj z důvodu nedostatečné spolupráce ze strany čínské vlády. Veřejně dostupné informace naznačují, že kromě bank, které čínská vláda uvedla ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky, existují i jiné banky ve státním vlastnictví (jež poskytly úvěry vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku) (27).
(128)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda tvrdila, že Komise ani v dotazníku ani v písemném upozornění na nedostatky nepožadovala „příslušné důkazy nebo údaje o zdrojích“ a „poté náhle tvrdí, že jí tyto příslušné důkazy nebo údaje o zdrojích chybí“. V zájmu vyjasnění dané záležitosti Komise uvádí, že podobně jako jiné vyšetřující orgány ověřuje během řízení údaje poskytnuté všemi stranami a že čínská vláda byla v tomto směru informována, neboť Komise již v dotazníku a v průvodním dopise k dotazníku upozornila, že odpovědi mohou být ověřovány. Navíc v oznámení o inspekci Komise zahrnula toto konkrétní téma mezi oblasti, které budou podléhat ověřování (28). Skutečnost, že Komise požaduje pro tvrzení učiněná čínskou vládou příslušné důkazy, zajisté nebyla pro čínskou vládu překvapením, ale standardním postupem, který Komise uplatňuje ve všech případech.
(129)
Když během ověřování požádala Komise čínskou vládu, aby předložila seznam deseti největších bank v ČLR a údaje o podílu na trhu, který zastupují, CBRC odpověděla, že je schopna tyto informace předložit, avšak že na danou otázku nemůže odpovědět, aniž by tato byla předložena v písemné podobě. Komise vysvětlila, že dotazy kladené ústně v průběhu inspekce na místě mají stejnou váhu jako jakékoli dotazy zaslané písemně, a poukázala na skutečnost, že v případě jiných ústně kladených otázek čínská vláda jejich písemné předložení nevyžadovala. I přes toto ujasnění čínská vláda příslušné informace neposkytla.
(130)
V dotazníku Komise požádala o dokumenty, které zakládají CBRC a udělují jí příslušný mandát. Čínská vláda předložila dokument ze shromáždění lidových zástupců, který pouze konstatuje, že má být vytvořena CBRC. Na dotaz Komise, zda existují nějaké další dokumenty upřesňující pověření a účel Čínské bankovní regulační komise, její zástupce přítomný během inspekce uvedl, že bankovní regulační komise se týká celá řada dalších právních předpisů, avšak, chtěla-li Komise tyto dokumenty získat, měla o ně požádat před inspekcí. Je třeba poznamenat, že v dotazníku Komise čínskou vládu žádala, aby „poskytla dokumenty, které zakládají Čínskou bankovní regulační komisi a udělují jí příslušný mandát“, a tudíž si tyto dokumenty vyžádala před uskutečněním inspekce.
(131)
Když Komise žádala o statistické údaje a zprávy od bank, které v období šetření poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku, poukázala přitom na článek 33 Zákona ČLR o regulaci a kontrole bankovního sektoru, (29) z něhož vyplývá, že CBRC tyto statistické údaje shromažďuje. Přítomný zástupce CBRC uvedl, že musí nejprve získat povolení od právního odboru, avšak do konce inspekce žádné informace v tomto ohledu neposkytl. Opět je třeba poznamenat, že Komise o tyto informace žádala v dotazníku a písemném upozornění na nedostatky, a v oznámení o inspekci uvedla, že statistické údaje budou předmětem ověření.
(132)
Čínská vláda dále uvedla, že prohlášení v podnětu o tom, že čínské banky jsou veřejnoprávními subjekty, vycházejí pouze z tvrzení o vlastnickém podílu státu, jež se navíc zakládá na „protiprávních“ rozhodnutích v případu bezdřevého natíraného papíru. Toto tvrzení je chybným výkladem skutečností uvedených v podnětu. Žadatel v podnětu nepoukazuje pouze na vlastnictví státu, ale mimo jiné i na úvěry poskytnuté bankami na základě politických směrnic vládním agenturám, které ukládají finančním institucím, aby zvýšily úvěry a půjčky podnikům na podporu nových technologií a výrobků (včetně fotovoltaického průmyslu). Zjištění z případu bezdřevého natíraného papíru, která shledávají čínské banky veřejnoprávními subjekty, vycházela z více prvků než z pouhého vlastnického podílu (např. vládní zásahy a vedení bank k tomu, aby prostřednictvím vládních plánů poskytovaly přímé preferenční úvěrové režimy papírenskému průmyslu), přičemž uvedená zjištění jsou v plném souladu s právními předpisy EU a WTO. Kromě toho byla zjištění o statusu státních bank jako veřejnoprávních subjektů rovněž potvrzena v případu oceli s organickým povlakem.
(133)
Čínská vláda rovněž dále tvrdila, že nemá praktickou možnost poskytnout informace o všech 3 800 bankách a finančních institucích, které v ČLR existují, a že CBRC navíc ani záznamy o podílu vládní účasti v bankách neuchovává. Komise nerozumí tomu, proč čínská vláda opakovaně odkazuje na všechny banky v ČLR v souvislosti s jejich vlastnictvím ze strany čínské vlády, pokud jsou požadované informace výslovně omezeny na banky „v nichž má čínská vláda přímý či nepřímý podíl“ (30). Jak je vysvětleno v 127. bodě odůvodnění výše, tvrzení čínské vlády, že CBRC (nebo jakýkoli jiný vládní orgán) neuchovává záznamy o vlastnickém podílu bank, se zdá být v rozporu s několika čínskými právními předpisy.
(134)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala své tvrzení, že nemá právo požadovat od „nezávislých bank“, aby poskytly důvěrné informace, a poukázala na dopis, který údajně v této věci bankám zaslala. Je pravda, že v průběhu inspekce předložila čínská vláda originál dopisu určeného bankám, avšak když ji Komise požádala, aby prokázala, kterým bankám a finančním institucím tento dopis odeslala, nebyla čínská vláda schopna takové důkazy poskytnout. Čínská vláda rovněž tvrdila, že některé orgány uvedené v příloze 7 písemného upozornění na nedostatky nebyly bankami. Komise k tomuto tvrzení poznamenává, že uvedené instituce byly Evropské komisi oznámeny vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku jako instituce, které jim poskytly půjčky.
(135)
Čínská vláda tvrdila, že ani v dotazníku ani v upozornění na nedostatky Komise nikdy nevznesla otázku oběžníků Čínské lidové banky YinFa [2003] a [2004]. Je pravda, že v dotazníku žádala Komise o „nařízení/oběžníky/interní dokumentaci Čínské lidové banky týkající se regulace úrokových sazeb v ČLR“. Je ovšem zřejmé, že oba oběžníky spadají do této kategorie. Ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky zmínila čínská vláda článek na internetové stránce Čínské lidové banky, který o jednom z oběžníků pojednává. Čínská vláda však žádné oběžníky Čínské lidové banky neposkytla a pouze uvedla údaje z jejích internetových stránek, které byly, pokud jde o řízení úrokových sazeb u úvěrů a vkladů v Číně v porovnání s oběžníky YinFa [2003] a [2004] dostupnými na internetu, neúplné. Rovněž je třeba poznamenat, že čínská vláda neodmítla předložit tyto dokumenty na základě toho, že na danou otázku nebyla připravena, ale spíše z důvodu údajné důvěrnosti oběžníků. V této souvislosti je třeba poznamenat, že požadavek čínské vlády týkající se důvěrnosti oběžníků Čínské lidové banky není v souladu s jejími vlastními postupy v rámci tohoto řízení. Ve svých připomínkách k poskytnutí konečných informací čínská vláda předložila plné znění jiného oběžníku Čínské lidové banky na podporu svého tvrzení, že zvláštní půjčky poskytnuté komerčními bankami ve státním vlastnictví byly zrušeny, přičemž důvěrnost vyžadovaná v případě jiných oběžníků nebyla v daném případě překážkou. Pokud jde o výtahy z internetových stránek Čínské lidové banky, Komise je vzala na vědomí a jejich obsah nijak neignorovala. Aby však měla o dané záležitosti úplné informace, požadovala rovněž údaje z uvedených dvou oběžníků, které doplňovaly informace předložené čínskou vládou.
3.3. Individuální zjišťování
(136)
Žádost o individuální zjišťování předložilo šest spolupracujících vyvážejících výrobců v souladu s čl. 27 odst. 3 základního nařízení, tj. společnosti CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., Jiangsu Runda PV Co., Ltd., Kinve Solar Power Co., Ltd (Maanshan), Phono Solar Technology Co. Ltd., Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd., and Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. Žádosti těchto společností o individuální zjišťování nebylo možné vyhovět, neboť vzhledem k vysokému počtu údajných režimů subvencí a časově náročné povaze šetření by takové zajišťování představovalo nadměrnou zátěž a bránilo by dokončení šetření v rozumné době.
3.4. Konkrétní programy
(137)
Na základě informací uvedených v podnětu si Komise vyžádala informace týkající se těchto programů, v jejichž rámci byly údajně poskytovány subvence ze strany vládního orgánu:
i)
Úvěry v rámci preferenční politiky, jiné financování, záruky a pojištění
-
Politika preferenčních úvěrů
-
Poskytování úvěrových linek
-
Subvenční programy vývozních úvěrů
-
Vývozní záruky a pojištění pro zelené technologie
-
Výhody poskytované zprostředkováním přístupu k offshore holdingovým společnostem a splátky úvěru vládou
ii)
Grantové programy
-
Rozvojový fond pro výzkum v oblasti výrobků na vývoz
-
Subvence na rozvoj „známých značek“ a programu „China World Top Brands“
-
Fondy pro expanzi průmyslu v provincii Guandong
-
Demonstrační program „Golden Sun“
iii)
Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
-
Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro podniky se zahraničními investicemi
-
Snížení daně z příjmů pro podniky se zahraničními investicemi orientované na vývoz
-
Úleva na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
-
Snížení daně pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
-
Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
-
Vrácení daně za reinvestici zisků v případě podniků se zahraničními investicemi orientovanými na vývoz
-
Preferenční daňové programy pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou označovány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
-
Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
-
Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
-
Daňové programy pro provincii Guandong
iv)
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
-
Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
-
Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
-
Osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv rámci programu fondů na rozvoj zahraničního obchodu
v)
Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání polykrystalického křemíku vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání hliníkových výlisků vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání skla vládou za cenu nižší než přiměřenou
-
Dodání elektrické energie vládou
-
Poskytování pozemků a práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou ze strany vlády
3.4.1. Politika preferenčních úvěrů, jiné financování, záruky a pojištění
a) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
- Finanční trh a instituce v Číně
(138)
Komise požádala čínskou vládu o informace týkající se podílu úvěrů poskytnutých bankami, v nichž je čínská vláda největším nebo jediným akcionářem, dále bankami, v nichž má čínská vláda podíl, avšak není jejich největším akcionářem, bankami, v nichž čínská vláda není akcionářem a bankami se zahraničním vlastníkem, jak pro výrobní odvětví jako celek, tak pro výrobní odvětví, jichž se toto řízení týká. Čínská vláda odpověděla, že záznamy o množstvích a procentních podílech úvěrů poskytovaných státem vlastněnými bankami neuchovává, a to ani v případě záznamů o půjčkách pro fotovoltaický průmysl. Čínská vláda žádný alternativní zdroj těchto informací neuvedla.
(139)
K úvodnímu antisubvenčnímu dotazníku připojila Komise zvláštní dotazník (dodatek A) určený pro banky/finanční instituce a požádala čínskou vládu, aby jej zaslala bankám/finančním institucím, které poskytly úvěry dotčeném průmyslovému odvětví. Účelem dodatku A bylo ověřit tvrzení žadatele, že čínské banky ve státním vlastnictví jsou veřejnoprávními subjekty. Komise rovněž vyhledala informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaický průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad/zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů/členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). V reakci na dotazník předložila čínská vláda odpověď na dodatek A pouze v případě pěti bank (China Development Bank (CDB), EXIM Bank, Bank of Shanghai, Bank of China (31) a Huaxia Bank). Komise následně zopakovala původní žádost o informace v písemném upozornění na nedostatky. V zájmu usnadnění spolupráce zaslala Komise seznam bank/finančních institucí, které poskytly úvěry společnostem zařazeným do vzorku, a znovu požádala čínskou vládu, aby tento dodatek předala příslušným subjektům. Žádné další odpovědi na dodatek A však v reakci na písemné upozornění na nedostatky předloženy nebyly.
(140)
Komise si rovněž vyžádala informace o státním vlastnictví bank a finančních institucí. V odpovědi na dotazník čínská vláda uvedla, že žádné záznamy o vlastnických podílech neuchovává, a ani nenaznačila, jak takové informace získat. Poté, co Komise upozornila na skutečnost, že tyto informace banky povinně uvádějí ve svých stanovách, které jsou čínské vládě jakožto akcionáři přístupné, poskytla čínská vláda informace o vlastnických podílech u 16 bank. Nicméně pouze u pěti bank byly informace podloženy výročními zprávami, v ostatních případech čínská vláda k uvedeným informacím příslušné důkazy ani zdroje neposkytla. Pokud jde o ostatní banky, jež poskytly úvěr dotčenému průmyslovému odvětví, čínská vláda žádné informace o vlastnickém podílu nepředložila. Komise tedy přesnost a správnost vykázaných údajů týkajících se vlastnického podílu státu v těchto bankách a jiných finančních institucích nemohla ověřit.
(141)
Čínská vláda tvrdila, že rating BB použitý pro vyvážející výrobce (s ohledem na referenční úroveň) je „extrémně nevýhodný“ a že Komise „s ohledem na skutečnosti případu nevysvětlila, jak k takovému závěru dospěla, a na základě čeho stanovila, že jde o závěr správný a nejrozumnější. Čínská vláda rovněž tvrdila, že použitý postup vede k ‚nepřípustnému nepříznivému dopadu‘.“ Ačkoli bylo toto prohlášení učiněno ve vztahu k předchozím případům (tj. bezdřevému natíranému papíru) a před zveřejněním informací týkajících se ratingu použitého pro vyvážející výrobce v tomto šetření, je třeba zdůraznit, že Komise nepoužila „nepříznivé dostupné údaje“ ani v tomto případě ani v žádných jiných případech, na něž čínská vláda ve svých podáních odkazuje. Komise pouze ze zaznamenaných údajů vyvodila příslušné závěry, které ukázaly nedostatek posouzení úvěrového rizika, viz 175.-178. bod odůvodnění. Je třeba zdůraznit, že během období šetření zaznamenal čínský fotovoltaický průmysl značné ztráty a bylo jasné, že se nacházel ve velmi těžké finanční situaci. Několik posouzení úvěrového rizika poskytnutých společnostmi zařazenými do vzorku ukázalo, že hodnocení BB období šetření jakožto celku nebylo přiměřené. Některá posouzení úvěrového rizika jasně ukazují, že jisté skupiny byly více či méně nesolventní.
- Ověřování u bank
(142)
V oznámení o inspekci Komise uvedla, že plánuje ověření u bank, které odpověděly na dodatek A k dotazníku a které vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku poskytly značnou část úvěrů, tj. China Development Bank, Export-Import Bank of China, Bank of Shanghai and Huaxia Bank, a připojila podrobný seznam témat, které budou předmětem inspekce. Již v úvodním dotazníku pro čínskou vládu Komise jasně uvedla, že informace poskytnuté v odpovědi na dotazník mohou být předmětem ověření na místě. V oznámení o inspekci Komise rovněž uvedla, že čínská vláda „je žádána, aby poskytla všechny dostupné podpůrné dokumenty, které byly při přípravě věcných odpovědí použity, včetně původního zdroje dokumentů a žádosti“. Další dva hlavní poskytovatelé preferenčního financování vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku buď žádné z požadovaných informací nepředložily (Agricultural Bank of China) nebo byly informace předloženy jejich jménem bez možnosti ověření (Bank of China).
- Bank of Shanghai
(143)
V oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 informovala Komise čínskou vládu o svém úmyslu provést ověření u banky Šanghaj (dále jen „“) a nabídla, že v zájmu usnadnění průběhu inspekce na místě pro čínskou vládu prodlouží v případě nutnosti tuto inspekci do 22. dubna 2013 (32). Ve své původní odpovědi na oznámení o inspekci ze dne 5. dubna čínská vláda uvedenou inspekci u BoS nepotvrdila, ale dotázala se, zda by Komise byla ochotna provést zbývající část ověření u Bank of Shanghai v jiné lokalitě (tj. v Šanghaji namísto Pekingu). Pro usnadnění inspekce na místě Komise s touto žádostí výjimečně souhlasila, vyzvala však čínskou vládu, aby potvrdila inspekci v Šanghaji nejpozději do 9. dubna (tj. tři pracovní dny před zahájením inspekce v Pekingu), aby byl inspekční tým schopen tuto změnu v plánovaném ověřování z praktického hlediska zajistit. O skutečnosti, že BoS je dostupná pro inspekci dne 23. nebo 24. dubna, však čínská vláda informovala až dne 11. dubna (tj. jeden pracovní den před začátkem ověřování). Téhož dne Komise čínské vládě sdělila, že vzhledem k pozdnímu potvrzení již nebylo možné plán měnit. Kromě toho data navrhovaná čínskou vládou (tj. 23. nebo 24. dubna) přesahovala jak dobu dohodnutou mezi čínskou vládou a Komisí, během níž měla inspekce proběhnout, tak i časové prodloužení nabídnuté Komisí. V důsledku toho nemohla Komise odpověď BoS na dodatek A ani údaje o úvěrech, které tato banka poskytla vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, ověřit. Komise proto dopisem ze dne 23. května 2013 čínskou vládu vyrozuměla, že v případě neověřených informací předložených BoS zvažuje použití článku 28 nařízení (ES) č. 597/2009.
(144)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda uvedla, že ověření údajů u BoS neproběhlo kvůli nepružnosti Komise, která pro inspekci nenavrhla žádné alternativní datum a jednoduše „odmítla ověření u Bank of Shanghai provést“. Tato tvrzení jsou nepravdivá. Komise v oznámení o inspekci jasně uvedla, že původně byla pro ověření u bank navržena data 17. a 18. dubna 2013 s možností přidání dalšího dne 22. dubna, přičemž bylo na čínské vládě, aby k návštěvě bank navrhla vhodnou dobu v průběhu celého období ověřování (tj. úplný pracovní týden plus další den). Čínská vláda navrhla pro inspekci u BoS data mimo toto období, a učinila tak jeden pracovní den před začátkem ověřování. Komise je toho názoru, že flexibilita, kterou nabídla, byla více než dostatečná; na rozdíl od tvrzení čínské vlády totiž pro inspekci u BoS navrhla celkem šest alternativních dnů.
- Hua Xia Bank
(145)
V dopise ze dne 23. května 2013 sdělila Komise čínská vládě, že není schopna ověřit některé části odpovědi Huaixia Bank (dále jen „Huaxia“) k dodatku A, zejména pokud jde o vlastnické struktury, posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a pojištění rizika požadované od různých výrobních odvětví a zejména od dotčeného odvětví.
(146)
Ve své odpovědi ze dne 3. června 2013 čínská vláda uvedla, že Huaxia Komisi objasnila vlastnickou strukturu a poskytla další podrobnosti a vysvětlení ohledně jejích akcionářů a že posouzení bonity klienta je kryto bankovním tajemstvím a smluvními dohodami mezi bankami a jejich zákazníky.
(147)
Pokud jde o strukturu vlastnictví, je třeba poznamenat, že Huaxia ve své odpovědi na dodatek A uvádí, že je korporační bankou „bez jakéhokoli státního podílu“ a žádné informace o vlastnickém podílu státu, přestože ji o to Komise zvláště žádala v dodatku A, neposkytla. Komise zdůraznila, že toto je v rozporu s ostatními informacemi, které poskytla čínská vláda a že Huaxia připustila, že někteří z akcionářů jsou ve vlastnictví státu a o některých z nich předložila informace v čínštině. Z informací předložených Huaxia není stále zřejmé, jaký je podíl státního vlastnictví banky.
(148)
Pokud jde o posouzení bonity, Komise podotýká, že banka poskytla dokumenty ohledně jedné ze společností (poté, co v zájmu ochrany její totožnosti provedla v dokumentu některé změny), zatímco u ostatních požadovaných dokumentů tvrdila, že jsou kryti tajemstvím a smluvními dohodami mezi bankami a jejich zákazníky. Je těžké porozumět tomuto rozdílnému přístupu.
- Export Import Bank of China
(149)
V dopise ze dne 23. května 2013 informovala Komise čínskou vládu o tom, že odpovědi Export-Import Bank of China (dále jen „EXIM“) na dodatek A a písemné upozornění na nedostatky byly neúplné a že EXIM nepředložila některé dokumenty, o něž Komise výslovně žádala, tj. stanovy, Oznámení o založení Export-Import Bank of China vydané Státní radou nebo Opatření Export-Import Bank of China týkající se řízení úvěrů pro prodejce, kteří vyvážejí výrobky špičkových technologií. Pokud jde o stanovy, čínská vláda uvedla ve svém dopise ze dne 3. června 2013, že EXIM nemůže tyto stanovy (jež jsou součástí dokumentu týkajícího se vnitřního řízení) s ohledem na interní předpisy předložit, a odkázala na internetovou verzi, která byla údajně k dispozici k nahlédnutí na laptopu poskytnutém bankou EXIM v průběhu inspekce. Komise se domnívá, že toto vysvětlení je matoucí a postrádá smysl. Pokud byl dokument v průběhu inspekce dostupný online, nevidí Komise žádný důvod, proč nemohl být předložen dříve, jak bylo opakovaně požadováno v dotazníku, upozornění na nedostatky a znovu během ověřování. Tvrzení, že banka zpřístupnila daný dokument na laptopu během ověřování, je nepravdivé. EXIM prohlásila, že Komise měla daný dokument přezkoumat online, avšak její úředník prý uvedl, že na místě kontroly nemají přistup k internetu. Kromě toho EXIM žádný odkaz na internetovou verzi stanov neposkytla.
(150)
Rovněž u dalších dvou dokumentů EXIM uvedla, že je vzhledem k jejich důvěrné povaze a vnitřním pravidlům nelze poskytnout. Banka EXIM sama v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky prohlásila, že „EXIM byla založena a je provozována v souladu s Oznámením o založení Export-Import Bank of China vydané Státní radou a stanovami Export-Import Bank of China“. Proto byly stanovy považovány za základní dokument pro ověření tvrzení uvedených v podnětu, podle nichž je EXIM veřejnoprávním subjektem. Komisi však byl přístup k tomuto dokumentu odmítnut. V této souvislosti je třeba poznamenat, že další banka zajišťující politiku státu, tj. China Development Bank, poskytla podobný dokument týkající se jejího založení a v rámci daného šetření bylo rovněž předloženo několik dalších oznámení Státní rady. Ani EXIM nepodpořila svá prohlášení o důvěrnosti žádným důkazem. Kromě toho, jak bylo vysvětleno v 117. bodě odůvodnění, se vlády nemohou jednoduše odvolávat na interní pravidla, aby se tak vyhnuly povinnostem vyplývajících z dohody o subvencích a vyrovnávacích opatřeních a ze základního nařízení. Totéž platí pro případ Opatření Export-Import Bank of China týkající se řízení úvěrů pro prodejce, kteří vyvážejí výrobky špičkových technologií, kdy EXIM své tvrzení o důvěrnosti nepodpořila žádným důkazem a dokonce odmítla projednat účel tohoto dokumentu.
(151)
EXIM rovněž nebyla schopna poskytnout informace o složení správní rady a dozorčí rady, o něž byla opakovaně žádána, a uvedla, že „složení správní rady se mění“ a že otázky Komise týkající se příslušnosti členů rady ke Komunistické straně Číny „jsou v kontextu antisubvenčního šetření invazivní a nevhodné otázky“. Skutečnost, že složení správní rady se mění, není pro účely tohoto šetření relevantní. Důležité naopak je, v jaké míře je v řídící a dozorčí radě EXIM zastoupen stát; čínská vláda a EXIM však tyto informace odmítly poskytnout. Komise se rovněž domnívá, že členství vrcholného vedení EXIM (a všech bank v této záležitosti) v Komunistické straně Číny je pro účely stanovení vlivu státu na řízení bank velmi relevantní. Vzhledem k tomu, že podle Ústavy Komunistické strany Číny „musí strana podporovat a zlepšit základní ekonomický systém, kde veřejné vlastnictví hraje zásadní úlohu a různá hospodářská odvětví se vyvíjejí vedle sebe…“ (33), bylo přezkoumání vlivu Komunistické strany Číny v EXIM považováno pro účely tohoto šetření a zejména pro posouzení úrovně státní kontroly bank za nezbytné.
(152)
Co se týče statistiky o vývozu různých kategorií výrobků, která byla požadována již v dotazníku a kterou je EXIM ze zákona povinna hlásit CBRC, uvedla čínská vláda ve svém dopise ze dne 3. června 2013, že na přípravu těchto informací je zapotřebí více času. Je třeba poznamenat, že jelikož Komise tyto informace požadovala již v počátečním dotazníku, měla čínská vláda více než tři a půl měsíce na jejich přípravu, nicméně tak neučinila. EXIM tvrdila, že „tento typ informací lze najít ve výročních zprávách“, což ale není pravda. Informace ve výročních zprávách, na něž čínská vláda odkazuje, se týkají jiných období než informace požadované Komisí v dotazníku a během inspekce na místě.
(153)
Čínská vláda správně uvedla, že v odpovědi na dotazník předložila mimo jiné výši vývozních úvěrů souvisejících s vývozem mechanických a elektrických výrobků a výrobků špičkových technologií. Je třeba poznamenat, že Komise předložení těchto údajů nikdy nezpochybnila. Namítla však, že v okamžiku, kdy se pokusila příslušné údaje ověřit během inspekce na místě, nebyla EXIM schopna předložit žádné důkazy a ani vysvětlit, odkud tyto údaje pocházejí. Podobně nebylo Komisi umožněno ověřit údaje týkající se podílu vývozních úvěrů pro fotovoltaické výrobní odvětví, které čínská vláda uvedla v odpovědi na dotazník. Je zajímavé, že EXIM nepovažovala žádné z těchto údajů za důvěrné, avšak když ji Komise požádala, aby poskytla příslušné zdroje pro jejich ověření, EXIM toto odmítla, neboť se prý jedná o důvěrné informace. Stejné argumenty použila EXIM v případě výše vývozních úvěrů poskytnutých výrobcům zařazeným do vzorku a spolupracujícím výrobcům. Číselné údaje sice uvedla v odpovědi na písemné upozornění na nedostatky, avšak jejich ověření Komisi neumožnila s ohledem na jejich údajnou důvěrnou povahu. Většinu statistických údajů předložených EXIM nebylo možné ověřit.
(154)
EXIM rovněž odmítla vysvětlit a příslušnými důkazy podpořit úvěrové ratingy vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a analýzy, které vedly k těmto hodnocením.
- China Development Bank (dále jen „CDB“)
(155)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda vyjádřila znepokojení nad tím, že Komise žádá „osobní otázky týkající se stranické příslušnosti členů správní a dozorčí rady a vrcholného vedení“. Toto tvrzení je nesprávné. Otázky týkající se vazby členů představenstva a vrcholného vedení na Komunistickou stranu Číny byly čistě technické povahy, a jak je vysvětleno ve 151. bodě odůvodnění, důvodem tohoto zjišťování bylo vymezit úlohu této strany v čínské ekonomice.
(156)
Během šetření se Komise pokusila ověřit posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. CDB poskytla některé obecné informace, ale zveřejnit jakékoli informace týkající se posouzení bonity vyvážejících výrobců zařazených do vzorku nebo hodnocení rizik či hodnotící zprávy fotovoltaického odvětví odmítla.
(157)
V odpovědi na písemné upozornění na nedostatky předložila CDB číselné údaje o pojistném rizika požadovaném od dotčeného výrobního odvětví. Během ověřování CDB svoji odpověď v této souvislosti opravila, ale pro uvedené číselné údaje neposkytla žádné příslušné důkazy ani vysvětlení, z čeho vycházejí, přestože ji o to Komise během inspekce na místě opakovaně žádala.
b) Čínské banky ve státním vlastnictví jsou veřejnoprávními subjekty.
(158)
Žadatel tvrdí, že čínské banky ve státním vlastnictví jsou v ČLR veřejnoprávní subjekty ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení.
(159)
Odvolací orgán WTO ve své zprávě „Spojené státy - Konečná antidumpingová a antisubvenční cla na některé výrobky z Číny“ (34) (zpráva odvolacího orgánu) definoval veřejnoprávní subjekt jako entitu, která „má či vykonává vládní pravomoci nebo je jimi pověřena“. Podle odvolacího orgánu může důkaz o tom, že vláda vykonává účinnou kontrolu nad subjektem a jeho chováním, sloužit jako důkaz, že daný subjekt má vládní moc a tuto moc uplatňuje při výkonu vládních funkcí. Jestliže z důkazů vyplývá, že existuje celá řada formálních indicií státní kontroly a rovněž existují důkazy, že takováto kontrola je vykonávána účinným způsobem, pak lze na základě těchto důkazů dojít k závěru, že dotčený subjekt vykonává vládní moc (35). Podle odvolacího orgánu je pro veřejnoprávní orgány rovněž charakteristický „výkon vládních funkcí“ (36), které by „za běžných okolností v rámci právního řádu příslušného člena byly vládní praxí“ (37).
(160)
Následná analýza se zaměřila na to, zda dotčené komerční banky ve státním vlastnictví vykonávají funkce, jež jsou v Číně běžně považovány za součást výkonu státní moci a v případě, že ano, zda přitom jednají z pověření vlády. Šetření zjistilo, že vládní zásahy jsou pro čínský finanční trh charakteristické, neboť většina významných bank je ve státním vlastnictví. Čínské orgány předložily pouze velmi omezené informace k podílníkům, resp. vlastnické struktuře bank v ČLR. Jak je však uvedeno dále, Komise shromáždila všechny dostupné údaje, aby dospěla k reprezentativnímu zjištění. Při analýze, zda mají banky vládní pravomoci nebo zda jsou jimi pověřeny či je vykonávají (jakožto veřejnoprávní subjekty), Komise nezjišťovala pouze informace týkající se státního vlastnictví bank, ale také další parametry, jako je zastoupení vlády ve správní radě, vládní dozor nad činností, provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů a skutečnost, zda byl příslušný subjekt zřízen na základě právního předpisu.
(161)
Z dostupných informací lze vyvodit závěr, že banky ve státním vlastnictví mají v ČLR největší podíl na trhu a jsou na čínském finančním trhu předními aktéry. Podle průzkumu bankovního sektoru ČLR, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank (38), může podíl bank ve státním vlastnictví dosahovat více než 2/3 čínského trhu. Ke stejnému tématu přezkum WTO týkající se čínské obchodní politiky uvádí, že „dalším významným rysem čínského finančního sektoru je vysoký stupeň státního vlastnictví“ (39) a že „ve struktuře trhu čínského bankovního sektoru, který je ovládán bankami ve státním vlastnictví, nedošlo k žádným velkým změnám“ (40). Je třeba poznamenat, že pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications a Industrial and Commercial Bank) zjevně představuje více než polovinu čínského bankovního sektoru (41). Vlastnický podíl vlády v pěti největších bankách ve státním vlastnictví byl rovněž potvrzen čínskou vládou v její odpovědi na písemné upozornění na nedostatky.
(162)
Komise rovněž požádala o informace týkající se struktury vládního dozoru ve výše uvedených čínských bankách a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaický průmysl (tj. složení správní rady a valné hromady, zápisy z valných hromad/zasedání správní rady, státní příslušnost akcionářů/členů vedení, politika poskytování úvěrů a posouzení rizik souvisejících s úvěry poskytnutými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům). Nicméně jak je uvedeno ve 139. bodě odůvodnění výše, čínská vláda poskytla v tomto ohledu jen velmi omezené informace a neumožnila ověřit velkou část předložených informací. Komise musela tudíž použít údaje, které jí byly dostupné. Na základě dostupných údajů dospěla Komise k závěru, že výše uvedené banky podléhají vládnímu dozoru prostřednictvím vlastnictví, správní kontroly jejich „obchodního“ chování včetně mezních hodnot stanovených pro vklady a úrokové sazby úvěrů (viz 164. - 167. bod odůvodnění níže) a v některých případech dokonce na základě stanov (42).
Zdrojem relevantních údajů, o něž se opírají výše uvedená zjištění, byly informace od čínské vlády, výroční zprávy čínských bank, jež předložila buď čínská vláda nebo jsou veřejně dostupné, dále informace z průzkumu, který v roce 2006 provedla Deutsche Bank o čínském bankovním sektoru (43), přezkumu politiky WTO týkající se Číny (2012) (44), zprávy Světové banky Čína 2030 (45) nebo hospodářského přehledu OECD týkajícího se Číny (46), z informací od spolupracujících vyvážejících výrobců a údajů v podnětu. Pokud jde o zahraniční banky, připadá na ně v čínském bankovním sektoru podle nezávislých odhadů jen malý podíl, a hrají tedy při poskytování úvěrů podle politického záměru jen nevýznamnou roli; podle relevantních údajů by tento podíl mohl činit pouhé 2 % čínského trhu (47). Relevantní veřejně dostupné informace dále potvrzují, že zejména velké čínské komerční banky nadále spoléhají na to, že se v případě nedostatečné kapitálové přiměřenosti v důsledku úvěrové expanze postarají o navýšení kapitálu jejich podílníci ve státním vlastnictví a vláda (48).
(163)
V této souvislosti je třeba uvést, že většina bank, které úvěrovaly spolupracující vyvážející výrobce, je ve státním vlastnictví. Na základě dostupných informací (49) bylo zjištěno, že velkou většinu úvěrů spolupracujícím vyvážejícím výrobcům poskytly banky ve státním vlastnictví a jiné státem vlastněné subjekty. Jedná se především o největší komerčních banky a banky spojené s vládní politikou v ČLR jako China Development Bank, EXIM Bank, Agricultural Bank of China, Bank of China, China Construction Bank a Industrial and Commercial Bank of China. Pokud jde o ostatní dotčené banky ve státním vlastnictví, Komise požádala o stejné informace týkající se vládního dozoru a provádění vládní politiky nebo sledování vládních zájmů, pokud jde o fotovoltaické odvětví, jak bylo uvedeno výše. Žádné takové podrobné informace nebyly poskytnuty. Proto byl učiněn závěr, že tyto banky jsou kontrolovány vládou. Že se jedná o účinnou kontrolu, dokazuje mimo jiné vládní politika na podporu dotčeného odvětví, která dává bankám pokyn, aby byly patřičně nápomocné (viz 102. bod odůvodnění). Z těchto důvodů by komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku V ČLR měly být považovány za veřejnoprávní subjekty.
(164)
Další známkou zapojení čínské vlády do čínského finančního trhu je úloha, kterou sehrává Čínská lidová banka při určování konkrétních limitů pro způsob stanovení úrokových sazeb a jejich fluktuace. Šetření totiž zjistilo, že uvedená banka má konkrétní pravidla, jež pohyb úrokových sazeb v ČLR regulují. Podle dostupných informací je úprava těchto pravidel obsažena v Oběžníku Čínské lidové banky o otázkách úpravy úrokových sazeb u vkladů a úvěrů - YinFa [2004] č. 251. Finanční instituce mají podle nich stanovit své úrokové sazby v určitém rozmezí, jež je odvozeno od základní úrokové sazby Čínské lidové banky. V případě úvěrů od komerčních bank a komerčně spravovaných úvěrů od bank spojených s vládní politikou není stanoveno horní, nýbrž jen dolní limitní rozmezí. V případě městských a venkovských úvěrových družstev je stanoveno horní i dolní limitní rozmezí. V případě preferenčních úvěrů a úvěrů, pro něž Státní rada vydala zvláštní úpravu, se úrokové sazby nesmějí pohybovat směrem nahoru. Komise žádala čínskou vládu o vysvětlení k definicím a formulacím, jež jsou obsaženy ve výše uvedeném oběžníku, a k právnímu předpisu, který oběžníku č. 251 předcházel (Oběžník Čínské lidové banky o rozšíření rozmezí pro pohyb úrokových sazeb u úvěrů poskytovaných finančními institucemi - YinFa [2003] č. 250). Nicméně, jak je popsáno ve 135. bodě odůvodnění výše, čínská vláda tyto oběžníky odmítla poskytnout, a Komisi tak znemožnila ověřit jejich obsah a hledat vysvětlení. Vzhledem k tomu, že čínská vláda nepředložila v tomto ohledu žádné příslušné informace, které by naznačovaly, že situace se od března 2013, kdy Komise dokončila své antisubvenční šetření ohledně oceli s organickým povlakem (50), změnila, dochází se k závěru, že Čínská lidová banka je zapojena do určování úrokových sazeb komerčními bankami ve státním vlastnictví a rovněž tyto sazby ovlivňuje. Čínská vláda nepředložila žádné důkazy o tom, že by se situace zjištěná v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem změnila. Proto byl na základě dostupných údajů a jiných důkazů uvedených výše učiněn závěr, že pokud jde o postup použitý pro stanovení úrokových sazeb, byla situace stejná během celého období šetření.
(165)
Limity úrokových sazeb společně se stropy pro sazby z vkladů vytvářejí situaci, kdy banky mají zaručený přístup k levnému kapitálu (vzhledem k nařízení o sazbách z vkladů) a jsou schopny půjčovat vybraným výrobním odvětvím za výhodné sazby.
(166)
Na banky se rovněž vztahují právní předpisy, které mimo jiné vyžadují, aby vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství (51), poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (52) či upřednostňovaly rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie (53). Banky jsou povinny tato pravidla dodržovat. Vyvážející výrobci zařazení do vzorku patří jak do kategorie podporovaných projektů, tak do kategorie výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie.
(167)
Z různých nezávislých zdrojů informací vyplývá, že vliv státu na čínský finanční sektor je značný a trvající. Například i) pracovní dokument MMF 2006 uvádí, že liberalizace bank v ČLR je neúplná a úvěrové riziko není náležitě zohledněno (54); ii) zpráva MMF 2009 zdůrazňuje, že v Číně chybí liberalizace v oblasti úrokových sazeb (55); iii) zpráva MMF 2010 o zemích uvádí, že investiční náklady v Číně jsou relativně nízké, přidělování úvěrů se často řídí jinými než cenovými hledisky a vysoké úspory společností částečně souvisí s nízkými náklady na různé vstupy (včetně kapitálu a půdy) (56); iv) zpráva OECD o čínské ekonomice za rok 2010 (57) a pracovní dokument hospodářské sekce OECD č. 747 o reformách čínského finančního sektoru (58) uvádí, že dominantním vlastníkem finančních institucí zůstává stát; nabízí se tudíž otázka, do jaké míry vycházejí rozhodnutí bank o úvěrech čistě z obchodních úvah, když jejich tradiční role odpovídá vládním agenturám s vazbou na vládu.
(168)
Na základě výše uvedených důkazů se dospělo k závěru, že komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku vykonávají státní správu jménem čínské vlády, zejména pak povinnou podporu některých hospodářských odvětví v souladu se státním plánováním a politickými dokumenty. Zásadní vlastnický podíl státu ve státem vlastněných bankách a další informace o vazbách mezi bankami vlastněnými státem a vládou (včetně nedostatečné spolupráce čínské vlády v tomto ohledu) potvrzují, že banky podléhají při výkonu svých veřejných funkcí vládní kontrole. Čínská vláda vykonává účinnou kontrolu nad komerčním bankami ve státním vlastnictví a bankami zajišťujícími vládní politiku tím, že všudypřítomně ovlivňuje finanční sektor a naléhá na banky ve státním vlastnictví, aby se řídily vládními politikami. Komerční banky ve státním vlastnictví a banky zajišťující vládní politiku jsou proto považovány za veřejnoprávní subjekty, neboť mají vládní moc, jsou jí pověřeny, a uplatňují ji.
c) Soukromé banky v ČLR jsou pověřeny a řízeny čínskou vládou
(169)
Komise rovněž zjišťovala, zda soukromé komerční banky v ČLR jsou pověřeny nebo řízeny čínskou vládou, aby výrobcům ve fotovoltaickém odvětví nabízely preferenční (subvencované) úvěry ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
- Existence politiky čínské vlády
(170)
Z výše uvedeného oddílu o zapojení státu v oblasti fotovoltaického odvětví (101. bod odůvodnění) a z níže popsaných zjištění je zřejmé, že čínská vláda využívá politiku poskytování preferenčních úvěrů fotovoltaickému odvětví, neboť na tomto poskytování se podílejí veřejnoprávní subjekty (komerční banky ve státním vlastnictví) (59) s vedoucím postavením na trhu, které jim umožňuje nabízet úrokové sazby nižší než tržní.
- Rozšíření politiky na soukromé banky
(171)
Zákon o komerčním bankovnictví [2003] platí stejným způsobem pro komerční banky ve státním vlastnictví i pro soukromé komerční banky. Např. článek 38 tohoto zákona pro všechny komerční banky stanoví (tj. rovněž pro ty, které jsou v soukromém vlastnictví), aby „určily úrokovou sazbu v souladu s horní a dolní hranicí úrokové sazby stanovené Čínskou lidovou bankou“, podle článku 34 Zákona o komerčním bankovnictví musí komerční banky „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“.
(172)
Na preferenční úvěry fotovoltaickému výrobnímu odvětví odkazuje řada vládních politických a plánovacích dokumentů a právních předpisů. Například rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října 2010 o podpoře rozvoje 7 nových strategických průmyslových odvětví slibuje větší fiskální a politickou podporu strategickým odvětvím (60) (fotovoltaické odvětví je jedním z nich), vybízí finanční instituce, aby „rozšířily úvěrovou pomoc“ těmto odvětvím a „využily fiskální preferenční politiky jako je např. kompenzace za riziko“. Rovněž Národní plán střednědobého a dlouhodobého rozvoje v oblasti vědy a technologie (2006-2020), který řadí solární energii a fotovoltaické články mezi klíčové oblasti a prioritní témata (61) slibuje, že „podpoří finanční instituce, aby poskytovaly preferenční úvěrovou pomoc hlavním národním projektům v oblasti vědecké a technologické industrializace“ a dává vládě pokyn, aby „pomohla finančním institucím a soukromému kapitálu zapojit se do vědeckého a technologického rozvoje“. Zákon ČLR o vědeckém a technologickém pokroku (vyhláška č. 82 prezidenta ČLR) stanoví, že stát musí vést a orientovat finanční instituce tak, aby podpořily rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie poskytováním úvěrů, a že finanční instituce mají upřednostňovat rozvoj výrobních odvětví využívajících nové a špičkové technologie (62). Podle téhož zákona mají politicky orientované finanční instituce v rámci své činnosti nabízet zvláštní pomoc projektům, jež se týkají nezávislé inovace a jsou podporované státem (63).
(173)
Výše zmiňovaný limit pro stanovení úrokových sazeb, který určuje Čínská lidová banka (164. a 165. bod odůvodnění) je rovněž závazný pro soukromé komerční banky.
(174)
Výše uvedené citace z právních předpisů týkajících se bankovního sektoru ukazují, že politika čínské vlády vedoucí k poskytování preferenčních úvěrů fotovoltaickém výrobnímu odvětví zahrnuje rovněž soukromé komerční banky, přičemž ve skutečnosti jim čínská vláda dává pokyny, aby „vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a společenského rozvoje a pod vedením státní průmyslové politiky“ (64).
- Hodnocení úvěrového rizika
(175)
Komise požádala čínskou vládu, aby jí poskytla příslušné informace s cílem posoudit, jak banky v ČLR provádějí hodnocení úvěrového rizika společností působících ve fotovoltaickém odvětví dříve, než rozhodnou o tom, zda jim úvěr udělí, jakož i o podmínkách pro poskytnuté půjčky. V dodatku A k příslušnému dotazníku požadovala Komise informace o tom, jak banky zohledňují při poskytování půjček rizika, tj. jak posuzují bonitu žadatele o úvěr, jaké je pojistné rizika, jež v ČLR banky účtují u různých společností/odvětví, které faktory bere banka v úvahu při posuzování žádosti o úvěr, jakou podobu má žádost o úvěr a schvalovací proces atd. Ani čínská vláda ani jednotlivé banky však v dotazníku žádné příslušné důkazy (s jednou výjimkou uvedenou v 176. bodě odůvodnění níže) neposkytly. Čínská vláda poskytla pouze odpovědi obecné povahy, které nepředstavují žádný důkaz o tom, že by se prováděla hodnocení úvěrového rizika.
(176)
V průběhu ověřování u jedné z bank se Komisi podařilo přezkoumat jedno posouzení rizika. Část tohoto posouzení úvěrového rizika se týkalo vládní podpory společností působících v oblasti solární energie a vládních plánů na podporu fotovoltaického výrobního odvětví obecně a tato skutečnost se odrazila pozitivně v ratingu uděleném této společnosti. Tento příklad ukazuje, jak vládní politika (a subvence zaměřené na určité odvětví) ovlivňuje rozhodování bank, pokud jde o financování společností působících v oblasti solární energie.
(177)
Komise rovněž požadovala podobné informace od spolupracujících vyvážejících výrobců a pokusila se je ověřit během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Většina vyvážejících výrobců zařazených do vzorku odpověděly, že banky požadují určité dokumenty a před poskytnutím úvěrů provádějí určitou analýzu úvěrových rizik. Svá tvrzení však nemohly podpořit žádnými důkazy. Během inspekce na místě požadovala Komise důkazy o tom, že banky takové dokumenty požadovaly nebo že tyto dokumenty společnosti bankám poskytly, případně jakoukoliv zprávu vydanou bankami, která by byla důkazem toho, že takováto analýza úvěrových rizik byla provedena. Dané skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku však nebyly schopny takové ani jiné důkazy na podporu svých tvrzení předložit.
(178)
Informace týkající se hodnocení úvěrového rizika byly od zúčastněných stran opakovaně žádány, neboť se považuje za velmi důležité zohlednit informace uvedené v 167. bodě odůvodnění výše.
(179)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se zjištění týkající se hodnocení úvěrového rizika v ČLR vztahují na komerční banky ve státním vlastnictví, soukromé komerční banky a banky zajišťující vládní politiku. Výše uvedené důkazy vedou k závěru, že soukromé banky v ČLR se při poskytování úvěrů musí řídit vládními politikami, zejména pokud jde o fotovoltaické odvětví, a jednat stejným způsobem jako banky ve státním vlastnictví, jak je uvedeno v 168. bodě odůvodnění. Z toho plyne, že soukromé banky jsou pověřeny a řízeny čínskou vládu, aby vykonávaly funkce obvykle svěřené vládě, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(180)
Kromě toho výše uvedené důkazy prokazují, že i kdyby banky ve státním vlastnictví nebyly považovány za veřejnoprávní subjekty, byly by rovněž považovány za pověřené a řízené čínskou vládu, aby vykonávaly funkce obvykle svěřené vládě, ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
d) Narušení čínského finančního trhu
(181)
Z informací shromážděných v průběhu tohoto šetření vyplývá, že podíl bank ve státním vlastnictví dosahuje více než 2/3 čínského trhu. Pět největších komerčních bank ve státním vlastnictví (Agricultural Bank, Bank of China, Construction Bank of China, Bank of Communications a Industrial and Commercial Bank ) představuje více než polovinu čínského bankovního sektoru (65). Navíc China Development Bank a China Export-Import Bank jsou zcela ve vlastnictví státu. Těchto sedm bank poskytlo velkou většinu úvěrů osmi vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku v případě solárních panelů. Toto všudypřítomné státní vlastnictví v kombinaci s narušením čínského finančního trhu a politikou čínské vlády, která vybraným odvětvím zabezpečuje levné peníze, narušuje rovné podmínky v mezinárodním obchodu a poskytuje nepřiměřenou výhodu čínským výrobcům.
(182)
Banky v ČLR nemohou zcela svobodně rozhodovat o podmínkách půjček. V případě úrokových sazeb jsou povinny zůstat v mezích stanovených Čínskou lidovou bankou. Tyto limity společně se stropy pro sazby z vkladů vytvářejí situaci, kdy banky mají zaručený přístup k levnému kapitálu (vzhledem k nařízení o sazbách z vkladů) a jsou schopny půjčovat vybraným výrobním odvětvím za výhodné sazby.
(183)
Na banky se rovněž vztahují právní předpisy, které mimo jiné vyžadují, aby vykonávaly úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství (66), poskytovaly úvěrovou pomoc podporovaným projektům (67) či upřednostňovaly rozvoj průmyslových odvětví využívajících nové a špičkové technologie (68). Banky jsou povinny tato pravidla dodržovat.
(184)
Podle posledních zjištění byl některým velkým komerčním bankám v ČLR poskytnut přístup ke státním devizovým rezervám (69). Tím se výrazně snižují jejich náklady na kapitál a tyto „levné peníze“ jsou využívány pro půjčky v USD a EUR vybraným společnostem a projektům, jež jsou v souladu s politikou vývozu „going out“. Proto jsou schopny nabídnout podmínky, kterým běžné obchodní banky nemohou konkurovat.
(185)
Dalším významným narušením ve financování fotovoltaického odvětví je zvláštní privilegované postavení China Development Bank („CDB“), která je největším věřitelem dotčeného odvětví a poskytla velkou část půjček nebo úvěrových linek vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. China Development Bank je téměř úplně financována z prodeje dluhopisů, a nikoli z vkladů, a po ministerstvu financí je druhým největším emitentem dluhopisů v zemi. Prostřednictvím tohoto zvláštního mechanismu se CDB může levně financovat z vlastních zdrojů a následně poskytovat půjčky vybraným odvětvím za zvýhodněných podmínek (70).
3.4.1.1. Zvýhodněná půjčka
a) Úvod
(186)
Žadatel tvrdí, že čínská vláda subvencuje fotovoltaické odvětví prostřednictvím preferenčních úvěrů a cílených úvěrů.
b) Právní základ
(187)
Preferenční úvěry v Číně upravují tyto právní předpisy: Zákon ČLR o komerčních bankách, obecná pravidla týkající se půjček (prováděná Čínskou lidovou bankou), Rozhodnutí Státní rady č. 40 o vyhlášení a provedení dočasných pravidel o podpoře průmyslové restrukturalizace.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(188)
S ohledem na všechny uvedené skutečnosti se dospělo k závěru, že naprostá většina úvěrů pro dotčené skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku je poskytována bankami ve státním vlastnictví, které byly shledány veřejnoprávními subjekty v 168. bodě odůvodnění výše, neboť jsou pověřeny vládními pravomocemi a vykonávají vládní funkce. Existují další důkazy o tom, že tyto banky ve skutečnosti jednají z pověření vlády, neboť, jak je vysvětleno ve 164. bodě odůvodnění, stát (tj. Čínská lidová banka) zřetelně zasahuje do způsobu, jakým komerční banky rozhodují o úrokových sazbách úvěrů, jež poskytují čínským společnostem. Za těchto okolností jsou úvěrové postupy těchto subjektů přímo přičitatelné vládě. Skutečnost, že banky jednají z pověření vlády, potvrzuje rovněž způsob, jakým slouží články 7 a 15 obecných pravidel týkajících se půjček (prováděných Čínskou lidovou bankou), rozhodnutí č. 40 a článek 34 Zákona o komerčních bankách s ohledem na plnění státní průmyslové politiky. Existuje rovněž řada nepřímých důkazů podporovaných objektivními studiemi a zprávami, které svědčí o tom, že v čínském finančním systému stále dochází k rozsáhlým vládním intervencím, jak již bylo vysvětleno ve 172. a 178. bodě odůvodnění výše. A konečně, čínská vláda neposkytla informace, které by umožnily lepší pochopení vztahu mezi státem vlastněnými bankami a vládou, jak je vysvětleno ve 139. a 140. bodě odůvodnění. Komise tudíž činí závěr, že v případě úvěrů poskytnutých komerčními bankami ve státním vlastnictví v ČLR se jedná o finanční příspěvky výrobcům ve fotovoltaickém odvětí ve formě přímého převodu peněžních prostředků od vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Navíc stejné důkazy jsou svědectvím toho, že komerční banky ve státním vlastnictví (jakož i soukromé banky) jsou pověřeny nebo řízeny vládou, což v důsledku znamená, že existuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(189)
S přihlédnutím k analýze v 169.-182. bodě odůvodnění výše se rovněž stanovuje, že soukromé banky jsou čínskou vládou pověřeny a řízeny tak, aby poskytovaly úvěry výrobcům ve fotovoltaickém odvětí a že existuje finanční příspěvek podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iv) základního nařízení.
(190)
V míře, v níž jsou vládní půjčky nebo půjčky od soukromých subjektů pověřených nebo řízených vládou poskytovány za podmínek výhodnějších, než jaké by mohli jejich příjemci skutečně získat na trhu, je těmto poskytována výhoda ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. b) základního nařízení. Nevládní úvěry v ČLR nepředstavují odpovídající tržní referenční úroveň, neboť bylo zjištěno, že soukromé banky jsou pověřeny a řízeny čínskou vládou, a tudíž lze předpokládat, že se řídí úvěrovými postupy bank ve státním vlastnictví. Proto byly referenční úrovně stanoveny pomocí metody popsané v 198.-200. bodě odůvodnění níže. Použití této referenční úrovně ukazuje, že půjčky fotovoltaickému výrobnímu odvětví jsou poskytovány za výhodnějších podmínek, než jsou podmínky tržní.
(191)
Fotovoltaické odvětví patří podle rozhodnutí č. 40 do podporované kategorie. Rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR a v tomto ohledu je rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí člení průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslově-politickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulace a podpory určité skupiny podniků či výrobních odvětví, jako je fotovoltaické odvětví/odvětví nových energií, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že představují pouze část čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto podporovaných odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že „podporované investiční projekty“ mají nárok na zvláštní výhody a pobídky, mimo jiné na finanční podporu. Na druhé straně rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „omezovanými a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 stanoví, že příslušný orgán má zabránit tomu, aby finanční instituce takovýmto „omezovaným a eliminovaným projektům“ poskytla úvěr. Z výše uvedeného je jasné, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě direktiv o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž fotovoltaické výrobní odvětví.
(192)
Jak bylo vysvětleno v 172. bodě odůvodnění výše, čínská vláda adresuje preferenční úvěry omezenému počtu výrobních odvětví, a fotovoltaický průmysl je jedním z nich. S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti je zřejmé, že čínské orgány povolují finančním institucím poskytovat preferenční úvěry pouze omezenému počtu odvětví/společností, které jsou v souladu s příslušnými politikami čínské vlády. Na základě důkazů obsažených ve spisu a při nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády v této věci byl učiněn závěr, že subvence v podobě preferenčních úvěrů neplatí obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné důkazy, které by naznačovaly, že subvence vychází z objektivních kritérií nebo podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Závěr
(193)
Šetření ukázalo, že všichni vyvážející výrobci zařazení do vzorku využívali v období šetření preferenčních úvěrů.
(194)
S ohledem na výše uvedené je třeba financování fotovoltaického odvětví pokládat za subvenci.
(195)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a své specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(196)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení je výhoda, kterou získal příjemce, rozdílem mezi částkou, kterou platí společnost za vládní půjčku, a částkou, již by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní půjčku na trhu.
(197)
Jak je vysvětleno výše (190. bod odůvodnění), jsou úvěry, jež čínské banky poskytují, projevem významných vládních zásahů v bankovním sektoru a jejich úrokové sazby neodrážejí sazby na fungujícím trhu; vhodný základ pro srovnání podle obvyklých tržních podmínek byl tudíž sestaven pomocí níže popsané metody. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády využila Komise ke zjištění vhodného srovnávacího základu u úrokových sazeb rovněž dostupné údaje.
(198)
Při vytváření vhodné referenční úrovně pro úvěry v RMB je pokládáno za přiměřené použít čínské úrokové sazby upravené tak, aby odrážely běžné tržní riziko. Aktuální finanční situace vývozců byla totiž zjišťována za zkreslených tržních podmínek a čínské banky neposkytly spolehlivé údaje o tom, jak měří rizika a určují úvěrový rating. V takové situaci je proto pokládáno za nezbytné vycházet z údajů o úvěruschopnosti čínských vývozců a zároveň uplatnit přirážku, která bude odrážet potenciální dopad zkreslených podmínek čínského trhu na finanční situaci těchto vývozců.
(199)
Stejná situace platí pro půjčky v cizích měnách. Jako referenční úroveň byly použity podnikové dluhopisy s ratingem BB v příslušné měně vydaných během období šetření.
(200)
S ohledem na výše uvedené byli čínská vláda i spolupracující vyvážející vývozci (jak je uvedeno v 138. až 140. bodě odůvodnění) požádáni o informace k úvěrové politice čínských bank a ke způsobu, jakým byly tyto úvěry vyvážejícím výrobcům poskytovány. Navzdory opakovaným žádostem nebyly tyto informace poskytnuty. Vzhledem k takto nedostatečné spolupráci a ke všem dostupným údajům a v souladu s čl. 28 odst. 6 základního nařízení je považováno za vhodné domnívat se, že všem podnikům v Číně je udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg), a uplatnit na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky adekvátní prémii předpokládanou u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají. Výhoda pro vyvážející výrobce byla vypočtena tím způsobem, že úrokový diferenciál byl v procentním vyjádření vynásoben nesplacenou výší úvěru, tj. byl uvažován úrok nezaplacený během období šetření. Tato částka byla poté rozpočítána na celkový obrat spolupracujících vyvážejících výrobců.
(201)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Politika preferenčních úvěrů
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd, ČLR a společnosti ve spojení
1,14 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,61 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,25 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,92 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,80 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,02 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,84 %
Jinko Solar Co Ltd a společnosti ve spojení
0,85 %
3.4.1.2. Poskytování úvěrových linek
a) Úvod
(202)
Žadatel tvrdil, že čínské banky poskytly čínským vývozcům dotčeného výrobku nepřiměřené úvěrové linky. Šetření skutečně potvrdilo, že všechny šetřené společnosti získaly od čínských bank velké úvěrové linky, jež byly ve většině případů poskytnuty bezplatně nebo za velmi nízký poplatek. Za normálních tržních podmínek jsou takové úvěrové linky podmíněny významným závazkem a správními poplatky, které umožňují bankám kompenzovat náklady a rizika.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(203)
Zpráva panelu EC-Aircraft potvrdila, že takové úvěrové linky, nad účinkem jednotlivých úvěrů, mohou představovat přímé převody peněžních prostředků podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení, a tedy i finanční příspěvky. Panel zjistil, že výhoda z možného převodu finančních prostředků vyplývá z pouhé existence povinnosti provádět přímý převod finančních prostředků. Rovněž bylo zjištěno, že úvěrová linka sama o sobě by mohla příjemci poskytnout výhodu, a je tedy možným převodem peněžních prostředků mimo jakékoli přímé převody peněžních prostředků ve formě individuálních půjček (71).
(204)
Úvěrové linky byly vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku poskytnuty stejnými bankami jako v případě preferenčních úvěrů popsaných výše. Jak již bylo uvedeno, tyto banky jsou veřejnoprávními subjekty (158.-166. bod odůvodnění) nebo jsou pověřeny a řízeny čínskou vládu, aby poskytovaly preferenční financování fotovoltaickému výrobnímu odvětví (169.-178. bod odůvodnění).
(205)
Jak je vysvětleno výše (158.-185. bod odůvodnění), čínský trh je narušen právními předpisy a postupy bank ve státním vlastnictví a bylo zjištěno, že ve většině případů byly úvěrové linky poskytnuty bezplatně nebo za velmi nízké poplatky. Za normálních tržních podmínek jsou takové úvěrové linky podmíněny významným závazkem a správními poplatky, jež bankám umožňují kompenzovat náklady a rizika.
(206)
Výši výhody představují poplatky, které se běžně uplatňují v případě komerčních úvěrových linek poskytovaných společnostem a které byly vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku ve většině případů prominuty. Komise uplatnila výši poplatků za úvěrovou linku, kterou poskytla jednomu z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku zahraniční komerční banka.
(207)
Fotovoltaické odvětví patří podle rozhodnutí č. 40 do podporované kategorie. Rozhodnutí č. 40 je nařízením Státní rady jakožto nejvyššího správního orgánu v ČLR a v tomto ohledu je rozhodnutí právně závazné pro ostatní veřejnoprávní a hospodářské subjekty. Rozhodnutí člení průmyslová odvětví na „podporované, omezované a eliminované projekty“. Tento akt představuje průmyslově-politickou směrnici, která spolu se směrným indexem ozřejmuje způsob, jakým čínská vláda realizuje svou politiku stimulace a podpory určité skupiny podniků či výrobních odvětví, jako je fotovoltaické odvětví/odvětví nových energií, které směrný index řadí do kategorie odvětví „podporovaných“. K počtu odvětví klasifikovaných jako „podporovaná“ je třeba poznamenat, že představují pouze část čínského hospodářství. Navíc v rámci těchto podporovaných odvětví mají status „podporovaných“ jen určité činnosti. Rozhodnutí č. 40 v článku 17 dále stanoví, že „podporované investiční projekty“ mají nárok na zvláštní výhody a pobídky, mimo jiné na finanční podporu. Na druhé straně rozhodnutí č. 40 v souvislosti s „omezovanými a eliminovanými projekty“ zmocňuje státní orgány, aby přímo intervenovaly za účelem regulace trhu. Články 18 a 19 ve skutečnosti stanoví, že příslušný orgán má zabránit tomu, aby finanční instituce takovýmto „omezovaným a eliminovaným projektům“ poskytla úvěr. Z výše uvedeného je jasné, že rozhodnutí č. 40 stanoví pravidla závazná pro všechny hospodářské instituce, a to v podobě direktiv o pomoci podporovaným odvětvím, k nimž patří rovněž fotovoltaické výrobní odvětví.
(208)
Jak je vysvětleno v 172. a 192. bodě odůvodnění výše, čínská vláda uplatňuje pro omezený počet odvětví preferenční systém úvěrů, jehož důležitou součástí je poskytování úvěrových linek. Odvětví fotovoltaiky patří do této skupiny výrobních odvětví a využívá diskriminační preferenční úvěry.
(209)
S ohledem na všechny výše uvedené skutečnosti je zřejmé, že čínské orgány povolují finančním institucím poskytovat preferenční úvěrové linky pouze omezenému počtu odvětví/společností, které jsou v souladu s příslušnými politikami čínské vlády. Na základě důkazů obsažených ve spisu a při nedostatečné spolupráci ze strany čínské vlády v této věci byl učiněn závěr, že subvence v podobě nepřiměřených úvěrových linek neplatí obecně, a jsou tudíž specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran nepředložila žádné důkazy, které by naznačovaly, že subvence vychází z objektivních kritérií nebo podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
c) Závěr
(210)
Šetření ukázalo, že všechny skupiny vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívaly v období šetření úvěrových linek, které jim byly poskytovány bezplatně nebo za cenu nižší než tržní.
(211)
S ohledem na výše uvedené je třeba poskytování těchto úvěrových linek fotovoltaickému odvětví pokládat za subvenci.
(212)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhody vzniklé vyvážejícím výrobcům a své specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
d) Výpočet výše subvence
(213)
Poskytnutí úvěrové linky bezplatně nebo za poplatky nižší než tržní se považuje za poskytnutí finančních služeb (čl. 3 odst. 1 písm. a) bod iii) základního nařízení) za cenu nižší než přiměřenou. Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Z důvodu narušení trhu popsaných ve 158.-185. bodě odůvodnění výše nebylo možné s ohledem na podmínky převládající na trhu v ČLR stanovit přiměřenost odměny za finanční služby (v tomto případě poskytování úvěrových linek). V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení je proto výhoda, kterou příjemce získal, rozdílem mezi částkou, kterou platí společnost za poskytnutí úvěrových linek čínskými bankami a částkou, kterou by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní úvěrovou linku na trhu. Úvěrové linky lze rovněž považovat za možný převod finančních prostředků podle článku podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(214)
Jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku získal úvěrovou linku od banky, jejíž ústředí má sídlo v oblasti jiné finanční jurisdikce než ČLR a tato úvěrová linka byla předmětem závazku a správních poplatků, které jsou běžné na světových finančních trzích. Ačkoli úvěrová linka byla poskytnuta prostřednictvím čínské dceřiné společnosti dané banky, považuje se za přiměřený ekvivalent referenční úrovně. Bylo považováno za vhodné použít výši poplatků za tuto úvěrovou linku jako referenční úroveň v souladu s čl. 6 písm. d) bodu ii) základního nařízení.
(215)
Výše poplatků použitá jako referenční úroveň se uplatnila poměrným podílem na výši každé příslušné úvěrové linky, aby se tak zjistila výše subvence (snížená o veškeré uhrazené poplatky). V případech, kdy úvěrová linka trvala více než jeden rok, byla celková výše subvence přepočtena na dobu trvání úvěrové linky a byla určena odpovídající výše na období šetření.
(216)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Poskytování úvěrových linek
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,97 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
2,14 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,09 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
1,28 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,92 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,24 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,50 %
Jinko Solar Co Ltd a společnosti ve spojení
2,59 %
3.4.1.3. Subvenční programy vývozních úvěrů
(217)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci daného programu během období šetření žádné výhody.
3.4.1.4. Vývozní záruky a pojištění pro zelené technologie
a) Úvod
(218)
Žadatel tvrdil, že China Export & Credit Insurance Corporation (dále jen „Sinosure“) poskytuje výrobcům dotčeného výrobku pojištění vývozních úvěrů za preferenčních podmínek, mimo jiné prostřednictvím programu nazvaného „Green Express“. Ve stížnosti se uvádí, že pojištění Sinosure v oblasti vývozních úvěrů není přiměřené, ani pokud jde o pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát v rámci tohoto programu.
b) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(219)
Jak bylo uvedeno v 104. a 105. bodě odůvodnění výše, informace, které Komise požadovala v dotazníku, písemném upozornění na nedostatky a během inspekce na místě od čínské vlády a Sinosure, nebyly poskytnuty.
(220)
Komise žádala o institucionální rámec a příslušné dokumenty upravující působení Sinosure jakožto oficiálního státního pojistitele vývozních úvěrů. Čínská vláda předložila pouze oznámení, které v roce 2004 společně vydalo ministerstvo obchodu a Sinosure, avšak nepředložila řadu dalších příslušných dokumentů, včetně například tzv. plánu 840 uvedeného v oznámení Státní Rady ze dne 27. května 2009 (72).
(221)
Pokud jde o ověření odpovědi na dotazník a přílohu 1 týkající se Sinosure, Komisi se nepodařilo získat řadu dokumentů a ověřit určité prvky požadované na místě. Ze strany Sinosure nebyly předloženy zejména tyto informace a důkazy požadované Komisí: a) finanční výkazy za rok 2012, které údajně ještě nebyly na internetových stránkách Sinosure k dispozici, b) příslušné podklady týkající se pojištění vývozních úvěrů v případě dvou spolupracující vývozců zařazených do vzorku, včetně smluv, posouzení rizik, korespondence a dokladu o zaplacení pojistného; c) konkrétní informace týkající se vyšších vedoucích pracovníků jmenovaných Státní radou; d) důkazy týkající se prvků a výhod vyjmenovaných v oznámení z roku 2004 společně vydaném ministerstvem obchodu a Sinosure, včetně dokladů týkajících se schválení omezení, flexibility směnných kurzů a slevy v rámci proměnlivého rozpětí pojistného; e) důkazy týkající se dlouhodobých provozních nákladů a zisku z pojištění vývozních úvěrů; f) důkazy týkající se hodnocení situace na trhu, pokud jde o fotovoltaické výrobní odvětví.
(222)
Komisi se rovněž nepodařilo ověřit řadu prvků obsažených v odpovědi na dotazník a týkajících se operací Sinosure, včetně zejména odpovědí týkajících se posouzení rizik, vlastního stanovení pojistného a prováděcího a schvalovacího postupu, neboť Sinosure odmítla o konkrétních smlouvách se spolupracujícími vývozci zařazenými do vzorku hovořit. Sinosure nebyla rovněž schopna objasnit nebo předložit dokumenty v případě některých nesrovnalostí v údajích nebo v případě jiných prvků uvedených v odpovědi na dotazník a písemné upozornění na nedostatky, které zjistila Komise.
(223)
Čínská vláda a Sinosure se v průběhu inspekce na místě a v dopise čínské vlády ze dne 3. června 2013 pokusily tuto nedostatečnou spolupráci zdůvodnit důvěrností údajů. V tomto ohledu bylo v oznámení o inspekci a následné e-mailové korespondenci jasně uvedeno, že cílem Komise je smysluplné ověření informací a že samozřejmě přijme veškerá nutná opatření k ochraně důvěrných informací, které byly předloženy nebo jen poskytnuty za účelem kontroly, v souladu s právní povinností vycházející z příslušných přísných pravidel EU tyto informace chránit. Dokumenty, které měla Sinosure v úmyslu předložit až po ukončení inspekce na místě, aniž by Komisi umožnila jejich řádné ověření, nelze zohlednit, jelikož byly speciálně připraveny pro šetření a Komise nemohla ověřit jejich zdroje.
(224)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády a Sinosure nemohla Komise ověřit některé prvky týkající se poskytování pojištění vývozních úvěrů ze strany Sinosure spolupracujícím vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku zařazeným do vzorku. Komise tedy vychází při svých zjištěních z dostupných informací v souladu s článkem 28 základního nařízení.
c) Sinosure je veřejnoprávním subjektem
(225)
Šetřením bylo zjištěno, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem ve smyslu čl. 2 písm. b) základního nařízení a příslušné judikatury WTO (73), neboť má vládní moc, vykonává ji nebo je jí pověřena. Čínská vláda vykonává nad Sinosure účinnou kontrolu (74) a Sinosure uplatňuje při provádění veřejných funkcí vládní moc.
(226)
Komise konstatuje, že činnost Sinosure spojená s pojištěním vývozních úvěrů je nedílnou součástí širšího finančního sektoru, kde vládní zásahy přímo ovlivňují a narušují normální fungování finančního trhu v ČLR (viz 185. bod odůvodnění a dále).
(227)
Sinosure provádí veřejné funkce ve své roli jediné oficiální instituce pro pojištění vývozních úvěrů v ČLR. Má proto na trhu pojištění vývozních úvěrů monopolní postavení. Uvedená společnost potvrdila, že tento trh není otevřený, a to i přesto, že v ČLR působí některé mezinárodní konkurenční společnosti.
(228)
Vláda je úplným vlastníkem Sinosure a vykonává nad ní finanční kontrolu. Stoprocentním vlastníkem Sinosure je Státní rada, tedy stát. Základní kapitál ve výši 4 miliard RMB pochází z fondu rizikového pojištění vývozních úvěrů v souladu s rozpočtem státních financí. Navíc v roce 2011 investoval stát 20 miliard RMB prostřednictvím čínského státního investičního fondu China Investment Corporation (75). Stanovy společnosti uvádějí, že příslušným obchodním oddělením je ministerstvo financí, jemuž je společnost povinna předkládat k posouzení a ke schválení finanční a účetní zprávy a fiskální rozpočtovou zprávu.
(229)
Pokud jde o vládní kontrolu, nemá společnost Sinosure, jejímž jediným vlastníkem je stát, správní radu. Stejně jako v případě dozorčí rady jsou všichni její členové jmenováni Státní radou a plní své úkoly v souladu s „prozatímními předpisy týkajícími se dozorčích orgánů v klíčových finančních institucích ve státním vlastnictví.“ Vrcholné vedení Sinosure rovněž jmenuje vláda. Z výroční zprávy společnosti Sinosure za rok 2011 („výroční zpráva 2011“) vyplývá, že prezident Sinosure je tajemníkem stranického výboru a že většina vrcholného vedení je rovněž jeho členem. Jelikož Sinosure odmítla předložit další informace týkající se vrcholného vedení, lze vyvodit závěr, že vedení je v přímém spojení s vládou, která jmenuje členy dozorčí rady i vysoké vedoucí pracovníky. Sinosure je tedy účinně kontrolována čínskou vládou.
(230)
Je natolik jasné a zjevné, že Sinosure vykonává vládní funkce a politiky, že ji lze označit za vlastního vykonavatele státní moci. Výroční zpráva Sinosure za rok 2011 obsahuje několik příslušných prohlášení: Sinosure „aktivně prováděla politické funkce vývozní úvěrové agentury (ECA) … a v prvním roce období 12. pětiletého plánu dosáhla dobrých výsledků“ (s. 4, výroční zpráva 2011); „reforma společnosti posílila politickou funkci Sinosure jakožto vývozní úvěrové agentury. Konference Ústředního výboru Komunistické strany Číny věnovaná oblasti ekonomiky zdůraznila důležitost této funkce a vyslovila jasné požadavky na pojištění úvěrů, což nasměrovalo vývoj naší společnosti“ (s. 5, výroční zpráva 2011); „V roce 2011 Sinosure provedla strategie, rozhodnutí a opatření, Ústředního výboru Komunistické strany Číny a Státní rady, vládní politiky v oblasti diplomacie, zahraničního obchodu, průmyslu a financí, plně využila své politické funkce a dosáhla rychlého růstu“ (s. 11, výroční zpráva 2011); „Sinosure plně provedla státní politiku ‚zvláštního režimu pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení‘ a splnil své povinnosti stanovené státem“ (s. 11, výroční zpráva 2011).
(231)
Institucionální rámec a další dokumenty vydané čínskou vládou, které definují činnost Sinosure, jsou dalším důkazem toho, že tato společnost je veřejnoprávním subjektem, zmocněným k provádění vládních politik. Oznámení o provádění strategie podpory obchodu prostřednictvím vědy a technologie s využitím pojištění vývozních úvěrů (Shang Ji Fa [2004] č. 368 ze dne 26. července 2004) bylo společně vydáno v roce 2004 ministerstvem obchodu a Sinosure a stále řídí činnost této společnosti. Jedním z cílů tohoto sdělení je podpora vývozu nových a špičkových technologií a produktů s vysokou přidanou hodnotou, a to prostřednictvím pojištění vývozních úvěrů. Oznámení dává Sinosure jasný pokyn, aby podporovala klíčová vývozní odvětví uvedená v seznamu čínských výrobků nových a špičkových technologií z roku 2006. „Solární články a moduly“ jsou v tomto seznamu uvedeny coby způsobilé výrobky, a proto lze předpokládat, že jsou přímo podporovány Sinosure. V oznámení jsou uvedeny tyto výhody: tzv. „green channel“, tedy zvláštní podpora pro výrobky uvedené v katalogu, které by měly být schváleny do pěti dnů, pokud jsou splněny podmínky pro uzavření pojištění, a schválení omezení pro prioritní pojištění; flexibilita směnných kurzů sestávající z nejvyšší slevy na zvýšenou sazbu v rámci proměnlivého rozpětí Sinosure. Oznámení rovněž předpokládá, že regionální a místní obchodní orgány musí na podporu výrobků uvedených v adresáři přijmout další opatření. Dále vyžaduje, aby Sinosure přizpůsobila příslušný pojišťovací model národní průmyslové politice a povaze vývozu výrobků nových a špičkových technologií a aby podpořila inovace a odvětví vědy a výzkumu, které jsou zvláště podporované státem.
(232)
Komisi je známo, že existují další dokumenty, jež dokazují, že Sinosure přímo provádí vládní politiku, která mimo jiné zvýhodňuje vyvážející výrobce. Tzv. plán 840 je podrobně uveden v oznámení Státní rady ze dne 27. května 2009 (76). Název odkazuje na 84 miliard USD poskytnutých na vývozní pojištění a je jedním ze šesti opatření zavedených v roce 2009 Státní radou v zájmu stabilizace vývozní poptávky v návaznosti na světovou krizi a z něho vyplývající zvýšenou poptávku po pojištění vývozních úvěrů. Těchto šest opatření zahrnuje především lepší pokrytí pojištění vývozních úvěrů, poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů ve výši 84 miliard USD v roce 2009 a snížení sazby pojistného. Jakožto jediná politická instituce zaručující pojištění vývozních úvěrů je Sinosure uvedena jako vykonavatel plánu. Pokud jde o snížení pojistné sazby, byla Sinosure vyzvána, aby zajistila snížení průměrné sazby pojištění krátkodobých vývozních úvěrů o 30 %, a to na základě celkové průměrné sazby v roce 2008.
(233)
Tzv. plán 421 byl zahrnut do Oznámení o otázkách k provádění zvláštních opatření pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení, které společně vydalo ministerstvo obchodu a ministerstvo financí dne 22. června 2009. Je rovněž významným politickým opatřením na podporu čínské politiky „going out“ v reakci na světovou finanční krizi v roce 2009, přičemž v jeho rámci bylo poskytnuto 42,1 miliard USD na financování pojištění na podporu vývozu velkých kompletních sad zařízení. Financování řídila a poskytovala společnost Sinosure a některé jiné finanční instituce. Podniky, jimiž se tento dokument zabývá, mohly využívat preferenční finanční opatření, včetně pojištění vývozních úvěrů. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nemohla Komise požadovat dodatečné informace o uplatnění tohoto oznámení. Není-li k dispozici důkaz o opaku, Komise má důvod se domnívat, že uvedený dokument se rovněž vztahuje na fotovoltaická zařízení a fotovoltaické výrobní odvětví.
(234)
Další dokumenty, které dokládají státní podporu na poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů, zahrnují dva dokumenty týkající se zvýšení finanční podpory strategickým nově vznikajícím odvětvím. Oznámení Státní rady týkající se rozvoje a zvýšené podpory nově vznikajícím odvětvím zahrnutým ve strategickém rozhodnutí, Guo Fa [2010] č. 32, ze dne 18. října 2010, odst. 7 písm. c) vybízí finanční instituce, aby zvýšily finanční podporu. Prováděcí pokyny pro rozvoj strategických nově vznikajících odvětví, které společně vydaly všechna příslušná ministerstva (tj. národní komise pro rozvoj a reformy, ministerstvo obchodu, ministerstvo vědy, ministerstvo průmyslu a informačních technologií, ministerstvo životního prostředí, ministerstvo financí, státní daňová správa, všeobecná celní správa, všeobecná správa kontroly kvality, kontrolní úřad pro duševní vlastnictví) Guo Fa [2011] č. 310, ze dne 21. října 2011, rovněž výslovně odkazují v bodě (Xxvii) na aktivní podporu mimo jiné prostřednictvím pojištění vývozních úvěrů strategickým nově vznikajícím odvětvím. Tato strategická nově vznikající odvětví se zaměřují na výrobky, technologie a služby pro rozvoj mezinárodního trhu, leteckého a kosmického průmyslu, výroby zařízení špičkových technologií nebo pro povzbuzení domácích patentovaných technologií a standardních strategických výrobků na vývoz z nově vznikajících odvětví. Jelikož neexistuje důkaz o opaku, lze se domnívat, že také dotčený výrobek a vývozci zařazení do vzorku patří do skupiny „strategických nově vznikajících průmyslových odvětví“ a vztahují se na ně příslušné výhody.
(235)
Na základě výše uvedených skutečností dochází Komise k závěru, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem, neboť je zmocněná k provádění vládní politiky, je vládou účinně kontrolována a vykonává vládní funkce.
d) Právní základ
(236)
Právní základ tohoto programu tvoří: Oznámení o provádění strategie podpory obchodu prostřednictvím vědy a technologie s využitím pojištění vývozních úvěrů (Shang Ji Fa [2004] č. 368) společně vydané ministerstvem obchodu a Sinosure; Vývozní seznam čínských výrobků nových a špičkových technologií pro rok 2006; tzv. plán 840 uvedený v oznámení Státní rady ze dne 27. května 2009; tzv. plán 421, který je součástí Oznámení o otázkách k provádění zvláštních opatření pro financování pojištění vývozu velkých kompletních sad zařízení, které společně vydalo ministerstvo obchodu a ministerstvo financí dne 22. června 2009; Oznámení Státní rady o urychlení rozvoje nově vznikajících odvětví strategického významu, Guo Fa [2010] č. 32 ze dne 18.října 2010) a jeho prováděcí pokyny (Guo Fa [2011] č. 310 ze dne 21. října 2011).
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(237)
Vzhledem k tomu, že Sinosure je veřejnoprávním subjektem, který je pověřen vládní mocí nebo vykonává vládní předpisy a plány, představuje poskytování pojištění vývozních úvěrů výrobcům dotčeného výrobku finanční příspěvek ve formě potenciálního přímého převodu finančních prostředků od vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(238)
Pokud jde o snížení části pojistného placeného vyvážejícími výrobci prostřednictvím místních orgánů, rovněž se jedná o přímý převod finančních prostředků ve formě grantu podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(239)
Jedná se o výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 a čl. 6 písm. c) základního nařízení, neboť Sinosure poskytuje pojištění vývozních úvěrů za výhodnějších podmínek, než jaké jsou na trhu obvykle nabízeny, nebo že poskytuje pojištění, které by jinak na trhu vůbec neexistovalo. Další výhodou ve smyslu čl. 3 odst. 2 poskytnutou vyvážejícímu výrobci je peněžní snížení části pojistného, jež Sinosure zaplatily některé místní orgány příslušné pro oblasti, v nichž mají sídlo někteří vyvážející výrobci.
(240)
Oznámení z roku 2004 uvádí seznam všech výhod poskytovaných Sinosure a/nebo místními orgány podnikům, které zahrnuje adresář pro rok 2006 a které jsou ve shodě s vládními politikami. Šetření ukázalo, že pojistné smlouvy uzavřené mezi Sinosure a vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku, stejně jako snížení části pojistného poskytnutého místními orgány tyto dávky plně odrážejí. „Green Express“ znamená zjednodušení a zrychlení postupu při poskytování plnění a vyřizování nároku s rychlým určením škody a návaznou urychlenou platbou ve prospěch klienta.
(241)
Šetření rovněž prokázalo, že opatření, která byla přijata v návaznosti na finanční krizi v roce 2009 a která jsou podrobně popsána v plánu 840 a plánu 421 a později v opatřeních z roku 2011 ve prospěch strategických nově vznikajících odvětví, poskytla vyvážejícím výrobcům značné výhody. Tato opatření zvýšila dostupnost pojištění a dále snížila pojistné účtované Sinosure, a to navzdory obtížné hospodářské situaci a výrazně zvýšenému riziku pro Sinosure při poskytování pojištění, a plně se odrážejí v pojistném krytí, které Sinosure poskytla vyvážejícím výrobcům. Šetření zejména ukázalo, že podmínky a pojistné účtované v příslušných letech zahrnujících období šetření se nijak zásadně nezměnily nebo se zlepšily, a to navzdory zvýšení pohledávek na úroky z prodlení vyplácených společností Sinosure a značně se zhoršující situaci ve fotovoltaickém odvětví.
(242)
S ohledem na existenci případné výhody Komise nejdříve přezkoumala, do jaké míry pojistné společnosti Sinosure zahrnuje náklady na pojištění krátkodobých vývozních úvěrů. Sinosure uvedla argument na základě bodu j) Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, podle něhož je „zakázanou“ vývozní subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) uvedené dohody poskytování pojištění vývozních úvěrů pro programy využívající pojistné sazby, která je nepřiměřená pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrátám v rámci příslušných programů. V odpovědi na dotazník Sinosure pouze odkázala na zisky a ztráty za posledních pět let a uvedla, že vzhledem k celkovému zisku, jehož bylo v daném období dosaženo, není podle Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních poskytování pojištění krátkodobých vývozních úvěrů vyvážejícím výrobcům subvencí. Jak je vysvětleno výše (viz 221. a 222. bod odůvodnění), Komise požádala Sinosure, aby poskytla konkrétní informace a důkazy týkající se dlouhodobé ziskovosti z pojišťování vývozních úvěrů, včetně příjmu z pojistného a provozních nákladů a ztrát v rámci příslušného programu v souladu s Dohodou WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních. Sinosure však dokumenty a důkazy požadované v průběhu inspekce na místě nepředložila a trvala na údajích o celkové ziskovosti, které obsahují její auditované výroční zprávy.
(243)
Komise konstatuje, že i kdyby se spolehla pouze na výroční zprávy společnosti Sinosure, aniž by mohla ověřit údaje a prvky v nich obsažené, nebylo by možné dospět k závěru, že uvedená společnost dosáhla dlouhodobých zisků z pojištění vývozních úvěrů, které odpovídá „programu“ uvedenému v bodě j). Kromě pojištění vývozních úvěrů se společnost Sinosure zabývá řadou dalších činností, přičemž číselné údaje a informace uvedené ve výroční zprávě jsou souhrnné údaje pro všechny tyto činnosti a žádný přesný rozpis pro jednotlivé činnosti neexistuje. Z některých výročních zpráv (nikoli však nejaktuálnějších) vyplývá, že pojištění krátkodobých vývozních úvěrů je pro Sinosure evidentně hlavní činností, avšak žádné přesné údaje k dispozici nejsou. Jelikož Sinosure odmítla poskytnout požadované informace a důkazy pouze ohledně této činnosti, která je důležitou součástí analýzy „programu“ podle bodu j) přílohy 1 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních, jsou zjištění Komise založena na dostupných důkazech zaznamenaných ve spisu.
(244)
Komise na začátek poznamenává, že podle článku 11 stanov společnosti Sinosure jsou zisky této společnosti nulové. Jinými slovy, cílem Sinosure ze zákona není maximalizovat zisk, ale musí usilovat o nulový zisk ve prospěch svého hlavního poslání, kterým je výlučné pojištění vývozních úvěrů v ČLR. Jak bylo vysvětleno výše, ze záznamů vyplývá, že právní a politické podmínky, v nichž společnost Sinosure působí, vyžadují, aby tato společnost plnila vládní politiky a plány v rámci naplnění svého veřejného poslání. Mezi vybranými odvětvími a podniky se zvláštní státní podporou mají vyvážející výrobci zajištěn plný přístup k pojištění vývozního úvěru, jež je poskytováno společností Sinosure za preferenční sazby, a to i v období po celosvětové krizi v roce 2009 a za stavu, v němž odvětví fotovoltaiky procházelo dosud nebývalou krizí, včetně období šetření. Sinosure tudíž poskytuje neomezené pojistné krytí pro odvětví fotovoltaiky a nepřiměřeně nízké pojistné, jež nabízí, neodráží skutečná rizika v oblasti pojištění vývozu v rámci tohoto odvětví. Na základě všech těchto zaznamenaných skutečností by bylo možné již v tomto okamžiku dospět k závěru, že nelze vyloučit, že sazby pojistného účtované společností Sinosure jsou pravděpodobně nepřiměřené k pokrytí jejího dlouhodobého fungování, což se jeví jako velice pravděpodobné.
(245)
Z důvodu nedostatku spolupráce ze strany společnosti Sinosure zvážila Komise i další prvky, kterými dále podkládá své rozhodnutí. Důkazy, jež jsou veřejně přístupné, již jednoznačně prokazují, že společnost Sinosure funguje v dlouhodobé provozní ztrátě (77). Komise také analyzovala relevantní údaje ve výsledovce výroční zprávy společnosti Sinosure za roky 2006 až 2011 předložené touto společností k prokázání ziskovosti údajů uvedených v její odpovědi na dotazník. Tato čísla ukazují, že společnost Sinosure zahrnula významné dlouhodobé provozní ztráty ze svých kombinovaných činnosti v oblasti pojišťovnictví, které vylučují příjmy z investic a ostatní výnosy. Konkrétně v každém jednotlivém roce 2006 až 2011 (s jedinou výjimkou v roce 2010) se vyplacené nároky již (téměř) rovnají čistému pojistnému získanému Sinosure nebo jej (zdaleka) překračují. Pokud se od čistého pojistného rovněž odečtou provozní náklady a náklady na provizi, výsledkem je ještě znatelnější ztráta. Tyto údaje ukazují, že navzdory mírnému zisku v roce 2010 je provozní ztráta z pojistných operací za celkové období značná. Z výročních zpráv vyplývá, že k celkovému zisku Sinosure přispívají významným způsobem výnosy z investic a další výnosy, které nejsou pro posouzení životaschopnosti pojištění vývozních úvěrů daného programu relevantní. Jelikož pojištění krátkodobých vývozních úvěrů představuje hlavní náplň činnosti společnosti Sinosure a jelikož neexistuje důkaz o opaku, vyvozuje se závěr, že program pojištění vývozních úvěrů znamenal pro Sinosure značné dlouhodobé ztráty.
Vzhledem k tomu, že program pojištění vývozních úvěrů přináší společnosti Sinosure ztráty, stanoví se existence výhody na základě porovnání pojistného, které platí vyvážející výrobci, s pojistným, které je k dispozici na trhu. Sinosure je jediným úředním pojistitelem vývozních úvěrů, a tudíž zcela kontroluje domácí trh. Jelikož v ČLR není pro tyto nástroje k dispozici žádná komerční referenční úroveň a vzhledem k tomu, že finanční trh v ČLR je narušený vládními zásahy, je vhodné použít vnější referenční úroveň mimo ČLR, tj. pojistné účtované za normální situace na trhu. Jak je popsáno níže v oddílu o výpočtu výše subvence, pojistné je poskytováno za sazby nižší než tržní a je jím udílena podpora.
(246)
Výše uvedené subvence jsou podmíněny vývozní výkonností ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení, neboť je nelze získat bez vývozu. Kromě toho jsou také specifické podle čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, protože přístup je omezen na určité podniky. Solární články a moduly jsou výslovně uvedeny na seznamu čínských výrobků nejnovějších a špičkových technologií pro rok 2006, což je podmínka pro nárok na preferenční zacházení stanovené v oznámení z roku 2004. Kromě toho jedním z hlavních cílů společnosti Sinosure je provádění národních politik a plánů, včetně 12. pětiletého plánu pro fotovoltaické výrobní odvětví. Plány 840 a 421 rovněž zvýhodňují fotovoltaické výrobní odvětví jako jedno z mála vybraných (viz 232. a 233. bod odůvodnění). Fotovoltaické výrobní odvětví je rovněž jedním z podporovaných odvětví na základě rozhodnutí č. 40 a dalších plánovacích dokumentů a právních předpisů (viz 207. a 208. bod odůvodnění). Toto výrobní odvětví navíc spadá do kategorie „strategická a nově vznikající výrobní odvětví“, které jsou zvýhodňována v souladu s vládními politikami (viz 102. bod odůvodnění). Většina vyvážejících výrobců má také formální status podniku využívajícího nejnovější a špičkové technologie, který jim na základě příznivých vládních politik uděluje řadu výhod.
(247)
Je proto zřejmé, že výhody poskytované společností Sinosure nebo místními orgány v podobě úhrady části pojistného nejsou k dispozici pro všechna průmyslová odvětví a podniky, avšak jsou omezeny pouze na odvětví a podniky, které konkrétně plní příslušné vládní politiky podpory a jejich související podkladové dokumenty. Komise dospěla k závěru, že výhody poskytované společností Sinosure a/nebo místními orgány výrobcům dotčeného výrobku jsou specifické ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení. Dále, protože neexistovaly žádné důkazy, z nichž by vyplývalo, že subvence vychází z objektivních kritérií či podmínek podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení, je subvence specifická rovněž v tomto ohledu.
f) Závěr
(248)
Šetření ukázalo, že šest skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívalo v období šetření pojištění vývozních úvěrů poskytované společností Sinosure.
(249)
Poskytování pojištění vývozních úvěrů společností Sinosure ve prospěch fotovoltaického průmyslu musí být považováno za subvenci, a to v rozsahu, v němž se pojistné pohybuje pod tržními sazbami.
(250)
Vzhledem k existenci finančního příspěvku, výhodě vzniklé vyvážejícím výrobcům a specifičnosti by tato subvence měla být pokládána za napadnutelnou.
g) Výpočet výše subvence
(251)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výpočet výhody se podobá okolnostem při poskytnutí záruk u půjčky. V souladu s čl. 6 písm. c) základního nařízení je výhoda, kterou získal příjemce, rozdílem mezi částkou, kterou platí daná společnost za krátkodobé pojištění poskytované společností Sinosure a částkou pojistného, již by společnost zaplatila za srovnatelné pojištění vývozu na trhu.
(252)
Vzhledem k tomu, že krátkodobé pojištění vývozních úvěrů poskytované Sinosure je výsledkem cílů vládní politiky a Sinosure je na domácím trhu v monopolním postavení, neboť funguje jako jediná státní organizace pro poskytování vývozních úvěrů, byla za použití níže uvedené metodiky sestrojena příslušná tržní referenční hodnota. Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády a společnosti Sinosure využila dále Komise ke zjištění vhodného tržního pojistného pro pojištění poskytované výrobcům fotovoltaiky rovněž dostupné skutečnosti.
(253)
Komise se domnívá, že nejvhodnější referenční hodnotou, pro kterou jsou již údaje snadno k dispozici, jsou výše pojistných sazeb uplatňované ze strany Export-Import Bank („Ex-Im Bank“) USA. Podle veřejně dostupných informací (78) je EX-IM Bank oficiálním poskytovatelem úvěrů na vývoz federální vlády USA a je soběstačná. Činnosti EX-IM Bank zahrnují pojištění vývozních úvěrů a další činnosti, jako jsou záruky na provozní kapitál a záruky na půjčky (financování kupujícího). Jejím úkolem je vytvořit a podporovat v USA pracovní místa podporou vývozu USA určeného mezinárodním odběratelům. EX-IM Bank působí jako vládní subjekt v rámci Kongresu USA. Proto existuje řada shod se společností Sinosure a tato banka se považuje za odpovídající referenční instituci.
(254)
Referenční pojistné bylo vypočítáno podle skutečných poplatků účtovaných při vývozu OECD pro pojištění celého obratu s 90 % krytím pojištěného objemu a s trváním v délce 120 dnů. Skutečné pojistné je průměr mediánu pěti různých kategorií zahraničních kupujících rozlišených podle míry solventnosti a rizika selhání. To představuje co nejbližší referenční základ pro výpočet pojistného, jež by výrobce dotčeného produktu musel hradit za tržních cen.
(255)
Výše výhody byla vypočtena z informací od čínské vlády a vztahuje se na částky společnosti Sinosure, jež byly pokryty pojištěním úvěru, a z poplatků, jež v období šetření byly za takové pojištění hrazeny. Informace poskytnuté spolupracujícími podniky o společnosti Sinosure nebyly použity, jelikož bylo zřejmé, že čínská vláda podala ucelenější přehled (například ne všechny společnosti vykázaly své pojistky uzavřené se společností Sinosure ve svých odpovědích na dotazník či toto sdělily v průběhu kontroly na místě).
(256)
Pokud jde o úhradu části pojistného pojištění místními orgány, vypočítávají se výhody coby objem slev a grantů udělených společnostem zařazeným do vzorku v průběhu období šetření.
(257)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Vývozní záruky a pojištění
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,58 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,95 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,71 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,50 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,39 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.1.5. Výhody poskytované zprostředkováním přístupu k offshore holdingovým společnostem a splátky úvěru vládou
(258)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2. Grantové programy
3.4.2.1. Rozvojový fond pro výzkum v oblasti výrobků na vývoz
(259)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2.2. Subvence na rozvoj „známých značek“ a programu „China World Top Brands“
(260)
Komise zjistila, že někteří vyvážející výrobci zařazení do vzorku využily v období šetření výhod těchto programů. Avšak vzhledem k tomu, že výše získaných výhod není nijak vysoká a že dopad na rozpětí subvence je zanedbatelný, nepovažovala Komise za nutné napadnutelnost těchto režimů analyzovat.
3.4.2.3. Fondy pro expanzi průmyslu v provincii Guandong
(261)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.2.4. Demonstrační program „Golden Sun“
a) Úvod
(262)
V podnětu se tvrdilo, že výrobci dotčeného výrobku obdrželi subvence v rámci demonstračního programu Golden Sun („Golden Sun“), který zavedla čínská vláda v červenci 2009. Podnět obsahoval důkazy prima facie, že čtyři z vývozců zařazených do vzorku obdrželi v rámci tohoto programu přímé subvence na dotčený výrobek. Rovněž bylo uvedeno, že jeden z vývozců zařazených do vzorku byl vybrán jako dodavatel dotčeného výrobku s ohledem na 70 % celkové kapacity instalované provozovateli projektu (tj. společnostmi vyrábějícími a prodávajícími elektřinu vyrobenou fotovoltaickými systémy) v roce 2011. Podnět rovněž obsahoval informace, z nichž vyplývá, že přístup k programu Golden Sun nebyl provozovatelům projektu udělován transparentně a na základě soutěže.
b) Nedostatečná spolupráce a využití dostupných údajů
(263)
Komise žádala čínskou vládu o informace týkající se programu Golden Sun v dotazníku, v písemném upozornění na nedostatky a během inspekce na místě, avšak, jak je podrobněji uvedeno v 104. a 105. bodě odůvodnění, tyto informace poskytnuty nebyly.
(264)
Pokud jde o informace požadované v dotazníku a v písemném upozornění na nedostatky, čínská vláda trvala na tom, že uvedený program podpory není určen výrobcům dotčeného výrobku. Čínská vláda tak řadu otázek týkajících se daného programu a výhod pro výrobce dotčeného výrobku nezodpověděla a ve svých odpovědích pouze uvedla „nepoužije se“. Čínská vláda neposkytla ani všechny příslušné právní předpisy, nařízení, administrativní pokyny a další právní akty požadované v dotazníku, a předložila pouze dokument představující hlavní právní základ programu.
(265)
Na začátku ověřování programu Golden Sun požádala Komise čínskou vládu, aby k výchozímu právnímu základu předložila všechny příslušné přílohy a aby uvedla, zda má v úmyslu poskytnout další úřední dokumenty týkající se daného programu. Čínská vláda předložila požadované přílohy a odpověděla, že nemá v úmyslu předložit žádné další dokumenty. Komise poté ukázala čínské vládě dokument o rozpočtu vydaný ministerstvem financí a předložený spolupracujícími vývozci (dokument ministerstva financí č. 965 [2010] ze dne 2. prosince 2010), v němž byly uvedeny konkrétní financované projekty a příslušné částky poskytnuté v rámci daného programu. Z dodatků k tomuto dokumentu vyplývá, že jeden z vývozců zařazených do vzorku obdržel významné příspěvky na své projekty v rámci programu Golden Sun a rovněž jako dodavatel způsobilého zařízení v rámci několika projektů financovaných programem Golden Sun. Zástupci ministerstva financí, kteří byli přítomni u ověřování, uvedený dokument znali a Komise je požádala, aby předložili všechny podobné rozpočtové dokumenty vydané ministerstvem financí a týkající se období provádění programu Golden Sun. Ačkoli zástupci ministerstva financí s předložením těchto dokumentů v zásadě souhlasili, žádný z nich Komisi nepředložili.
(266)
Komise rovněž ukázala ministerstvu obchodu rozpočtové dokumenty týkající se programu Golden Sun, které vydal místní finanční odbor provincie a obce a předložil jeden ze spolupracujících vývozců, a požádala čínskou vládu, aby poskytla příslušné podobné dokumenty (tj. vydané provinciemi nebo obcemi) o daném programu. Čínská vláda odpověděla, že tyto dokumenty nemá k dispozici, neboť se týkají provincií a/nebo obcí, a tudíž je nemůže předložit.
(267)
V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda zopakovala, že program Golden Sun není určen pro výrobce dotčeného výrobku a objasnila, že pokud tito výrobci program využili, pak vystupovali jako provozovatelé projektu, a nikoli jako výrobci solárních panelů, neboť pouze provozovatelé projektů mohou získat subvence v rámci daného programu. V dopise se rovněž tvrdí, že Komise požádala pouze o tři jmenovitě uvedené dokumenty, které čínská vláda předložila. Toto tvrzení je nesprávné, neboť během ověřování požádala Komise o konkrétní rozpočtové dokumenty vydané ministerstvem financí (rovněž výslovně uvedené v dopise Komise ze dne 23. května 2013) a místními orgány příslušnými pro oblast, kde mají sídlo vyvážející výrobci (odkazující na konkrétních dokumenty předložené vyvážejícími výrobci), které však čínská vláda neposkytla.
(268)
Komise rovněž požadovala zvláštní informace o výplatách prostředků v rámci programu Golden Sun, kterou obdržel jeden spolupracující vývozce, neboť po dodání dotčeného výrobku přímo obdržel příslušné prostředky od vlády. V průběhu inspekce na místě nebyla čínská vláda schopna tuto situaci vysvětlit ani poskytnout jakékoli podrobnosti a pouze kontaktovala právního poradce společnosti, který měl uvést, že daná situace již byla s úředníky Komise během inspekce na místě vysvětlena, což není zcela pravda. Další podrobnosti o situaci jsou popsány v 276. až 278. bodě odůvodnění níže. Jak je blíže popsáno v 275. až 278. bodě odůvodnění níže, šetřením bylo zjištěno, že spolupracující výrobci zařazení do vzorku opravdu přímo či nepřímo využívali granty v rámci programu Golden Sun i pro dodávky dotčeného výrobku. Tvrzení čínské vlády, že tento program nezvýhodňuje výrobu dotčeného výrobku, je tedy v jasném rozporu s důkazy a skutečnostmi ověřenými během šetření.
(269)
Vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády nemohla Komise ověřit některá zásadní hlediska programu Golden Sun a skutečné výhody poskytované výrobcům dotčeného výrobku. Čínská vláda navíc nepředložila všechny příslušné dokumenty, o které byla žádána, zejména pak rozpočtové dokumenty týkající se programu Golden Sun vydané ministerstvem financí pro období provádění daného programu. Některá zjištění tedy vycházejí z nejlepších dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení.
c) Právní základ
(270)
Výchozím právním základem je Oznámení o provádění demonstračního programu Golden Sun ze dne 16. července 2009 a připojená prozatímní opatření pro řízení fondu finanční podpory pro demonstrační program Golden Sun, spis CaiJian č. 397 [2009] vydané ministerstvem financí, ministerstvem vědy a národní radou pro energetiku; Oběžník o úspěšném provádění činností demonstračního programu Golden Sun, spis č. 718 [2009]; Oběžník o úspěšném provedení demonstračního programu Golden Sun 2010, spis č. 622 [2010]; Oběžník ministerstva financí s pokyny týkajícími se indexů finanční pomoci, pokud jde o stavební náklady v rámci demonstračních programů Golden Sun 2010, spis č. 965 [2010] ze dne 2. prosince 2010, vydané ministerstvem financí; Oběžník finančního odboru provincie Hebei o rozdělení rozpočtového cíle s ohledem na fiskální subvence vyčleněné pro programy Golden Sun 2011, spis JCJ č. 336 ze dne 1. září 2011; Oběžník finančním odborem Hengshui o rozdělení rozpočtového cíle s ohledem na fiskální subvence vyčleněné pro programy Golden Sun 2011, spis HCJ č. 135 ze dne 8. listopadu 2011.
d) Zjištění, jež šetření přineslo
(271)
Program Golden Sun byl zřízen v roce 2009 na podporu technologického pokroku a zvýšil rozvoj odvětví solárního fotovoltaického systému. Na ústřední úrovni za program zodpovídá ministerstvo financí, ministerstvo vědy a národní rada pro energetiku. Oznámení o provádění programu Golden Sun uvádí řadu kritérií způsobilosti pro financování v rámci tohoto programu, včetně: a) podniky musí být zahrnuty do místního prováděcího plánu demonstračního projektu Golden Sun; b) musí mít instalovaný výkon alespoň 300 kWh; c) délka období výstavby nesmí překročit jeden rok a provoz musí trvat nejméně dvacet let; d) vlastníci projektů v oblasti fotovoltaiky musí mít celková aktiva ve výši nejméně 100 milionů RMB a kapitál ve výši alespoň 30 % investičních nákladů; e) výrobci integrovaného systému a klíčových zařízení, jež se využívají v projektech pro výrobu fotovoltaiky, by měli být vybíráni v rámci nabídkových řízení. Způsobilé projekty mohou obdržet až 50 % celkových investičních nákladů od vlády, a tento strop se zvyšuje na 70 % pro vlastníky projektu se sídlem v odlehlých oblastech bez elektrifikace.
(272)
Co se týče postupu, podniky, které chtějí získat finanční prostředky v rámci tohoto programu, musí předložit příslušnému vládnímu orgánu žádost a podkladové dokumenty. Odbory pro finance, technologii a energetiku odpovídají na úrovni provincie za organizaci programu a předkládají společnou souhrnnou zprávu ministerstvu financí, ministerstvu pro vědu a národní energetické radě. Těm přísluší dohled nad projekty v provinciích, pokud jde o provádění dohledu nad technickými programy, podmínkami výstavby, financováním a všemi dalšími aspekty. Po konečném schválení vládou přiděluje ministerstvo financí prostředky přímo vlastníkovi projektu a uchovává příslušnou schvalovací dokumentaci a doklady o vyplacení prostředků.
(273)
Ve skutečnost předkládají provozovatelé projektů žádosti o financování vládě po uzavření smlouvy s dodavatelem způsobilého fotovoltaického zařízení (tj. zejména dotčeného výrobku). Podle příslušných právních předpisů jsou tito dodavatelé fotovoltaického zařízení vybíráni na základě nabídkového řízení. Čínská vláda však nevysvětlila, jakým způsobem při výběru provozovatelů projektu pro demonstrační projekt Golden Sun podle plánu jeho provádění uplatňuje své rozhodovací pravomoci a jakým způsobem tito provozovatelé projektu následně vybírají dodavatele způsobilého fotovoltaického zařízení. Čínská vláda a zúčastněné strany neprokázaly, že v případě výběrového řízení se jedná o otevřený, transparentní a nediskriminační postup, neboť nepředložily příslušnou dokumentaci. Neexistují žádné indicie o tom, že by bylo kdy pořízeno případné fotovoltaické zařízení ze zahraničí. Valná většina způsobilého fotovoltaického zařízení byla poskytnuta jediným spolupracujícím výrobce zařazeným do vzorku. Na základě dostupných skutečností proto orgány docházejí k závěru, že program Golden Sun je používán k tomu, aby vytvářel uměle poptávku po výrobcích vybraných čínských výrobců dotčeného výrobku. Bude-li na základě rozhodnutí vlády projekt způsobilý, měla by mu přidělit finanční prostředky.
(274)
Program Golden Sun nabízí subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě převodu finančních prostředků od čínské vlády výrobcům dotčeného výrobku v podobě grantů.
(275)
Šetřením bylo konkrétně zjištěno, že několik spolupracujících výrobců zařazených do vzorku získalo přímo granty v rámci programu Golden Sun, a to na instalaci výrobních solárních zařízení ve svých prostorách. Tyto granty vyplácené spolupracujícím výrobcům jsou proto přímo spojené s dotčeným výrobkem a vyrovnávají jim část nákladů, které by jinak nesli.
(276)
Při šetření bylo rovněž dále zjištěno, že spolupracující výrobci zařazení do vzorku využívají financování podle tohoto programu k dodávce dotčeného výrobku provozovatelům projektů, kteří nejsou ve spojení. Zejména bylo v průběhu šetření na místě zjištěno, že jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku získal přímo od čínské vlády značnou jednorázovou paušálních platbu pro všech 40 projektů zřízených v rámci programu Golden Sun, pro které dodal dotčený výrobek. Spolupracující vyvážející výrobce zařazený do vzorku však takové množství ve svém dotazníku v odpovědích nevykázal. Podle oběžníku ministerstva financí z roku 2010 vyplývalo, že tento spolupracující vývozce byl vybrán, aby dodával dotčený výrobek několika provozovatelům projektů, kteří nejsou ve spojení, a to ze soukromého i veřejného sektoru. Komise se snažila získat informace od čínské vlády s ohledem na tuto přímou platbu pro spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku, neboť článek 13 prozatímních opatření oznámení o programu Golden Sun z roku 2009 výslovně vyžaduje, aby byly granty vypláceny přímo provozovateli projektu (tj. nikoli dodavateli fotovoltaického zařízení), přičemž čínská vláda výslovně tuto skutečnost v průběhu ověřování potvrdila. Jak je vysvětleno výše, čínská vláda neposkytla žádné vysvětlení během inspekce na místě, kterým by zdůvodnila přímé financování, které obdržel vývozce zařazený do vzorku. V dopise ze dne 3. června 2013 se čínská vláda vyjadřuje pouze k jednomu projektu ze 40 a stroze uvádí, že mezi provozovatelem projektu a vyvážejícím výrobcem zařazeným do vzorku existovalo finanční ujednání, neboť provozovatel nedisponoval dostatečnými finančními prostředky, a tudíž bylo sjednáno, že subvence bude vyplacena přímo vyvážejícímu výrobci zařazenému do vzorku. Toto ničím nepodložené a velmi stručné vysvětlení, jež se týká pouze jednoho projektu, kterého se účastnil spolupracující vývozce zařazený do vzorku, a to ze čtyřiceti projektů uvedených v dokumentu ministerstva financí, je z hlediska Komise k vyjasnění situace zcela nedostačující.
(277)
Spolupracující vývozce zařazený do vzorku se ve svém dopise ze dne 24. června 2013 snažil zdůvodnit, že tato přímá platba za 40 dotčených projektů nebyla uvedena, neboť představovala subvenci pro provozovatele projektu coby „uživatele“ a nikoli pro dodavatele. Tento vývozce potvrdil, že obdržel přímou paušální platbu týkající se dodávek pro 40 projektů uvedených v oběžníku ministerstva financí. Rovněž doplnil, že vláda může převést prostředky přímo dodavateli, aby bylo zajištěno, že tyto granty budou použity pouze pro povolené fotovoltaické systémy a usnadnila se kontrola. Tento vývozce se však ve své odpovědi zaměřil pouze na jeden projekt, k němuž byla shromážděna dokumentace při kontrole na místě, a nevyjádřil se k dalším 39 projektům, za něž obdržel financování v rámci programu Golden Sun. I když vývozce prokázal, že prostředky pro tento konkrétní projekt byly zaúčtovány coby příjem a nikoli jako záloha vládního grantu, nepředložil žádné jiné důkazy o skutečné realizaci tohoto či jiných projektů, včetně důkazů o realizaci dodávky dotčeného výrobku, za kterou byly získány finanční prostředky. Jeho vysvětlení rovněž neobjasnilo nesrovnalosti, pokud jde o přímé platby vlády podle příslušných prováděcích předpisů uvedených výše, jež stanovují, že finanční prostředky se obvykle převádí ze strany vlády provozovateli projektu a nikoli dodavateli zařízení.
(278)
Komise má za to, že vysvětlení čínské vlády o finančním ujednání mezi spolupracujícím vývozcem zařazeným do vzorku a provozovatelem projektu je nepřesvědčivé, neboť je zvláštní, že dva soukromé subjekty se mohou samostatně rozhodnout, že uzavřou ujednání, jež obnáší kroky ze strany vlády (tj. přímou platbu od vlády dodavateli, odchylně od článku 13 oznámení z roku 2009, aniž by se toho vláda účastnila či o této skutečnosti věděla. Čínská vláda nepředložila v této věci přímých plateb dodavatelům žádné přesvědčivější důkazy či připomínky a svou odpověď omezila pouze na jeden anonymní projekt ze čtyřiceti projektů provedených spolupracujícími vývozci zařazenými do vzorku. Vysvětlení poskytnutá tímto vývozcem rovněž nechávají bez povšimnutí vyjádření čínské vlády o tom, že provozovatel jistého projektu, který čínská vláda nijak nespecifikovala, se nacházel v obtížné finanční situaci. Navíc prohlášení vývozce týkající se možnosti přímé platby a jejich odůvodnění nelze potvrdit z jiných pramenů ani od čínské vlády.
(279)
S ohledem na uvedené omezené a rozporuplné připomínky předložené čínskou vládou a spolupracujícím vývozcem zařazeným do vzorku se nabízí jediný společným bod a logický závěr, totiž ten, že přímá jednorázová paušální platba ze strany čínské vlády spolupracujícímu vývozci zařazenému do vzorku byla nutná, aby vývozce obdržel příslušnou částku, jinak by v souvislosti s obtížnou finanční situací provozovatele projektu hrozilo riziko nezaplacení. Skutečností zůstává, že spolupracující vývozce zařazený do vzorku nebyl schopen vysvětlit, jak jednorázovou paušální platbu od vlády využil, tj. zda bylo fotovoltaické zařízení nakonec provozovatelům projektu poskytnuto a případně jakou cenu za ně provozovatelé projektu zaplatili. Vzhledem k tomu, že k tomuto spisu nejsou k dispozici žádné další důkazy a ani Komise je nemůže jinak přiměřeně získat, je podle článku 28 základního nařízení učiněn závěr, že jednorázová paušální platba spolupracujícímu vývozci představuje přímý grant ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení.
(280)
Komise dále dochází k závěru, že granty poskytnuté dodavatelům dotčeného výrobku, ať již v pozici provozovatelů projektu nebo v případě údajného dodávání fotovoltaického zařízení provozovatelům projektu, kteří nejsou ve spojení, představují výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. V případě provozovatelů projektu umožňuje financování v rámci programu Golden Sun, aby výrobci dotčeného výrobku ušetřili náklady na instalaci zařízení na výrobu solární energie ve svých prostorách. V případě dodavatelů fotovoltaického zařízení provozovatelům projektu, kteří nejsou ve spojení, jsou finanční prostředky programu Golden Sun v rukou výrobců dotčeného výrobku, aniž by bylo nutné poskytnout zařízení a/nebo ochranu proti riziku neplacení provozovateli projektu, kteří nejsou ve spojení. V druhém případě obdrží výrobci dotčeného výrobku platbu, kterou by jinak od provozovatele projektu, jenž není ve spojení, nezískali.
(281)
Tento subvenční program je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité provozovatele projektu a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, např. na provozovatele projektu činné v odvětví solární energetiky. Navíc, vzhledem k tomu, že ani výběr dodavatele fotovoltaického zařízení ani výběr provozovatelů projektu není založen na otevřeném, transparentním a nediskriminačním konkurenčním postupu a že dochází k přímým platbám ze strany čínské vlády dodavatelům fotovoltaického zařízení, je režim rovněž specifický, neboť poskytuje výhody pouze určitým dodavatelům fotovoltaického zařízení. Tento program nesplňuje požadavky nespecifičnosti podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení, neboť podmínky způsobilosti a skutečná kritéria pro výběr, jež se vztahují na podniky, které mají být zahrnuty do místních plánů provádění projektů, a na finální projekty, jež mají být vybírány na základě rozdílných technických a finančních hledisek, nejsou objektivní a neuplatní se ve všech případech bez rozdílu.
e) Závěr
(282)
Program Golden Sun je specifickou subvencí ve formě grantu. Šetřením bylo zjištěno, že někteří spolupracující vývozci tuto subvenci využili.
f) Výpočet výše subvence
(283)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Demonstrační program „Golden Sun“
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,24 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,09 %
JA Group
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,02 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,05 %
3.4.3. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.4.3.1. Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně pro podniky se zahraničními investicemi,
a) Úvod
(284)
V podnětu se tvrdí, že existuje zvláštní právní předpis z roku 1991 na podporu zahraničních investic v Číně, a to prostřednictvím zákona o podnicích se zahraničními investicemi a dani z příjmu zahraničních podniků. K výhodám podniků se zahraničními investicemi patří subvenční program označovaný jako „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, který stanoví úplné osvobození od přímých daní pro první dva roky ziskovosti podniku se zahraničními investicemi a poloviční osvobození od daně z příjmu pro následující tři roky.
(285)
Program „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ rovněž existuje v jiné podobě pro společnosti se statusem podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie, které se nacházejí v určitých vymezených oblastech. Výhody v rámci této varianty rovněž mohou platit i po roce 2013. Šetření ukázalo, že jeden ze spolupracujících vývozců (Yingli Hainan) požíval od roku 2011 výhod v rámci tohoto programu, které spočívaly v plném osvobození od daně na roky 2011 a 2012 a 50 % snížení daně v následujících třech letech.
(286)
Komise se snažila tento programu ověřit během inspekce na místě u čínské vlády. Čínská vláda však o této variantě programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ neposkytla žádné informace. V dopise ze dne 3. června 2013 čínská vláda tvrdila, že tento program není v podnětu napaden a že pro podniky se zahraničními investicemi uvedenými v podnětu není náhradním programem varianty „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, která se uplatňuje bez zeměpisného omezení. Komise bere tato vysvětlení čínské vlády na vědomí a chápe, že uvedený daňový program je v porovnání s programem „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ pro podniky se zahraničními investicemi formálně samostatným programem. Jelikož však jeho výhody pokračují i po údajném vypršení platnosti uvedeného režimu pro podniky se zahraničními investicemi, jsou působení, povaha a účinky příslušných výhod stejné jako v případě programu pro podniky se zahraničními investicemi, jak bylo uvedeno jedním ze spolupracujících vývozců zařazených do vzorku, a Komise se proto domnívá, že tento program má úzkou spojitost s programem „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ pro podniky se zahraničními investicemi, je jeho pokračováním, a měl by proto být vyrovnán. V tomto ohledu Komise poznamenává, že čl. 10 odst. 1 základního nařízení umožňuje šetření všech „údajných subvencí“ označených žadatelem a nečiní žádný odkaz na „údajný subvenční program“. Vzhledem k tomu, že v daném případě zahrnují oba programy stejnou subvenci, tj. ušlé daň z příjmu právnických osob, je Komise oprávněna je šetřit jako jedinou subvenci.
b) Právní základ
(287)
Právní základ tohoto programu představuje článek 8 daňového práva pro podniky se zahraničními investicemi a článek 72 prováděcích pravidel zákona o dani z příjmu Čínské lidové republiky ve vztahu k podnikům se zahraničními investicemi a zahraničním podnikům. Podle čínské vlády byl program ukončen počínaje rokem 2008 na základě přijetí zákona o dani z příjmu podniků dne 16. března 2007 na 5. schůzi 10. zasedání Všečínského shromáždění lidových zástupců Čínské lidové republiky, konkrétně na základě článku 57 zákona o dani z příjmu podniků, s postupným ukončením výhod do konce roku 2012.
(288)
Právním základem zvláštního programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“ je vyhláška č. 40 [2007] tj. oznámení Státní rady k realizaci přechodných preferenčních politik o dani z příjmu pro podniky působící v oblasti špičkových technologií zřízené ve zvláštní hospodářské zóně a Shanghai Pudong New District na základě čl. 57 odst. 3 zákona ČLR o dani z příjmů podniků, spolu se správními opatřeními pro označení podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(289)
Pouze výrobní podniky se zahraničními investicemi, jejichž provoz je plánován na dobu nejméně deseti let, jsou osvobozeny od daně z příjmu. Výjimka se uplatní od roku, ve kterém podnik začne realizovat zisky, na dobu prvních dvou let, a pak dojde ke snížení platných daňových sazeb o padesát procent po následující tři roky.
(290)
Aby podniky mohly využít zvláštní variantu režimu podpory, musí mít status podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie s příslušným správním osvědčením, tj. podniky v oblasti duševního vlastnictví, které rovněž splňují podmínky stanovené v článku 93 prováděcího předpisu zákona o dani z příjmu podniků.
(291)
Společnost, která se chce daného programu účastnit, musí státní daňové správě předložit každoroční přiznání týkající se daně z příjmu právnických osob, dodatky a finanční výkazy. Tento postup se rovněž vztahuje na zvláštní variantu programu.
(292)
Čínská vláda tvrdila, že tento program byl postupně ukončen poté, co v roce 2008 vstoupil v platnost zákon o dani z příjmu podniků a jeho výhody platily do konce roku 2012. Čínská vláda rovněž uvedla, že žádný náhradní program pro subjekty se zahraničními investicemi neexistuje a že daňové zacházení, pokud jde o subjekty se zahraničními investicemi, je nyní stejné jako v případě ostatních daňových poplatníků z řad právnických osob. Komise konstatuje, že tento daňový program poskytl během období šetření výhody několika výrobcům ve fotovoltaickém odvětí. Kromě toho nelze vyloučit, že výhody v rámci tohoto programu stále platí nebo že existuje nebo v budoucnosti vznikne podobný náhradní program. Jak bylo vysvětleno výše, šetření prokázalo, že existují i další varianty programu „Dva roky úplné a tři roky poloviční“, který nadále zvýhodňuje výrobce solárních panelů. Tento program je proto nadále shledán napadnutelným.
(293)
Zvláštní variantu programu využil jeden spolupracující vývozce, Yingli Green Energy.
d) Závěr
(294)
Program tudíž představuje subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, čímž přijímající společnosti získávají výhodu.
(295)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky, které patří do kategorie podniků se zahraničními investicemi a které splňují zvláštní kritéria stanovená příslušnými právními předpisy.
(296)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
(297)
Tato varianta programu by proto měla být pokládána za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a odst. 2 základního nařízení v podobě prominutí příjmů vládou, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu.
(298)
Tento subvenční program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na určité podniky a odvětví zařazené do kategorie podporovaných, jako např. fotovoltaické výrobní odvětví. Režim je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 3, neboť je omezen na určité regiony.
(299)
Tato varianta by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(300)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(301)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(302)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Dva roky úplné a tři roky poloviční osvobození
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,35 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,47 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,03 %
3.4.3.2. Snížení daně z příjmů pro proexportně zaměřené podniky se zahraničními investicemi
(303)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.3. Úleva na dani z příjmu pro subjekty se zahraničními investicemi na základě zeměpisné polohy
(304)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.4. Snížení daně pro podniky se zahraničními investicemi, které nakupují zařízení vyrobená v Číně
(305)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.5. Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
a) Úvod
(306)
V podnětu se tvrdí, že za svou činnost v oblasti výzkumu a vývoje mají podniky se zahraničními investicemi nárok na preferenční daňové zacházení, a to prostřednictvím 150 % zápočtu daně z nákladů, pokud tyto byly zvýšeny o alespoň 10 % v porovnání s předchozím rokem.
(307)
Čínská vláda tvrdila, že tento program byl ukončen přijetím zákona o dani z příjmu podniků v roce 2008 a že nenásledovalo žádné přechodné období. Několik spolupracujících vývozců zařazených do vzorku však uvedlo, že v rámci zákona o dani z příjmu podniků z roku 2008 využívali výhod podobného programu, což svědčí o tom, že preferenční program pro započítání nákladů v oblasti výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi byl v roce 2008 nahrazen zvláštním programem. Další informace o 150 % započítání daně čínská vláda v odpovědi na dotazník ani v odpovědi na upozornění neposkytla.
b) Právní základ
(308)
Tento režim je upraven čl. 30 odst. 1 Zákona o dani z příjmu podniků a článkem 95 Prováděcích předpisů zákona o dani z příjmu podniků ČLR a Správními opatřeními pro určení podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií (Guo Ke Fa Huo [2008] č. 172) a článkem 93 Prováděcích předpisů zákona o dani z příjmu podniků spolu s oznámením státní daňové správy o otázkách týkajících se daně z příjmů podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií (Guo Shui Han [2008] č. 985).
(309)
Článek 95 stanoví, že další 50 % odečtení výdajů v oblasti výzkumu a vývoje uvedené v čl. 30 bodě 1 se vztahuje na výdaje na výrobky nových a špičkových technologií tak, že tyto podléhají odpisům, které ze 150 % vycházejí z nákladů na dlouhodobá aktiva.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(310)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda neposkytla v odpovědi na dotazník a písemné upozornění na nedostatky žádné relevantní informace ohledně daného programu. Tento program byl již napaden v šetření týkajícím se bezdřevého natíraného papíru (79) a oceli s organickým povlakem (80). Příslušná právní ustanovení opravdu ukazují, že tento program poskytuje výhodu pouze společnostem, které mají úřední status společností využívajících nejnovější a špičkové technologie. Účelem výdajů těchto společností v oblasti výzkumu a vývoje musí být rovněž vývoj nových technologií, nových produktů a nových dovedností. Způsobilé podniky mohou odečíst dalších 50 % svých výdajů na výzkum a vývoj oproti povinnosti vyplývající z daně z příjmu. Rovněž náklady z dlouhodobých aktiv opravňují způsobilé společnosti k 150 % odečtu skutečných nákladů těchto společností.
(311)
Šetřením bylo zjištěno, že společnosti, které daný režim využívají, musí předkládat přiznání k dani z příjmu a příslušné přílohy. Skutečná výše výhody je zahrnuta jak v daňové přiznání, tak v příloze V. Pouze společnosti, které získaly formální osvědčení, jež jim přiznává status podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, mohou tento režim využít.
d) Závěr
(312)
Daný režim proto představuje subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě ušlých příjmů vlády, čímž přijímající společnosti získávají výhodu.
(313)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož samotné právní předpisy omezují použití tohoto programu pouze na některé podniky formálně uznané jako podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií, a jejichž výdaje v oblasti výzkumu a vědy jsou určeny na nové technologie, nové produkty a nové dovednosti.
(314)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(315)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti k úhradě podle běžné daňové sazby, po odečtení částek zaplacených na základě dalšího 50 % odpočtu za skutečně vzniklé náklady v souvislosti s výzkumem a vývojem u schválených projektů. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(316)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na celkový obrat z prodeje, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(317)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,10 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,49 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,02 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,29 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,33 %
3.4.3.6. Vrácení daně za reinvestici zisků v případě podniků se zahraničními investicemi orientovanými na vývoz
(318)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.7. Preferenční daňové programy pro podniky se zahraničními investicemi, které jsou označovány jako podniky využívající nejnovější a špičkové technologie
(319)
Šetření potvrdilo, že společnostem zařazeným do vzorku nebyly v období šetření poskytnuty v rámci daného programu žádné výhody, neboť uvedené společnosti využívaly nový program, který toto preferenční zacházení nahradil. Podrobnosti jsou uvedeny v bodě 3.4.4.8. níže.
3.4.3.8. Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
a) Úvod
(320)
Na základě tohoto programu může podnik se statusem podniku využívajícího nejnovější a špičkové technologie využívat sníženou sazbu u daně z příjmů ve výši 15 % v porovnání s běžnou sazbou 25 %. Tento program shledala EU při šetření případu bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem jako napadnutelný; rovněž byl napadnut ze strany orgánů USA.
b) Právní základ
(321)
Právní základ tohoto programu tvoří čl. 28 odst. 2 zákona o dani z příjmu podniků spolu se Správními opatřeními pro určení podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, (Guo Ke Fa Huo [2008] č. 172) a článek 93 prováděcího nařízení k zákonu o dani z příjmu podniků spolu s Oznámením státní daňové správy o otázkách úhrady daně z příjmů podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, (Guo Shui Han [2008] č. 985).
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(322)
Tento režim je použitelný pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a potřebují zásadní podporu státu. Tyto podniky musí mít základní nezávislá práva duševního vlastnictví a musí splňovat řadu požadavků: i) jejich výrobci jsou zahrnuti do oblasti působnosti výrobků v odvětví nejnovějších a špičkových technologií s klíčovou státní podporou; ii) celkové výdaje na výzkum a vývoj tvoří určitou část celkového příjmu z prodeje; iii) příjem z výrobků nejnovějších a špičkových technologií tvoří určitou část celkového příjmu z prodeje; iv) pracovníci zapojení do výzkumu a vývoje představují určité procento z celkového počtu zaměstnanců; v) splňovat ostatní požadavky stanovené správními opatřeními pro výrobky nejnovějších a špičkových technologií z roku 2008.
(323)
Společnosti, které daný režim využívají, musí předkládat přiznání k dani z příjmu a příslušné přílohy. Skutečná výše výhody je zahrnuta jak v daňovém přiznání, tak v příloze V.
d) Závěr
(324)
Program je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, neboť existuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů vlády, čímž získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Výhoda pro příjemce se rovná daňové úspoře, kterou může prostřednictvím tohoto programu podle čl. 3 odst. 2 základního nařízení získat.
(325)
Tato subvence je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, jelikož je omezena na podniky se statusem podniků využívajících nejnovější a špičkové technologie a splňujících všechny požadavky správních opatření z roku 2008. Navíc neexistují žádná objektivní kritéria stanovená právními předpisy nebo orgánem poskytujícím subvenci, pokud jde o způsobilost pro tento program, a nárok na subvenci není automatický podle čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
(326)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(327)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti vypočtené podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou. Částky vyrovnávacího opatření vycházejí z údajů daňového přiznání dané společnosti za rok 2011. Jelikož u žádného spolupracujícího vývozce zařazeného do vzorku nebylo k dispozici auditované daňové přiznání za daňový rok 2012, byly vzaty v úvahu údaje za celý zdanitelný rok 2011.
(328)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,42 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,35 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,13 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,86 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.3.9. Preferenční politika, pokud jde o daně z příjmu pro podniky v severovýchodním regionu
(329)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.3.10. Daňové programy v provincii Guandong
(330)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.4. Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
3.4.4.1. Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
a) Úvod
(331)
Tento program stanoví osvobození od DPH a dovozních cel ve prospěch subjektů se zahraničními investicemi a tuzemských podniků pro dovoz kapitálového vybavení použitého v jejich výrobě. Osvobození od daně je podmíněno tím, že vybavení nesmí být uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a že podnik musí obdržet osvědčení o státem podporovaném projektu, jež vydávají čínské orgány nebo národní komise pro rozvoj a reformy v souladu s příslušnými právními předpisy týkajícími se investicí, daní a cel. Tento program byl napaden v antisubvenčním řízení týkajícím se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
b) Právní základ
(332)
Právní základ tohoto programu tvoří Oběžník Státní rady o úpravě daňové politiky v případě dováženého zařízení, Guo Fa č. 37/1997, Oznámení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy o úpravě některých preferenčních politik týkajících se cla na dovoz, sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, Oznámení národní komise pro rozvoj a reformy č. 316/2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a Katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi a podniky domácí, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(333)
Má se za to, že uvedený program poskytuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, neboť subjekty se zahraničními investicemi a další způsobilé tuzemské podniky jsou osvobozené od platby DPH a/nebo jiných cel, které by byly jinak splatné. Proto představuje výhodu pro společnosti z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, omezují přístup k subvenci na podniky, které investují v rámci konkrétní obchodní kategorie taxativně vymezené zákonem a které patří buď do podporované kategorie, nebo do omezené kategorie B v rámci katalogu pro orientaci průmyslu v oblasti zahraničních investic a převodu technologií nebo které jsou v souladu s katalogem klíčových odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj je podporovaný státem. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení.
d) Výpočet výše subvence
(334)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození dovezeného zařízení od DPH a cla. Aby se zajistilo, že se napadnutelná částka bude vztahovat pouze na období šetření, byla získaná výhoda odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými účetními postupy společnosti.
(335)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců činí:
Osvobození od DPH a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,24 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,44 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,38 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,35 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,78 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,07 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,63 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.4.2. Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
a) Úvod
(336)
Tento program stanoví osvobození od DPH pro podniky se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku. Této výhody lze využít v případě, že zařízení není uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a jeho hodnota nepřekračuje určitou prahovou úroveň. Tento program byl předmětem antisubvenčního řízení týkajícího se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
b) Právní základ
(337)
Právní základ tvoří prozatímní opatření o vrácení daně při nákupu zařízení vyrobeného na domácím trhu podniky/subjekty se zahraničními investicemi, zkušební správní opatření týkající se snížení daně pro projekty se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně a oznámení ministerstva financí a státní daňové správy o zrušení rabatové politiky pro zařízení vyrobené na domácím trhu a nakupované podniky se zahraničními investicemi.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(338)
V odpovědi na antisubvenční dotazník čínská vláda tvrdila, že uvedený program byl ukončen počínaje 1. lednem 2009 a odkázala na oběžník ministerstva financí a státní daňové správy o zrušení rabatové politiky pro zařízení vyrobené na domácím trhu a nakupované podniky se zahraničními investicemi (CAISHUI 2008 č. 176). Šetření však ukázalo, že několik vyvážejících výrobců zařazených do vzorku využívalo v průběhu období šetření výhody tohoto režimu. Dotčení vývozci zařazení do vzorku předložili o tomto režimu podrobné informace, včetně údajů o výši poskytované výhody. S ohledem na výše uvedené byl učiněn závěr, že čínská vláda neposkytla o daném programu přesné informace, a jak ukazuje situace některých vyvážejících výrobců, uvedený program přetrvává.
(339)
Jelikož čínská vláda neposkytla žádnou z požadovaných informací, Komise vyšla z informací předložených vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku.
(340)
Má se za to, že uvedený program poskytuje finanční příspěvek v podobě ušlých příjmů čínské vlády ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, neboť subjekty se zahraničními investicemi jsou osvobozené od platby DPH, která by byla jinak splatná. Proto představuje výhodu pro společnosti z řad příjemců ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Program je specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť právní předpisy, kterými se tento orgán řídí, omezují přístup k subvenci na podniky se zahraničními investicemi, které kupují zařízení vyrobené na domácím trhu a které patří do podporované kategorie a do omezené kategorie B Katalogu pro odvětví se zahraničními investicemi nebo zařízení koupené na domácím trhu uvedené v Katalogu klíčových odvětví, výrobků a technologií, jejichž rozvoj je podporovaný státem. Dále Zkušební správní opatření týkající se snížení daně pro projekty se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně a oznámení ministerstva financí omezují výhody na podniky se zahraničními investicemi, které patří do podporované kategorie v Katalogu pro orientaci odvětví se zahraničními investicemi nebo Katalogu zvýhodněných odvětví se zahraničními investicemi v centrálních a západních regionech v Číně. Navíc nejsou dána ani objektivní kritéria, podle nichž lze vznik nároku na subvenci omezit, ani přesvědčivé důkazy o tom, že nárok vzniká automaticky v souladu s čl. 4 odst. 2 písm. b) základního nařízení. Tento program je rovněž specifický ve smyslu čl. 4 odst. 4 písm. b) základního nařízení, neboť závisí na přednostním používání domácího zboží na úkor zboží dováženého.
d) Výpočet výše subvence
(341)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození domácího zařízení od DPH. Aby se zajistilo, že se napadnutelná částka bude vztahovat pouze na období šetření, byla získaná výhoda odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými postupy v daném odvětví.
(342)
Míra subvence zjištěná s ohledem na tento program během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
0,07 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,03 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,15 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,05 %
3.4.4.3. Osvobození od DPH a od cla na nákupy fixních aktiv rámci programu fondů na rozvoj zahraničního obchodu
(343)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku neobdržely v rámci programu během období šetření žádné výhody.
3.4.5. Dodání zboží nebo poskytnutí služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou
3.4.5.1. Dodání polykrystalického křemíku vládou za cenu nižší než přiměřenou
(344)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.2. Dodání hliníkových výlisků vládou za cenu nižší než přiměřenou
(345)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.3. Dodání skla vládou za cenu nižší než přiměřenou
(346)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z tohoto programu během období šetření žádnou výhodu.
3.4.5.4. Dodání elektrické energie vládou
a) Úvod
(347)
Žadatel tvrdí, že někteří čínští výrobci polykrystalického křemíku měli výhodu z levné elektřiny dodávané za nižší než přiměřenou cenu.
b) Zjištění, jež šetření přineslo
(348)
Šetřením se zjistilo, že mnoho vyvážejících výrobců zařazených do vzorku bylo ve spojení s výrobcem polykrystalického křemíku v rámci své skupiny společností. Bylo zjištěno, že jedna ze skupin vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, LDK Solar, dostávala pravidelně významné subvence na poplatky za elektřinu od finančního úřadu ekonomické zóny Xin Yu. Společnost v tomto případě sice nezískala výhodu přímo z nižší sazby za elektřinu, než je jinak dostupná na trhu, značné slevy na dani poskytované finančním úřadem ekonomické zóny Xin Yu však nakonec vedly k tomu, že společnost těžila z dodávek levnější elektrické energie, a jsou proto funkčně rovnocenné vládním dodávkám za ceny nižší než tržní. V každém případě, i kdyby byla sleva na dani posouzena jako grant, opatření je úzce spojené s tvrzením žadatele a spadá do oblasti šetření. Dotčené společnosti ze skupiny LDK Group byly totiž téměř v plné výši zpětně proplaceny poplatky za elektrickou energii dlužné v období šetření.
(349)
Skupina LDK Solar prostřednictvím výrobce polykrystalického křemíku, se kterým byla ve spojení, obdržela finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) základního nařízení, neboť jí místní vláda poskytla subvence na poplatky za elektřinu, nebo ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i). To představuje vládní finanční příspěvek ve formě poskytování zboží, které není součástí obecné infrastruktury ve smyslu základního nařízení. Alternativně vzato jde o přímý převod peněžních prostředků.
(350)
LDK Solar získala výhodu ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení v rozsahu, v jakém vláda dodala elektrickou energii za cenu nižší než přiměřenou. Bylo zjištěno, že tomuto vývozci byla v důsledku subvencí na poplatky za elektřinu skutečně poskytnuta nižší sazba, než je sazba obecně dostupná. Přímý převod finančních prostředků poskytuje výhodu, protože jde o nevratný příspěvek, který není na trhu k dispozici.
(351)
Subvence ve formě dodávání levné elektřiny prostřednictvím slevy na dani pro jednoho z výrobců zařazených do vzorku je specifická ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. a) základního nařízení, neboť subvence na poplatky za elektřinu byly poskytovány pouze společnosti LDK. Subvence je též regionálně specifická pro určité podniky v ekonomické zóně Xin Yu. Vzhledem k nedostatku spolupráce ze strany společnosti LDK a čínské vlády při ohlašování této subvence vycházejí výše uvedené závěry z dostupných údajů.
c) Výpočet výše subvence
(352)
Výše subvence byla rovna výši slevy platné během období šetření.
(353)
Subvenční sazba zjištěná v rámci tohoto programu během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Elektřina za cenu nižší než přiměřenou
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,00 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
Skupina JingAo a společnosti ve spojení
0,00 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
2,45 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společností ve spojení
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
0,00 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,00 %
3.4.5.5. Poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
a) Úvod
(354)
Žadatel tvrdí, že čínští výrobci dotčeného výrobku získávají práva k užívání pozemků od čínské vlády za cenu nižší než přiměřenou tím způsobem, že vnitrostátní nebo místní vlády neudělují práva v souladu s tržními zásadami.
(355)
Čínská vláda uvedla, že jde o standardní a řádně konkurenční trh s pozemky, na němž musí být práva k užívání pozemků veřejně obchodována podle právních předpisů platných pro trh s pozemky. Podle čínské vlády by pozemky pro průmyslové a obchodní využití měly být získány náhradou za jejich využití na volném trhu prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby nebo soutěže a „bez ohledu na počet nabídek nebo původní cenu představuje cena, která je nakonec zaplacena, tržní cenu určenou nabídkou a poptávkou na volném trhu“. Čínská vláda rovněž tvrdila, že převod práva k užívání pozemků nesmí zahrnovat omezení, jež by se týkalo vyhlašování záměru převodu prostřednictvím nabídkového řízení, aukce a cenových odhadů, která negativně ovlivňují spravedlivou hospodářskou soutěž.
(356)
Čínská vláda nepředložila žádné údaje ohledně skutečných cen za práva k užívání pozemků a počátečních cen pozemků určovaných vládou. Informace požadované v dotazníku, které čínská vláda poskytla, pokud jde o převody práv k užívání pozemků, byly neúplné. Při opravě své původní odpovědi na dotazník během inspekce na místě také potvrdila, že některé z ohlášených převodů byly předmětem nabídkového řízení. Nebyly však předloženy žádné podrobnosti o počtu nabídek a rozdílu mezi počáteční a konečnou cenu, jak bylo požadováno v dotazníku.
(357)
Během inspekce požádala Komise čínskou vládu o důkazy na podporu jejích tvrzení, že převody práv k užívání pozemků v Číně probíhají prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby. Je třeba poznamenat, že podle článku 11 Ustanovení o přidělování práv k užívání stavebních pozemků ve státním vlastnictví na základě výzev k podávání nabídek, dražeb a cenových odhadů příslušný státní orgán veřejně oznámí konání veškerých výzev k podávání nabídek/dražeb/cenových odhadů. Na základě toho si Komise vyžádala všechna veřejná oznámení týkající se převodů, u nichž byly uplatněny tyto postupy, tak aby shromáždila a ověřila informace požadované v dotazníku. Čínská vláda nepředložila žádné z těchto oznámení a tvrdila, že „již neexistují“. Komise tak nemohla ověřit informace o převodech práv k užívání pozemků vyvážejících výrobců zařazených do vzorku.
(358)
Komise čínskou vládu vyrozuměla o tom, že zvažuje uplatnění ustanovení článku 28 nařízení (ES) č. 597/2009, pokud jde o tento program subvencí, a vzhledem k tomu, že čínská vláda ve své odpovědi na dopis Komise ze dne 23. května 2013 neposkytla v této věci uspokojivé vysvětlení nebo nové důkazy, Komise musela svá zjištění opřít o nejlepší dostupné údaje, tj. v tomto případě o informace poskytnuté vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku a další veřejně dostupné informace.
(359)
V rámci předpokladu, že v ČLR neexistují tržní ceny pozemků, Komise rovněž požádala čínskou vládu o její názory ohledně možných základů pro srovnání. Ačkoliv v době, kdy byl dotazník čínské vládě zaslán, šlo jen o předpoklad, a v žádném případě ne o zjištění či závěr, čínská vláda vyjádřila názor, že je tento předpoklad nepravdivý, a žádné konkrétní informace o možných základech pro srovnání neposkytla. Čínská vláda pouze uvedla, že „v rozsahu, ve kterém by měl být jakýkoli základ pro srovnání použit, by se muselo jednat o ceny, jež by musely za podobný pozemek zaplatit čínské podniky, které nejsou upřednostňovány“. Vzhledem k tomu, že čínská vláda neuvedla, které podniky nejsou „upřednostňovány“, a ani neposkytla žádné informace o cenách, jež tyto podniky za průmyslové pozemky v Číně platí, nemohla Komise posoudit, zda představují vhodný základ pro srovnání. V této souvislosti je třeba poznamenat, že ve svých předchozích šetřeních týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem Komise zjistila, že ustanovení týkající se práv k užívání pozemků pro tyto podniky rovněž nedodržují tržní zásady.
b) Právní základ
(360)
Ustanovení týkající se práva k užívání pozemků v Číně je součástí zákona o správě půdy Čínské lidové republiky.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(361)
Podle článku 2 zákona o správě půdy je vlastníkem veškeré půdy vláda, neboť podle čínské ústavy a příslušných právních předpisů je půda v kolektivním vlastnictví čínského lidu. Podle tohoto zákona nelze pozemky prodávat, lze však přidělovat práva k jejich užívání. Státní orgány tak mohou činit na základě veřejné výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby.
(362)
Spolupracující vyvážející výrobci předložili údaje k pozemkům, jež mají v držbě, i k většině smluv či osvědčení o právech k užívání pozemků; čínská vláda však poskytla jen velmi omezené informace k tomu, jak se stanovují ceny práva k užívání pozemků.
(363)
Jak je uvedeno výše, čínská vláda tvrdila, že práva k užívání pozemků v Číně se přidělují prostřednictvím výzvy k podávání nabídek, dražby a soutěže. Takové ustanovení je rovněž obsaženo v článku 137 zákona Čínské lidové republiky o nemovitostech.
(364)
Bylo nicméně zjištěno, že tento systém popsaný čínskou vládou ne vždy takto v praxi funguje. Během inspekcí u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku Komise získala určitá oznámení vydaná příslušnými orgány o právech k užívání pozemků připravených k převodu. Zatímco jedno oznámení konkrétně omezuje potenciální kupující práv k užívání pozemků na podniky fotovoltaického průmyslu (81), jiné stanoví omezení ceny původně stanovené státními orgány, čímž znemožňuje stanovení tržní ceny. (82) Samotné dražby pak podle všeho nepředstavovaly skutečnou hospodářskou soutěž, neboť v mnoha případech sledovaných během inspekcí na místě u vyvážejících výrobců podala nabídku pouze jedna společnost (pouze výrobce v odvětví fotovoltaiky zařazený do vzorku), a proto vyvolávací cena těchto pozemků (hodnota stanovená místním pozemkovým úřadem) představovala konečnou cenu za metr čtvereční.
(365)
Výše uvedené důkazy jsou v rozporu s tvrzením čínské vlády, že ceny placené za práva k užívání pozemků v ČLR představují tržní cenu určenou nabídkou a poptávkou na volném trhu a že převod práva k užívání pozemků nezahrnuje omezení při oznamování převodu prostřednictvím nabídkového řízení, aukce a cenových odhadů, které negativně ovlivňují spravedlivou hospodářskou soutěž. Bylo rovněž zjištěno, že někteří vyvážející výrobci zařazení do vzorku obdrželi od místních orgánů zpětné platby jako náhradu za (již tak nízké) ceny, které zaplatili za právo k užívání pozemku.
(366)
Kromě nízkých cen obdrželi někteří z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku další finanční prostředky spojené s nákupem práva k užívání pozemků, které ve svém důsledku skutečnou cenu zaplacenou za tato práva dále snížily.
(367)
Zjištění vycházející z řízení potvrzují, že situace týkající se poskytování a získávání pozemků v ČLR je nejasná a netransparentní a že ceny jsou často libovolně stanoveny příslušnými orgány. Orgány stanoví ceny podle hodnotícího systému městských pozemků, který jim dává mimo jiné pokyny, aby při stanovení ceny pozemků pro průmyslové využití rovněž zohlednily průmyslovou politiku (83).
(368)
Také nezávislé veřejně dostupné informace naznačují, že pozemky v ČLR jsou poskytovány za ceny nižší, než jsou běžné tržní sazby (84).
d) Závěr
(369)
Poskytování práv k užívání pozemků čínskou vládou je proto nutno pokládat za subvenci ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu iii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení v podobě dodání zboží, kterým získávají společnosti z řad příjemců výhodu. Jak je vysvětleno ve 364. až 367. bodě odůvodnění výše, fungující trh s pozemky v ČLR neexistuje; jak ukázalo použití vnějšího základu pro srovnání (viz 372. bod odůvodnění výše), je částka, kterou výrobci zařazení do vzorku za práva k užívání pozemků zaplatili, výrazně pod úrovní běžné tržní ceny. Kromě toho jsou zpětné platby od místních orgánů přímými převody finančních prostředků, které představují výhodu, protože jde o nevratné příspěvky, jež nejsou na trhu k dispozici. Subvence je specifická podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, neboť přednostní přístup k průmyslovým pozemkům je omezen pouze na společnosti, které působí v určitém průmyslovém odvětví, v tomto případě fotovoltaickém průmyslu, pouze některé obchodní operace podléhaly nabídkovému řízení, ceny jsou často určovány státními orgány a postupy vlády v dané oblasti jsou nejasné a netransparentní. Situaci týkající se pozemků v ČLR rozebírá rovněž pracovní dokument MMF, který potvrzuje, že při poskytování práv k užívání pozemků čínským podnikům nejsou dodržovány tržní podmínky (85).
(370)
Tato subvence je proto považována za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(371)
S ohledem na učiněný závěr, že situace v ČLR, pokud jde o práva k užívání pozemků, není řízena trhem, se zdá, že základy pro srovnání v soukromém sektoru pro tuto zemi zcela chybějí. Úprava nákladů či cen tedy není v případě ČLR proveditelná. Za těchto okolností se má za to, že v ČLR neexistuje trh, a v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení je oprávněné použít pro účely srovnání vnější základ, tak aby bylo možno výši výhody určit. S ohledem na to, že čínská vláda nespolupracovala nebo nenavrhla žádný vnější základ, jenž by mohl být pro srovnání použit, musela Komise ke stanovení vhodného vnějšího základu pro srovnání využít dostupných údajů. V této souvislosti se má za to, že za vhodný základ pro srovnání je vhodné použít údaje ze samostatného celního území Tchaj-wan. Tyto údaje byly použity i v předchozích šetřeních týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem.
(372)
Podle názoru Komise jsou ceny pozemků na Tchaj-wanu aproximačně nejbližší k oblastem v ČLR, kde jsou spolupracující vyvážející výrobci usazeni. Většina vyvážejících výrobců se nachází v rozvinutých oblastech s vysokým HDP v provinciích s vysokou hustotou obyvatelstva.
(373)
Výše napadnutelné subvence je vypočtena na základě výhody, kterou získali její příjemci a která byla zjištěna za období šetření. Tato výhoda se vypočte s ohledem na rozdíl mezi částkou, kterou ve skutečnosti zaplatí každá společnost za práva k užívání pozemků, (sníženou o částku zpětných vládních plateb), a částkou, která by měla být běžně zaplacena na základě tchaj-wanského základu pro srovnání.
(374)
Při tomto výpočtu použila Komise průměrnou cenu pozemků za metr čtvereční na Tchaj-wanu, jež byla upravena o oslabení měny a vývoj HDP ode dne, kdy byla uzavřena ta která smlouva o přidělení užívacích práv k pozemkům. Údaje o cenách pozemků pro průmyslové využití byly získány z internetové stránky odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu. Depreciace měny a vývoj HDP pro Tchaj-wan byly vypočteny na základě míry inflace a vývoje DPH na obyvatele při současných cenách v USD na Tchaj-wanu, kterou zveřejnil Mezinárodní měnový fond ve svém výhledu na rok 2011 s názvem World Economic Outlook. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) rozpočítána na dobu šetření; přitom byla uvažována běžná doba trvání práv k užívání pozemků určených k průmyslovému využití, tj. 50 let. Tato částka byla následně rozpočítána na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(375)
Subvenční sazba zjištěná v rámci tohoto programu během období šetření u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku činí:
Práva k užívání pozemku za cenu nižší než přiměřenou
Společnost/skupina
Subvenční sazba
Wuxi Suntech Power Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,31 %
Yingli Green Energy Holding Company a společnosti ve spojení
0,77 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd a společnosti ve spojení
0,65 %
JingAo Group a společnosti ve spojení
1,31 %
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd a společnosti ve spojení
4,28 %
Delsolar (Wujiang) Ltd. a společnosti ve spojení
0,32 %
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
1,73 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
1,66 %
3.5. Připomínky stran po zveřejnění konečných informací
(376)
Čínská vláda namítala, že některé informace z konečného informačního dokumentu byla po poskytnutí informací citována některými médii a zúčastněnými stranami. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise dokument nezveřejnila. Nemůže však kontrolovat činnost několika set zúčastněných stran, které informační dokument obdržely. Pokud se některé strany rozhodly dokument zveřejnit nebo k němu vyjádřit své stanovisko, Komise neměla žádné prostředky, jak jim v tom zabránit.
3.5.1. Připomínky čínské vlády týkající se údajně chybných prohlášení v dokumentu poskytujícím konečné informace
(377)
Čínská vláda tvrdila, že Komise porušila požadavek čl. 12 odst. 1 Dohody WTO o subvencích a vyrovnávacích opatřeních (dále jen „dohoda WTO o subvencích“), který se týká „široké možnosti předložit písemně všechny důkazy“. Značné prodloužení lhůt pro zaslání odpovědí na dotazník, jež Komise poskytla (jak je podrobně uvedeno v 104. bodě odůvodnění výše), bylo podle čínské vlády pro tento účel nedostatečné. Čínská vláda dále tvrdila, že to, co je „rozumnou dobou“ podle čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích, by představovalo také „širokou možnost“ podle čl. 12 odst. 1 dohody WTO o subvencích pro všechny ostatní dokumenty typu dotazníku. Čínská vláda rovněž tvrdila, že mohla oslovit vyvážející vývozce zařazené do vzorku až poté, co byl dokončen výběr vzorku, a proto doba vyhrazená na odpověď mezi obdržením dotazníku a rozhodnutím o výběru vzorku neměla žádný význam. Čínská vláda tvrdila, že „přání“ Komise rychle dokončit šetření bylo, jak se zdá, silnější než „neoddiskutovatelný požadavek“ poskytnout „širokou možnost“ podle čl. 12 odst. 1. Komise s těmito tvrzeními nesouhlasí, jelikož učinila vše, co bylo v jejích silách, aby poskytla čínské vládě co nejvíce času k předložení odpovědí na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky. Čínské vládě bylo rovněž sděleno, že je možné předložit požadované dokumenty až do data konání inspekce na místě.
Komise nenamítala nic proti tomu, aby čínská vláda předkládala jakékoli informace v průběhu celého řízení, a vícekrát čínskou vládu upozornila na možnost požádat o slyšení, při kterých by mohly být předloženy informace a názory čínské vlády. Podotýká se, že žádné informace předložené čínskou vládou v průběhu celého řízení nebyly odmítnuty z časových důvodů. Tvrzení čínské vlády, že doba poskytnutá na odpověď mezi obdržením dotazníku a rozhodnutím o výběru vzorku neměla žádný význam, není správné. Významná část dotazníku se týkala celkové úrovně subvencování dotčeného odvětví/výrobku a čínská vláda nebyla rozhodnutím o výběru vzorků nijak omezována ve shromažďování informací obecné povahy. Ještě důležitější je, že po výběru vzorku zbývalo čínské vládě stále 43 dnů na shromáždění specifických informací od jednotlivých vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Komise postupovala v souladu s čl. 12 odst. 1 dohody WTO o subvencích a poskytla čínské vládě širokou možnost předložit všechny důkazy, které považuje za významné, se zřetelem k tomu, že taková povinnost nemůže mít neomezené trvání, aby bylo možné zajistit dokončení šetření.
(378)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise původně požadovala podrobné informace o vyvážejících výrobcích, kteří nebyli zařazeni do vzorku, což nebyly „informace nezbytné“ pro účel šetření založeného na výběru vzorku. V této souvislosti se podotýká, že v době, kdy byl dotazník určený pro čínskou vládu odesílán, nebylo ještě definitivně rozhodnuto, zda v tomto řízení bude uplatněn výběr vzorku, či nikoli. Poté, co Komise obdržela od čínských vyvážejících výrobců odpovědi v dotazníku pro výběr vzorku a bylo zjevné, že spolupráce ze strany vývozců je vysoká, a jakmile se vyjasnilo, že vývozci zařazení do vzorku budou spolupracovat náležitým zodpovězením dotazníků, netrvala Komise na poskytnutí specifických informací o společnostech týkajících se subvencování za vyvážející vývozce, kteří nebyli zařazeni do vzorku. Proto Komise s tímto tvrzením nesouhlasí.
(379)
Čínská vláda tvrdila, že v dokumentu poskytujícím konečné informace Komise chybně uvedla, že čínská vláda v odpovědi na dotazník a následně předložených dokumentech nesdělila určité informace. To není pravda. Jak Komise již uvedla ve svém dopise čínské vládě ze dne 23. května 2013, čínská vláda neposkytla požadované informace, pokud jde o finanční instituce ve státním vlastnictví, dokumenty týkající se subjektu Sinosure a poskytování pojištění vývozních úvěrů, dokumenty týkající se demonstračního programu Golden Sun, a informace týkající se poskytování užívacích práv k pozemkům.
(380)
Podle čínské vlády Komise nepoužila fakta dostupná v rámci mechanismu pro doplnění chybějících informací, jak vyplývá z judikatury rozhodčích panelů WTO a sporů v rámci WTO (86), a místo toho „uplatnila nepříznivé závěry sankčním způsobem a dále porušila ustanovení dohody WTO o subvencích“. Čínská vláda dále tvrdila, že Komise nepoužila dostupná fakta „pouze za účelem nahrazení informací, jež mohou chybět, ale jako konkrétní základ pro veškeré své závěry ohledně subvencování, a zcela tak ignorovala značné množství informací poskytnutých čínskou vládou a nejčastěji zapojenými finančními institucemi, a to z toho důvodu, že údajně neposkytly vyčerpávající odpovědi nebo nedoložily každý číselný údaj“. To ovšem Komise neučinila. Veškeré informace včetně plánů a právních předpisů předložené čínskou vládou byly zváženy a analyzovány, a závěry jsou založeny právě na těchto dokumentech poskytnutých čínskou vládou ve všech případech, kdy byly tyto dokumenty předloženy a ověření potvrdilo jejich přesnost. Příkladem toho, jak Komise přistupovala k informacím předloženým čínskou vládou, jsou časté citace z těchto dokumentů, které závěry podporují. Ve 110. bodě odůvodnění výše Komise jasně vysvětluje jediné situace, kdy předložené informace nebyly vzaty za bernou minci.
(381)
Čínská vláda dále tvrdila, že Komise si sama protiřečí, když v dokumentu poskytujícím konečné informace tvrdí, že při tomto šetření požadovala informace o jednotlivých transakcích pouze v souvislosti s vývozci zařazenými do vzorku, a na jiném místě ve stejném dokumentu uvedla, že „dotazník pro vládu se neomezuje na vývozce zařazené do vzorku“. To není pravda. Komise neučinila protichůdné výroky. Jak je uvedeno v 378. bodě odůvodnění, po rozhodnutí použít výběr vzorku Komise omezila svou původní žádost o poskytnutí specifických informací o společnostech na vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Aby však bylo možno posoudit napadnutelnost údajných subvenčních režimů, požádala Komise také o jiné informace, než jsou informace vztahující se k vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, např. informace týkající se finančních trhů v Číně nebo trhu s užívacími právy k pozemkům. Proto je uvedeno, že „dotazník pro vládu se neomezuje na vývozce zařazené do vzorku“.
(382)
Čínská vláda také tvrdila, že Komise, jak se zdá, přehlédla, že informace nelze odmítnout jen proto, že nebyly dány k dispozici k ověření. Takto však Komise v tomto řízení k informacím nepřistupovala. Ani v jednom případě nebyla „nedostupnost ověření“ jediným důvodem pro to, aby takové informace nebyly vůbec přijaty. Jestliže jim však jiné informace ve složce protiřečily, a čínská vláda přitom nebyla schopna je podpořit jinými důkazy, nemohly být takové informace přijaty doslova.
(383)
Podle čínské vlády Komise v odstavci 85 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 117. bodě odůvodnění výše) „uznala“, že čínská vláda neovládá bankovní a finanční instituce a nemůže je donutit, aby poskytovaly informace. Podotýká se, že Komise si takového výroku není vědoma a po přezkoumání znění uvedeného bodu odůvodnění se nezdá, že by se tak stalo.
(384)
Čínská vláda tvrdila, že Komise se zřejmě rozchází s čínskou vládou v tom, že v případě šetření nemohou být požadavky základního nařízení EU nebo dohody WTO o subvencích nadřazeny vnitrostátním předpisům. Spojitost, kterou čínská vláda vyvodila z neposkytnutí údajně důvěrných informací, není na místě. Komise však poukázala (viz 117. bod odůvodnění výše) na to, že ustanovení zákona o obcích nebo vnitrostátní předpisy člena WTO ho nemohou zprostit povinností vyplývajících z členství ve WTO, tj. spolupracovat při šetřeních, a v případě vzniku sporu je na čínské vládě, aby navrhla, jakým způsobem může být zajištěn přístup k informacím tak, aby je bylo možno náležitě ověřit. Jako příklad navrženého způsobu ověření údajně omezených informací odkázala čínská vláda na situaci, kdy bankovní úředník poskytl posouzení úvěrového rizika týkající se určité společnosti zařazené do vzorku, a uvedla, že „Komise nebyla stále ještě spokojena“. Naproti tomu, jak jasně vyplývá ze znění 148. bodu odůvodnění výše, Komise neměla problém s ověřením tohoto konkrétního dokumentu a ve svých závěrech vzala tyto informace plně v úvahu. Jednalo se však o výjimečnou situaci, která se u většiny informací podobné povahy vyžádaných v rámci tohoto šetření bohužel neopakovala.
(385)
V této souvislosti čínská vláda i nadále tvrdila, že „citlivé interní dokumenty“ bank lze považovat za náležité informace podle dohody WTO o subvencích a jejich neposkytnutí nemůže vést ke zohlednění skutečností, které jsou dostupné. Komise považuje tento výrok za příliš paušalizující a není jí jasné, jak by řádné ověření (provedené podle náležitých postupů týkajících se důvěrnosti) mohlo být provedeno ve všech případech, jestliže takové dokumenty (včetně dokumentů týkajících se transakcí s klienty) zkrátka nejsou poskytnuty. Jestliže ověření není možné, mohou být k zaplnění mezer při shromažďování fakt použita fakta, která jsou dostupná.
(386)
Čínská vláda opakovaně tvrdila, že oznámení o inspekci neobsahovalo konkrétní otázky týkající se inspekce, a odkázala na dopis Komise ze dne 23. května 2013, kde byla tato formulace použita. Komise však v odstavci 86 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován jako 118. bod odůvodnění výše) uvedla, že oznámení o inspekci ze dne 25. března 2013 obsahovalo velmi konkrétní a podrobný seznam problémů a dokumentů, jimiž se bude během inspekce zabývat, zcela v souladu s čl. 26 odst. 3 základního nařízení a s požadavky WTO. To, že nebyl předložen seznam konkrétních otázek, jehož poskytnutí nemá v základním nařízení ani v pravidlech WTO žádnou oporu, není důvodem pro to, aby čínská vláda nemohla během inspekce plně spolupracovat.
(387)
Čínská vláda tvrdila, že Komise během inspekce projevila naprostý nedostatek pružnosti. To je dezinterpretace faktů a situace před a během inspekce na místě. Jak bylo již vysvětleno v odstavcích 88 až 90 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukovány jako 120. až 122. bod odůvodnění výše), Komise projevila plnou a ničím nepodmíněnou míru pružnosti. Pokusy čínské vlády poskytnout informace, které v rámci programu inspekcí na místě nebylo možno vzájemně ověřit, bohužel znamenaly, že takové informace nebylo možno podrobit ověření pomocí jiných údajů a dodat jim váhu ověřeného dokumentu. Čínská vláda rovněž upozornila Komisi na judikaturu WTO z panelu EC-Salmon, podle níž to, zda jsou dokumenty „ověřitelné“, není vždy určováno pouze možností provedení šetření na místě, a tvrdila, že Komise nemůže odmítnout informace pouze proto, že nejsou dostupné při inspekcích na místě. Komise podotýká, že takovým informacím, jejichž spolehlivost a přesnost lze během inspekce na místě těžko ověřit, může být přikládána menší váha, než kdyby byly řádně ověřeny, a že se tak v tomto případě někdy stalo.
(388)
Čínská vláda zpochybňuje údajnou praxi Komise nepřijímat nové dokumenty a důkazy, které vyžadují ověření, po ukončení ověřovací relace, do níž patří. Jak bylo již vysvětleno v odstavci 89 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 121. bodě odůvodnění výše), není tomu tak a nikdy nebylo. Je pravdou, že Komise nemůže běžně přijímat dokumenty jako podání k ověření po ukončení ověřovací relace a že není prakticky možné takové dokumenty ověřovat, avšak čínské vládě nic nebrání v tom, aby takové dokumenty předložila v písemné podobě, což se také v tomto případě skutečně stalo.
(389)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neobjasnila důvod žádosti o šest dokumentů uvedených ve 122. bodě odůvodnění výše, a na tomto základě nebylo jejich ověřování povoleno. Toto tvrzení vznesla čínská vláda již ve svém dopise ze dne 3. června 2013 a Komise na ně odpověděla v 122. bodě odůvodnění výše. Znovu se konstatuje, že všechny tyto dokumenty se týkají dotčeného odvětví a vztahují se dokonce ke konkrétním subvenčním režimům, jako je poskytování preferenčních půjček nebo preferenční daňové režimy. Je to očividné z jejich názvů a obsahu, kvůli kterému byly šetřeny. Čínská vláda však během inspekce na místě jednoduše odmítla odpovědět na jakékoli otázky položené v této souvislosti, přičemž jako jediný důvod uváděla, že jsou údajně irelevantní z hlediska dokumentu, jehož se řízení týká.
(390)
Čínská vláda tvrdila, že nemůže poskytnout podpůrné důkazy pro informace, které poskytla v odpovědi na dotazník týkající se procentního podílu úvěrů poskytnutých dotčenému odvětví, jelikož tyto informace jsou v držení bank, jež jsou nezávislými subjekty, a nikoli orgány čínské vlády, a že by si Komise měla tyto údaje ověřit u bank. Čínská vláda odkázala na ustanovení zákona o komerčním bankovnictví, který stanoví, že banky vykonávají svou obchodní činnost v souladu s tímto zákonem (článek 4) a že nesmí docházet k žádnému vměšování orgánů místní správy nebo vládních orgánů na různých úrovních, veřejných organizací nebo jednotlivců do hospodářské činnosti bank (článek 5). Faktem je, že čínská vláda v odpovědi na dotazník uvedla určitý výrok a nebyla vůbec schopna ho podpořit. Ani banky, u kterých se Komise pokusila o ověření, vůbec nebyly schopny tyto informace podpořit žádnými jinými informacemi. Má-li to být považováno za přijatelnou praxi, šetřená strana by prostě mohla učinit jakýkoli výrok, který podporuje její věc, a vyšetřující orgán by ho musel přijmout, aniž by měl možnost ověřit, zda odpovídá skutečnosti. Ještě důležitější to je vzhledem k tomu, že tyto konkrétní informace jsou v rozporu s jinými informacemi ve složce. V zákoně o komerčním bankovnictví existují i jiné články, které bankám ukládají „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“ (článek 34). Jak správně poukazuje čínská vláda ve svých připomínkách, banky musí vykonávat své hospodářské činnosti v souladu se zákonem, tj. také s uvedenými ustanoveními článku 34 zákona o komerčním bankovnictví. Tato předpokládaná jasná linie mezi vládou a bankami nebyla fakty potvrzena.
(391)
Čínská vláda tvrdila, že poskytla veškeré informace týkající se vlastnictví bank, jimiž disponuje. Tvrdila také, že údaje o vlastnictví bank, jež uvedla, jsou oficiální údaje Čínské bankovní regulační komise (CBRC), a proto nebyl důvod se domnívat, že informace poskytnuté čínskou vládou jsou nepravdivé nebo zavádějící, a použít ustanovení článku 28 základního nařízení. Čínská vláda dále uvedla, že neví, z jakého zdroje čerpá výrok Komise v odstavci 95 (reprodukován v 127. bodě odůvodnění výše) dokumentu poskytujícího konečné informace („Z veřejně dostupných informací je zřejmé, že existují i jiné banky ve státním vlastnictví, jež poskytly úvěry vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku“), tj. kromě těch, které čínská vláda ve své odpovědi na písemné upozornění na nedostatky uvedla jako banky ve vlastnictví státu. Tato tvrzení nemohla být přijata. Podotýká se, že čínská vláda ve své odpovědi na dotazník původně tvrdila, že nedisponuje žádnými informacemi týkajícími se jejího vlastnictví bank. Až poté, co Komise v písemném upozornění na nedostatky poukázala na to, že podle čínských právních předpisů musí čínská vláda takové informace shromažďovat, čínská vláda některé informace v této souvislosti poskytla. Během ověřování úředník Čínské bankovní regulační komise odmítl podpořit údaje o vlastnictví bank jakýmikoli důkazy, odmítl poskytnout zdroj těchto informací a nevysvětlil, odkud pocházejí. Podotýká se rovněž, že čínská vláda nezpochybnila to, že nejméně pět jiných bank jmenovaných Komisí v dokumentu poskytujícím konečné informace (viz poznámka pod čarou v 127. bodě odůvodnění) je ve vlastnictví státu.
(392)
Čínská vláda nesouhlasila s výrokem uvedeným v odstavci 97 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukován v 129. bodě odůvodnění výše), že Čínská bankovní regulační komise odmítla odpovědět na otázku týkající se deseti největších bank v Číně, protože nebyla předložena písemně, a tvrdila, že Komise nesprávně interpretuje fakta, jelikož hlavním důvodem, proč nebyla odpověď poskytnuta, bylo to, že tato otázka nebyla uvedena v oznámení o inspekci a že potřebuje určitý čas, aby se na ni mohla připravit. Ve skutečnosti je to čínská vláda, která nesprávně interpretuje fakta týkající se této otázky. Komise netrvala na okamžité odpovědi, avšak Čínská bankovní regulační komise dokonce odmítla se touto otázkou vůbec zabývat, pod záminkou, že nebyla poskytnuta předem v písemné podobě. Kdyby byl důvodem nedostatek času na přípravu odpovědi, mohla čínská vláda podat odpověď později během inspekce nebo prostřednictvím e-mailu (byť by ji Komise nemohla ověřit), jak to učinila s některými jinými dokumenty. Čínská vláda to však neučinila.
(393)
Čínská vláda tvrdila, že poskytla veškeré dokumenty týkající se založení a mandátu Čínské bankovní regulační komise, o které Komise v dotazníku požádala, a že jelikož Komise nevznesla žádné dotazy na toto téma v písemném upozornění na nedostatky a nepožádala o tyto dokumenty v „seznamu dokumentů, jež mají být poskytnuty před zahájením inspekce na místě“ uvedeném v příloze 2 oznámení o inspekci, měla čínská vláda za to, že nemusí poskytovat žádné jiné dokumenty. Není to pravda. Komise požádala o veškeré dokumenty tvořící základ pro založení a mandát Čínské bankovní a regulační komise, avšak čínská vláda poskytla pouze některé z nich. Pouze na základě výroku úředníka Čínské bankovní regulační komise se Komise dozvěděla, že v této souvislosti existují ještě jiné dokumenty. Ve skutečnosti byla odpověď čínské vlády uvedená v dotazníku v této souvislosti neúplná a zavádějící, jelikož čínská vláda (Čínská bankovní regulační komise) o existenci takových dalších dokumentů dobře věděla, jak přiznala Čínská bankovní regulační komise během inspekce na místě.
(394)
Čínská vláda tvrdila, že Komise během inspekce ve skutečnosti nepožádala o statistické údaje a zprávy z bank, které v období šetření poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku. Tvrdila, že Komise v roce 2012 požádala pouze o statistickou zprávu, kterou Čínské bankovní regulační komisi předložila Bank of China, a úředník Čínské bankovní regulační komise to musel prověřit u příslušných právních útvarů kvůli závazkům mlčenlivosti. To není pravda. Během inspekce Komise zopakovala svou žádost z dotazníku a písemného upozornění na nedostatky, aby jí byly poskytnuty statistické údaje ze všech bank, které poskytly úvěry vývozcům zařazeným do vzorku (87).
(395)
Čínská vláda dále tvrdila, že odkaz žadatele, uvedený v podnětu, na případ bezdřevého natíraného papíru, ve kterém Komise „na základě nepříznivých závěrů“ shledala, že státem vlastněné komerční banky působí jako veřejnoprávní subjekty, je „neopodstatněným tvrzením postrádajícím souvislosti, pokud jde o povahu a existenci subvence poskytované vyvážejícím výrobcům dotčeného výrobku, a proto ho nelze považovat za dostačující důkaz“ existence finančního příspěvku ze strany vlády nebo veřejnoprávního subjektu ve smyslu čl. 11 odst. 2 dohody WTO o subvencích. Zaprvé je nutno poukázat na to, že dotyčné závěry v případu bezdřevého natíraného papíru nevycházely z nepříznivých závěrů, ale z dostupných faktů v souladu s článkem 28 základního nařízení, a že neexistuje žádný pozdější rozsudek, který by dokládal tvrzení čínské vlády, že závěr učiněný Komisí v této souvislosti vychází z „nesprávného použití dostupných faktů“. Naopak, podobné závěry, pokud jde o státem vlastněné komerční banky, učinila Komise v jiném antisubvenčním případu týkajícím se dovozu z Číny, a to případu oceli s organickým povlakem, a k závěru, že čínské státem vlastněné komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty, dospěly také jiné vyšetřující orgány, zejména ze Spojených států, v nálezu, který potvrdil odvolací orgán WTO. (88)
(396)
Čínská vláda i nadále tvrdila, že Komise požádala o určité informace od všech bank se sídlem v Číně a že prakticky nebylo v silách čínské vlády poskytnout takové informace o „více než 3 800“ bankách. Komise s takovým tvrzením nesouhlasí a znovu odkazuje na písemné upozornění na nedostatky, kde po odpovědi čínské vlády na dotazník Komise omezila rozsah požadovaných informací pouze na banky, ve kterých má čínská vláda přímý nebo nepřímý akciový podíl (89).
(397)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že výrok Komise, že vzala v úvahu shrnutí příslušných oběžníků Čínské lidové banky z internetových stránek předložených během inspekce, je nepravdivý a že to dokazuje 133. bod odůvodnění dokumentů poskytujících konečné informace (reprodukován v 164. bodě odůvodnění výše). To není pravda. 164. bod odůvodnění není v rozporu s obsahem výňatků z internetových stránek. Bere je v úvahu, avšak opírá se také o aktuální obsah oběžníku, jehož přesnost čínská vláda až dosud nikdy nezpochybnila.
(398)
Čínská vláda tvrdila, že Komise „vytrhla z kontextu určité termíny a věty v různých dokumentech“, jiné nesprávně interpretovala a pokusila se je spojit, aby mohla konstatovat, že čínská vláda podporuje odvětví vyrábějící dotčený výrobek, nebo aby mohla konstatovat, že komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty. Tvrdí, že „úplné znění“ těchto dokumentů (plánů, výhledů a rozhodnutí) by prokázalo, že nálezy Komise postrádají právní základ a nejsou založeny na důkazech. To není pravda. Komise analyzovala a zohlednila všechny dokumenty včetně těch, na něž se odkazuje ve 102. bodě odůvodnění, jako celek, a to přesně stejným způsobem, který prosazuje čínská vláda.
(399)
Pokud jde o rozhodnutí č. 40, čínská vláda tvrdila, že Komise z něho v dokumentu poskytujícím konečné informace citovala vytrženě z kontextu „s cílem zkreslit jeho skutečný význam“. Podle čínské vlády je z ostatních ustanovení rozhodnutí č. 40 jasné, že je zaměřeno na rozvoj využívání obnovitelných zdrojů energie, a nikoli na klasifikaci solárních modulů a článků jakožto cíl jakékoli předpokládané rozvojové politiky, jak se domnívá Komise. Není pravda, že odkaz Komise na znění článku V rozhodnutí č. 40 je vytržen z kontextu. Komise se nedohaduje, zda jedním ze záměrů byl rozvoj využívání obnovitelných zdrojů energie, či nikoli. Faktem je, že v rozhodnutí č. 40 státní rada označila odvětví nových energií a solární energii za odvětví s vysokou prioritou, a proto byla zařazena do podporované kategorie projektů v rámci směrného indexu průmyslové restrukturalizace. S ohledem na články 17, 18 a 19 rozhodnutí č. 40 mohou finanční instituce poskytovat úvěry pouze odvětvím/společnostem, jež patří do této kategorie. To jasně svědčí o tom, že odvětví fotovoltaiky, které vyrábí mimo jiné i solární moduly a články, je upřednostňováno.
(400)
Čínská vláda tvrdila, že v textu rozhodnutí Státní rady ze dne 10. října není žádný odkaz na solární moduly a solární články nebo na odvětví fotovoltaiky, a pokud i bylo podporováno poskytnutí fiskální podpory, stalo se tak v souvislosti s cíli týkajícími se využívání energie z alternativních zdrojů, které nemají nic společného s rozvojem výroby modulů a článků obecně. Komise s tím nesouhlasí. Je nutno podotknout, že toto rozhodnutí státní rady zřejmě není výlučně zaměřeno na podporu využívání alternativních zdrojů energie. Z jeho názvu (Rozhodnutí státní rady o urychlení zakládání a rozvoje strategických vznikajících odvětví), jakož i z jeho obsahu (mimo jiné čl. 1 odst. 1, čl. 1 odst. 2, čl. 2 odst. 2) je jasné, že jeho cílem je podpora rozvoje vybraných odvětví (v tomto případě strategických vznikajících odvětví). To potvrzuje i skutečnost, že cíle stanovené v tomto rozhodnutí se vztahují přímo k výkonu a výsledkům strategických nově vznikajících průmyslových odvětví (čl. 2 odst. 3). V rozhodnutí existuje rovněž jasná vazba mezi strategickými nově vznikajícími průmyslovými odvětvími a odvětvím fotovoltaiky, které vyrábí mimo jiné solární moduly a články. Zaprvé není pochyb o tom, že odvětví fotovoltaiky je segmentem průmyslu alternativních zdrojů energie, o němž se v článku 2 rozhodnutí mluví jako o odvětví, o které by stát měl pečovat a které by měl rozvíjet. Za druhé vyvážející výrobci zařazení do vzorku patří do kategorie odvětví vyspělých technologií, která jsou uvedena v čl. 2 odst. 2 tohoto rozhodnutí. Podobně 12. pětiletý plán zahrnuje solární výrobní odvětví mezi strategická výrobní odvětví a rovněž 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví potvrzuje, že rozhodnutí státní rady „zahrnulo solární fotovoltaický průmysl do strategicky významné oblasti nově vznikajících průmyslových odvětví, které naše země v budoucnosti rozvine“. (90)
(401)
Podle čínské vlády Komise se odvolávala na střednědobý a dlouhodobý plán pro vědu a techniku, ale neuvedla jedinou pasáž nebo ustanovení, v němž by tento dokument určoval, že mezi technologicky vyspělé podniky náleží výrobci modulů a článků nebo fotovoltaický průmysl obecně. Podle čínské vlády cíli se výhled zaměřuje pouze na rozvoj alternativních zdrojů energie za účelem snížení závislosti na fosilních palivech. Komise s tím nesouhlasí. Podle čínské vlády se Komise odvolává na střednědobý a dlouhodobý plán vědeckotechnického rozvoje, ale neodkazuje ani na jeden případ či ustanovení, kdy by tento dokument definoval podniky působící v oblasti špičkových technologií tak, že by zahrnovaly i podniky vyrábějící moduly a články nebo odvětví fotovoltaiky obecně. Stejné druhy jednotlivých programů podpory, které jsou zmíněny v tomto plánu, použili vývozci zařazení do vzorku.
(402)
Čínská vláda uvedla, že výrok Komise, že zákon ČLR o vědeckém a technickém pokroku zahrnuje řadu opatření na podporu strategických odvětví, včetně solárního fotovoltaického průmyslu, není založen na skutečnostech a že toto ustanovení se nezmiňuje o fotovoltaickém průmyslu ani o strategických odvětvích a neexistuje žádný důvod pro tvrzení, že je dotčený výrobek zahrnut do rozsahu tohoto zákona. To není pravda. Základem pro tento výrok jsou ustanovení článků 18 a 34 uvedeného zákona. Podle článku 18 stát musí vyzývat a usměrňovat finanční instituce k tomu, aby podporovaly rozvoj odvětví špičkových a nových technologií. Podle článku 34 finanční instituce spojené s vládní politikou musí poskytovat zvláštní pomoc podnikovým projektům podporovaným státem. Odvětví fotovoltaiky patří do kategorie odvětví špičkových a nových technologií a patří také do kategorie podniků, jejichž projekty jsou podporovány státem. Článek 17 téhož zákona navíc slibuje preferenční daňové politiky mimo jiné subjektům, které se zabývají projekty zahrnutými do celostátních plánů vědeckotechnického rozvoje. Ze 401. bodu odůvodnění výše je jasné, že do této oblasti působnosti spadají projekty společností v odvětví fotovoltaiky. Je možné vyslovit závěr, že existují nejméně tři důkazy, které jasně naznačují, že odvětví fotovoltaiky a společnosti vyrábějící a vyvážející dotčený výrobek jsou zahrnuty do oblasti působnosti tohoto zákona.
(403)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise posuzovala plány, rozhodnutí a zákony ČLR tak, jako by měly stejný právní účinek a stejnou hodnotu, a že to odporuje zásadám právního výkladu, právním normám Číny a opakovaným prohlášením čínské vlády. Podle čínské vlády není odkaz na všeobecný pětiletý plán a na konkrétní plán fotovoltaiky odkazem na právní předpis, protože nebyl předložen žádný spolehlivý důkaz pro to, že tyto plány jsou právně závazné. To není pravda, jelikož tvrzení čínské vlády, že tyto plány nejsou závazné, není podpořeno jinými důkazy ve složce. Právě naopak, ve znění plánu, jak bylo čínskou vládou předloženo v odpovědi na dotazník, se jasně uvádí: „Tento plán byl projednán a schválen Všečínským shromážděním lidových zástupců a má sílu zákona“ (91). Čínská vláda ve svých připomínkách k poskytnutí konečných informací uvedla: „Podle právních norem Číny jsou právními předpisy v Číně ústava, zákony, správní předpisy, místní předpisy a pravidla.“ Jelikož plán má sílu zákona a čínská vláda potvrdila, že zákony jsou právními předpisy v Číně, dospěla Komise k závěru, že plán je vskutku právně závazný. Podle vysvětlení čínské vlády během inspekce na místě vyplývají odvětvové a regionální pětileté plány ze všeobecného pětiletého plánu, a Komise proto neměla důvod přistupovat k odvětvovému pětiletému plánu pro odvětví fotovoltaiky (2011-2015) jinak než ke všeobecnému pětiletému plánu.
(404)
Čínská vláda se odvolává na „pokyny týkající se úhrad/náhrad vydané Komisí“ jako na příklad podobně nezávazného dokumentu v podmínkách EU. Komise předpokládá, že čínská vláda odkazuje na oznámení Komise o vracení antidumpingových cel (Úř. věst. C 127, 29.5.2002, s. 10). Ve skutečnosti není přesné označit tyto pokyny za nezávazné, protože pro Komisi jsou závazné v tom smyslu, že nejsou v rozporu s nadřazenými pravidly. Komise určila, že plány Číny jsou právně závazné. Avšak i za hypotetického předpokladu, že tomu tak není, je zjevné, že celostátní, odvětvové a regionální plány, které ve skutečnosti vycházejí z nejvyšších vládních úrovní a stanoví vládní politiku v oblasti hospodářského a průmyslového rozvoje, by měly vysokou důkazní hodnotu vzhledem k fakticky kogentní povaze jimi stanovených cílů. Stejně tak je jasné, že by na jejich základě mohla vláda kárat subjekty, které je správně neprovádějí. Proto jsou stále velmi důležité pro zjištění týkající se vládních zásahů do hospodářství a řízení a kontrolování některých průmyslových odvětví.
3.5.2. Připomínky stran týkající se zvýhodněných politických úvěrů v rámci vládní politiky, dalšího financování, pojistných záruk
(405)
Čínská vláda tvrdila, že to, že neposkytla odpovědi na dodatek A, by nemělo vést k uplatnění dostupných údajů v souladu s článkem 28 základního nařízení. Podle čínské vlády, pokud by Komise skutečně chtěla ověřit obvinění uvedená v podnětu, že čínské státem vlastněné banky jsou veřejnoprávními subjekty, nemusela by zatěžovat dotazníky žádostmi o interní, citlivé údaje o jednotlivých transakcích, které se týkají bank, z nichž mnohé nejsou v žádném případě ve vlastnictví vlády. Čínská vláda v této souvislosti odkazovala na informace týkající se jednotlivých úvěrů, které banka poskytla vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Účelem informací požadovaných v dodatku A bylo ověřit, zda čínské banky jsou veřejnoprávními subjekty, nebo zda fungují z pověření vlády a jsou jí řízeny. S výjimkou informací o jednotlivých úvěrech čínská vláda neupřesnila, u kterých dalších požadovaných informací má za to, že nejsou významné pro uvedený účel.
(406)
Připomíná se, že otázky v dodatku A žádaly o informace týkající se vlastnictví bank, složení správní rady a valné hromady, zápisů ze zasedání správní rady/valné hromady, propojení mezi členy vrcholného vedení a státními orgány, odvětvové struktury úvěrů, úvěrové politiky a posouzení rizik v souvislosti s půjčkami poskytovanými spolupracujícím vyvážejícím výrobcům. Čínská vláda tvrdila, že z hlediska nálezů týkajících se veřejnoprávních subjektů byly takové žádosti „zjevně nepřiměřené“ a že rozsah požadovaných informací byl příliš široký. Čínská vláda rovněž tvrdila, že „základní“ určení, zda je subjekt veřejnoprávním subjektem, či nikoli, muselo být provedeno předtím, než bylo o takové informace vůbec požádáno. Komise s tím nesouhlasí. S ohledem na náročné požadavky, jež stanovil odvolací orgán WTO v rozhodnutí DS 379 (92), jsou nezbytné všechny požadované informace, včetně nálezů o rozsahu vládního zapojení do finančního systému. Například důkazy o tom, že subjekty jednají nekomerčním způsobem, lze v kombinaci s náznaky vládních zásahů prokázat pověřování a řízení. V každém případě je třeba poznamenat, že jakmile nastala spolupráce ze strany vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, rozhodla se Komise omezit požadované informace na úvěry poskytnuté těmto společnostem a nevyvodila žádné závěry z toho, že čínská vláda neposkytla jiné informace týkající se jednotlivých půjček, o které bylo původně požádáno. Všechny ostatní žádosti o informace však z hlediska šetření zůstaly významnými. Pokud jde o tvrzení čínské vlády, že některé z informací uvedených v dodatku A nemohla poskytnout, podotýká se, že čínská vláda odmítla poskytnout dodatky A celkově, s výjimkou několika bank. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že čínská vláda v přiměřené době neposkytla zbývající požadované informace.
(407)
Čínská vláda s odvoláním na zprávu odvolacího orgánu WTO US-Hot-Rolled Steel (odst. 99) (93) tvrdí, že nebyla prakticky schopna vyhovět „nepřiměřeným“ požadavkům Komise o poskytnutí informací a že neochota Komise se touto otázkou zabývat a spojit různé požadavky s určením faktů, s nimiž souvisely, znamenala, že Komise nejedná v dobré víře. Ačkoli se případ, na nějž se odkazuje, týká spolupráce ze strany vývozců v antidumpingovém případu, Komise akceptuje, že u vládních dotazníků v případech vyrovnávacího cla je potřeba nastolit rovnováhu mezi požadovanými informacemi a praktickou schopností respondenta takovým žádostem vyhovět. Tato rovnováha však musí být nastolena v kontextu všech faktů. Určení statusu státem vlastněných bank v Číně jako veřejnoprávních subjektů již bylo provedeno v případech týkajících se bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem a v tomto případě žadatel poskytl dostačující důkazy prima facie, aby prokázal, že státem vlastněné banky jsou i nadále veřejnoprávními subjekty. Čínská vláda by proto měla předpokládat, že bude požádána o velké množství faktických údajů, pokud by si přála toto tvrzení vyvrátit. Čínská vláda však bohužel i nadále předkládala tvrzení, např. že má málo informací nebo nemá žádné informace o státním vlastnictví bank (což je velmi důležitý ukazatel při určení veřejnoprávních subjektů), jež naznačovala, že nepostupovala, jak nejlépe mohla, a odmítala udělit přístup k nutným informacím. To je jedna z „omezených podmínek“, kdy lze použít čl. 12 odst. 7 Dohody WTO o subvencích (v souladu se zprávou panelu WTO (94)). Komise si navíc byla vědoma toho, že její žádosti o informace jsou z nutných důvodů dosti obšírné, avšak spolupráce je obousměrný proces a čínská vláda reagovala tak, že zpočátku pouze požadovala vysvětlení ohledně toho, s určením kterých faktů tyto žádosti souvisejí (tj. něco, co není možné určit předem), místo aby navrhla, jak by tyto žádosti mohly být přiměřeným způsobem řešeny.
(408)
Pokud jde o inspekci v Bank of Shanghai, čínská vláda tvrdila, že skutečnost, že se inspekce neuskutečnila, není dostatečným důvodem pro uplatnění dostupných údajů, a že v každém případě se inspekce neuskutečnila vinou Komise. V reakci na to Komise podotýká, že faktická situace v souvislosti s inspekcí na místě v Bank of Shanghai byla popsána v odstavcích 111 a 112 dokumentu poskytujícího konečné informace (reprodukovány v 143. a 14. bodě odůvodnění výše). Faktická situace týkající se této inspekce se nijak nezměnila a Komise nesouhlasí s tím, jak tato fakta vykládá čínská vláda, a trvá na tom, že vyvinula veškeré úsilí, aby se tato inspekce uskutečnila, avšak nebylo to možné kvůli obstrukcím na straně čínské vlády. Čínská vláda se dovolává zprávy panelu WTO (95), kde byl učiněn závěr, že neuskutečnění inspekce na místě nevyčerpává všechny možnosti ověření dokumentu. Během tohoto šetření však čínská vláda informovala Komisi o tom, že banka je dostupná pro inspekci, pouze jeden pracovní den před zahájením inspekce v úřadu čínské vlády (po uplynutí již prodloužené lhůty pro takové potvrzení), což znemožnilo provedení inspekce na místě, protože již byly provedeny příslušné přípravy a nebylo možno je změnit. Za těchto okolností se dochází k závěru, že čínská vláda nepostupovala, jak nejlépe mohla, a Komise nevidí žádný způsob, jak by kontroly umožněné inspekcí na místě mohly být nahrazeny jinými prostředky.
(409)
Čínská vláda tvrdila, že Komise nemůže ignorovat informace poskytnuté HuaXia Bank ohledně její vlastnické struktury kvůli tomu, že nejsou „v každém ohledu ideální“. Komise podotýká, že důvodem nepřijetí těchto informací nebylo to, že nebyly v každém ohledu ideální. Jak již bylo vysvětleno ve 147. bodě odůvodnění výše, HuaXia Bank až do inspekce na místě neposkytla žádné informace o vládním vlastnictví, ačkoli o to Komise žádala již v úvodním dotazníku. Poté, co Komise poukázala na to, že HuaXia Bank má některé akcionáře vlastněné státem, předložila tato banka list papíru s informacemi z neznámého zdroje, a tyto informace byly navíc v rozporu s jinými informacemi ve složce. Takové informace nebylo možné přijmout.
(410)
Pokud jde o rozhodnutí HuaXia Bank poskytnout pouze některá hodnocení úvěruschopnosti, jak bylo popsáno ve 148. bodě odůvodnění výše, tvrdila čínská vláda, že Komise obdržela přiměřené vysvětlení, proč nemohla být poskytnuta jiná hodnocení. Komise s tím nesouhlasí. V oznámení o inspekci bylo totiž jasně uvedeno, že takové dokumenty budou podrobeny inspekci na místě, takže vysvětlení, že „dvěma zprávami o hodnocení rizik se zabývaly jiné pobočky této banky a odpovědní zaměstnanci v daný okamžik nebyli dostupní“, nebylo uspokojivé. Čínská vláda navíc vznáší tvrzení, které se opakuje i jinde v jejích připomínkách, že informace nemohly být předloženy z důvodu důvěrného přístupu ke klientovi. Komise podotýká, že existují ustanovení o zacházení s důvěrnými informacemi při jejích šetřeních týkajících se vyrovnávacího cla (96) a že v každém případě většina požadavků Komise k této i jiným otázkám směřovala ke kontrole, a nikoli kopírování takových informací. V každém případě Komise podotýká, že striktní uplatňování zásady „důvěrného přístupu ke klientovi“ by znemožnilo ověření mnohých významných informací v rámci šetření týkajících se uložení vyrovnávacího cla. Za takových situací by nebylo možné vzájemně ověřovat odpovědi vývozce na mnohé otázky a provádět namátkové kontroly příjemců určitých režimů v případech, kdy neexistovala spolupráce ze strany vývozců nebo kdy bylo prováděno souhrnné šetření.
(411)
Čínská vláda tvrdila, že EXIM Bank s šetřením plně spolupracovala a určité dokumenty požadované Komisí nemohly být poskytnuty kvůli pravidlům vnitřní politiky, státního tajemství, důvěrnosti nebo jiných zákonů. Neposkytnutí těchto dokumentů tudíž nemůže vést k uplatnění dostupných údajů. V souladu se zákonem o komerčním bankovnictví nemohly být tyto dokumenty během inspekce úředníky EXIM Bank poskytnuty. V této souvislosti a navzdory předpokladu Komise nemohou být základní nařízení ani dohoda WTO o subvencích nadřazeny svrchovaným zákonům ČLR. Čínská vláda rovněž tvrdila, že otázky týkající se příslušnosti členů vrcholného vedení k politickým stranám jsou irelevantní a z hlediska čínské vlády rušivé. Komise s tím nesouhlasí. Pravidla WTO (na nichž je z velké části založeno základní nařízení) nesmějí být „nadřazena“ domácímu právu, avšak to nebrání tomu, aby Komise vyvodila závěry, pokud je zřejmé, že takové domácí zákony maří přiměřené žádosti o informace. Skutečností dále je, že EXIM Bank sice v reakci na dodatek A poskytla některé odpovědi, avšak odmítla téměř všechny tyto informace podpořit údaji o jejich zdrojích nebo jakýmikoli jinými důkazy. Proto se tyto informace považují pouze za ústní prohlášení, která nejsou podložena ověřenými písemnými doklady. Pokud by taková praxe měla být akceptována, mohla by EXIM Bank poskytnout skutečně jakékoli informace, a šetřící orgán by je musel přijmout, aniž by mohl posoudit jejich přesnost.
Otázky týkající se příslušnosti k politickým stranám a organizacím Komunistické strany Číny v rámci EXIM Bank (a kterékoli jiné banky v této záležitosti) mají velký význam pro účely určení rozsahu státního vlivu na členy vedení bank ve světle zvláštní úlohy Komunistické strany Číny vycházející z ústavy ČLR. Jako doplněk k opodstatnění takových otázek poskytnutému Komisí ve 151. bodě odůvodnění výše se navíc podotýká, že v souladu se stanovami Komunistické strany Číny se vyžaduje, aby všechny organizace, včetně soukromých obchodních podniků, zakládaly „základní stranické organizace“, pokud daná společnost zaměstnává alespoň tři členy strany. Tyto organizace zajišťují uskutečňování zásad a politiky strany a státu a dohlížejí na něj a podporují valnou hromadu, správní radu, dozorčí radu a vedoucí pracovníky při plnění jejich funkcí a pravomocí ze zákona (97). Také zákon o obchodních společnostech ČLR ukládá všem společnostem v Číně, aby v rámci své organizační struktury zřídily organizaci Komunistické strany Číny s cílem prosazovat politiku této strany (98).Komunistická strana Číny je tedy prokazatelně spojena s činností čínské vlády a s činností všech typů firem a institucí v Číně; je tedy legitimní klást v tomto směru otázky o stranické příslušnosti.
(412)
Pokud jde o inspekci v China Development Bank (CDB), vznesla čínská vláda stejné tvrzení, pokud jde otázky týkající se politické příslušnosti členů vedení a úlohy Komunistické strany Číny v této bance. Komise v této souvislosti poukazuje na důkazy ve 151. a 411. bodě odůvodnění výše. Čínská vláda rovněž tvrdila, že CDB nemohla poskytnout požadované zprávy o hodnocení úvěrových rizik z důvodů důvěrnosti a že poskytla šablonu pro výpočet ratingu a také konkrétní příklad hodnocení úvěrového rizika s vymazaným názvem společnosti. Podotýká se, že šablona pro výpočet ratingu a úvěrový rating týkající se neznámé společnosti z neznámého odvětví není důkazem o hodnocení úvěrových rizik některého z vývozců zařazených do vzorku, jak požadovala Komise. Pokud jde o otázky důvěrnosti, Komise odkazuje na vysvětlení uvedené ve 410. bodě odůvodnění.
(413)
Čínská vláda tvrdila, že závěr Komise, že státem vlastněné komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty, není v souladu s čl. 1 odst. 1 dohody WTO o subvencích, protože Komise neposkytla pro toto rozhodnutí naprosto žádný důkaz a neposkytla podloženou a odpovídající analýzu svého závěru, že zapojení vlády do čínského finančního sektoru je natolik významné, že se banky musí řídit politikou zvýhodňování. Komise s tímto tvrzením zásadně nesouhlasí. Nezávislé informace uvedené v 162. až 168. bodě odůvodnění jasně ukazují, že banky se politikou zvýhodňování řídí, a jasně to vyplývá i z některých čínských plánů, zákonů a politických dokumentů, na něž se odkazuje ve 102. bodě odůvodnění výše. Komise přezkoumala, analyzovala a uvedla řadu dokumentů pocházejících z nezávislých mezinárodních organizací včetně WTO, Světové banky, MMF a OECD, a ti všichni zřejmě dospěli k závěru, že čínský bankovní sektor je silně ovlivňován státními zásahy, zejména pokud jde o privilegované příjemce půjček a stanovování úrokových sazeb.
(414)
Čínská vláda zpochybňuje význam některých dokumentů, které byly použity jako nejspolehlivější dostupné údaje a na které Komise odkázala, když stanovila, že státem ovládané komerční banky jsou veřejnoprávními subjekty. Předem je nutno poukázat na to, že Komise se musela uchýlit k nejspolehlivějším dostupným údajům pouze proto, že čínská vláda nespolupracovala a odmítla poskytnout požadované informace.
(415)
Čínská vláda tvrdila, že zpráva z výzkumu Deutsche Bank (dále jen „zpráva Deutsche Bank“), na kterou Komise odkázala ve 161. bodě odůvodnění, popisuje situaci v Číně v minulosti, a nemůže tvořit spolehlivý základ pro hodnocení čínského bankovního sektoru o sedm let později. Za prvé se čínská vláda mýlí, když tvrdí, že tato zpráva poskytuje základ pro hodnocení situace „o sedm let později“. Tato zpráva je z roku 2007 a období šetření, které je příslušným obdobím pro hodnocení bankovního sektoru v Číně pro účely tohoto řízení, začíná v roce 2011. Zpráva se proto týká situace čtyři roky před příslušným obdobím. Za druhé není zpráva Deutsche Bank jediným dokumentem, o který se Komise ve svých závěrech opírá, ale pouze východiskem analýzy čínského bankovního sektoru, a zejména struktury jejího vlastnictví, kterou Komise provedla. Zatřetí jsou v souladu se zjištěními uvedenými ve zprávě Deutsche Bank i jiné informace, na něž se Komise obrátila za účelem zjištění vlastnické struktury čínského bankovního sektoru (zprávy a pracovní dokumenty WTO, MMF a OECD). V této souvislosti je nutno konstatovat, že samotná čínská vláda k tomuto tématu poskytla pouze minimum opakovaně požadovaných informací a závěry Komise týkající se úrovně státního vlastnictví v bankovním sektoru a státních zásahů do bankovního systému ve skutečnosti nikdy na základě faktů nezpochybnila.
(416)
Čínská vláda rovněž zpochybňuje odkaz Komise na přezkum WTO týkající se obchodní politiky za rok 2012, přičemž tvrdí, že výrok, že „ve struktuře trhu čínského bankovního sektoru celkově nedošlo k žádným velkým změnám“ byl učiněn ve srovnání s předchozím přezkumným obdobím, tj. rokem 2010. Komise se nestaví proti tomuto tvrzení. Ve skutečnosti Komise ve svém dokumentu poskytujícím konečné informace citovala z přezkumů WTO týkajících se obchodní politiky za roky 2010 a 2012 v témž 161. bodě odůvodnění s cílem dokázat, že za toto dvouleté období se toho změnilo jen velmi málo. Ve zprávě za rok 2010 bylo uvedeno, že „dalším významným rysem čínského finančního sektoru je vysoký stupeň státního vlastnictví“, a zpráva za rok 2012 potvrdila, že v tomto ohledu se příliš nezměnilo. Čínská vláda rovněž citovala ze zprávy za rok 2012 a na základě těchto citací tvrdila, že tato zpráva odporuje hodnocení Komise uvedenému ve 161. bodě odůvodnění výše. Toto tvrzení nemohlo být přijato. Žádná z citací ze zprávy uvedená v připomínkách čínské vlády k poskytnutí konečných informací neodporuje hodnocení Komise uvedenému ve 161. bodě odůvodnění.
(417)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že zjištění Komise uvedená ve 162. bodě odůvodnění výše se neopírají o spolehlivé důkazy, protože Komise (kromě zprávy Deutsche Bank a přezkumu WTO týkajícího se obchodní politiky, o nichž se pojednává v bodech odůvodnění výše) „pouze odkazuje na zprávu Světové banky a Ekonomický přehled atd., ale na podporu svých závěrů neposkytuje žádné podložené a odpovídající vysvětlení“. Toto tvrzení nemohlo být přijato. V této souvislosti se podotýká, že ve zprávě Světové banky se mimo jiné uvádí toto: „I přes úctyhodný pokrok dosažený při reformování a upevňování finančního sektoru za poslední tři desetiletí je čínský finanční systém nadále potlačován a trpí zásadní strukturální nerovnováhou. Nynější systém, pro který je typická nadvláda bank ve státním vlastnictví, silné státní zásahy a přetrvávající kontrola nad úrokovými sazbami, byl během čínského hospodářského startu pozoruhodně úspěšný při mobilizaci úspor a směřování kapitálu do strategických odvětví“, nebo „Souběžně s tím musí přímá a nepřímá kontrola nad finančními institucemi uvolnit cestu opatřením založeným na nezávislém trhu. To by znamenalo nezávislou centrální banku, jež podniká kroky na otevřeném trhu a využívá k zajištění likvidity spíše úrokových sazeb než úvěrových stropů. Komerční banky by k usměrňování poskytování půjček uplatňovaly komerční zásady a analýzu úvěruschopnosti a neřídily by se vládními signály“ a „Vláda byla na všech úrovních úzce zapojena do komerčních operací finančních institucí, a to buď prostřednictvím držení akcií, nebo díky nepřímým vlivům, zejména proto, že je silně závislá na využívání úvěrů od komerčních bank pro dosažení cílů své politiky“. Ekonomický přehled OECD týkající se Číny za rok 2010 popisuje politiku Čínské lidové banky v oblasti stanovení minimálních úrokových sazeb úvěrů a maximálních vkladových sazeb jako překážku bránící bankám v řádném oceňování rizik a jako kontraproduktivní opatření z hlediska hospodářské soutěže v bankovním sektoru a uvádí, že jejím účelem je zajistit ziskovost bankovního sektoru, který je převážně ve vlastnictví státu.
(418)
Čínská vláda dále tvrdí, že zjištění Komise, že se Čínská lidová banka podílí na stanovení úrokových sazeb státem vlastněných komerčních bank a stanovení těchto sazeb ovlivňuje, není náležitě odůvodněno a podloženo důkazy. Čínská vláda v této souvislosti tvrdila, že Komise by měla vědět, že minimální úrokové sazby úvěrů byly v červenci 2013 zrušeny. Za prvé je nutno podotknout, že Komise neanalyzovala situaci bankovního trhu v Číně v červenci 2013, jelikož to z hlediska tohoto šetření nebylo relevantní. Za druhé tvrzení, že rozhodnutí Komise není náležitě odůvodněno a podloženo důkazy, není pravdivé. V příslušných oběžnících se jasně uvádí, že Čínská lidová banka stanoví limity pro poskytování půjček a limity vkladových sazeb. A za třetí existenci takových limitů potvrzuje i Ekonomický přehled OECD týkající se Číny za rok 2010, citovaný v bodě odůvodnění (162).
(419)
Čínská vláda tvrdila, že „Komise věděla, že tyto oběžníky, včetně oběžníků ze dne 8. června a 8. července 2012, které byly vydány po zveřejnění závěrů v případu bezdřevého natíraného papíru, významně změnily praxi Čínské lidové banky v oblasti úrokových sazeb“. To není pravda. Komise nemohla vědět, zda nebo jak přesně byla tato praxe změněna, jelikož čínská vláda odmítla tyto oběžníky poskytnout. I shrnutí z internetových stránek Čínské lidové banky poskytnuté během inspekce, o němž však čínská vláda nepravdivě tvrdí, že je Komise zcela ignorovala, potvrzuje, že takové limity stále existují.
(420)
Čínská vláda také tvrdila, že „Komise zřejmě nevycházela ve svých závěrech z aktuálních ‚dostupných údajů‘, jež odporují informacím z minulosti a kterými Komise disponovala, avšak raději ponechala na čínské vládě, aby dokázala, že stav věcí zkoumaný během případu oceli s organickým povlakem se změnil“. Vzhledem k vysvětlením uvedeným ve 415. až 419. bodě odůvodnění výše je jasné, že toto tvrzení je nepravdivé. Ve spise neexistují žádné dostupné údaje, které by odporovaly závěrům Komise, a tyto závěry vycházejí nejen z informací z minulosti, ale také ze skutečných důkazů, na základě všech informací, které byly relevantní v období šetření.
(421)
Čínská vláda tvrdila, že čtyři body, jež Komise uvedla ve 166. bodě odůvodnění výše, jsou nepravdivé a postrádají náležité právní hodnocení. Čínská vláda argumentovala tím, že odkaz na článek 34 zákona o komerčním bankovnictví, tj. že banky mají „vykonávat svou úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství“, je zcela neutrální. Není jasné, co má čínská vláda na mysli pod pojmem „neutrální“, ale podle plánů, politických dokumentů a zákonů, které jsou citovány ve 102. bodě odůvodnění výše se rozvoj odvětví fotovoltaiky a jeho finanční a další podpora patrně řadí mezi potřeby čínského národního hospodářství. V souvislosti s finanční pomocí podporovanou a vyjadřovanou v těchto dokumentech je jasné, že banky musí podporovat společnosti, které patří do odvětví fotovoltaiky. Pokud jde o závěr, že banky podléhají právním předpisům, které od nich vyžadují, aby poskytováním úvěrů pomáhaly podporovaným projektům, kde se Komise opírala o znění rozhodnutí státní rady č. 40, čínská vláda tvrdila, že „naprosto není na místě“, jelikož v tomto rozhodnutí se neuvádí ani nenaznačuje, že by solární energie byla podporovaným projektem. Toto tvrzení je také nepravdivé. Z 399. bodu odůvodnění výše jasně vyplývá, že solární energie patří do kategorie podporovaných odvětví/projektů. Podobné tvrzení čínská vláda vznesla, i pokud jde o zákon ČLR o vědeckotechnickém pokroku a závěr Komise, že tento zákon vyžaduje, aby banky upřednostňovaly rozvoj odvětví špičkových a nových technologií a že výrobci zařazení do vzorku spadají do této kategorie špičkových technologií. Podle čínské vlády Komise neprovedla žádnou právní analýzu k otázce, zda solární odvětví výroby modulů a článků, označené za odvětví špičkové technologie, spadá do oblasti působnosti tohoto zákona. To není pravda. Komise jasně prokázala souvislost mezi kategorií odvětví špičkových technologií a solárním odvětvím vyrábějícím moduly a články. To je podrobně vysvětleno ve 402. bodě odůvodnění výše.
(422)
Čínská vláda tvrdila, že výrok Komise, že zapojení státu do čínského finančního sektoru je významné a že trvá, není podloženo jednoznačnými důkazy. Čínská vláda zpochybnila důkazy citované Komisí a tvrdila, že zpráva MMF za rok 2009, která poukazuje na nedostatečnou liberalizaci úrokových sazeb, je irelevantní, protože úrokové sazby byly v Číně zcela liberalizovány. To není pravda. Důkazy ve složce potvrzují, že liberalizace úrokových sazeb v Číně není dokončena, a potvrdili to také úředníci Čínské lidové banky, kteří byli přítomni při inspekci na místě. V souvislosti se zprávou MMF o stavu v jednotlivých zemích za rok 2010, na kterou se Komise odvolává, čínská vláda tvrdila, že Komise zcela ignorovala závěry MMF týkající se liberalizace finančního sektoru. Není to pravda. Komise neignorovala žádné příslušné závěry MMF uvedené v této zprávě, které byly relevantní. Závěry MMF, na které čínská vláda ve svých připomínkách odkazovala, nejsou v rozporu se žádným závěrem Komise o státním zapojení do čínského finančního sektoru, a zajisté ani pokud jde o státní vlastnictví nebo politiky úrokových a vkladových sazeb. Skutečnost, že tato zpráva konstatovala, že v posledních letech bylo dosaženo pokroku při rozvíjení více tržně orientovaného finančního systému v Číně, neznamená, že bylo ve zprávě uvedeno, že v Číně skutečně existuje tržně orientovaný finanční systém. Pokud jde o přehledy OECD citované Komisí, čínská vláda tvrdila, že nelze vyvozovat závěr, že banky v Číně nefungují nezávisle, „z jedné věty za současného vyloučení významného pokroku, pokud jde o liberalizaci bankovního sektoru“. K tomuto tvrzení je nutno podotknout, že Komise nikdy nevyvozovala žádný závěr z „jedné věty“, nýbrž, jak je prokázáno ve výše uvedeném textu, na základě několika dokumentů sestavených nezávislými mezinárodními organizacemi.
(423)
Čínská vláda tvrdila, že analýza Komise týkající se určení veřejnoprávního subjektu je „naprosto chybná“ a její závěr uvedený ve 168. bodě odůvodnění výše je v rozporu s tím, jak termín „veřejnoprávní subjekt“ vykládá odvolací orgán WTO v dokumentu USA - Konečná antidumpingová a vyrovnávací cla na některé výrobky z Číny. Jeden vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že stanovisko Komise ohledně určení veřejnoprávního subjektu je „právně chybné“. Čínská vláda tvrdila, že Komise nezjišťovala, zda státem vlastněné komerční banky mají vládní pravomoci, jsou jimi pověřeny nebo je vykonávají, a že nezjišťovala, i) zda příslušné funkce, které údajně mají státem vlastněné komerční banky plnit, jsou těmi funkcemi, které plní vláda obecně, tj. jsou především vládními funkcemi, ii) společné rysy, které mají státem vlastněné komerční banky s vládou společné kromě vlastnictví akcií, což rovněž nebylo u všech státem vlastněných komerčních bank zjišťováno, a iii) zda všechny státem vlastněné komerční banky mají příslušné vládní pravomoci, aby je mohly vykonávat, nebo byly pověřeny pravomocí plnit příslušné vládní funkce. Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise odkazuje na svou analýzu této otázky ve 158.-167. bodě odůvodnění. Poskytování úvěrů je uvedeno v definici subvence v čl. 3 odst. 1 písm. a) bodě i) základního nařízení jako funkce vlády. V tomto šetření se státem vlastněné komerční banky řídí požadavkem, formulovaným v plánech a dalších politických dokumentech, na podporu určitých odvětví, včetně odvětví fotovoltaiky. Na základě dostupných údajů byl rovněž učiněn závěr, že v Číně existuje významné vládní vlastnictví bank a že vláda vykonává účinnou kontrolu nad státem vlastněnými komerčními bankami. Jelikož čínská vláda neposkytla požadované informace týkající se vládního vlastnictví státem vlastněných komerčních bank v Číně, vyvodila Komise své závěry z dostupných údajů. Na tomto základě Komise dochází k závěru, že státem vlastněné komerční banky působí jako prodloužená ruka vlády a vykonávají veřejnoprávní funkci při provádění preferenční úvěrové politiky čínské vlády zaměřené na určitá odvětví.
(424)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjistila řízení nebo pověření soukromých bank v Číně, a že Komise zejména nezjistila, že by čínská vláda udělila soukromým bankám a státem vlastněným komerčním bankám explicitní a souhlasné zmocnění či příkaz nebo zodpovědnost či pravomoc k poskytování zvýhodněných úvěrů. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Jak je vysvětleno ve 170.-173. bodě odůvodnění, provádí se v Číně vládní politika spočívající v poskytování podpory v podobě zvýhodněných úvěrů podnikům v odvětví fotovoltaiky. Soukromé banky jsou povinny tuto vládní politiku provádět: Čínská vláda prostřednictvím zákona o komerčním bankovnictví nařídila všem bankám v Číně „vykonávat úvěrovou činnost v souladu s potřebami národního hospodářství a sociálního rozvoje a v duchu státní průmyslové politiky“. Tyto potřeby a státní průmyslová politika jsou stanoveny mimo jiné v různých plánech a politických dokumentech a poskytování zvýhodněného financování vybraným odvětvím včetně odvětví fotovoltaiky mezi ně patří. Čínská vláda rovněž tvrdila, že příslušný článek zákona o komerčních bankách byl vytržen z kontextu a explicitně nepředstavuje žádné zmocnění nebo příkaz, udělení zodpovědnosti nebo výkon pravomoci kterékoli komerční bance ze strany čínské vlády. Komise nesouhlasí s tím, že byl článek 34 vytržen z kontextu, jak bylo již vysvětleno v 390. bodě odůvodnění výše, a považuje jeho znění za jednoznačné, právně závazné nařízení všem čínským bankám. Komise také nesouhlasí s tvrzením čínské vlády, že dokumenty, jež stanoví poskytování zvýhodněných úvěrů odvětví fotovoltaiky, uvedené ve 102. bodě odůvodnění, představují „nedostatečný právní základ“. V 399. až 403. bodě odůvodnění výše je to obšírně vysvětleno.
(425)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise neprokázala, že jsou banky v zahraničním vlastnictví v Číně pověřeny a řízeny čínskou vládou. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise prokázala pověření a řízení všech bank v soukromém vlastnictví v Číně (mimo jiné 169.-172. a 424. bod odůvodnění výše) a banky v zahraničním vlastnictví rovněž do této kategorie náleží.
(426)
Pokud jde o rozhodnutí týkající se pověření a řízení, čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise učinila závěry na základě hodnocení úvěrových rizik jednoho vývozce zařazeného do vzorku, jež bylo poskytnuto jednou bankou, a uplatnila je na všechny banky v Číně, a použila tak v této souvislosti nepříznivý závěr. Podotýká se, že čínská vláda, jakož i banky odmítly poskytnout jakákoli další hodnocení úvěrových rizik jiných vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Jelikož byla Komise nucena použít v této souvislosti dostupné údaje a výše uvedené hodnocení úvěrových rizik je nejspolehlivějším dostupným údajem, Komise své závěry zčásti založila na tomto dokumentu. Je však třeba zopakovat, že tyto závěry byly učiněny na základě dostupných údajů, a nikoli na základě nepříznivých závěrů.
(427)
Čínská vláda vyjádřila námitky vůči hodnocení Komise ohledně narušení čínského finančního trhu, „neboť je právně chybné“. Čínská vláda tvrdila, že neexistují žádné důkazy vztahující se k období šetření, které by naznačovaly, že na státem vlastněné komerční banky připadají dvě třetiny čínského finančního trhu. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. Za situace, kdy nebyly k dispozici informace týkající se vlastnictví bankovního sektoru, o něž Komise opakovaně žádala, ale čínskou vládnou nebyly poskytnuty, použila Komise dostupný údaj. Komise v těchto souvislostech odkázala na zprávu Deutsche Bank, kde se uvádí, že na komerční banky ve vlastnictví státu připadají více než dvě třetiny čínského finančního trhu. To je dále potvrzeno i důkazy získanými z dokumentů WTO, MMF, OECD a Světové banky, které potvrzují, že státní přítomnost v čínském bankovním sektoru byla v období šetření stále významná. Čínská vláda rovněž tvrdila, že výrok Komise týkající se úrokových sazeb, které jsou banky povinny udržovat v rámci limitů stanovených Čínskou lidovou bankou, není pravdivý, protože minimální úroková sazba úvěrů byla zcela zrušena. To není pravda. Je pravda, že čínská vláda ve svých připomínkách tvrdila, že minimální úrokové sazby úvěrů byly zrušeny v červenci 2013, avšak to je více než rok po skončení období šetření. Je také pravda, že dosud platí maximální hodnoty pro vkladové sazby. Závěr Komise, že banky nemohou o podmínkách úvěrů zcela svobodně rozhodovat (alespoň pokud jde o období šetření), je pravdivý a je podpořen důkazy ve složce. Čínská vláda rovněž zpochybnila zjištění Komise ve 183.-188. bodě odůvodnění na základě údajné nerelevance několika plánů, politických dokumentů a zákonů, které Komise uvádí. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí a odkazuje na 399. až 403. bod odůvodnění výše, kde je vysvětleno, proč jsou tyto dokumenty z hlediska takových závěrů relevantní.
Čínská vláda rovněž uvedla, že závěr Komise, že některé banky měly zajištěn přístup k devizovým rezervám Státní správy devizových toků (SAFE), je nesprávné, protože důkazy, na které Komise odkazuje, jmenovaly pouze EXIM Bank a China Development Bank (CDB) a obsahovaly vysvětlení, že z těchto rezerv jsou poskytovány úvěry pouze státem vlastněným podnikům. Komise s tím nesouhlasí. Tyto důkazy svědčí pouze o tom, že tento program v době, kdy byl zahájen, byl původně dostupný pouze pro banky spojené se státní politikou, jako jsou China Development Bank a EXIM Bank, ale rovněž se v nich hovoří o velkém úvěru Bank of China, což naznačuje, že původní omezení bylo zrušeno. Také tvrzení, že důkazy „jasně svědčí o tom, že úvěry jsou poskytovány pouze státem vlastněnému podniku jako Sinopec“, není přesné. Ve skutečnosti svědčily o tom, že velké podniky ve vlastnictví státu jsou upřednostňovány, ale neukazují, že by se poskytování takových úvěrů omezilo na tyto podniky. A v každém případě, vzhledem k velikosti EXIM Bank a CDB a jejich vlivu na finanční trh v Číně, i kdyby se tento program omezil pouze na ně, znamenalo by to významné narušení finančního trhu jako celku.
(428)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjišťovala specifičnost, pokud jde o preferenční úvěry, a její analýza specifičnosti je právně nesoudržná, protože nezjišťovala, zda se rozhodnutí č. 40 týká projektů, nebo odvětví. Podle čínské vlády se „rozhodnutí č. 40 vztahuje na mimořádné dlouhou řadu ekonomických odvětví, tento dokument výslovně neomezuje přístup k údajným subvencím na určité podniky a tato otázka má být rozhodnuta na základě judikatury WTO“. Komise s tímto tvrzením nesouhlasí. V souvislosti s podporovanými projekty je třeba připomenout, že zahrnují pouze některé činnosti v rámci omezeného počtu průmyslových odvětví, a proto nelze toto třídění, které pokrývá jen určitou podmnožinu podniků v Číně, považovat za obecné a nespecifické. Komise toto považovala za nejpřirozenější výklad v situaci, kdy neměla k dispozici žádné vysvětlení (a podpůrné dokumenty) o tom, jak přesně čínská vláda používala pojem odvětví fotovoltaiky, například pro účely rozhodnutí č. 40 a souvisejícího směrného indexu průmyslové restrukturalizace. Navíc, jak bylo vysvětleno ve 102. bodě odůvodnění výše, patří odvětví solární fotovoltaiky také do kategorie strategických odvětví, jak je definována 12. pětiletým plánem, a vzhledem k tomu má přístup k přednostnímu financování, což je zřejmé z citací z různých plánovacích a politických dokumentů a zákonů uvedených v témž bodě odůvodnění.
(429)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nezjistila existenci výhody spojené se zvýhodněnými úvěry, neboť zjišťování výhody pomocí vnějšího základu pro srovnání závěry Komise nepotvrdilo. Podle čínské vlády Komise neměla žádný důvod přidělit rating BB, jelikož neposkytla žádný důkaz o tom, že u ratingu BB v porovnání s kterýmkoli jiným ratingem existuje větší pravděpodobnost, že nebude zkreslený, a v jeho použití „ukazuje na nepřípustný nepříznivý závěr, čímž došlo k porušení čl. 12 odst. 7 dohody WTO o subvencích“. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Vzhledem k narušení trhu a ke skutečnosti, že půjčující banky neprovádějí náležité posouzení úvěruschopnosti a rizik u vyvážejících výrobců zařazených do vzorku, Komise nemohla použít nominální hodnotu ratingu jednotlivých vyvážejících výrobců (i kdyby jej měli). Rating BB v tomto případě není nepříznivým závěrem a není pro vyvážející výrobce nepříznivý, neboť je to nejlepší neinvestiční rating na trhu.
(430)
Stěžovatel tvrdil, že Komise měla použít méně příznivý úvěrový rating než BB pro vytvoření základu pro srovnání u některých vyvážejících výrobců, kteří byli ve velmi špatné finanční situaci. Z důvodů uvedených ve 429. bodě odůvodnění výše měla Komise za to, že rating „BB“ (neinvestiční stupeň) náležitě odráží finanční situaci vyvážejících výrobců zařazených do vzorku během období šetření.
(431)
Žadatel také žádal, aby Komise zveřejnila výpočet ziskového rozpětí úvěrů v čínské měně. Komise vysvětlila metodiku v bodě 169 dokumentu poskytujícího konečné informace (který je převzat do 198. bodu odůvodnění výše). V souladu s metodikou v řízeních ohledně bezdřevého natíraného papíru a oceli s organickým povlakem Komise upravila čínské úrokové sazby přidáním rozdílu úroků u nejlépe hodnocených dluhopisů a dluhopisů s ratingem BB obchodovaných na trzích v období šetření.
(432)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by Komise za účelem stanovení výše zisku z preferenčních úvěrů měla porovnat úrokové sazby u „upřednostňovaného“ odvětví se sazbami odvětví, která upřednostňována nejsou. S ohledem na analýzu finančního trhu provedenou Komisí (181.-185. bod odůvodnění) muselo být toto tvrzení zamítnuto. Vzhledem ke zjištěným nesrovnalostem se úrokové sazby na čínském finančním trhu zdají být nespolehlivé.
(433)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že u úvěrů v EUR a USD by Komise neměla použít vnější základ pro srovnání, protože jeden z klíčových prvků, na nichž Komise založila svou analýzu zkreslení, tj. omezení úrokových sazeb ze strany Čínské lidové banky, u takových úvěrů neexistuje. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Omezení úrokových sazeb ze strany Čínské lidové banky je pouze jedním z klíčových prvků, které Komise ve své analýze čínského finančního trhu použila. Jak je vysvětleno ve 180.-185. bodě odůvodnění výše, použití vnějšího základu pro srovnání také u úvěrů v EUR a USD odůvodňovala sama o sobě i řada dalších nesrovnalostí.
(434)
Někteří vývozci a čínská vláda tvrdí, že dohody mezi vývozci a určitými bankami vlastněnými státem (v tomto oddíle dále jen „dohody“) nejsou rovnocenné úvěrovým linkám a nejedná se o finanční příspěvek, protože neobsahují povinnost nebo závazek banky poskytnout budoucí financování za určitých konkrétních podmínek. Odkazují také na závěry rozhodčího panelu EC-Aircraft, který konstatoval, že „pouhá možnost“, že vláda může převádět peněžní prostředky pod podmínkou splnění předem definované určité podmínky, nebude dostačující k prokázání existence finančního příspěvku. Poukázali na výrok rozhodčího panelu, že smluvní ujednání by mělo „samo o sobě být využito a schopno poskytnout příjemci výhodu, která je zvláštní a nezávislá na výhodě, jež by mohla být poskytnuta z jakéhokoli budoucího převodu peněžních prostředků“.
(435)
Pokud jde o závěry rozhodčího panelu EC-Aircraft, Komise podotýká, že s ohledem na rozsah úvěrových linek nebo jiných podobných dohod nejsou takovéto závěry vyčerpávající a nezavazují Komisi k určitému výkladu základního nařízení v tomto případě. Komise nerozporuje závěry rozhodčího panelu, nesouhlasí však s tím, že je čínská vláda uplatňuje v tomto šetření. Dohody obvykle stanoví, že státem vlastněná banka může poskytnout úvěr až do požadované částky, která někdy závisí na možném zlepšení výkonnosti dotyčné společnosti. Takže na jedné straně může znění dohod obsahovat textově méně explicitní nebo méně automatické povinnosti týkající se podmínek budoucích půjček, než jsou povinnosti typické pro některé druhy dohod o poskytnutí úvěrové linky. Někdy bývají doprovázeny samostatnými dohodami o půjčkách nebo úvěrech. Bylo ovšem zjištěno, že půjčky v rámci těchto dohod se obvykle poskytují za velmi podobných, nebo dokonce stejných podmínek. Na druhé straně dohody obsahují některá ustanovení, která daleko přesahují běžný rámec dohod o úvěrové lince a která se rovnají vytvoření mechanismu zaručujícího podporu ze strany dotyčné banky. Komise je toho názoru, že v tomto případě nejsou písemná ustanovení dohod nutně rozhodující, neboť „povinnosti“ nebo „závazky“ převodu peněžních prostředků mohou být vyjádřeny v písemné nebo nepsané formě a o jejich existenci by mělo být rozhodnuto na základě celého souboru skutečností zaznamenaných ve spisu.
(436)
Na základě toho přesná povaha závazků nebo povinností státem vlastněných bank podle dohod závisí na:
a)
Znění dohod: Komise konstatuje, že ustanovení v nejdůležitějších dohodách zahrnujících velké banky ve státním vlastnictví a konkrétní vyvážející výrobce jsou velmi podobná. Tyto dohody vytvářejí v souvislosti s převodem peněžních prostředků úzké spojení mezi bankou a vývozcem. Zajišťují převod potřebné peněžní částky, někdy po splnění určitých podmínek týkajících se výkonnosti a úvěrového ratingu. Dohody zajišťují společnosti „příznivé zacházení“ při žádostech o úvěr ve srovnání se společnostmi, které takové dohody nepodepsaly. Některé částky potenciálního financování jsou v porovnání s ročním obratem těchto společností obrovské. Úvěrové částky přislíbené vývozcům zařazeným do vzorku představovaly více než trojnásobek jejich ročního obratu. Dohody dále zajišťují, že banka bude silně podporovat rozvoj dotyčné společnosti. Existují zmínky o „dlouhodobém stabilním strategickém partnerství“ mezi bankou a společností, o tom, že banka bude „upřednostňovat“ klíčové stavební projekty dané společnosti, poskytovat „dlouhodobou stabilní finanční podporu“ společnosti „při pořizování aktiv a reorganizaci, zásadním formování každé obchodní jednotky, projektu technické modernizaci, projektu v rámci strategie ‚Go Global‘ a jiných obchodech“ a bude společnosti pomáhat „zformulovat střednědobé a dlouhodobé plány rozvoje na základě jejích profesionálních předností, institucionálních předností a výkonnostních předností“. Dohody rovněž zmiňují, že jsou v souladu s vnitrostátní makroekonomickou a průmyslovou politikou. Zdálo by se tedy, že vzhledem ke strategické podpoře poskytované společnosti ve spojení s „příznivým zacházením“ zajištěným dohodami je velmi pravděpodobné, že společnost bude automaticky způsobilá získávat podle těchto dohod úvěry.
b)
Povaze a cílech věřitelů: Věřiteli jsou banky ve vlastnictví státu, u nichž bylo zjištěno, že jsou veřejnoprávními subjekty, nebo další banky, u nichž bylo shledáno, že fungují z pověření vlády a jsou jí řízeny, a proto působí jako prodloužená ruka čínské vlády. Bylo rovněž zjištěno, že poskytují úvěry úročené značně nižšími sazbami, než jsou tržní sazby. Například určitá dohoda se zmiňuje o „finančním zvýhodnění“ ze strany banky a její podpoře „odvětví špičkové technologie … které má s vládním svolením přednost v rozvoji“.
c)
Vládním přístupu k žadateli o úvěr: Žadatelé o úvěr patří mezi strategická vznikající odvětví, jak je uvedeno ve 102. bodě odůvodnění výše.
d)
Míře spolupráce ze strany vlády při šetření: Poskytovatelé úvěrových linek (banky ve státním vlastnictví a banky, které působí z pověření vlády a jsou jí řízeny) při šetření plně nespolupracovaly a závěry, které se jich týkají, byly učiněny na základě dostupných údajů.
e)
Pojetí trhu v dohodách: Zdá se, že společnosti hodnotí dohody jako důkaz toho, že mají státní podporu, a uzavření takových dohod veřejně oznamují s cílem vyslat pozitivní signál trhům a potenciálním investorům. Například dne 9. července 2010 vydala Yingli Solar tiskovou zprávu oznamující „strategickou dohodu o spolupráci“ s CDB, podle níž CDB „počítá s tím, že bude poskytovat úvěrové nástroje s celkovou maximální částkou 36 milionů RMB na podporu Yingli Group a jejích dceřiných společností“. Finanční ředitel Yingli k tomu uvedl: „Tato dohoda povýšila dvoustrannou spolupráci na novou úroveň, která, jak se domníváme, nám umožní využít příležitostí, díky nimž posílíme svoji vedoucí pozici v odvětví fotovoltaiky.“ Jinko Solar dne 26. ledna 2011 označila úvěrový nástroj od Bank of China ve výši 50 bilionů RMB za „dohodu o strategické spolupráci“, která by měla „dále posílit naši pozici vedoucího výrobce solárních výrobků“. Tisková zpráva dále uváděla, že „S dlouhodobou finanční podporou BOC věříme, že budeme v roce 2011 dosahovat vynikajících výsledků a plnit své dlouhodobé růstové cíle.“ Dne 14. dubna 2010 byla vydána zpráva, že se Trina Solar se chystá využít úvěrové dohody s CDB ve výši 4,4 bilionu USD „na rozšíření trhu“. Ze všech těchto oznámení vyplývá, že dotyční vyvážející výrobci vnímají dohody jako zajištěný, spíše než nejistý, zdroj financování.
f)
Fungování dohod: Vyvážející výrobci čerpali četné individuální úvěry, a dohody tudíž vedou ke skutečnému převodu peněžních prostředků, většinou výrazně pod tržními sazbami.
(437)
Ze všech těchto důkazů vyplývá, že dohody jsou bankami poskytovány jako součást vládní strategie na podporu odvětví fotovoltaiky a příslušnými vývozci jsou vysoce ceněny, a to bez ohledu na to, zda dochází ke skutečným převodům peněžních prostředků. To odporuje tvrzením stran, že nemají prakticky žádný význam. Ačkoli dohody mají typické rysy běžných úvěrových linek, přesahují rámec podmínek běžných úvěrových linek a ve skutečnosti jsou strategickými partnerstvími mezi veřejnoprávními subjekty a společnostmi za účelem naplňování vládní politiky. V této souvislosti fungují jako mechanismus státní podpory/záruky, který zlepšuje postavení dotčených vývozců a umožňuje jim zvýšit kapacitu a výrobu s jistotou, že získají požadované finanční prostředky. Jestliže by taková podpora/záruka neexistovala, trhy by zjevně vývozce vnímaly tak, jako by byli ve slabší pozici. Následně se stávají způsobilými k případnému převodu peněžních prostředků nebo k poskytování finančních služeb. Taková cenná „záruka“ by měla na trhu určitou hodnotu a přinejmenším by byla spojena s úhradou značného poplatku. Vzhledem k tomu dohody poskytují rovněž výhodu, která je, slovy rozhodčího panelu EC-Aircraft, „samostatná a nezávislá na výhodě, která by mohla být získána z jakéhokoli budoucího převodu finančních prostředků“, a to z mimo jiné důvodu případné platební povinnosti vlády. Jsou více než pouhým nejasným „příslibem poskytnutí“ levného „financování“ (99) a příjemci jsou díky nim na tom zjevně lépe, než kdyby taková dohoda neexistovala.
(438)
Pokud jde o výši výhody, byla zjištěna na základě poplatků účtovaných za úvěrovou linku, kterou získal jeden z vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Tato úvěrová linka byla poskytnuta bankou, jejíž ústředí se nachází v jiné finanční jurisdikci než ČLR, a vykazuje všechny prvky komerčních úvěrových linek dostupných na světových finančních trzích a jiných dohod zjištěných v komerčním sektoru. Podotýká se rovněž, že tyto úvěrové linky se v podmínkách výrazně neliší od jiných komerčních úvěrových linek, které získali vyvážející výrobci zařazení do vzorku a kde jsou účtovány poplatky, včetně linek ze zahraničních bank. Vzhledem k výše uvedené analýze je to konzervativní srovnávací základ, neboť důkazy naznačují, že dohody ve skutečnosti mají pro společnosti mnohem větší hodnotu jako opatření samo o sobě než jako standardní úvěrová linka. Komise však byla toho názoru, že požadované poplatky slouží jako přiměřený ekvivalent poplatků, které by podle dohod byly účtovány.
(439)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že banky, jež uzavřely dohody s vývozci zařazenými do vzorku, nejsou veřejnoprávními subjekty a nebyly ani vládou pověřeny, aby tak učinily. Toto tvrzení bylo třeba odmítnout. Příslušné banky byly tytéž banky, které poskytovaly zvýhodněné financování, a Komise ve 159.-168. a 169.-180. bodě odůvodnění výše podrobně vysvětlila, proč jsou to veřejnoprávní subjekty a/nebo proč působí z pověření čínské vlády a jsou jí řízeny.
(440)
Čínská vláda uvedla, že tvrzení Komise, že za běžných tržních podmínek se za poskytování úvěrových linek vyžadují významné závazky a správní poplatky, je bezpředmětné, neboť takové poplatky se týkají pouze „závazných úvěrových linek“. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak bylo konstatováno v bodě odůvodnění výše, úvěrová linka použitá jako základ pro srovnání se svými podmínkami významně neliší od jiných komerčních úvěrových linek, jež získali vyvážející výrobci zařazení do vzorku, a to i od bank mimo Čínu. Ostatně jedna z bank, která uzavřela několik takových dohod s vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku, jak se zdá, podobné poplatky účtuje svým klientům v zahraničí (100).
(441)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise nepředložila důkaz na podporu svého tvrzení, že poskytování úvěrových linek (tj. dohod) vládou je součástí preferenčních úvěrů. To není pravda. Poskytování úvěrových linek je standardní součástí financování poskytovaného společnostem bankami a dohody jsou samostatná a odlišná opatření, která patří do oblasti preferenčních úvěrů. Jak bylo uvedeno ve 102. bodě odůvodnění výše, čínská vláda prostřednictvím řady plánovacích a politických dokumentů a zákonů zajišťuje zvýhodněné financování odvětví fotovoltaiky. Kromě toho byly v rámci těchto dohod čerpány četné úvěry, což jasně ukazuje, že jsou nedílnou součástí preferenčního financování odvětví fotovoltaiky.
(442)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že poskytování úvěrových linek není zvláštní subvencí. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Jak je vysvětleno ve 441. bodě odůvodnění, poskytování úvěrových linek je nedílnou součástí preferenčního poskytování úvěrů, a tudíž specifická analýza ve 191., 192., 209. a 428. bodě odůvodnění výše se rovněž týká poskytování úvěrových linek.
(443)
Podle žadatele měla Komise určit subvenční rozpětí pro využívání úvěrů pro kupující vývozu, jelikož EXIM Bank odmítla spolupracovat. Komise měla použít údaje v podnětu a zjištění ministerstva obchodu USA v podobném případě týkajícím se odvětví fotovoltaiky. Toto tvrzení nemohlo být přijato. Komise přezkoumala tvrzení v podnětu, avšak nebyl nalezen žádný důkaz o tom, že by vyvážející výrobci zařazení do vzorku měli z těchto opatření během období šetření prospěch. Je třeba poznamenat, že období šetření u případu v USA a u tohoto případu se liší.
3.5.3. Připomínky stran týkající se vývozních záruk a pojištění za zelené technologie
(444)
Co se týče dokumentů, o které Komise požádala během inspekce, jak je podrobně uvedeno v 220. a 221. bodě odůvodnění, čínská vláda tvrdila, že jí nebylo objasněno, kdy bylo požádáno o plán 840, že účetní závěrka společnosti Sinosure za rok 2012 nebyla v době inspekce k dispozici a že údaje o společnostech zařazených do vzorku jsou důvěrné a příslušné smlouvy každopádně nejsou v ústředí společnosti Sinosure uchovávány. Komise odkazuje na svá vysvětlení uvedená v 219., 220. a 223. bodě odůvodnění, které se zabývají všemi těmito argumenty. Pokud jde o plán 840, Komise dodává, že požádala o všechny relevantní dokumenty týkající se činnosti společnosti Sinosure a údajného subvenčního programu zvýhodňujícího vývozce zařazené do vzorku a že tento plán 840 je z hlediska jejích závěrů zajisté relevantní, stejně jako všechny ostatní dokumenty konkrétně uvedené ve 236. bodě odůvodnění, což podporují vysvětlení ve 232. bodě odůvodnění. Co se týče účetní závěrky společnosti Sinosure za rok 2012, Komise požádala o předběžnou závěrku, když účetní závěrka za rok nebyla hotova, avšak společnost Sinosure odmítla poskytnout i předběžnou účetní závěrku za rok 2012.
(445)
Čínská vláda rovněž tvrdila, že neexistují žádné právní nebo věcné důkazy, které by potvrzovaly závěr, že odvětví fotovoltaiky je „strategickým odvětvím“, a že by to bylo výsledkem předpokladu. Komise odkazuje na vysvětlení uvedená ve 231. bodě odůvodnění a připomíná, že tento bod byl během inspekce čínskou vládou výslovně potvrzen. Pokud jde o obdobné tvrzení týkající se plánu 840, plánu 421 a opatření na podporu „strategických vznikajících odvětví“ a o tvrzení, že tyto plány by nebyly právně závazné, Komise odkazuje na příslušná vysvětlení v 232.-234. bodě odůvodnění. Komise dále podotýká, že čínská vláda tyto dokumenty nepředložila a s Komisí neprojednala a že ve spisu neexistují žádné důkazy, které by prokazovaly, že závěry Komise nejsou pravdivé.
(446)
Čínská vláda a jeden výrobce zařazený do vzorku tvrdí, že slevy na daních a granty na úhradu pojistného v rámci vývozního úvěrového pojištění poskytované místními orgány byly napadeny neoprávněně, protože nebylo zjištěno, že představují subvence ve smyslu dohody WTO o subvencích. Komise odkazuje na svou analýzu k závěrům šetření, a zejména na 239. a 247. bod odůvodnění. Komise dále podotýká, že slevy na daních a granty jsou neoddělitelně provázány s programem vývozního úvěrového pojištění, neboť jejich poskytování je důsledkem platby pojistného společnosti Sinosure v rámci základní politiky pojištění vývozních úvěrů. V neposlední řadě tyto slevy spadají také do oblasti působnosti oznámení [2004] č. 368, které vydaly společně ministerstvo obchodu (MOFCOM) a společnost Sinosure a které stanoví, že „vládní orgány na regionální a místní úrovni musí společně i nadále usilovat o provádění dalších opatření na podporu výrobků uvedených ve směrném indexu a podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií, pokud jde o vývozní úvěrové pojištění“.
(447)
Čínská vláda rovněž zpochybňuje závěr týkající se přílohy 1 písmene j) dohody WTO o subvencích, tj. že krátkodobý program vývozního úvěrového pojištění společnosti Sinosure fungoval při sazbách pojistného, které nejsou přiměřené k pokrytí dlouhodobých provozních nákladů a ztrát tohoto programu. Na podporu toho se čínská vláda odvolává na judikaturu WTO - výrok rozhodčího panelu v případu US-Upland Cotton - a předkládá vysvětlení, která jsou založena na různých souborech údajů a argumentů uvedených ve výročních zprávách společnosti Sinosure. Čínská vláda také zpochybňuje odkaz Komise na článek 11 stanov společnosti Sinosure a na článek publikovaný advokátní kanceláří Stewart Law. Komise ve 242.-245. bodě odůvodnění znovu uvádí všechny své argumenty a připomíná, že její závěry jsou založeny na nejlepších důkazech dostupných ve složce, vzhledem k nedostatku spolupráce ze strany čínské vlády, která zabránila Komisi v získání požadovaných relevantních informací. K vyvození závěrů Komise zvážila řadu prvků a důkazů ve spisu, mezi nimiž byly i stanovy společnosti Sinosure a článek publikovaný advokátní kanceláří Stewart Law. Komise je toho názoru, že žádný z těchto prvků sám o sobě sice není určující, avšak tyto a všechny ostatní prvky jí umožňují dospět k rozhodnutí. Pokud jde o judikaturu v případu US-Upland Cotton, Komise ji ve svých závěrech zohledňuje a citáty čínské vlády z této judikatury jsou vskutku velmi případné.
(448)
V reakci na analýzu Komise ve 245. bodě odůvodnění čínská vláda předkládá tabulku s údaji převzatými z výkazů zisků a ztrát, jež byly uvedeny ve veřejně dostupných výročních zprávách společnosti Sinosure za období let 2006-2011, a dochází k závěru, že částka obdrženého pojistného byla vyšší než provozní náklady programu. Za prvé Komise konstatuje, že tabulka, kterou čínská vláda poskytla, neobsahuje v ucelené řadě příslušné částky provizí vyplacených společností Sinosure, nýbrž pouze provozní výdaje. Za druhé tyto údaje neoddiskutovatelně ukazují, že v každém jednotlivém roce od roku 2006 do roku 2011 s výjimkou roku 2010 není výše čistého pojistného nikdy vyšší než výše čistého pojistného plnění navýšená o provozní výdaje, dokonce i kdyby byly ponechány stranou výplaty provizí, které byly čínskou vládou opomenuty. To se týká i roku 2011, který částečně zasahuje do šetřeného období, a v některých letech (např. v roce 2008) je výše ztráty dosti významná. Za třetí Komise podotýká, že za rok 2010 čínská vláda uvedla nepřiměřeně nízkou výši vyplacených pojistných plnění (přičemž se uvádí, že platby pojistného byly dvacetkrát vyšší než vyplacená pojistná plnění), což se ve výroční zprávě za rok 2010 neodráží. Tato částka uvedená čínskou vládou za rok 2010 je založena na rozsáhlých zpětných úpravách týkajících se vymáhání pohledávek a na změně rezerv pro nevyřízené škody, které se objevují až ve výroční zprávě za rok 2011 s odkazem na rok 2010. Tyto úpravy se zdají být mimořádné a nezvyklé povahy a odrážejí se až ve zprávě za následující rok. Komise rovněž konstatuje, že za rok 2011 čínská vláda místo toho oznámila částky uvedené ve výroční zprávě za rok 2011. Komise má za to, že následné úpravy lze stěží uvést do souladu se skutečnou situací, zejména vzhledem k neexistenci spolupráce a k dalším vysvětlením čínské vlády nebo společnosti Sinosure v průběhu šetření.
Podle rozhodčího panelu US-Upland Cotton, na který se odvolává sama čínská vláda, má „odkaz na ‚dlouhodobost‘ v písmeni j) odkázat na období dostatečně dlouhé na to, aby bylo možno zajistit objektivní šetření, které umožní důkladné posouzení programu a které zamezí tomu, aby byl přikládán přílišný význam jakémukoli ojedinělému či atypickému jevu v určitý den, měsíc, čtvrtletí, pololetí, rok nebo jiné konkrétní časové období“. Komise považuje období 2006-2011 za dostatečně dlouhé k posouzení a společnost Sinosure zaznamenala ztrátu v každém roce tohoto období. Buď je třeba situaci v roce 2010 považovat za ojedinělou či atypickou, vezmou-li se v úvahu upravené údaje ve výroční zprávě za rok 2011, a tedy mající omezený význam, anebo musí být zohledněny jako relevantní normální neupravené údaje uvedené ve výroční zprávě za rok 2010, což ukáže, že výsledek je jen mírně nad nulovou úrovní. Vzhledem k významným ztrátám vzniklým v jiných letech to potvrzuje závěr Komise, že společnost Sinosure je v období 2006-2011 celkově v situaci dlouhodobé ztráty. Navíc i kdyby byly údaje z roku 2010 vzaty v úvahu jako reprezentativní, zůstává skutečností, že společnost Sinosure byla v pěti ze šesti let v období od roku 2006 do roku 2011 ztrátová. Ostatní tabulky a soubory údajů, které předložila čínská vláda, aby zpochybnila závěry Komise podle písmene j) dohody WTO o subvencích, se nesrovnávají s jinými informacemi zaznamenanými ve spisu a/nebo nemohou být ověřeny. Samy o sobě každopádně neprokazují, že by společnost Sinosure v období 2006-2011 přerušila byť i jen svůj krátkodobý program vývozního úvěrového pojištění.
(449)
Pokud jde o srovnávací základ pro výpočet výhody, považuje čínská vláda uplatnění referenční hodnoty, která nepochází z této země, za neslučitelné s dohodou WTO o subvencích, ale nepředložila žádný argument, který by k takovému tvrzení opravňoval. Komise odkazuje na své vysvětlení v 245. bodě odůvodnění výše.
(450)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku použitý základ pro srovnání zpochybňují, přičemž tvrdí, že Komise nezdůvodnila, proč: i) je výpočet pojistného založen na údajích americké EXIM Bank; ii) použila jako dovážející zemi Itálii, a nikoli Německo, které je hlavním vývozním trhem dotčeného výrobku; iii) použila časové období 120 dnů, a nikoli 60 dnů nebo nějaké jiné kratší období; iv) nepoužila výpočet pojistného pro přímý vývoz, ale raději pojistného pro pojištění vývozního odběratelského úvěru (FIBC). Pokud jde o bod i), Komise odkazuje na 253. bod odůvodnění. Co se týče bodu ii), Komise se domnívá, že Itálie představuje správnou rovnováhu mezi zemí EU s nejnižším rizikem a zeměmi EU s podstatně vyššími riziky, jimž je tudíž účtováno podstatně vyšší pojistné a které jsou rovněž trhy dotčeného výrobku. Co se týče bodu iii), za situace, kdy na internetových stránkách EXIM Bank není k dispozici konkrétní simulace založená na 90denním období, Komise považuje dobu trvání 120 dnů za nejvhodnější z hlediska reprezentativnosti podmínek prodeje během období šetření. Pokud jde o bod iv), Komise nebyla schopna získat simulaci pro výpočet pojistného pro přímý vývoz a je toho názoru, že tento základ pro srovnání vystihuje celkový rizikový stav země nákupu.
(451)
Jeden spolupracující vývozce tvrdí, že zakoupil vývozní úvěrové pojištění pro část svého vývozu, ale zaplatil řádné pojistné a nevyužil programu Green Express nebo jiného zvýhodněného zacházení, jak je uvedeno v podnětu. Za situace, kdy pro toto tvrzení neexistuje žádný důkaz, Komise odkazuje na své závěry týkající se tohoto programu v oddíle 3.4.1.4 tohoto nařízení. Pokud jde o program „Green Express“, Komise odkazuje na svá zjištění ve 240. bodě odůvodnění a konstatuje, že tento program představuje zvláštní aspekt krátkodobého programu úvěrového pojištění společnosti Sinosure a že závěry Komise se neomezují na tento aspekt, ale týkají se programu jako celku.
3.5.4. Demonstrační program „Golden Sun“
(452)
Čínská vláda dále uvedla, že tento program poskytuje granty pro „distribuované solární fotovoltaické systémy“ spíše než pro výrobce/vývozce dotčeného výrobku a že příslušná kritéria v právních předpisech nejsou zaměřena na výrobce modulů a článků. V tomto ohledu čínská vláda tvrdí, že poskytla příslušnou dokumentaci o programu a že i spolupracovala se společnostmi zařazenými do vzorku na prokázání tohoto bodu. Tři spolupracující vývozci zařazení do vzorku uvádějí, že se jedná o „uživatelskou subvenci“, jež neposkytuje výhodu dotyčnému výrobku, a proto není napadnutelná ve smyslu čl. 1 odst. 1 a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, čl. VI odst. 3 GATT 1994 a čl. 19 odst. 1 Dohody WTO o subvencích. Tito vývozci odkazují na rozhodnutí EU v případě Bionafty ze Spojených států amerických (97. bod odůvodnění nařízení Komise (ES)č. 194/2009, Úř. věst. L 67 ze dne 12.3.2009, s. 50) a na judikaturu WTO v případech U.S.A. - Olověné tyče (body 6.50, 6.53, 6.56 a 6.57 zprávy rozhodčího panelu), Kanada - Opatření ovlivňující vývoz civilních letadel (bod 9.112 zprávy rozhodčího panelu), Brazílie - Program financování exportu letadel (bod. 7.24 zprávy rozhodčího panelu) a Kanada - Opatření ovlivňující vývoz civilních letadel (body 157 a 159 zprávy odvolacího orgánu).
(453)
Komise odkazuje na svá zjištění, jež šetření přineslo, a zejména na 243.-246. bod odůvodnění tohoto nařízení, které podává vyčerpávající výklad výše uvedených argumentů a potvrzuje, že zjištění je v souladu s příslušnými ustanoveními a s judikaturou, na niž se čínská vláda spolupracující výrobci zařazení do vzorku odvolali. Komise znovu opakuje, že granty v rámci programu jsou přímo spojené s dotčeným výrobkem, neboť způsobilé „distribuované solární fotovoltaické systémy“ výslovně zahrnují dodávky modulů a článků jako významnou součást projektů, a spojitost mezi výhodami poskytnutými vládou a výrobkem je tudíž přímá a nerozdělitelná. Jak je rovněž uvedeno zejména v 244. a 245. bodě odůvodnění, šetření potvrdilo, že čínská vláda provedla přímé platby ve prospěch několika spolupracujících vývozců zařazených do vzorku (a to pro účely instalace solárních panelů k výrobě energie pro vlastní spotřebu, včetně výrobního procesu dotčeného výrobku) mimo jiné s využitím vlastních vyrobených solárních modulů a článků. Bylo také zjištěno, že přímé platby poskytnuté vývozcům jakožto dodavatelům dotčeného výrobku třetím stranám, které projekt provozují, jsou ve skutečnosti v rozporu s ustanoveními příslušných právních předpisů a že čínská vláda nepředložila důkaz k vysvětlení situace (viz zejména 245. a 246. bod odůvodnění).
Omezené vysvětlení, které čínská vláda a spolupracující vývozce poskytli, že přímý převod finančních prostředků, kterým byly porušeny čínské právní předpisy, byl nezbytný, protože provozovatel projektu se nacházel ve finančních potížích a bylo třeba zajistit, aby byla podpora použita pouze na schválené fotovoltaické systémy, zřetelně naznačuje, že při neexistenci tohoto přímého převodu od vlády by spolupracující vývozce zařazený do vzorku nemohl za dodávky dotčeného výrobku dostat žádné peníze a že vláda by nebyla schopna zajistit, aby byla subvence použita k určenému účelu. Z tohoto hlediska, a jelikož neexistují žádné další důkazy, je třeba tyto platby považovat za přímý grant od čínské vlády výrobci dotčeného výrobku, který by jinak nedostal za dodávky dotčeného výrobku žádné finanční prostředky (za předpokladu, že se tyto dodávky vůbec uskutečnily, pro což opět nejsou k dispozici žádné důkazy). Na tomto základě se Komise domnívá, že argumenty předložené čínskou vládou a spolupracujícími vývozci jsou právně neopodstatněné.
(454)
Čínská vláda rovněž tvrdí, že v situaci, v níž se výhody programu vztahovaly na dodávky dotčeného výrobku nezávislým provozovatelům projektu, byla Komise nucena provést důkladnou analýzu pro určení tohoto bodu, a odvolává se na rozhodnutí WTO v případu USA - Řezivo z jehličnatých dřevin IV (body 141 a 142 zprávy odvolacího orgánu). Komise odkazuje na vysvětlení ve 244.-246. bodě odůvodnění a v 352. bodě odůvodnění výše a uvedené tvrzení zamítá. Kromě toho Komise v důsledku nedostatečné spolupráce čínské vlády a zúčastněných stran nemohla provést důkladnou analýzu. Nelze o ní tedy mluvit a citovaná judikatura je v této situaci irelevantní vzhledem k tomu, že finanční prostředky byly přímo placeny výrobcům dotčeného výrobku a přímo souvisely s dodávkami mimo jiné i dotčeného výrobku. Jelikož byly tyto platby nevratnými granty, jedná se o finanční příspěvek (přímý převod peněžních prostředků) a Komise je oprávněna předpokládat, že poskytuje příjemci (výrobcům) výhodu, jelikož neexistuje žádný důkaz o dalším použití dotyčných částek. Kdyby vláda platby v rámci tohoto programu odeslala provozovatelům projektu a vybavení bylo pořízeno za poctivé tržní ceny, neměli by z toho dotyční výrobci žádnou výhodu. Ovšem v situaci, kdy jsou platby odesílány vyvážejícím výrobcům, částky, za něž tyto společnosti montují solární panely, představují výhodu, neboť je zbavují nákladů, které by jim jinak v tomto procesu vznikly. V případě, že vyvážející výrobce není schopen prokázat, že byla část grantu převedena třetím stranám, má se na základě dostupných skutečností za to, že tato část grantu poskytla vývozci výhodu jako obecná subvence, která představuje výhodu pro činnosti společnosti jako celku. Tak je tomu v tomto případě.
(455)
Dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že program Golden Sun není specifický, jelikož příslušné požadavky v čínských právních předpisech jsou objektivní, všechny podniky, které je splní, mohou mít z programu prospěch a způsobilými mohou být všechny společnosti bez ohledu na to, zda jsou nebo nejsou výrobci dotčeného výrobku. Komise odkazuje na svá zjištění o specifičnosti ve 247. bodu odůvodnění, kde se vysvětluje, že podmínky a kritéria výběru nejsou objektivní a neuplatňují se automaticky. Příslušná požadovaná kritéria potvrzují, že se program týká pouze omezeného počtu podniků, které jsou schopny je dodržet, konkrétně těch se značným instalovaným výkonem (nejméně 300 kWh) a se značnými aktivy (nejméně 100 milionů RMB). Výběrová kritéria rovněž uvádějí, že je potřeba, aby byl příjemce podpory zahrnut do místního prováděcího plánu pro demonstrační projekt Golden Sun, a šetřením bylo zjištěno, že zařazení do těchto místních plánů závisí na rozhodnutí příslušných orgánů, která nejsou transparentní a nejsou založena na objektivních kritériích. Komise dodává, že způsobilé „distribuované solární systémy“ závisí na výrobě a dodávce vybavení k výrobě solární elektřiny, jehož většina se vyrábí že solárních modulů a článků. Proto, v rozporu s tvrzeními vývozců zařazených do vzorku, je tento režim rovněž specifický v tom smyslu, že v praxi jsou pro výhody v rámci tohoto programu způsobilí jen výrobci solárních systémů, nebo jinými slovy výrobci dotčeného výrobku, a to buď přímo jakožto vlastníci projektu, nebo nepřímo jakožto údajní dodavatelé dotčeného výrobku vlastníkům projektu.
Proto, a také vzhledem k nedostatečné spolupráci čínské vlády, která neposkytla všechny rozpočtové dokumenty vyžádané Komisí (viz 234.-239. bod odůvodnění), se došlo k závěru, že tento program je také ve skutečnosti specifický ve smyslu čl. 4 odst. 2 písm. c) základního nařízení, protože výhod z něj mohou skutečně využívat, přímo či nepřímo, především výrobci dotčeného výrobku. Subvencí také využívá omezený počet podniků (výrobci dotčeného výrobku), nebo jich tyto firmy využívají převážně nebo nepřiměřeně, neboť se zdá, že získávají všechny finanční prostředky, ačkoli nepředstavují celé spektrum příjemců, kteří by údajně mohli z těchto subvencí mít prospěch.
3.5.5. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.5.5.1. Program „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně“ pro podniky se zahraničními investicemi
(456)
Čínská vláda opakuje své tvrzení, že program týkající se podniků se zahraničními investicemi uvedený v podnětu byl v roce 2013 ukončen. Komise podotýká, že období šetření končí dlouho před rokem 2013, a výhody poskytnuté v rámci tohoto programu během období šetření jsou proto napadnutelné. Potvrzují to závěry šetření, které zjistilo výhody, jež v období šetření v rámci tohoto programu získali někteří spolupracující vývozci zařazení do vzorku. Výhody poskytované v rámci tohoto programu pokračují i do budoucna, přestože byl program v roce 2013 ukončen.
(457)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku dále tvrdí, že variantní režim pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií nemůže být napaden na základě čl. 10 odst. 1 základního nařízení, jelikož nebyl v podnětu uveden. Komise odkazuje na své podrobné protiargumenty obsažené v 286. bodě odůvodnění. Komise dále připomíná, že během šetření týkajícího se varianty tohoto programu se čínská vláda rozhodla nespolupracovat. Komise podotýká, že kromě těchto prvků jsou v podnětu vyjmenovány i jiné preferenční režimy v oblasti přímých daní pro podniky, které působí v oblasti špičkových a nových technologií, než varianta programu „Dva roky úplného a tři roky polovičního osvobození od daně z příjmu“ pro podniky se zahraničními investicemi (oddíl 4.2.5.1 podnětu), a to buď snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií (oddíl 4.2.5.9 podnětu), anebo programy daňového zvýhodnění pro podniky se zahraničními investicemi, jež byly uznány jako podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií (oddíl 4.2.5.8 podnětu). Lze proto mít za to, že tento program má velmi úzkou spojitost s některým nebo oběma těmito uvedenými daňovými režimy v tom, že se týká snížení sazby přímých daní a je výslovně zaměřen na stejný soubor příjemců, tj. podniky působící v oblasti špičkových nebo nových technologií. A opět, spolupráce ze strany čínské vlády by mohla Komisi umožnit řádné a důkladné posouzení všech prvků, které se týkají spojitosti s programy uvedenými v podnětu, a vyplnění mezer v informacích vyskytujících se v podnětu, který vychází z přímých důkazů, jež byly žadateli obvykle dostupné. Na základě těchto argumentů Komise znovu konstatuje, že napadení tohoto programu je plně v souladu s čl. 10 odst. 1 základního nařízení, neboť toto ustanovení umožňuje šetření jakékoli „údajné subvence“ zjištěné žadatelem, a nikoli pouze určitého konkrétního programu. V tomto případě je údajná subvence, vzdání se vládních daňových příjmů se zaměřením na stejný typ příjemců, společným rysem všech dotyčných programů.
(458)
Pokud jde o výpočet výše subvence, dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že Komise chybně použila celoroční údaje uvedené v ročním přiznání k dani z příjmu za rok 2011, ačkoli období šetření zahrnuje polovinu roku 2011 a polovinu roku 2012, a že je to porušením výpočetní metody stanovené v oddíle E písm. a) bodě ii) obecných zásad pro výpočet výše subvence v šetřeních ohledně vyrovnávacího cla přijatých Komisí, Úř. věst. C 394, 17.12.1998, s. 6. Jeden z těchto vývozců dále tvrdí, že jelikož v době inspekce nebyla ještě dostupná daňová přiznání za celý rok 2012, měla Komise založit svůj výpočet za rok 2012 na čtvrtletních přiznáních daně z příjmu pokrývajících první polovinu roku 2012, jež shromáždila na místě, a/nebo na tabulkách zisků a ztrát za rok 2012, ze kterých je patrné, že tato společnost byla ve ztrátě.
(459)
Komise odkazuje na 300. bod odůvodnění a opakovaně zdůrazňuje, že je důležité, aby byl výpočet výhod založen na konečných auditovaných daňových přiznáních za určité daňové období. Komise dodává, že v rámci konečného vypořádání daňového přiznání za rok 2011 v průběhu období šetření jsou veškeré výhody uváděné v přiznání konečné, a dále dokládá správnost svého přístupu. Komise nemůže založit svůj výpočet na čtvrtletních daňových přiznáních, protože tato přiznání odrážejí průběžný prozatímní stav v době jejich podání a ze své podstaty nemohou zohlednit konečný konsolidovaný stav za roční daňové období. Cílem těchto přiznání je zajistit vládě likvidní prostředky v případě, že jsou daně prozatímně splatné, avšak zachycují pouze dílčí stav platný v době jejich podání. Může se docela dobře stát, že pokud společnost v posledních dvou čtvrtletích roku dosáhne významného zisku, který více než vyrovná ztráty počátečních čtvrtletí, ohlásí pak v konečném daňovém přiznání zdanitelný zisk. Prozatímní daňová přiznání v roce 2012 tudíž sice částečně naznačují, jaký je stav vývozce v době jejich podání, což vysvětluje, proč je Komise shromažďovala, ale jejich relevance není absolutní, jelikož nelze vyloučit, že stav na konci finančního roku, jak ukáže konečné přiznání, bude zcela odlišný. Pokud jde o tabulky zisků a ztrát týkající se roku 2012, Komise podotýká, že finanční účetnictví ne vždy odpovídá daňovému účetnictví a může se stát, že povinnost vykazovat položky příjmů a ztrát pro účely přímých daní se může podstatně lišit od povinnosti vykazování pro účetní účely. Může také dojít k úpravám pro daňové účely, které nejsou vždy odraženy v účetních závěrkách. Souhrnně řečeno, skutečnost, že společnost je ve svých účetních závěrkách ve ztrátě, nutně neznamená, že ve stejné ztrátě bude ve svém konečném daňovém přiznání. Na základě těchto argumentů Komise potvrzuje, že výpočet subvence v režimech přímých daní musí nutně vycházet z konečných údajů, které se objevují v konečných auditovaných přiznáních k dani z příjmu, a nikoli z periodických daňových přiznání nebo z konečných či předběžných účetních závěrek.
3.5.5.2. Zápočet daně u výzkumných a vývojových činností podniků se zahraničními investicemi
(460)
Čínská vláda tvrdí, že se poprvé dozvídá o tom, že Komise napadá program výzkumu a vývoje, který nenahrazuje program výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi uvedený v podnětu. Podobné argumenty čínská vláda používala i v případě předchozího režimu, jak je vysvětleno ve 457. bodě odůvodnění, a tvrdí, že napadení tohoto režimu porušuje články 11 a 13 dohody WTO o subvencích. Čínská vláda dále tvrdí, že program výzkumu a vývoje pro podniky se zahraničními investicemi byl ukončen v roce 2008 a že nový program výzkumu a vývoje, který byl zahrnut do čínského zákona o dani z příjmu právnických osob, dřívější program nenahrazuje, protože neodkazuje na podniky se zahraničními investicemi a nevyžaduje, aby byly výdaje na výzkum a vývoj vyšší než v předchozím roce.
(461)
Komise konstatuje, že čínská vláda v odpovědi na dotazník a na písemné upozornění na nedostatky o tomto režimu neinformovala, avšak že byl tento režim napaden v rámci předchozích šetření (viz 310. bod odůvodnění). Komise však rovněž konstatuje, že o tomto programu bylo s čínskou vládou během inspekce jednáno a že příslušná prováděcí ustanovení byla shromážděna jako věcný důkaz (předložil je také jeden vývozce zařazený do vzorku). Tvrzení čínské vlády, že o možné napadnutelnosti tohoto programu byla informována poprvé, je tudíž neopodstatněné, také vzhledem k tomu, že několik spolupracujících vývozců zařazených do vzorku, s nimiž čínská vláda svou odpověď koordinovala, informovalo o tomto programu ve svých odpovědích na dotazník. Čínská vláda si byla plně vědoma této skutečnosti, protože nedůvěrný spis několikrát zkontrolovala. Ze závěrů šetření vyplývá, že je tento program napadnutelný (310.-314. bod odůvodnění výše). Komise dodává, že tento program zjevně nahrazuje předchozí program zaměřený na podniky se zahraničními investicemi, vzhledem k úzké spojitosti mezi nimi, o které svědčí stejná forma a stejná výše daňové výhody (další daňový zápočet, který lze odečíst od daňového základu), stejný poměr a stejná výchozí situace (způsobilé náklady na činnosti v oblasti výzkumu a vývoje) pouze s drobnými obměnami. Tyto drobné obměny byly provedeny v souladu s reformou nového zákona o dani z příjmu právnických osob v roce 2008, avšak povaha a podstata programu zůstává v zásadě stejná. Komise odkazuje také na argumenty ohledně mechanismu zahájení šetření uvedené v 457. bodě odůvodnění.
(462)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce zařazený do vzorku rovněž tvrdí, že tento program není specifický, protože Komise neprokázala, že získání osvědčení podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií je omezeno jen na určité podniky. Komise odkazuje na své vysvětlení v 313. bodě odůvodnění výše a v 321. a 325. bodě odůvodnění týkajících se jiného daňového programu pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií. Komise dodává, že prováděcí předpisy k uplatňování tohoto programu (viz 321. bod odůvodnění) zde dále potvrzují závěr o specifičnosti podniků působících v oblasti špičkových a nových technologií jako jediných společností v odvětvích podporovaných vládní politikou, které mohou podle příslušných vládních indexů a směrnic získat příslušné osvědčení. Toto osvědčení mohou například obdržet pouze podniky zapojené do projektu v oblasti výzkumu a vývoje, který je uveden v popisu odvětví využívajících špičkové a nové technologie v rámci klíčové podpory ze strany státu a hlavních směrech aktuálních priorit rozvoje klíčových odvětví průmyslu špičkových technologií vydaných národní komisí pro rozvoj a reformy v roce 2007, nebo do projektu v oblasti výzkumu a vývoje zahrnutého do oblasti působnosti oznámení státní rady o provádění některých politik na podporu rámcového plánu střednědobého a dlouhodobého vědeckotechnického rozvoje státu (2006-2020) č. 6 [2006] vydaného státní radou. Je proto jasné, že je tento daňový program omezen pouze na ty specifické společnosti v příslušných odvětvích a činnosti v oblasti výzkumu a vývoje, které podporuje čínská vláda, včetně společností v podporovaném odvětví fotovoltaiky.
(463)
Pokud jde o výpočet výše subvence, dva spolupracující vývozci zařazení do vzorku tvrdí, že Komise chybně použila celoroční údaje uvedené v jejich ročním přiznání k dani z příjmu za rok 2011, ačkoli šetřené období zahrnuje polovinu roku 2011 a polovinu roku 2012, a že to porušuje výpočetní metodu stanovenou v oddíle E písm. a) bodě iii) obecných zásad pro výpočet výše subvence v šetřeních ohledně vyrovnávacího cla přijatých Komisí v roce 1998. Komise odkazuje na všechny argumenty předložené ve 459. bodě odůvodnění, které jsou relevantní i pro odmítnutí uvedeného tvrzení ohledně tohoto programu. Komise dále podotýká, že argument o údajné daňové ztrátě v daňovém období 2012 je relevantní jen zčásti nebo není relevantní vůbec, protože odpočet daně lze provádět po pět dalších let dopředu a snižovat o něj jakýkoli zdanitelný příjem, který bude deklarován během pěti následujících let. A proto i kdyby Komise akceptovala, že tyto firmy v roce 2012 zaznamenaly daňovou ztrátu, nebo by bylo dostupné konečné auditované daňové přiznání za rok 2012 a vyplynula by z něho daňová ztráta (k čemuž v tomto případě nedošlo), přesto by zohlednila výhody získané v rámci tohoto programu, protože nelze vyloučit, že jakmile by společnost v kterémkoli z pěti následujících daňových období zaznamenala zdanitelný příjem, byly by výhody vzešlé z odpočtu daně za rok 2012 využity.
3.5.5.3. Snížení daní pro podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií a zapojené v definovaných projektech
(464)
Čínská vláda a jeden spolupracující vývozce tvrdí, že tento program není specifický, že analýza specifičnosti není založena na faktech a že požadavky na získání statusu podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií by měly být považovány za objektivní kritéria či podmínky pro vznik nároku na subvence a že nárok na tento program je automatický. S ohledem na závěr o specifičnosti týkající se omezení tohoto programu a započítání nákladů na výzkum a vývoj oproti dani z příjmu také na podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií Komise odkazuje na své vysvětlení ve 321. a 325. bodě odůvodnění a také na 462. bod odůvodnění, který platí i pro tento program. Komise znovu konstatuje, že z uvedených prováděcích opatření a dokumentů zejména vyplývá, že využívání tohoto programu a uznání statusu podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií není ani zdaleka dostupné pro všechny podniky a uplatňování objektivních kritérií je omezeno pouze na některá odvětví a podniky podporované čínskou vládou na základě kritérií, která se nejeví jako objektivní nebo neutrální. Také nárok na výhody podle tohoto programu není automatický, nýbrž závisí na získání osvědčení podniku působícího v oblasti špičkových a nových technologií, které vydávají příslušné orgány na základě vlastního uvážení, a není tudíž automatický.
(465)
Jeden spolupracující vývozce tvrdí, že Komise chybně vypočítala subvenční výhodu vyplývající z tohoto programu, neboť použila auditované daňové přiznání za rok 2011, ačkoli byla dostupná čtvrtletní daňová přiznání za první a druhé čtvrtletí roku 2012, shromážděná během inspekce, a že Komise si každopádně mohla vyžádat kopii konečného ročního přiznání k dani z příjmu za rok 2012, jakmile bude dostupné. Tento vývozce rovněž tvrdí, že když už je pro výpočet subvenční výhody použito daňové přiznání za rok 2011, pak by měl být použit obrat společnosti za rok 2011, a nikoli obrat za období šetření. Komise odkazuje na své vysvětlení ve 459. bodě odůvodnění výše. Komise dále podotýká, že v oznámení o inspekci, které bylo zasláno vývozcům zařazeným do vzorku včetně dotyčného vývozce, výslovně požádala o originály úplných daňových přiznání za účetní období pokrývající období šetření a tři předcházející roky. Tento spolupracující vývozce proto mohl a měl předložit přiznání za rok 2012, jakmile bylo k dispozici, a Komise konstatuje, že tak neučinil, ani když nedávno zaslal své připomínky k dokumentu poskytujícímu konečné informace. Pokud jde o tvrzení, že měla Komise pro výpočet výhody použít obrat za rok 2011, podotýká se, že výše výhody vyplývající z daňového přiznání za rok 2011 podle názoru Komise přiměřeně odráží stav v období šetření, a to zejména proto, že v období šetření (měsíc) byla splatná daň za rok 2011 a konečné údaje za rok 2012 v době inspekce nebyly dostupné. V každém případě Komise nemůže k měření různých subvencí používat různé jmenovatele, jinak procentuální údaje nebudou srovnatelné a nebude zajištěna konzistentnost výpočtu. Komise závěrem dodává, že neověřovala údaje o obratu za rok 2011, ale že ověřovala údaje o obratu za období šetření.
3.5.6. Připomínky stran týkající se poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
(466)
Čínská vláda tvrdila, že Komise neurčila specifičnost ve smyslu čl. 2 odst. 1 a čl. 2 odst. 2 dohody WTO o subvencích a svá určení ohledně specifičnosti neodůvodnila jasným způsobem a na základě průkazných podkladů, jak vyžaduje čl. 2 odst. 4 dohody WTO o subvencích. Podle čínské vlády Komise neposkytla žádné věcné důkazy ohledně toho, kterým konkrétním odvětvím jsou udělována práva k užívání pozemků za zvýhodněné ceny, ani právní základ pro své hodnocení, že odvětví vyrábějící solární články a moduly mezi tato odvětví patří. Podobné tvrzení přednesl i jeden vyvážející výrobce. Tato tvrzení musela být odmítnuta. Komise v 364. bodě odůvodnění výše uvedla příklady oznámení o prodeji práv k užívání pozemků, kdy příslušné orgány omezily okruh potenciálních kupujících za stanovenou cenu na odvětví fotovoltaiky a stanovily cenové limity pro práva k užívání pozemkům kupovaná vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku. Za situace, kdy žádné další informace, o které byla čínská vláda požádána, neexistují, a vzhledem k vládní podpoře odvětví fotovoltaiky a k výběrovému a netransparentnímu charakteru přidělování užívacích práv k pozemkům měla Komise za to, že tyto informace prokazují existenci specifičnosti.
(467)
Čínská vláda a někteří vyvážející výrobci tvrdili, že srovnávací základ pro posouzení užívacích práv k pozemkům, který Komise zvolila, není přiměřený. Čínská vláda rovněž tvrdila, že Komise neučinila vše, co mohla, aby stanovila takový srovnávací základ blížící se tržním podmínkám, jež by nastaly při neexistenci narušení, jak to vyžaduje rozhodnutí rozhodčího panelu WTO v případu USA - Konečná antidumpingová a vyrovnávací cla na některé výrobky z Číny (101). Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise ve skutečnosti podrobně prostudovala rozličné ukazatele a porovnala Tchaj-wan s ČLR jako celkem i s jednotlivými dotčenými čínskými provinciemi. Po provedení těchto analýz Komise považuje Tchaj-wan za vhodný srovnávací základ s ohledem na celkový souhrn informací ve složce, tzn. s ohledem na i) srovnatelnou úroveň hospodářského rozvoje a hospodářskou strukturu na Tchaj-wanu a ve velké většině čínských provincií a měst, kde sídlí spolupracující vyvážející výrobci, ii) zeměpisnou blízkost Číny a Tchaj-wanu, iii) vysoký stupeň rozvoje průmyslové infrastruktury Tchaj-wanu i těchto čínských provincií, iv) silné hospodářské vazby a přeshraniční obchod mezi Tchaj-wanem a ČLR, v) vysokou hustotu obyvatelstva v dotčených čínských provinciích a na Tchaj-wanu, vi) podobný typ pozemků a obchodních transakcí použitých pro stanovení srovnávacího základu na Tchaj-wanu a v ČLR a vii) společné demografické, jazykové a kulturní charakteristiky Tchaj-wanu a ČLR. Většina z dotčených provincií je navíc považována za provincie s nejrozvinutějším zpracovatelským průmyslem v ČLR.
Přestože úroveň HDP na obyvatele není u Tchaj-wanu a těchto provincií a měst shodná, HDP těchto provincií a měst v posledních letech rychle roste, takže Tchaj-wan dohánějí. Z nejaktuálnějších údajů je navíc patrné, že jak ČLR jako celek, tak dotčené provincie a města vykazují mnohem vyšší tempo růstu HDP než Tchaj-wan, takže jej velmi rychle dohánějí. Zároveň je třeba poznamenat, že přesné srovnání mezi HDP země s netržním hospodářstvím (ČLR) a HDP se zavedeným tržním hospodářstvím (Tchaj-wanem) není rozhodující, protože je zcela běžné, že pokud jde o HDP, netržní hospodářství zaostává za fungujícím tržním hospodářstvím. Nabídku a poptávku po průmyslových pozemcích může navíc ovlivňovat mnoho dalších faktorů, například pravidla plánování, politika životního prostředí apod. Skutečnou otázkou je, jaké by byly „převládající podmínky na trhu“, pokud jde o práva k užívání pozemků v ČLR, kdyby se jednalo o fungující tržní hospodářství, přičemž na základě všech důkazů se zdá, že by byly velmi podobné podmínkám na Tchaj-wanu.
3.5.7. Další připomínky
(468)
Žadatel tvrdil, že by Komise měla zveřejnit další režimy subvencí, jež byly během šetření zjištěny, a rovněž stanovit subvenční rozpětí pro tyto systémy, které nejsou uvedeny ve stížnosti. V této souvislosti je třeba poznamenat, že Komise prošetřila všechny subvence, jež splňovaly právní požadavky pro zahájení šetření.
(469)
Žadatel tvrdil, že Komise měla stanovit subvenční rozpětí, pokud jde o poskytování polykrystalického křemíku za cenu nižší než přiměřenou, na základě informací uvedených v podnětu a na základě zjištění ministerstva obchodu USA (US DOC) v podobných případech v odvětví fotovoltaiky. Komise tento program přezkoumala a na základě informací získaných od vyvážejících výrobců zařazených do vzorku a čínské vlády dospěla k závěru, že v období šetření z tohoto programu neplynuly žádné výhody, a to zejména z toho důvodu, že dovozní ceny polykrystalického křemíku byly nižší než ceny účtované čínskými dodavateli. Je třeba poznamenat, že období šetření v případě USA a v daném případě byla odlišná.
(470)
Žadatel také uvedl, že Komise měla stanovit subvenční rozpětí, pokud jde o dodávky elektřiny za cenu nižší než přiměřenou. Toto tvrzení muselo být odmítnuto. Komise nenašla dostatečné důkazy o tom, že by vyvážející výrobci zařazení do vzorku, s výjimkou LDK, měli prospěch z preferenčního poskytování elektřiny v období šetření.
(471)
Čínská vláda tvrdila, že metodika výpočtu, kterou Komise použila, vedla ke „dvojímu započítání na úrovni výpočtu antidumpingových a antisubvenčních rozpětí“. Podle čínské vlády měla Komise odečíst subvenční rozpětí vypočtené pro program pojištění vývozních úvěrů od dumpingových rozpětí na základě skutečnosti, že se jedná o vývozní subvenci. Čínská vláda rovněž tvrdila, že měla Komise odečíst od dumpingového rozpětí subvenční rozpětí vypočtené na základě zahraničního srovnávacího základu. Odůvodňovala to tím, že „část dumpingu vypočtená na základě analogické běžné vnitrostátní hodnoty je ve skutečnosti stejnou subvencí, která byla napadena v rámci souběžného antisubvenčního šetření“. Žádné z těchto tvrzení by nemělo dopad na výši výsledných opatření, neboť v daném případě je kombinované clo omezeno rozpětím újmy. Čínská vláda to rovněž potvrdila v připomínkách k dokumentu poskytujícímu konečné informace. Proto bylo rozhodnuto, že není nutné zabývat se obsahem těchto tvrzení.
3.6. Výše napadnutelných subvencí
(472)
Výše valoricky vyjádřených subvencí, jež byly poskytnuty vyšetřovaným společnostem a jsou napadnutelné v souladu se základním nařízením, jsou uvedeny v této tabulce:
Vyvážející výrobce
Konečné rozpětí subvence
Wuxi Suntech Power Co., Ltd.
Luoyang Suntech Power Co. Ltd.
Suntech Power Co., Ltd.
Wuxi Sun-Shine Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd
Shanghai Jinglong Solar Energy Technology Co. Ltd
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd
de minimis
Renesola Zhejiang Ltd
Renesola Jiangsu Ltd
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd a společnosti ve spojení
6,5 %
Jiné spolupracující společnosti (příloha I)
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
(473)
V souladu s čl. 15 odst. 3 základního nařízení je celkové rozpětí subvence pro společnosti nezařazené do vzorku vypočteno na základě váženého průměru rozpětí subvencí stanovených pro spolupracující společnosti zařazené do vzorku, tj. 6,4 %.
(474)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce ze strany vyvážejících výrobců z ČLR bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku, nebo během šetření spolupracovaly. Clo pro „všechny ostatní společnosti“ se uplatní na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
4. ÚJMA
4.1. Definice výrobního odvětví Unie a výroby v Unii
(475)
Obdobný výrobek vyrábělo přibližně 215 výrobců v Unii. Představují výrobní odvětví Unie ve smyslu čl. 9 odst. 1 základního nařízení a jsou dále souhrnně označováni jako „výrobní odvětví Unie“. Orgány ověřily tvrzení zúčastněných stran, že výrobců existuje vyšší počet; toto ověření odhalilo, že údajnými dalšími výrobci byli ve skutečnosti většinou vyvážející výrobci, dovozci, kteří jsou s nimi ve spojení, distributoři a montážní firmy.
(476)
Jelikož úplné veřejné informace o výrobě nebyly dostupné, byly ke zjištění celkové výroby v Unii v období šetření použity veškeré dostupné informace týkající se dotčeného výrobního odvětví Unie, včetně informací uvedených v podnětu, makroekonomických údajů poskytnutých službou Europressedienst, nezávislou konzultační společností (dále jen „konzultant“) a ověřených odpovědí na dotazník, které poskytli výrobci v Unii zařazení do vzorku. Jelikož moduly a články jsou do Unie dováženy v rámci celních položek, které zahrnují i jiné výrobky, jež nejsou předmětem tohoto šetření, a nahlášené objemy dovozu jsou v tunách, nebylo možné použít k určení objemu a hodnoty dovozu údaje Eurostatu, a vycházelo se z údajů, které poskytl konzultant. Pokud to bylo možné, byly údaje poskytnuté konzultantem porovnány s jinými dostupnými veřejnými zdroji a s ověřenými odpověďmi na dotazník.
(477)
Na tomto základě byla celková výroba v Unii v období šetření odhadnuta na přibližně 4 GW u modulů a 2 GW u článků.
(478)
Jak bylo uvedeno v 21. bodě odůvodnění, bylo do vzorku vybráno devět výrobců v Unii představujících 18-21 % celkové výroby modulů v Unii a 17-24 % celkové výroby článků v Unii.
(479)
Některé strany napadly skutečnost, že údaje poskytnuté konzultantem byly použity k určení mimo jiné výroby v Unii, výrobní kapacity v Unii, jakož i dalších makroekonomických ukazatelů újmy týkajících se výrobního odvětví Unie a údajů o dovozu. Tyto strany zpochybnily konzultantovu nezávislost tvrzením, že byl spojen s navrhovatelem. Rovněž požadovaly vysvětlení toho, na základě čeho Komise konzultanta vybrala, a zpochybnily jeho odbornou způsobilost při shromažďování hospodářských údajů v odvětví fotovoltaiky. V tomto ohledu bylo namítnuto, že Komise měla svá zjištění založit na údajích z jiných dostupných zdrojů, zejména známých výzkumných ústavů. Konečně, AFASE učinila odkaz na osvědčené postupy při předkládání hospodářských důkazů a shromažďování údajů v případech, které se týkají uplatňování článků 101 a 102 Smlouvy o fungování Evropské unie, a v případech spojování, a zpochybnila tak spolehlivost údajů předložených konzultantem.
(480)
Pokud jde o údajné vazby mezi konzultantem a žadatelem, příslušné zúčastněné strany nepředložily žádné důkazy, které by existenci těchto vazeb prokazovaly. Stejně tak šetření nepřineslo žádné důkazy o vztahu přesahujícím rámec čistě obchodní povahy. Po poskytnutí konečných informací tvrdila jedna zúčastněná strana, že existovaly náznaky toho, že důkazy prima facie předložené žadatelem - výrobním odvětvím Unie - v podnětu byly založeny na údajích poskytnutých stejným konzultantem. Ačkoli se uznává, že zjištění byla pro některé ukazatele skutečně podobná důkazům obsaženým v podnětu, nemusí to nutně znamenat, že vyplývala z jednoho a téhož zdroje. V této souvislosti se v podnětu citují různé použité zdroje. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno odmítnout.
(481)
Komise považovala za vhodné využít ve stávajícím šetření tohoto poradenství, neboť z jiných veřejně dostupných zdrojů nebyly k dispozici potřebné makroekonomické údaje týkající se celkového trhu Unie ani údaje o dovozu. Než Komise vybrala společnost Europressedienst, posoudila metodiku, kterou konzultant používal pro shromažďování příslušných údajů, a rovněž jeho schopnost poskytnout potřebné údaje samostatně pro všechny typy výrobků a pro celé posuzované období.
(482)
Kromě toho byly v průběhu šetření údaje poskytnuté konzultantem pokud možno podrobovány vzájemné kontrole s dalšími dostupnými zdroji a byly potvrzeny. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že na trhu působí několik výzkumných společností zaměřených na shromažďování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky a vykázané hodnoty se téměř nikdy neshodují. Je to tím, že dopracovat se k přesným číslům je obtížné pro jakýkoli výzkumný ústav, a uváděné ukazatele na trhu v odvětví fotovoltaiky se proto budou vždy zakládat na odhadech, ať už daný údaj předkládá kdokoli. Za těchto okolností spočívaly křížové kontroly prováděné Komisí ve srovnávání trendu ve vývoji údajů získaných od konzultanta s trendem u stejných údajů zveřejněných ostatními výzkumnými společnostmi, Společným výzkumným střediskem Komise („JRC“) a asociací EPIA, pokud byly k dispozici. Na základě těchto křížových kontrol nebyly zaznamenány žádné významné rozdíly a trend vzájemně kontrolovaných ukazatelů byl podobný. Prozatímní antidumpingová zjištění tudíž nebyla založena výhradně na údajích poskytnutých konzultantem, ale také na analýze a hodnocení těchto údajů, které provedla sama Komise. Kromě toho, jak bylo uvedeno výše v 8. bodě odůvodnění, po uložení prozatímních antidumpingových opatření byla provedena inspekce v prostorách konzultanta. Komise provedla inspekci na místě v prostorách konzultanta, aby ověřila spolehlivost metodiky a poskytnutých údajů. Inspekce na místě se uskutečnila v návaznosti na křížovou kontrolu údajů provedenou Komisí s cílem dále se ujistit o spolehlivosti a kvalitě údajů a související metodiky. Kontrola na místě byla považována za vhodný postup v rámci uplatňování zásady dobré správy, i když dotčené údaje nepředkládala zúčastněná strana, ale konzultant. Komise se na základě této inspekce dále ujistila o spolehlivosti údajů poskytovaných konzultantem.
(483)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že metodika vzájemné kontroly používaná Komisí nebyla dostatečně podrobně vysvětlena, a požadovala předložení dalších zdrojů, které při ní byly použity. Tato strana dále tvrdila, že použitá metodika byla v každém případě neplatná v tom smyslu, že byl porovnáván pouze vývoj údajů z různých zdrojů, a nikoli absolutní hodnoty.
(484)
Pokud jde o další zdroje použité ke vzájemné kontrole údajů poskytnutých konzultantem, šlo o zprávy zveřejněné střediskem JRC a asociací EPIA na totéž téma. Pokud jde o porovnávání údajů s dalšími zdroji, je třeba poznamenat, že vykazovaly nejen obdobné trendy, ale také obdobnou velikost. Proto byl vyvozen závěr, že použitá metodika byla vhodná, a tvrzení v tomto ohledu bylo odmítnuto.
(485)
Hlavní činností konzultanta je shromažďování údajů týkajících se odvětví fotovoltaiky a vytváření aktuální databáze společností činných na trhu s fotovoltaikou. Tyto údaje jsou publikovány ve specializovaných časopisech a využívají jich rovněž jednotlivé podniky, pro které konzultant provádí úžeji zaměřené výzkumy. Databáze vytvářené společností Europressedienst jsou pravidelně aktualizovány a znovu zveřejňovány. Kromě toho má konzultant v tomto odvětví několik let praxe. Přesněji řečeno, konzultantova metodika spočívá ve sběru, křížové kontrole a agregaci informací pocházejících z různých zdrojů, které jsou na trhu k dispozici. Za tímto účelem shromažďuje údaje prostřednictvím standardizovaných dotazníků zasílaných podnikům, které jsou uvedeny v databázi, či po telefonu, a to zejména od výrobců v Unii, nebo na specializovaných veletrzích, a to zejména od výrobců ve třetích zemích. Pokud informace nelze získat prostřednictvím zmíněných kanálů, Europressedienst kontroluje finanční zprávy podniků v odvětví fotovoltaiky nebo spolupracuje na dobrovolném základě s ostatními výzkumnými ústavy s cílem získat nebo vzájemně kontrolovat údaje. Bylo ověřeno, že konzultant tyto zdroje využíval při své každodenní činnosti. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem bylo považováno za vhodné využít v probíhajícím šetření služeb společnosti Europressedienst, a tvrzení zúčastněných stran v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(486)
S ohledem na osvědčené postupy při předkládání hospodářských důkazů, které vydal příslušný útvar Komise (dále jen „osvědčené postupy“), je třeba poznamenat následující. Za prvé jde o dokument, kterým nemůže být Komise vázána, protože nebyl přijat sborem komisařů, ale vydán příslušným útvarem jako doporučení stranám, jak předkládat hospodářské důkazy. Za druhé se osvědčené postupy se týkají předkládání hospodářských analýz a údajů používaných při vyšetřování případů týkajících se hospodářské soutěže spadajících do působnosti článků 101 a 102 SFEU a v řízeních o kontrole spojování podniků. Platná pravidla, důkazní standardy a vyšetřovací pravomoci Komise v těchto případech hospodářské soutěže nelze srovnávat se šetřeními týkajícími se ochrany obchodu, při nichž platí zcela odlišný soubor pravidel.
(487)
Některé strany vznesly námitky proti metodě, kterou konzultant použil, a tvrdí v nich, že neodpovídá uznávaným vědeckým standardům. Jak však bylo uvedeno výše ve 481. bodě odůvodnění, metodika byla posouzena, výsledné údaje byly podrobeny vzájemné kontrole a ověřeny; výsledkem provedených kontrol bylo, že jsou tyto údaje v souladu s dalšími zveřejněnými údaji, a tudíž jsou přiměřeně spolehlivé. Konkrétní připomínky některých zúčastněných stran byly vyjasněny na bilaterální úrovni a zpřístupněny zúčastněným stranám v otevřeném vyšetřovacím spisu ke kontrole.
(488)
Obchodní komora CCCME prohlásila, že metodika agregace údajů nebyla vyjasněna. Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť příslušné informace byly zpřístupněny všem zúčastněným stranám ve spisu, který je zúčastněným stranám přístupný ke kontrole.
(489)
Po poskytnutí konečných informací několik stran zopakovalo své obavy ohledně výběru konzultanta Komisí a ohledně kvality poskytnutých údajů. V této souvislosti tyto strany tvrdily, že údaje od konzultanta lze objednat a zakoupit ad hoc tak, aby odpovídaly přesně vymezeným žádostem potenciálních klientů, a mohou proto být neobjektivní. Kromě toho CCCME popřela, že by údaje shromážděné konzultantem bylo možné považovat za skutečné důkazy ve smyslu čl. 3 odst. 2 základního nařízení, protože údaje byly do velké míry založeny na předpokladech a odhadech. Dále byl vyjádřen názor, že poskytnuté údaje nebyly ve spisu dostatečně podloženy důkazy a že neměly jednoznačný, objektivní a ověřitelný charakter.
(490)
Pokud jde o tato tvrzení, odkazuje se na 481. a 482. bod odůvodnění výše, kde byly poskytnuty doplňující informace týkající se výběru konzultanta. Kromě toho je třeba poznamenat, že Komise najala konzultanta na základě nejlepších dostupných informací v daném okamžiku a v plném souladu s finančním nařízením Komise platným pro toto řízení. Dále je třeba připomenout, že konzultantova schopnost poskytnout všechny nezbytné údaje ve stanovené lhůtě byla velmi důležitá vzhledem k tomu, že se Komise musela řídit závaznými lhůtami pro zveřejnění prozatímních zjištění v rámci současného šetření.
(491)
Pokud jde o kvalitu poskytnutých údajů a o otázku, zda je lze považovat za skutečné důkazy v souladu s čl. 3 odst. 2 základního nařízení, jak je uvedeno výše ve 482. bodě odůvodnění, konzultantova metodika shromažďování údajů byla prošetřena a bylo zjištěno, že je dostatečně kvalitní. Kromě toho, jak je také uvedeno výše ve stejném bodu odůvodnění, údaje poskytnuté konzultantem byly pokud možno podrobeny vzájemné kontrole s dalšími zdroji a bylo zjištěno, že jsou dostatečně přesné. A konečně je třeba poznamenat, že konzultant má jedinou databázi, která je pravidelně aktualizována, nezávisle na konkrétních potřebách a požadavcích zákazníků. Stejná databáze se používá k agregaci a poskytování statistických údajů o odvětví fotovoltaiky různým zákazníkům, a proto tvrzení, že údaje nebyly objektivní, musela být zamítnuta.
(492)
Po zveřejnění konečných zjištění jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise nezveřejnila zdroje, použitou metodiku a společnosti, se kterými konzultant spolupracoval při sestavování předložených makroekonomických údajů. Jiná zúčastněná strana zopakovala, že metodika použitá konzultantem vede k nepřesným výsledkům. Některé zúčastněné strany požadovaly další informace týkající se metodiky použité konzultantem, jako je průměrná míra odpovědí na dotazníky/rozhovory, procentní podíl údajů získaných prostřednictvím každého kanálu, jak byly tyto údaje ověřeny, aproximace/předpoklady použité k získání údajů, počet společností, u nichž byla aproximace provedena, a alespoň rozpětí počtu zaměstnanců konzultanta.
(493)
Pokud jde o tato tvrzení, je třeba podotknout, že následně po přijetí prozatímních opatření poskytla Komise zúčastněným stranám metodiku a zdroje použité konzultantem při agregaci údajů a odpověděla na konkrétní otázky zúčastněných stran v tomto ohledu po zveřejnění předběžných antidumpingových zjištění. Dodatečné žádosti o informace dotčených zúčastněných stran po poskytnutí konečných informací se považují za zahrnuté do informací poskytnutých po uložení prozatímních cel v rozsahu, který umožňovala omezení z důvodu důvěrnosti. Kromě toho je třeba zdůraznit, že Komise na místě ověřila způsob, jakým konzultant údaje shromažďoval a zpracovával, a příslušné výchozí předpoklady pro agregaci údajů. Výsledky této inspekce byly uspokojivé a Komise se znovu ujistila o přiměřenosti výchozích předpokladů a kvalitě konzultantem předkládaných údajů. Mimoto strany nezpochybnily údaje jako takové.
(494)
Po poskytnutí konečných informací jiná smluvní strana požádala o vysvětlení, pokud jde o počet výrobců v Unii, které konzultant ve svém souboru údajů zohlednil, a o překrývání mezi těmito podniky a přibližně 215 výrobci v Unii, o nichž je známo Komisi. V tomto ohledu je třeba ozřejmit, že výrobci v Unii, které konzultant zahrnul, jsou do velké míry shodní s těmi, o nichž je známo, že představují výrobní odvětví Unie v tomto šetření, jak je uvedeno ve 475. bodě odůvodnění výše.
(495)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že Komise provedla analýzu újmy nejednotným způsobem, jelikož ji uskutečnila zvlášť pro moduly a články, zatímco újma a výpočty subvenčního rozpětí byly určeny jako vážený průměr pro moduly a články společně. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že zatímco ukazatele byly předloženy odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto bylo subvenční rozpětí a úrovně pro odstranění újmy stanoveny na tomto základě. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
(496)
A konečně další strana tvrdila, že výpočet hodnot makroekonomických ukazatelů během období šetření byl chybně založen na prostém průměru za roky 2011 a 2012, neboť tato metodika údajně nebyla objektivní a nevedla k výsledkům, které by odrážely realitu v průběhu období šetření. Je třeba vyjasnit, že prostý průměr údajů byl použit pouze v případě, kdy docházelo v dotyčných obdobích k podobnému vývoji. Pokud se vývoj lišil, metodika byla v souladu s tím upravena tak, aby zohlednila skutečnou situaci na trhu. Dotčená strana se přesněji nevyjádřila k otázce, do jaké míry výsledky použité metodiky neodrážely situaci na trhu. Uvedená tvrzení byla proto odmítnuta.
4.2. Určení příslušného trhu Unie
(497)
Část výrobního odvětví Unie je vertikálně integrována a podstatná část jeho výroby, zejména výroba článků, byla určena k využití pro vlastní spotřebu.
(498)
Pro stanovení toho, zda výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma, a za účelem stanovení spotřeby a dalších ekonomických ukazatelů se zkoumalo, zda a do jaké míry musí být vzato v úvahu následné využití obdobného výrobku vyráběného výrobním odvětvím Unie (dále jen „využití pro vlastní spotřebu“).
(499)
V zájmu získání co nejúplnějšího obrazu o situaci ve výrobním odvětví Unie byly analyzovány údaje o veškeré činnosti v souvislosti s obdobným výrobkem a následně bylo stanoveno, zda je výroba určena k využití pro vlastní spotřebu, nebo pro volný trh.
(500)
Bylo zjištěno, že následující ekonomické ukazatele týkající se výrobního odvětví Unie by měly být zkoumány s ohledem na veškerou činnost výrobního odvětví Unie (včetně využití pro vlastní spotřebu výrobního odvětví): spotřeba, objem prodeje, výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, růst, investice, zásoby, zaměstnanost, produktivita, peněžní tok, návratnost investic, schopnost získat kapitál a výše napadnutelných subvencí. Šetření totiž ukázalo, že tyto ukazatele by bylo oprávněné zkoumat s ohledem na veškerou činnost, neboť výroba určená k využití pro vlastní spotřebu je ve stejné míře ovlivněna konkurenčním dovozem z dotyčné země. Závislý trh a volný trh jsou dále společně označovány jako „celkový trh“.
(501)
Pokud jde o ziskovost, analýza se zaměřila na volný trh, neboť bylo zjištěno, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážely tržní ceny a neměly na tento ukazatel dopad.
(502)
Několik stran namítalo, že se újma měla posuzovat odděleně pro závislý trh a pro volný trh. Jedna dotčená strana tvrdila, že údaje týkající se článků k využití pro vlastní spotřebu by měly být vyloučeny z posouzení újmy z toho důvodu, že nebyly ovlivněny subvencovaným dovozem.
(503)
Šetření ukázalo, že vertikálně integrovaní výrobci v Unii byli nuceni dovážet subvencované výrobky (články) a ukončit výrobu těchto výrobků za ceny vyšší než dovozní, a to v důsledku cenového tlaku vyvíjeného subvencovaným dovozem. Šetření dále ukázalo, že volný trh a trh pro vlastní spotřebu vykazovaly stejný vývoj cen, což bylo důkazem, že byly předmětným dovozem ovlivněny ve stejné míře.
(504)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany znovu zopakovaly, že Komise neposkytla přiměřené a odůvodněné analýzy závislého trhu nebo důvod, proč se samostatnou analýzu nepodařilo provést. Jedna strana tvrdila, že nebyly poskytnuty žádné informace o významu výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu. Kromě toho zazněl argument, že 106. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení je svým závěrem, že ceny na závislém trhu ne vždy odrážely tržní ceny, v rozporu se závěry uvedenými ve 503. bodě odůvodnění výše, že volný trh a závislý trh vykazovaly podobný vývoj cen.
(505)
Nejprve je třeba uvést, že 105. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení stanoví důvody, proč bylo považováno za vhodné přezkoumat ukazatele újmy (s výjimkou ziskovosti) vztažené k celkové aktivitě výrobního odvětví Unie, včetně využití pro vlastní spotřebu. V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak je uvedeno ve stejném bodu odůvodnění, šetření ukázalo, že výroba určená k využití pro vlastní spotřebu byla rovněž ovlivněna konkurencí dovozu z ČLR, což samo o sobě dotčené zúčastněné strany nezpochybnily. Tvrzení, že nebyly vysvětleny důvody, proč nebyla provedena samostatná analýza, proto muselo být zamítnuto. Podobně, jak vyplývá z tohoto závěru, muselo být rovněž zamítnuto tvrzení, že taková samostatná analýza závislého trhu měla být provedena.
(506)
Za druhé, i když na základě výše uvedeného nebyl význam výroby v Unii určené k využití pro vlastní spotřebu považován za významný prvek, je třeba poznamenat, že výroba článků v Unii určená k využití pro vlastní spotřebu představovala asi polovinu celkové výroby v období šetření. Nakonec je zapotřebí objasnit, že skutečnost, že ceny na závislém trhu neodrážejí ceny na volném trhu, nemusí být nutně v rozporu se skutečností, že obě ceny měly stejnou tendenci, neboť mohou být na různých úrovních a pohyby cen mohou být prudší či pozvolnější, a tudíž sledovat odlišnou křivku. Na základě výše uvedených skutečností byla tvrzení ohledně závislého trhu zamítnuta.
(507)
Dotčené strany neposkytly žádné informace, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Argumenty v tomto ohledu byly z těchto důvodů zamítnuty.
4.3. Spotřeba v Unii
(508)
Spotřeba v Unii sestávala z celkového objemu dovozu dotčeného výrobku a objemu celkového prodeje obdobného výrobku v Unii včetně výrobků určených k využití pro vlastní spotřebu. Úplné údaje o celkovém prodeji výrobního odvětví Unie na trhu Unie nebyly dostupné. Dovoz do Unie byl navíc evidován pod položkami zahrnujícími i další výrobky, jež nejsou předmětem tohoto šetření, a údaje Eurostatu o objemech byly uvedeny v tunách. Z těchto důvodů nebylo možné k určení objemu dovozu a jeho hodnoty využít údajů Eurostatu. Při stanovení spotřeby v Unii se proto vycházelo z údajů poskytnutých konzultantem, jak bylo uvedeno výše, které byly porovnány s veřejnými zdroji, jako jsou průzkumy trhu a veřejně dostupné studie, a s ověřenými odpověďmi na dotazník.
(509)
Spotřeba v Unii se vyvíjela takto:
Tabulka 1-a
Spotřeba modulů v Unii (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Celkový trh
5 465
12 198
19 878
17 538
Index (2009=100)
100
223
364
321
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 1-b
Spotřeba článků v Unii (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Celkový trh
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Zdroj: Europressedienst.
(510)
V posuzovaném období mezi rokem 2009 a obdobím šetření se celková spotřeba zvýšila u modulů o 221 % a u článků o 87 %, avšak v období šetření se oproti roku 2011 snížila. Celkově spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, v Unii oproti úrovni roku 2009 podstatně vzrostla.
(511)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že údaje o spotřebě výrobku, který je předmětem šetření, v Unii se výrazně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze určit pouze na základě informací shromážděných specializovanými institucemi a výzkumnými středisky. Vzhledem k vysvětlením a závěrům uvedeným v 481. až 483. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti údajů poskytovaných konzultantem a použitých v šetření, byl tento argument zamítnut.
(512)
Tatáž strana tvrdila, že by spotřeba Unie neměla být pouhým součtem dostupné výrobní kapacity modulů v Unii, ale že by z ní spotřeba modulů pro vlastní projekty výrobního odvětví Unie měla být odečtena. Tento argument byl zamítnut, neboť spotřeba modulů byla stanovena na základě nově instalovaných kapacit v Unii. To je běžný postup pro určování spotřeby modulů. Spotřeba článků byla stanovena podle výroby modulů v Unii.
(513)
Jiná strana tvrdila, že metodika popsaná konzultantem připouští obtíže při stanovování spolehlivých údajů o spotřebě. Dále bylo namítnuto, že údaje o dovozu a vývozu výrobního odvětví Unie byly založeny buď na neověřitelných odhadech, nebo na neúplných údajích a že křížová kontrola prováděná Komisí nebyla postačující k závěru, že jsou tyto údaje spolehlivé a přesné.
(514)
Jak již bylo uvedeno ve 481. a 482. bodě odůvodnění výše, kvalitu údajů a metodiku k jejich shromažďování Komise přezkoumala při inspekci na místě, na jejímž základě byl učiněn závěr, že jsou použité metodiky vhodné a výsledky přesné a přiměřeně spolehlivé. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
4.4. Dovoz z dotčené země
4.4.1. Objem dovozu z dotčené země a jeho podíl na trhu
(515)
Vývoj dovozu z dotčené země do Unie je popsán v níže uvedených tabulkách. Číselné údaje jsou důvěrné, a jsou tedy uvedeny pouze ve formě indexů a rozmezí. Je tomu tak proto, že objem dovozu ze strany vyvážejícího výrobce, u nějž nebyly zjištěny žádné subvence, jak je uvedeno v 472. bodě odůvodnění výše, byl z celkového dovozu z ČLR odečten.
Tabulka 2-a
Dovoz modulů z ČLR (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu z ČLR
Index (2009=100)
100
251
462
408
Podíl na celkovém trhu
60 % - 65 %
68 % - 73 %
75 % - 80 %
78 % - 83 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 2-b
Dovoz článků z ČLR (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu z ČLR
Index (2009=100)
100
273
491
506
Podíl na celkovém trhu
5 % - 10 %
12 % - 17 %
17 % - 22 %
22 % - 27 %
Zdroj: Europressedienst.
(516)
V posuzovaném období se objem dovozu z dotčené země do Unie značně zvýšil, u modulů přibližně o 308 % a u článků o více než 648 %. To vedlo k podstatnému růstu podílu dovozu z dotčené země do Unie na trhu. Konkrétně se podíl dovozu z dotčené země na trhu zvýšil z [60 % - 65 %] na [78 % - 83 %] u modulů a z [5 % - 10 %] na [22 % - 27 %] u článků. Celkově vzato se dovoz dotčeného výrobku z ČLR mezi rokem 2009 a obdobím šetření objemově i z hlediska podílu na trhu značně zvýšil.
(517)
Je třeba podotknout, že růst dovozu z dotčené země byl mnohem vyšší než růst spotřeby dotčeného výrobku v Unii. Vyvážející výrobci tudíž mohli těžit z rostoucí spotřeby v Unii a jejich pozice trhu v důsledku většího podílu na trhu zesílila.
(518)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že údaje o objemu dovozu u výrobku, který je předmětem šetření, se výrazně liší v závislosti na použitém zdroji. Tato strana tvrdila, že spolehlivé údaje lze určit pouze na základě informací shromážděných specializovanými institucemi a výzkumnými středisky. Vzhledem k vysvětlením a závěrům uvedeným v 481. až 483. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti údajů použitých v šetření, byl tento argument zamítnut.
(519)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zpochybnila metodiku pro stanovení celkového objemu dovozu z ČLR, když tvrdila, že tato metodika byla založena na transakcích uskutečněných před zaplacením cla na úrovni ceny CIF, a je proto nejisté, zda byly tyto transakce určeny pro spotřebu v Unii. Pokud jde o toto tvrzení, je třeba upřesnit, že hodnota celkového objemu dovozu z ČLR podle konzultanta nebyla ve zjištěních použita a že v průběhu šetření byly stanoveny pouze objem dovozu a dovozní ceny. Jelikož metodika pro stanovení dovozních cen jako taková nebyla danou zúčastněnou stranou zpochybněna, odkazuje se na příslušná zjištění v 520. až 528. bodě odůvodnění níže. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
4.4.2. Ceny dovozu a cenové podbízení
(520)
Průměrná cena dovozu z dotčené země do Unie se vyvíjela takto:
Tabulka 3-a
Dovozní cena modulů z ČLR (v EUR/kW)
2009
2010
2011
Období šetření
Dovozní ceny
2 100
1 660
1 350
764
Index (2009=100)
100
79
64
36
Zdroj: Europressedienst a ověřené odpovědi na dotazník v rámci vzorku.
Tabulka 3-b
Dovozní cena článků z ČLR (v EUR/kW)
2009
2010
2011
Období šetření
Dovozní ceny
890
650
620
516
Index (2009=100)
100
73
70
58
Zdroj: Europressedienst a ověřené odpovědi na dotazník.
(521)
Průměrná dovozní cena modulů a článků z ČLR se za posuzované období výrazně snížila. U modulů průměrná dovozní cena poklesla o 64 %, z 2 100 EUR/kW v roce 2009 na 764 EUR/kW v období šetření. Podobně i průměrná dovozní cena článků z ČLR poklesla o 42 %, z 890 EUR/kW na 516 EUR/kW.
(522)
Celkově vzato se cena dotčeného výrobku mezi rokem 2009 a obdobím šetření značně snížila.
(523)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že dovozní ceny měly být stanoveny na základě jeho dovozu dotčeného výrobku do Unie, který tento dovozce v průběhu šetření vykázal. Ovšem údaje, které tento dovozce poskytl v průběhu šetření, představují pouze zlomek celkového dovozu do Unie a nelze z nich vyvodit žádné smysluplné závěry, pokud jde o průměrnou dovozní cenu veškerého dovozu z ČLR v průběhu celého posuzovaného období několika let. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(524)
Jiná ze zúčastněných stran tvrdila, že metodika použitá pro stanovení cen nebyla vysvětlena, zejména pokud jde o to, jak byly údaje z různých zdrojů sloučeny a sladěny. Kromě toho bylo argumentováno tím, že dovozní náklady měly být založeny na ověřených informací získaných během šetření, spíše než na odhadech.
(525)
Má se za to, že metodika předložená dotčeným stranám je dostatečně úplná, aby bylo možné pochopit, jak se dospělo k číselným údajům. Pokud jde o „dovozní“ náklady, je třeba upřesnit, že pro získání ceny CIF byly upraveny okamžité ceny. Provedený odhad byl potvrzen na základě údajů shromážděných během šetření.
(526)
S cílem určit cenové podbízení během období šetření bylo provedeno porovnání vážených průměrných prodejních cen jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtovaných odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravených na úroveň cen ze závodu a odpovídajících vážených průměrných cen jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících čínských vyvážejících výrobců účtovaných prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, stanovených na základě cen CIF s příslušnou úpravou o náklady po dovozu, tj. náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku. Použity byly průměrné náklady po dovozu u dovozců modulů zařazených do vzorku, pokud byly jejich údaje k dispozici.
(527)
Toto cenové srovnání bylo provedeno podle druhu u obchodních operací na stejné úrovni obchodní činnosti, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání vyjádřený jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření poukázal na vážené průměrné rozpětí cenového podbízení v rozmezí [19,8 % - 37,5 %] u modulů, [12,6 % - 53,8 %] u článků a [19,8 % - 37,5 %] u dotčeného výrobku celkově.
(528)
Je třeba poznamenat, že u jednoho vyvážejícího výrobce zařazeného do vzorku byla vypočtena v rámci podbízení záporná cena článků. Jelikož však nebylo vyvezené množství významné, nelze tento případ považovat za reprezentativní. Jiný vyvážející výrobce zařazený do vzorku dále napadl zdroj pro úpravu monočlánků na baterie, aniž by však tento argument doložil. Ve skutečnosti vyvážející výrobce nenapadl ani konkrétní úpravu, ani neposkytl žádné nové informace nebo důkazy, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
4.5. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
4.5.1. Obecně
(529)
V souladu s čl. 8 odst. 4 základního nařízení Komise posoudila veškeré hospodářské činitele a ukazatele, které ovlivňují situaci výrobního odvětví Unie. Jak je uvedeno ve 14. až 22. bodě odůvodnění výše, k posouzení újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl proveden výběr vzorku.
(530)
Za účelem analýzy újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Komise analyzovala makroekonomické ukazatele v posuzovaném období na základě údajů získaných od nezávislého konzultanta, které podrobila, kdykoli to bylo možné, křížové kontrole s dalšími dostupnými zdroji, a z ověřených odpovědí na dotazník ze strany výrobců v Unii zařazených do vzorku. Mikroekonomické ukazatele analyzovala Komise na základě ověřených odpovědí na dotazník ze strany výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(531)
Na základě informací týkajících se všech výrobců obdobného výrobku v Unii byly za účelem tohoto šetření posouzeny tyto makroekonomické ukazatele: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, rozsah výše napadnutelných subvencí a překonání účinků dřívějších subvencí nebo dumpingu.
(532)
Na základě informací týkajících se výrobců obdobného výrobku v Unii zařazených do vzorku byly posouzeny tyto mikroekonomické ukazatele: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, náklady práce, zásoby, ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získat kapitál.
(533)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že podmínky na trhu dotčeného výrobku v jednotlivých členských státech jsou různé, a že by proto analýza újmy měla být provedena odděleně na úrovni každého členského státu. Toto tvrzení nebylo doloženo. V rámci šetření navíc nebyly zjištěny žádné zvláštní okolnosti, které by opodstatňovaly analýzu podle členských států. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(534)
Některé strany zpochybnily celkovou spolehlivost makroekonomických ukazatelů újmy, které Komise použila pro účely tohoto šetření. Tvrdily, že vývoj zjištěný u těchto ukazatelů se odchyloval od vývoje stejných ukazatelů zjištěného u výrobců v Unii zařazených do vzorku. Zejména odkazovaly na výrobu, produktivitu, prodej, průměrné náklady práce a zaměstnanost v Unii.
(535)
Makroekonomické ukazatele byly stanoveny ve vztahu ke všem výrobcům v Unii. V případě, že se porovnávají stejné údaje ve vztahu k jednotlivým výrobcům v Unii nebo ke skupině výrobců v Unii (tj. výrobcům v Unii zařazeným do vzorku), nejsou trendy zcela totožné, neboť např. váha každé společnosti není v tomto srovnání zohledněna. Výsledky srovnání makroekonomických ukazatelů pro všechny výrobce v Unii a ukazatelů pro výrobce v Unii zařazené do vzorku tudíž nejsou nutně smysluplné a neopravňují k závěru, že je jeden nebo druhý soubor údajů nespolehlivý. V každém případě lze při srovnání vývoje makroekonomických ukazatelů pro výrobní odvětví Unie a týchž konsolidovaných ukazatelů pro výrobce v Unii zařazené do vzorku zaznamenat u některých ukazatelů rozdíly ve vývoji, jako například u výroby, výrobní kapacity, objemu prodeje, zaměstnanosti a produktivity výrobního odvětví Unie od roku 2011 do období šetření. Podle všech těchto ukazatelů dosáhli výrobci v Unii zařazení do vzorku lepších výsledků než výrobní odvětví Unie celkově. Důvodem je, že v období šetření řada výrobců v Unii, kteří nebyli zařazeni do vzorku, zastavila svoji výrobu nebo byla v platební neschopnosti, což mělo nepříznivý dopad na makroekonomické ukazatele vypočtené na úrovni Unie. Uvedená tvrzení byla proto odmítnuta.
(536)
Závěr uvedený ve 153. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, že analýza situace ve výrobním odvětví Unie ukázala jednoznačně klesající trend všech hlavních ukazatelů újmy, byl podle jedné ze zúčastněných stran založen na údajích poskytnutých konzultantem. V tomto ohledu je třeba ozřejmit na jedné straně to, že makroekonomické ukazatele, jak jsou uvedeny v tabulkách 4-a až 6-c prozatímního antidumpingového nařízení, byly založeny na údajích získaných od konzultanta, a bylo-li to možné, vzájemně zkontrolovány s dalšími dostupnými zdroji. Mikroekonomické ukazatele na straně druhé, jak jsou uvedeny v tabulkách 7-a až 11-c prozatímního antidumpingového nařízení, byly založeny na údajích od výrobců v Unii zařazených do vzorku a na místě ověřeny Komisí. Je třeba rovněž poznamenat, že rozhodující faktory pro stav, kdy výrobní odvětví Unie utrpělo újmu, jako jsou úrovně ziskovosti výrobního odvětví Unie, průměrné prodejní ceny v Unii, jakož i výpočty cenového podbízení byly založeny na údajích shromážděných od výrobců v Unii zařazených do vzorku a vyvážejících výrobců, kde byly ověřeny na místě. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
4.5.2. Makroekonomické ukazatele
4.5.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(537)
Celková výroba, výrobní kapacita a využití kapacity v Unii se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 4-a
Moduly - výroba, výrobní kapacita a využití kapacity (MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem výroby
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009=100)
100
154
200
187
Výrobní kapacita
4 739
6 983
9 500
9 740
Index (2009=100)
100
147
200
206
Využití kapacity
45 %
48 %
45 %
41 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 4-b
Články - výroba, výrobní kapacita a využití kapacity (MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem výroby
1 683
2 376
2 723
2 024
Index (2009=100)
100
141
162
120
Výrobní kapacita
2 324
3 264
3 498
3 231
Index (2009=100)
100
140
151
139
Využití kapacity
72 %
73 %
78 %
63 %
Zdroj: Europressedienst.
(538)
Celková výroba modulů v Unii se v průběhu posuzovaného období zvýšila o 87 %. Výroba dosáhla svého vrcholu v roce 2011 a poté, v období šetření, klesala. Výroba modulů v Unii rostla mnohem pomaleji oproti růstu spotřeby, která se za stejné období více než ztrojnásobila. Vzhledem k značnému růstu spotřeby výrobci v Unii během posuzovaného období zdvojnásobili svou výrobní kapacitu pro výrobu modulů. Navzdory vyšším úrovním výroby se však míra využití kapacit v tomto výrobním odvětví Unie v průběhu období šetření snížila o čtyři procentní body a dosáhla pouze 41 %.
(539)
Výroba článků v Unii se v průběhu posuzovaného období zvýšila o 20 %. Dosáhla svého vrcholu v roce 2011 a poté, v období šetření, klesala. Výroba článků v Unii sledovala trend spotřeby v Unii, s pomalejším růstem až do roku 2011 a s výraznějším poklesem v období šetření. V souladu s vývojem spotřeby v Unii výrobní odvětví Unie nejprve zvýšilo svou kapacitu o 51 % do roku 2011, a poté, v období šetření, se tato kapacita snižovala. Celkově se kapacita v průběhu posuzovaného období zvýšila o 39 %. Míra využití kapacity rostla do roku 2011, kdy dosáhla svého vrcholu na úrovni 78 %, a poté, během období šetření, se o 15 procentních bodů snížila. Využití kapacity výrobního odvětví Unie pro výrobu článků se v posuzovaném období celkově snižovalo a v období šetření dosáhlo 63 %.
(540)
Výrobní odvětví Unie tedy v reakci na zvýšenou spotřebu rozšiřovalo svou kapacitu. Úroveň výroby výrobního odvětví Unie však rostla mnohem pomalejším tempem než spotřeba, což v průběhu posuzovaného období vedlo k poklesu míry využití kapacity pro výrobu dotčeného výrobku.
(541)
AFASE tvrdila, že objem výroby modulů a článků uvedený v 537. bodě odůvodnění výše a výrobní kapacita odvětví Unie pro moduly a články uvedená v témže bodě odůvodnění byly nadhodnocené, a předložila údaje z jiných zdrojů (tj. EPIA, IMS a BNEF) prokazující nižší objem. Tyto údaje jsou převzaty v 537. bodě odůvodnění výše.
(542)
Objem výroby uvedený v 537. bodě odůvodnění vychází z informací zahrnujících kotované i nekotované společnosti. Rozvoj výroby v Unii, jak je uveden v 537. bodě odůvodnění výše, je navíc v souladu s rozvojem spotřeby v Unii uvedeným v 509. bodě odůvodnění. Údaje o objemu výroby předložené aliancí AFASE se liší od trendu spotřeby v Unii, jak je uveden v 509. bodě odůvodnění, a od statistik spotřeby v Unii vydaných asociací EPIA.
(543)
Pokud jde o výrobní kapacitu, šetření ukázalo, že zjištění uvedená v 537. bodě odůvodnění zahrnovala výrobní kapacity společností, které se ocitly v platební neschopnosti nebo během období šetření zastavily výrobu, aniž však prodaly své výrobní závody a stroje, a byly tudíž schopny výrobu velmi rychle obnovit. Podobně, jak bylo uvedeno výše v 542. bodě odůvodnění, číselné údaje v 537. bodě odůvodnění zahrnovaly údaje od nekotovaných společností.
(544)
A konečně údaje poskytnuté nezávislou konzultační společností byly vzájemně zkontrolovány a ověřeny a bylo zjištěno, že jsou dostatečně přesné. Na základě výše uvedeného se má za to, že údaje vycházející z jiných dostupných zdrojů, které předložila AFASE, nejsou nutně v rozporu se zjištěními uvedenými v prozatímním antidumpingovém nařízení.
(545)
V každém případě by přijetí údajů, které předložila AFASE, nemělo vliv na celkový závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu, neboť vývoj těchto ukazatelů, tj. výroba v Unii a výrobní kapacita v Unii, by byl ještě výraznější.
(546)
Jeden spolupracující dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že objem výroby, výrobní kapacita a využití kapacity měly být stanoveny pouze na základě údajů výrobců v Unii zařazených do vzorku. Jelikož však jde o makroekonomické ukazatele, měly by být zjištěny na úrovni všech výrobců v Unii s cílem získat smysluplný a úplný obraz o situaci výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(547)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana požádala Komisi, aby vyjasnila, jak konzultant vypočítal roční výrobu v Unii. Jiná strana požádala Komisi, aby dále vysvětlila slaďování různých dostupných údajů souvisejících s celkovou výrobní kapacitou Unie. Další strana tvrdila, že údaje o celkové výrobě v Unii a výrobní kapacitě měly být získány od výrobců v Unii zařazených do vzorku, neboť by se tak dospělo ke spolehlivějším výsledkům. V této souvislosti bylo uvedeno, že veřejně přístupné údaje byly vzhledem k jejich důvěrné povaze nepřesné a že každé výzkumné středisko nebo konzultant musí založit své analýzy na řadě odhadů a předpokladů.
(548)
Je třeba objasnit, že roční výroba v Unii byla vypočtena na základě údajů nahlášených výrobci v Unii konzultantovi. Pokud nebylo možné získat údaje o roční produkci určitého výrobce v Unii za konkrétní rok, byl tento údaj odhadnut uplatněním míry využití kapacity z předchozího roku na novou výrobní kapacitu v dotčeném roce. Orgány rovněž srovnávaly hodnotu, k níž dospěl konzultant, s údaji vykázanými v odpovědích výrobního odvětví Unie na standardizované dotazníky před zahájením řízení. Obě hodnoty jsou podobné.
(549)
Pokud jde o žádost, aby Komise poskytla podrobnější vysvětlení ohledně sladění různých dostupných údajů o výrobní kapacitě v Unii, je třeba poznamenat, že tato informace již byla uvedena v otevřeném spisu, který je zúčastněným stranám k dispozici ke kontrole. Proto byla tato žádost zamítnuta.
(550)
A konečně, výroba v Unii a výrobní kapacita jsou makroekonomickými ukazateli, a musí proto být stanoveny na úrovni celého výrobního odvětví Unie, a nikoli na úrovni výrobců z Unie zařazených do vzorku.
(551)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že metodika použitá při shromažďování údajů o výrobě (zejména rozhovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dojít ke spolehlivým výsledkům vzhledem k důvěrné povaze těchto údajů a k neochotě společností tyto údaje poskytnout. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. To bylo údajně potvrzeno skutečností, že ačkoli konzultant využil údaje od mnohem většího počtu výrobců v Unii, zatímco Komise zohlednila při přezkumu stávající situace v zahajovací fázi údaje pouze od jednoho z nich, celkový objem výroby zjištěný konzultantem byl nižší než celkový objem výroby zjištěný Komisí pro účely přezkoumání stávající situace. Tato strana dále tvrdila, že v důsledku toho informaci týkající se tohoto ukazatele újmy nelze považovat za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(552)
Za prvé je třeba upřesnit, že počet výrobců, které vzali v úvahu konzultant na jedné straně a Komise na straně druhé, byl téměř stejný, a že argument, že výsledky nebyly soudržné, bylo proto třeba zamítnout. Dále se připomíná, že údaje, které shromáždil konzultant, byly podrobeny křížové kontrole s dalšími zdroji všude tam, kde to bylo možné, a bylo zjištěno, že odhady byly dostatečně spolehlivé. Proto se potvrzuje, že údaje o výrobě poskytnuté konzultantem byly považovány za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
4.5.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(553)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu se v průběhu posuzovaného období vyvíjel takto:
Tabulka 5-a
Moduly - objem prodeje a podíl na trhu (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem prodeje na trhu Unie
1 037
1 890
2 683
2 357
Index (2009=100)
100
182
259
227
Podíl na trhu
19 %
15 %
13 %
13 %
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 5-b
Články - objem prodeje a podíl na trhu (v MW)
2009
2010
2011
Období šetření
Objem prodeje na celkovém trhu
1 470
1 913
2 245
1 545
Index (2009=100)
100
130
153
105
Podíl na trhu
68 %
57 %
52 %
38 %
Zdroj: Europressedienst.
(554)
V průběhu posuzovaného období vzrostl objem prodeje modulů o 127 %. S ohledem na zvýšení spotřeby o 221 % to však vedlo k poklesu podílu výrobního odvětví Unie na trhu z 19 % v roce 2009 na 13 % v období šetření. Pokud jde o články, prodej výrobního odvětví Unie se zvýšil o zanedbatelných 5 %, zatímco spotřeba vzrostla o 87 %, což mělo za následek pokles podílu na trhu ze 68 % v roce 2009 na 38 % v období šetření. V reakci na rostoucí spotřebu prodej modulů a článků výrobního odvětví Unie rostl mnohem méně než dovoz z dotčené země. Výrobní odvětví Unie tak nemohlo těžit z rostoucí spotřeby. V důsledku toho se v posuzovaném období podíl na trhu modulů a článků snížil.
(555)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu modulů dosahoval v roce 2009 pouze 19 % a že pokles o 6 procentních bodů v průběhu posuzovaného období nelze považovat za újmu.
(556)
Snížení podílu na trhu o 6 procentních bodů v průběhu posuzovaného období je třeba posuzovat na pozadí zvýšení spotřeby modulů v Unii o více než 200 % za stejné období. Jak je uvedeno výše, dokonce ani v situaci, kdy spotřeba stoupala, nemohlo výrobní odvětví Unie odpovídajícím způsobem zvýšit svůj objem prodeje a utrpělo ztráty, pokud jde o podíl na trhu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto.
(557)
Jedna strana tvrdila, že metodika použitá při shromažďování údajů o prodeji (zejména rozhovory a návštěvy výrobních závodů) neumožňuje dojít ke spolehlivým výsledkům vzhledem k důvěrné povaze těchto údajů a k neochotě společností tyto údaje poskytnout. Tuto metodiku proto nelze považovat za přiměřenou. Stejně tak tyto údaje nelze považovat za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 původního nařízení. Jak je uvedeno ve 482. bodě odůvodnění výše, údaje, které shromáždil konzultant, byly podrobeny křížové kontrole s dalšími zdroji všude tam, kde to bylo možné, a bylo zjištěno, že odhady byly dostatečně spolehlivé. Proto se potvrzuje, že údaje o prodeji poskytnuté konzultantem byly považovány za skutečný důkaz ve smyslu čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
4.5.2.3. Zaměstnanost a produktivita
(558)
Zaměstnanost a produktivita se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 6-a
Moduly - zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
Období šetření
Počet zaměstnanců
11 779
15 792
17 505
16 419
(Index 2009 = 100)
100
134
149
139
Produktivita
(kW/zaměstnanec)
183
211
247
245
(Index 2009 = 100)
100
115
135
134
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 6-b
Články - zaměstnanost a produktivita
2009
2010
2011
Období šetření
Počet zaměstnanců
5 281
5 937
5 641
4 782
(Index 2009 = 100)
100
112
107
91
Produktivita
(kW/zaměstnanec)
319
400
483
423
(Index 2009 = 100)
100
126
151
133
Zdroj: Europressedienst.
(559)
Zaměstnanost ve výrobě modulů vzrostla mezi rokem 2009 a obdobím šetření o 39 %, zatímco ve výrobě článků se o 9 % snížila. Avšak je třeba podotknout, že do roku 2011 zaměstnanost rostla, a poté, v období šetření, ve výrobě modulů klesala. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté, v roce 2011 a v období šetření, klesala. Celková produktivita výroby modulů a článků vykazovala pozitivní vývoj a zvýšila se u modulů o 34 % a u článků o 33 %. Jde zčásti o důsledek snahy výrobního odvětví Unie reagovat na tlak subvencovaného dovozu z ČLR.
(560)
V souladu s poklesem výroby modulů v Unii mezi rokem 2011 a obdobím šetření se ve stejném období snížila také zaměstnanost ve výrobě modulů. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté, v roce 2011 a v období šetření, se snížila, zatímco výroba článků v Unii stále rostla až do roku 2011 a poté začala klesat.
(561)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že metodika pro stanovení celkové zaměstnanosti v Unii v průběhu posuzovaného období byla nesprávná. Tato strana tvrdila, že v případech, kdy míra zaměstnanosti určitého výrobce v Unii nebyla k dispozici, uvažovala se místo toho průměrná míra zaměstnanosti výrobců v Unii, pro které tato informace k dispozici byla. Toto tvrzení muselo být odmítnuto, neboť metoda ke stanovení celkové zaměstnanosti byla jiná; pokud údaje o zaměstnanosti u určitého výrobce v Unii nebyly k dispozici, byla tato hodnota odhadnuta podle údajů od téhož podniku od předchozí rok(y). Jak bylo uvedeno výše ve 482. bodě odůvodnění, byla tato metodika ověřena a shledána přiměřenou. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
4.5.2.4. Výše napadnutelných subvencí a překonání účinků dřívějšího subvencování nebo dumpingu
(562)
Všechna dumpingová rozpětí jsou podstatně vyšší než nepatrná. Pokud jde o dopad výše napadnutelných subvencí na výrobní odvětví Unie, nelze ho vzhledem k objemu a cenám dovozu z dotčené země považovat za zanedbatelný.
(563)
Jelikož se jedná o první antisubvenční řízení ohledně dotčeného výrobku, nejsou k dispozici žádné údaje pro posouzení účinků případného minulého dumpingu nebo subvencování.
4.5.3. Mikroekonomické ukazatele
4.5.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(564)
Průměrné prodejní ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 7-a
Moduly - průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné prodejní ceny na volném trhu v Unii
(EUR/kW)
2 198,75
1 777,15
1 359,35
1 030,83
(Index 2009 = 100)
100
81
62
47
Výrobní náklady
(EUR/kW)
2 155,02
1 599,44
1 400,13
1 123,60
(Index 2009 = 100)
100
74
65
52
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 7-b
Články - průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné prodejní ceny na volném trhu v Unii
(EUR/kW)
1 525,09
1 160,99
777,62
474,91
(Index 2009 = 100)
100
76
51
31
Výrobní náklady
(EUR/kW)
1 647,10
1 021,67
1 057,56
745,61
(Index 2009 = 100)
100
62
64
45
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(565)
Prodejní ceny v posuzovaném období zaznamenaly prudký pokles, tj. u modulů o 53 % a u článků o 69 %. V průběhu posuzovaného období se prodejní ceny trvale snižovaly, ale tento pokles cen byl zvlášť výrazný v období šetření, kdy se propadly na neudržitelnou úroveň. Za posuzované období poklesly výrobní náklady u modulů o 48 % a u článků o 55 %. Výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch ani ze svého trvalého úsilí o zvýšení své nákladové účinnosti, ani z dopadu poklesu nákladů na hlavní surovinu, polykrystalický křemík. Bylo tomu tak především v důsledku rostoucího tlaku subvencovaného dovozu na ceny, což mělo negativní dopad na prodejní ceny výrobního odvětví Unie, jejichž pokles přesáhl výši výtěžku nákladové účinnosti. Je to patrné v negativním vývoji ziskovosti výrobního odvětví Unie popsaném ve 579. bodě odůvodnění níže. Celkově došlo k značnému poklesu průměrné ceny a výrobních nákladů obdobného výrobku se zničujícím účinkem na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(566)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila zjištění, že pokles průměrných prodejních cen měl ničivý dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tvrdila, že se průměrné výrobní náklady výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem snížily, a že snížení ceny je tudíž přirozené. Jak je však popsáno ve 565. bodě odůvodnění výše, při šetření se zjistilo, že prodejní ceny výrobního odvětví Unie se snížily ještě více než jeho průměrné výrobní náklady, a snížení nákladů se proto neodrazilo v ziskovosti výrobního odvětví Unie. Potvrzuje se tak, že snížení prodejních cen ve výrobním odvětví Unie mělo zničující účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, a tvrzení v uvedeném ohledu byla odmítnuta.
(567)
Jiná strana zpochybnila závěr ve 138. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, že ceny byly v období šetření na neudržitelné úrovni, a tvrdila, že rozhodnout by měly tržní síly. Táž strana taktéž odporovala závěru ve stejném bodu odůvodnění, že výrobní odvětví Unie nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů v důsledku cenového tlaku vyvíjeného subvencovaným dovozem. V tomto ohledu dospěly orgány k těmto závěrům: „neudržitelná úroveň“ odkazuje na skutečnost, že prodej výrobního odvětví Unie byl ztrátový, a proto nebyl dlouhodobě udržitelný. Otázka, zda je úroveň cen udržitelná, je tedy pouze otázkou vztahu mezi výrobními náklady a cenami. Tím, že „nemohlo mít prospěch z poklesu nákladů“, se odkazuje na skutečnost, že náklady neklesaly tak rychle jako ceny. Obě tato prohlášení jsou podložena důkazy ve 138. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.2. Náklady práce
(568)
Průměrné náklady práce výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 8-a
Průměrné náklady na zaměstnance
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (EUR)
38 194
40 793
41 781
42 977
(Index 2009 = 100)
100
107
110
113
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 8-b
Články - průměrné náklady práce na zaměstnance
2009
2010
2011
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (EUR)
49 677
49 357
49 140
49 350
(Index 2009 = 100)
100
99
99
99
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(569)
Mezi rokem 2009 a obdobím šetření průměrné náklady práce na zaměstnance v případě modulů průběžně rostly, a to celkem o 13 %. Pokud jde o články, zůstávaly průměrné náklady práce v posuzovaném období stabilní, mezi roky 2009 a 2010 mírně poklesly o 1 %, ale poté až do období šetření zůstaly stabilní. Celkový nárůst nákladů práce lze částečně vysvětlit současným růstem produktivity (moduly a články) a vývojem inflace.
(570)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že během posuzovaného období nedošlo k žádné inflaci, a že tedy celkový nárůst nákladů práce nemohl být tímto faktorem způsoben.
(571)
Na rozdíl od toho, co tvrdí dotčená strana, šetření odhalilo, že v průběhu posuzovaného období došlo k inflaci a že zvýšení nákladů práce, jež se týkalo pouze modulů, lze vysvětlit inflací a zvýšením produktivity.
(572)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že situace působící újmu výrobnímu odvětví Unie byla způsobena zvýšením nákladů práce a souběžným snížením produktivity. Nicméně za prvé je třeba uvést, že náklady práce zůstaly v případě článků stabilní, zatímco produktivita vzrostla, a to u článků i u modulů. Nárůst posledně jmenovaného faktoru lze tudíž vysvětlit zvýšením produktivity. Kromě toho šetření ukázalo, že náklady práce nepředstavují významnou část výrobních nákladů, jak již bylo uvedeno ve 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.3. Zásoby
(573)
Úroveň zásob výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjela takto:
Tabulka 9-a
Moduly - zásoby
2009
2010
2011
Období šetření
Konečný stav zásob (v kW)
28 612
40 479
74 502
65 415
(Index 2009 = 100)
100
141
260
229
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 9-b
Články - zásoby
2009
2010
2011
Období šetření
Konečný stav zásob (v kW)
16 995
23 829
76 889
68 236
(Index 2009 = 100)
100
140
452
402
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(574)
Zásoby v posuzovaném období zaznamenaly prudký nárůst, u modulů o 129 % a u článků o 302 %. Pokud jde o moduly, zásoby průběžně rostly, dosáhly velmi vysoké úrovně v roce 2011 (nárůst o 160 %), v období šetření se snížily, ale v porovnání se stavem na počátku posuzovaného období stále zůstávaly na velmi vysoké úrovni. V případě článků byl vývoj ještě výraznější, s růstem zásob mezi lety 2009 a 2011 o více než 350 %. I zde došlo v období šetření k poklesu zásob, ale ty v porovnání se stavem na počátku posuzovaného období zůstávaly na velmi vysoké úrovni.
(575)
Šetření ukázalo, že vzhledem k nepříznivé současné situaci měli výrobci v Unii tendenci udržovat pouze omezené zásoby obdobného výrobku a vyrábět na základě objednávek. Růst zásob obdobného výrobku v průběhu posuzovaného období proto není významným faktorem pro stanovení, zda byla výrobnímu odvětví Unie způsobena podstatná újma.
(576)
Jedna dotčená strana tvrdila, že prezentace hodnot zásob ve 141. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení je zavádějící, protože zásoby byly vyjádřeny v kW, a nikoli v MW, na rozdíl od objemu výroby výrobního odvětví Unie.
(577)
Otázka, zda jsou zásoby vyjádřené v kW, nebo v MW, jako taková není považována za relevantní pro určení toho, zda výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu. Tento argument byl proto odmítnut.
(578)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany tvrdily, že zásoby měly být stanoveny pro celé výrobní odvětví Unie a že údaje pouze pro deset výrobců v Unii nejsou reprezentativní. Je třeba objasnit, že zásoby byly považovány za mikroekonomické ukazatele, a proto by měly být stanoveny na základě informací získaných od společností individuálně, v tomto případě od vzorku výrobců v Unii považovaného za reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
4.5.3.4. Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic a schopnost získat kapitál
(579)
Ziskovost a peněžní tok se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 10-a
Moduly - ziskovost a peněžní tok
2009
2010
2011
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v % obratu z prodeje)
2 %
10 %
-3 %
-9 %
Peněžní tok
13 %
10 %
12 %
3 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 10-b
Moduly - ziskovost a peněžní tok
2009
2010
2011
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (v % obratu z prodeje)
-8 %
12 %
-36 %
-57 %
Peněžní tok
75 %
52 %
-0,3 %
-46 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(580)
Ziskovost výrobců v Unii zařazených do vzorku byla stanovena tak, že čistý zisk z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, byl vyjádřen jako procentní podíl z obratu z tohoto prodeje.
(581)
Ziskovost u obdobného výrobku se v průběhu posuzovaného období prudce snížila a přešla ve ztrátu. U modulů ziskovost poklesla o 11 procentních bodů a u článků o 49 procentních bodů.
(582)
Ziskovost u obdobného výrobku se mezi roky 2009 a 2010 zvýšila, ale v roce 2011, kdy výrobní odvětví Unie zaznamenalo ztráty, značně klesla a v období šetření se snížila ještě více. Zvlášť vysoké byly ztráty ve výrobě článků.
(583)
Podobně sledoval negativní trend mezi rokem 2009 a obdobím šetření i vývoj čistého peněžního toku, což je schopnost výrobců v Unii zařazených do vzorku samofinancovat svoji činnost. U modulů poklesl o 10 procentních bodů s lehkým růstem v roce 2011, přičemž k největšímu poklesu peněžního toku došlo mezi rokem 2011 a obdobím šetření. U článků bylo snížení peněžního toku výraznější než u modulů a během období šetření dosáhl tento faktor značně negativní úrovně. Peněžní tok u obdobného výrobku tedy v průběhu posuzovaného období poklesl.
(584)
Dále uvedené údaje představují vývoj investic a návratnosti investic výrobců v Unii zařazených do vzorku za posuzované období v poměru k celkovému trhu.
Tabulka 11-a
Moduly - investice a návratnost investic
2009
2010
2011
Období šetření
Investice (v EUR)
12 081 999
50 105 017
64 643 322
32 730 559
(Index 2009 = 100)
100
415
535
271
Návratnost investic
-15 %
19 %
-15 %
-17 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
Tabulka 11-b
Články - investice a návratnost investic
2009
2010
2011
Období šetření
Investice (v EUR)
31 448 407
34 451 675
10 234 050
6 986 347
(Index 2009 = 100)
100
110
33
22
Návratnost investic
-4 %
10 %
-20 %
-19 %
Zdroj: ověřené odpovědi na dotazník.
(585)
Z výše uvedené tabulky je patrné, že výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a obdobím šetření zvýšilo své investice do výroby modulů o 171 %. Souviselo to hlavně se značnými přírůstky kapacity. Ve stejném období však výrobní odvětví Unie snížilo své investice do výroby článků o 78 %; uskutečněné investice směřovaly hlavně do výzkumu a vývoje a do zlepšování a údržby výrobní techniky a výrobního procesu s cílem zlepšit efektivitu. Jelikož si výrobní odvětví Unie v posuzovaném období další investice do článků nemohlo dovolit, byla v období šetření úroveň investic dosti nízká. Vzhledem k tomu, že investice byly financovány především peněžním tokem a vnitropodnikovými úvěry, mělo snížení peněžního toku okamžitý dopad na výši investovaných prostředků.
(586)
Návratnost investic byla vyjádřena jako zisk v procentech vztažený k čisté účetní hodnotě investic. U obdobného výrobku mezi rokem 2009 a obdobím šetření sledovala podobný negativní trend jako ostatní ukazatele finanční výkonnosti, a to pro všechny tři typy výrobku. U článků došlo v letech 2009 a 2010 k růstu, avšak v roce 2011 se návratnost investic značně zhoršila a dosáhla záporné úrovně. U modulů byla na záporné úrovni po celé období šetření kromě roku 2010, kdy dosáhla 19 %. Celkově se v průběhu posuzovaného období snižovala a v období šetření dosahovala u článků -17 %, tj. snížení o 1 %, avšak stále zůstávala na značně záporné úrovni -19 %. Celkově se návratnost investic u obdobného výrobku během posuzovaného období vyvíjela negativně.
(587)
Schopnost získat kapitál byla analyzována v souvislosti s celkovým trhem a byla zjištěna trvale klesající schopnost výrobního odvětví Unie přinášet hotovost pro výrobu obdobného výrobku a následné zhoršování finanční situace výrobního odvětví Unie.
(588)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že údaje o investicích, jak jsou uvedeny výše, byly příliš nízké v poměru k výrobní kapacitě výrobního odvětví Unie, jak je uvedena v 538. bodě odůvodnění. Na podporu tohoto tvrzení strana uvedla, že si je vědoma investice jednoho výrobce v Unii do zvýšení kapacity, jež byla mnohem nákladnější. Dotčená strana dospěla k závěru, že zjištěná výrobní kapacita výrobního odvětví Unie proto musela být nadhodnocena. Je třeba uvést, že toto tvrzení nebylo podloženo žádnými důkazy, zejména pokud jde o investici dotyčného výrobce v Unii. Naopak údaje o investicích v prozatímním antidumpingovém nařízení byly stanoveny na základě aktuálních a ověřených informací od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Je třeba poznamenat, že tato námitka byla rovněž založena na srovnání mezi celkovými investicemi výrobců v Unii zařazených do vzorku a celkovou výrobní kapacitou celého výrobního odvětví Unie, což nelze pokládat za vhodný srovnávací základ, jelikož do srovnání nebyly zahrnuty celkové investice celého výrobního odvětví Unie. Tento argument proto musel být zamítnut.
4.5.3.5. Závěr ohledně újmy
(589)
Analýza situace ve výrobním odvětví Unie u všech hlavních ukazatelů újmy ukázala jednoznačně klesající trend. Kvůli celkově rostoucí spotřebě celková výroba v posuzovaném období u modulů a článků vzrostla. Ačkoli se objem prodeje zvýšil, podíl výrobního odvětví Unie na trhu se v období šetření zmenšil v důsledku vyššího růstu spotřeby během posuzovaného období. Průměrná prodejní cena po celé posuzované období prudce klesala, což mělo negativní dopad na všechny ukazatele finanční výkonnosti, jako je ziskovost, peněžní tok, návratnost investic a schopnost získat kapitál.
(590)
V posuzovaném období došlo ke zvýšení celkového objemu prodeje výrobního odvětví Unie. Růst objemu prodeje výrobního odvětví Unie však byl doprovázen obrovským snížením průměrné prodejní ceny.
(591)
Během posuzovaného období rostl dovoz zúčastněných stran z ČLR co do objemu i podílu na trhu. Zároveň trvale klesaly dovozní ceny, které byly výrazně nižší než průměrná cena výrobního odvětví Unie na trhu Unie.
(592)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie, a zejména výrobci v Unii zařazení do vzorku, si vedou dobře. Vyskytlo se tvrzení, že vývoj určitých ukazatelů újmy, a sice objemu výroby, výrobní kapacity, prodeje a zaměstnanosti, ale i ziskovosti některých výrobců zařazených do vzorku, byl vzrůstající a nepředstavoval by podstatnou újmu. Tato tvrzení nebyla potvrzena výsledky šetření, které ukázaly jasné sestupné vývojové tendence mnohých ukazatelů újmy významných pro vyvození závěru, že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma.
(593)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti šetření zejména potvrdilo, že prodejní ceny jsou nižší než výrobní náklady, a mají tak negativní účinek na ziskovost výrobního odvětví Unie, která během období šetření dosáhla záporné úrovně. Byl učiněn závěr, že pokud bude subvencovaný dovoz na trh Unie pokračovat, přeruší pravděpodobně výrobní odvětví Unie v důsledku ztrát zaznamenaných v průběhu šetření trvale rozsáhlejší výrobu obdobného výrobku v Unii. Jak se zdá, potvrdil tento závěr i vývoj během období šetření a po něm, tj. některé společnosti vyhlásily platební neschopnost a/nebo dočasně či trvale zastavily výrobu.
(594)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem byl učiněn závěr, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 4 základního nařízení.
5. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
5.1. Úvod
(595)
V souladu s čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení se zkoumalo, zda byla podstatná újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobena subvencovaným dovozem z dotčené země. Dále byly vedle subvencovaného dovozu zkoumány i jiné známé činitele, které by mohly výrobnímu odvětví Unie způsobit újmu, aby bylo zajištěno, že jakákoliv újma způsobená těmito jinými činiteli není přičítána subvencovanému dovozu.
(596)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podmínky na trhu dotčeného výrobku v jednotlivých členských státech jsou různé, a že by proto analýza příčinných souvislostí měla být provedena na úrovni každého členského státu odděleně.
(597)
Velikost trhu v členských státech do určité míry určují vnitrostátní režimy podpory. Šetřením však také bylo zjištěno, že poptávka nezávisí výlučně na režimech podpory. Jak se zdá dosáhly solární panely - v závislosti na zeměpisné poloze (míra slunečního záření) a ceně elektrické energie v daném místě - cenové parity nebo k ní mají blízko (tj. stav, kdy se náklady na získávání solární energie rovnají nákladům na získávání energie z konvenčních zdrojů), což znamená, že k určitým investicím dochází nezávisle na režimech podpory. Proto nemohlo být prokázáno, že podmínky na trhu závisí výlučně na režimech podpory, a toto tvrzení bylo tudíž zamítnuto.
(598)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že analýza příčinných souvislostí neoddělila, neodlišila a nekvantifikovala škodlivé účinky subvencovaných dovozů od účinků jiných známých faktorů, které působí výrobnímu odvětví Unie újmu současně. Kromě toho byl vyřčen názor, že Komise opomněla tyto další známé faktory hromadně analyzovat.
(599)
V reakci na toto tvrzení je třeba poznamenat, že Komise podle ustálené praxe prověřila za prvé, zda existuje příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a za druhé, zda některý z dalších známých faktorů nenarušil příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, a subvencovaným dovozem. V této analýze byl vliv dalších známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie posouzen, rozlišen a oddělen od škodlivých účinků subvencovaného dovozu, tak aby se zajistilo, že újma způsobená těmito faktory nebude přičítána subvencovanému dovozu. Bylo zjištěno, že žádný z nich neměl významný dopad na výrobní odvětví, jenž by mohl vyvrátit skutečnost, že zjištěná újma musí být přičtena subvencovanému dovozu. Z tohoto důvodu byl tento argument zamítnut.
(600)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zopakovalo výše uvedené argumenty. V tomto ohledu bylo tvrzeno, že by Komise měla stanovit explicitně, prostřednictvím odůvodněného a přiměřeného vysvětlení, že újma způsobená jinými faktory než subvencovanými dovozy není přičítána tomuto dovozu.
(601)
Během šetření byl po posouzení všech skutečností učiněn závěr, že subvencovaný dovoz sám o sobě způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. V tomto ohledu nebylo vyčíslení účinků dalších známých faktorů možné, a bylo proto provedeno kvalitativní posouzení, uvedené ve 164. až 222. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Závěrem bylo potvrzeno, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie byla zapříčiněna subvencovaným dovozem. Je pravdou, že účinky ostatních činitelů na negativní vývoj výrobního odvětví Unie byly omezené. Je nutné poznamenat, že čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení neukládá žádné povinnosti, pokud jde o formu analýz přičitatelnosti a nepřičitatelnosti, jež je třeba provést. Na druhé straně je podle čl. 8 odst. 5 a 6 základního nařízení tyto analýzy nutno provést tak, aby bylo možno oddělit a odlišit škodlivé účinky subvencovaných dovozů od škodlivých účinků způsobených jinými faktory. Šetření neodhalilo žádný důkaz o tom, že by některý ze všech ostatních známých faktorů, které mohly přispět k utrpěné újmě, společně s jinými nebo zvlášť, narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo. Vzhledem k výše uvedené analýze se potvrdilo, že ostatní známé faktory nebyly takové povahy, aby mohly zvrátit závěr, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie musí být přičítána subvencovanému dovozu. Na základě těchto skutečností byly tyto argumenty zamítnuty.
(602)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že vnitrostátní režimy podpory, míra slunečního záření a ceny elektřiny (včetně regulačních poplatků) se liší podle členských států a že každý trh je kromě toho rozdělen na různé segmenty (zařízení pro obytné objekty s výkonem menším než 40 kW, obchodní a průmyslová zařízení s výkonem mezi 40 kW a 1 MW a užitkový segment trhu - zařízení s výkonem mezi 1 MW a 10 MW). S ohledem na to se proto domnívají, že by se analýza příčinných souvislostí měla provést odděleně pro každý členský stát na straně jedné, a pro segment vysokovýkonnostních zařízení a segment zařízení pro obytné objekty na straně druhé.
(603)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly svá tvrzení, že by se analýza příčinných souvislostí měla provádět samostatně pro každý členský stát, aniž by však v tomto ohledu poskytly další argumenty nebo nové důkazy.
(604)
Šetření ukázalo, že prodejní a dovozní ceny jsou v celé Unii podobné. Lze se tedy domnívat, že pro výrobek, jenž je předmětem šetření, existuje jeden trh. Šetření rovněž neodhalilo, že by výrobci v každém členském státě nebo regionu soustředili své činnosti na tento konkrétní trh nebo že by byly subvencované dovozy soustředěny na jeden členský stát nebo region. Kromě toho žádná ze zúčastněných stran netvrdila, že by se subvencování a újma měly analyzovat pro jednotlivé členské státy samostatně, což by ovšem bylo předpokladem pro vedení samostatné analýzy příčinných souvislostí pro každý členský stát. Šetření neodhalilo žádný důkaz, že by to byl vhodný přístup, zejména vzhledem k podobným cenám v celé Unii u výrobku posuzovaného na úrovni Unie. Kromě toho je třeba poznamenat, že míra slunečního záření se může v různých regionech téhož členského státu lišit, např. v jižní Francii je tato míra vyšší než ve Francii severní, nebo mohou v různých regionech jednoho členského státu existovat různé režimy podpor (např. v Belgii), a proto se dopad těchto faktorů na poptávku může měnit z jednoho regionu téhož členského státu na druhý. Nicméně rozdíly v regulačních rámcích jednotlivých členských států a/nebo regionů a rozdílné podmínky, jako je míra slunečního záření, neopodstatňují samostatné analýzy příčinných souvislostí, a tudíž ani samostatné analýzy újmy a subvencování. Tyto argumenty bylo proto nutno odmítnut.
(605)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že i když jsou ostatní faktory jsou významné, vnitrostátní režimy podpory zůstávají hlavním faktorem určujícím poptávku. Tatáž strana rovněž popřela, že by alespoň na některých místech bylo dosaženo cenové parity, a namítala, že ceny modulů od období šetření vzrostly, zatímco ceny elektřiny se snížily. Dále tato strana tvrdila, že v každém případě přinejmenším v některých členských států právní, ekonomické a technické podmínky neumožňují připojení k distribuční soustavě, a že je tudíž v případě těchto členských států nepodstatné, zda bylo dosaženo cenové parity či nikoli. Tato strana však neposkytla pro výše uvedená tvrzení žádné podpůrné důkazy. V každém případě výše uvedené argumenty potvrzují, že se situace v jednotlivých členských státech, pokud jde o vnitrostátní režimy podpor a cenovou paritu, může do určité míry lišit. Kromě toho žádná z předložených informací nebyla takové povahy, aby prokázala, že je zapotřebí oddělené analýzy pro každý členský stát. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
(606)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana zopakovala své tvrzení a předložila některé údaje, které měly prokazovat různé tržní podmínky pro jednotlivé členské státy a pro jednotlivé segmenty. Předložené informace však nebylo možné považovat za průkazné, jelikož spočívaly v powerpointové prezentaci bez jakýchkoli důkazů, a proto se neprokázalo, že samostatná analýza pro každý členský stát by byla opodstatněná. Tvrzení této strany bylo tedy zamítnuto.
(607)
Na základě toho byl učiněn závěr, že samostatná analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát a/nebo region a pro každý segment by neodpovídala skutečnému stavu trhu.
(608)
Čínská vláda tvrdila, že Komise analyzovala příčinné souvislosti nejednotným způsobem, neboť újma byla analyzována odděleně pro moduly a články, zatímco analýza příčinných souvislostí tyto dva typy výrobků neoddělovala. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že zatímco ukazatele byly prezentovány odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto byla analýza příčinných souvislostí provedena na tomto základě. Z toho důvodu bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.2. Účinek subvencovaného dovozu
(609)
Šetření ukázalo, že subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období dramaticky vzrostl a výrazně se zvýšil jeho objem, a to jak u modulů (přibližně o 300 %), tak u článků (přibližně o 400 %), i jeho podíl na trhu z [60 % - 65 %] v roce 2009 na [78 % - 83 %] v období šetření u modulů a z [5 % - 10 %] v roce 2009 na [22 % - 27 %] v období šetření u článků. Je proto potvrzeno, že objem dovozu dotčeného výrobku a jeho podíl na trhu během posuzovaného období dramaticky vzrostl. Mezi nárůstem subvencovaného dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu existuje zjevná časová souvislost. Šetření rovněž prokázalo, že - jak je uvedeno ve 527. bodě odůvodnění výše - ceny subvencovaného dovozu během období šetření byly nižší než ceny výrobního odvětví Unie.
(610)
Šetření ukázalo, že ceny subvencovaného dovozu během posuzovaného období klesly u modulů o 64 % a u článků o 42 % a vedly k nárůstu cenového podbízení. Výrobní odvětví Unie kvůli tomuto cenovému tlaku vyvinulo značné úsilí zaměřené na snížení výrobních nákladů. I přes toto úsilí však mimořádně nízká úroveň čínských dovozních cen donutila výrobní odvětví Unie k dalšímu snižování jeho prodejní ceny, a to až na neziskovou úroveň. Ziskovost výrobního odvětví Unie se tak během daného období dramaticky snížila a v období šetření vykazovala ztráty.
(611)
Z výše uvedeného vyplývá, že existence čínského dovozu a růst podílu subvencovaného dovozu z Číny na trhu za ceny, které byly trvale nižší než ceny výrobního odvětví Unie, byly pro podstatnou újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie určující, což se promítlo zejména do jeho špatné finanční situace a zhoršení většiny ukazatelů újmy.
(612)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila tvrzení, že existovala dostatečná souvislost mezi subvencovaným dovozem dotčeného výrobku z ČLR a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Zazněl názor, že tomu na jedné straně nasvědčuje skutečnost, že se od roku 2009 do roku 2010 ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie u článků výrazně zvýšilo (ze ztráty až na 12 % zisk), zatímco čínský dovoz vykazoval o 36 % nižší ceny, než byly ceny výrobního odvětví Unie, a ve stejném období zdvojnásobil svůj podíl na trhu. Na straně druhé mezi roky 2010 a 2011 čínský dovoz získal pouze 6 procentních bodů podílu na trhu, přestože se spotřeba v tomto období zvýšila mnohem více, přičemž výrobní odvětví Unie skončilo se ztrátou 36 %. Dále tato strana tvrdila, že pokud jde o období šetření, dovoz článků z jiných třetích zemí byl na stejné cenové úrovni jako čínský dovoz, ale získal větší podíl na trhu, který odpovídá ztrátě podílu na trhu vykázané výrobním odvětvím Unie.
(613)
Šetření ukázalo, že podíl čínského dovozu na trhu modulů a článků se během posuzovaného období trvale zvyšoval (17 procentních bodů u modulů, 17 procentních bodů u článků). Jak bylo uvedeno výše ve 609. bodě odůvodnění, subvencovaný dovoz z ČLR se skutečně výrazně zvyšoval, zatímco dovozní ceny se snižovaly. Zároveň ztratilo výrobní odvětví Unie během posuzovaného období podíl na trhu, a jak je popsáno v 589. až 593. bodě odůvodnění výše, všechny hlavní ukazatele újmy se vyvíjely negativně. Tím se potvrzuje, že mezi nárůstem subvencovaného dovozu a ztrátou podílu výrobního odvětví Unie na trhu existuje zjevná časová souvislost.
(614)
Výše uvedená časová souvislost byla zjištěna u všech typů výrobku samostatně. Kromě toho analýza dopadu dovozu na ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie odděleně pro každý rok posuzovaného období nevede ke smysluplným výsledkům, neboť existenci subvencí a podstatné újmy ani příčinné souvislosti mezi nimi není třeba určovat pro každý rok zvlášť. Souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou je dostatečně prokázána analýzou vývoje během celého posuzovaného období.
(615)
Je rovněž třeba uvést, že ziskovost výrobního odvětví Unie je jedním z faktorů uvedených v čl. 8 odst. 4 základního nařízení, které je třeba zkoumat při posuzování dopadu subvencovaného dovozu na situaci výrobního odvětví Unie. Samotná skutečnost, že výrobní odvětví Unie v průběhu konkrétního období vykazovalo zisk, nemusí nutně znamenat, že neutrpělo žádnou podstatnou újmu. Kromě toho ztráta podílu výrobního odvětví Unie na trhu nemusí přesně odpovídat zvýšení tržního podílu subvencovaného dovozu, aby bylo možné určit příčinnou souvislost mezi újmou a subvencovaným dovozem. A konečně další faktory (např. dovoz ze třetích zemí nebo vývoj spotřeby), které mohly mít dopad na nepříznivý stav výrobního odvětví Unie, byly přezkoumány a rozebrány samostatně v 619. až 732. bodě odůvodnění níže.
(616)
Časová souvislost mezi rostoucím subvencovaných dovozem ve významném množství za ceny nižší než ceny výrobního odvětví Unie a stále se zhoršující situací výrobního odvětví Unie je jednoznačným ukazatelem příčinné souvislosti v daném případě, jak je uvedeno ve 609. až 611. bodě odůvodnění. Tvrzení v tom smyslu, že neexistuje souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla proto zamítnuta.
(617)
Po poskytnutí konečných informací tatáž zúčastněná strana nadále odmítala analýzu příčinných souvislostí, jelikož ziskovost výrobního odvětví Unie nebyla rozebrána konkrétně pro určité roky (zejména rok 2010), nýbrž pro celé posuzované období.
(618)
V tomto ohledu je třeba poznamenat, že nelze vyvodit žádný platný závěr týkající se příčinných souvislostí výběrem jednoho konkrétního roku posuzovaného období, a nebrat v potaz vývoj výrobního odvětví Unie během celého posuzovaného období a jeho souvislosti s vývojem subvencovaného dovozu. Taková analýza může podat pouze neúplný obraz, a žádné smysluplné závěry z ní vyvodit nelze. Míra ziskovosti, která ovlivnila také další finanční ukazatele, jichž výrobní odvětví Unie dosáhlo v roce 2010, tak byla vysoká z důvodu obzvláště silného nárůstu spotřeby v Unii, kterou podpořily velmi velkorysé režimy podpory, díky čemuž dosáhlo výrobní odvětví Unie nejvýraznějšího zlepšení prodeje v rámci jednoho roku, které však bylo pouze dočasné povahy, a v žádném případě nebylo v tomto typu výrobního odvětví udržitelné. Tento argument proto musel být zamítnut.
5.3. Účinek jiných faktorů
5.3.1. Dovoz z jiných třetích zemí
(619)
Objem dovozu z jiných třetích zemí v posuzovaném období vzrostl u modulů o 19 %, ovšem podíl na trhu během posuzovaného období klesl z 18,4 % na 6,8 %. Druhým největším vývozcem po ČLR je Tchaj-wan.
(620)
Objem dovozu článků z jiných třetích zemí se v posuzovaném období zvýšil o 186 %, což se promítlo ve zvýšení podílu na trhu z přibližně 24 % v roce 2009 na přibližně 36 % v období šetření. V případě článků je druhým největším vývozcem po ČLR Tchaj-wan, na který připadají mnohem větší dovezená množství a podíl na trhu oproti ostatním třetím zemím, ale stále zaostává za ČLR.
(621)
Dovozní ceny modulů a článků z třetích zemí byly v průměru vyšší než průměrná jednotková cena u dovozu z Číny. Dostupné informace o dovozu z Tchaj-wanu ukazují, že průměrná dovozní cena modulů byla vyšší než průměrná dovozní cena modulů z Číny, avšak průměrná dovozní cena článků byla ve stejném rozmezí jako průměrná dovozní cena článků z Číny. Jelikož však nebyly dostupné podrobné informace o cenách podle typu výrobku, lze porovnání cen na základě průměrných hodnot použít pouze orientačně, a nelze na tomto základě vyvozovat žádné spolehlivé závěry. Objem dovozu článků z Tchaj-wanu po celé posuzované období trvale rostl, což vedlo ke zvýšení podílu na trhu přibližně o 14 procentních bodů. Proto, i když se uznává, že dovoz článků z Tchaj-wanu mohl přispět k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, nelze učinit závěr, že tento dovoz narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, neboť objem dovozu článků z ČLR mírně převyšoval dovoz z Tchaj-wanu. Pokud jde o ceny, ačkoliv jsou průměrné orientační ceny ve stejném rozsahu, nelze na tomto základě učinit žádné závěry, neboť nejsou k dispozici žádné informace týkající se konkrétních typů dovážených článků. Avšak i přes zvýšení podílu na trhu byly u výrobku, který je předmětem šetření, celkově objemy nižší než v případě ČLR a úroveň jejich cen v období šetření byla, s výjimkou článků, obecně vyšší. Na základě těchto skutečností, zejména s ohledem na objem dovozu z jiných třetích zemí a jejich podíly na trhu a s ohledem na úroveň jejich cen, které jsou v průměru podobné nebo vyšší než ceny výrobního odvětví Unie, lze vyvodit závěr, že dovoz ze třetích zemí nenarušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(622)
Několik zúčastněných stran předložilo po poskytnutí konečných informací připomínky týkající se závěrů o dovozu z jiných třetích zemí. Tyto strany však nepřinesly nové informace a podpůrné důkazy, které by mohly změnit příslušná zjištění.
(623)
Tyto zúčastněné strany zdůraznily zejména objem dovozu článků z Tchaj-wanu. Absolutní hodnota objemu dovozu dotčeného výrobku z Tchaj-wanu (1 132 MW) však představuje jen velmi malý podíl (méně než 5 %) celkové spotřeby Unie (21 559 MW) i ve srovnání s dovozem z ČLR (15 005 MW). Z toho důvodu dovoz z Tchaj-wanu, pokud vůbec, jen okrajově přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, a nenarušil příčinnou souvislost.
Tabulka 12
Dovoz z jiných třetích zemí a jeho podíl na trhu
MODULY
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu ze všech ostatních třetích zemí (MW)
1 003
1 702
1 385
1 195
(Index 2009 = 100)
100
169
138
119
Podíl dovozu ze všech ostatních třetích zemí na trhu
18,4 %
14,0 %
7,0 %
6,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 385,34
1 852,23
1 430,90
1 218,41
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z Tchaj-wanu (MW)
49
144
140
135
(Index 2009 = 100)
100
294
286
276
Podíl dovozu z Tchaj-wanu na trhu
0,9 %
1,2 %
0,7 %
0,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 102,04
1 659,72
1 350,00
1 125,93
(Index 2009 = 100)
100
79
64
54
Objem dovozu z USA (MW)
140
180
51
60
(Index 2009 = 100)
100
129
36
43
Podíl dovozu z USA na trhu
2,6 %
1,5 %
0,3 %
0,3 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 400,00
1 872,22
1 431,37
1 233,33
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z ostatních zemí Asie (MW)
720
1,140
1,029
879
(Index 2009 = 100)
100
158
143
122
Podíl dovozu z ostatních zemí Asie na trhu
13,2 %
9,3 %
5,2 %
5,0 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 400,00
1 870,18
1 440,23
1 229,81
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Objem dovozu z ostatních zemí světa (MW)
94
238
165
121
(Index 2009 = 100)
100
253
176
129
Podíl dovozu z ostatních zemí světa na trhu
1,7 %
2,0 %
0,8 %
0,7 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
2 404,26
1 869,75
1 442,42
1 231,40
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Zdroj: Europressedienst.
ČLÁNKY
2009
2010
2011
Období šetření
Objem dovozu ze všech ostatních třetích zemí (MW)
510
884
1 100
1 457
(Index 2009 = 100)
100
173
216
286
Podíl dovozu ze všech ostatních třetích zemí na trhu
23,7 %
26,6 %
25,5 %
36,2 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 166,67
1 072,40
751,82
553,88
(Index 2009 = 100)
100
92
64
47
Objem dovozu z Tchaj-wanu (MW)
235
400
540
997
(Index 2009 = 100)
100
170
230
424
Podíl dovozu z Tchaj-wanu na trhu
10,9 %
12,0 %
12,5 %
24,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
948,94
1 100,00
670,37
514,54
(Index 2009 = 100)
100
116
71
54
Objem dovozu z USA (MW)
40
40
40
33
(Index 2009 = 100)
100
100
100
83
Podíl dovozu z USA na trhu
1,9 %
1,2 %
0,9 %
0,8 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 350,00
1 050,00
825,00
636,36
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Objem dovozu z Japonska (MW)
60
154
170
145
(Index 2009 = 100)
100
257
283
242
Podíl dovozu z Japonska na trhu
2,8 %
4,6 %
3,9 %
3,6 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 350,00
1 051,95
829,41
641,38
(Index 2009 = 100)
100
78
61
48
Objem dovozu z ostatních zemí světa (MW)
175
290
350
282
(Index 2009 = 100)
100
166
200
161
Podíl dovozu z ostatních zemí světa na trhu
8,1 %
8,7 %
8,1 %
7,0 %
Průměrná dovozní cena EUR/kW
1 348,57
1 051,72
831,43
638,30
(Index 2009 = 100)
100
78
62
47
Zdroj: Europressedienst.
5.3.2. Nesubvencovaný dovoz z ČLR
(624)
Nesubvencovaný dovoz z ČLR byl pečlivě analyzován a bylo zjištěno, že nemá žádný významný dopad na situaci ve výrobním odvětví Unie, jenž by mohl narušit příčinnou souvislost zjištěnou mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie.
5.3.3. Vývoj spotřeby v Unii
(625)
Jak je uvedeno v 509. bodě odůvodnění výše, spotřeba v Unii během posuzovaného období vzrostla u modulů o 221 % a u článků o 87 %. Svého vrcholu dosáhla spotřeba v roce 2011 a v období šetření klesala, avšak stále byla mnohem vyšší než na počátku posuzovaného období, v roce 2009. Výrobní odvětví Unie z tohoto růstu spotřeby nemohlo profitovat, neboť jeho podíl na trhu ve stejném období klesl u modulů z 19 % na 13 % a u článků z 68 % na 38 %. Současně prudce rostl podíl ČLR na trhu, a to až do roku 2011, a zůstával stabilní na značně vysoké úrovni i poté, v období šetření, kdy spotřeba klesala. Vzhledem ke skutečnosti, že i přes pokles spotřeby v Unii v období šetření si subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období svůj podíl na trhu udržel (moduly), nebo ho zvýšil (články) na úkor výrobního odvětví Unie, nelze učinit závěr, že pokles spotřeby byl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Šetření kromě toho prokázalo, že vzhledem k tomu, že kapacita výrobního odvětví Unie byla v každém případě mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření nemohla mít vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Unie.
(626)
Na základě dostupných informací je obtížné stanovit, do jaké míry poptávka závisí na režimech podpory v členských státech. Ovšem, jak bylo uvedeno ve 632. bodě odůvodnění výše, existují různé režimy podpory a interakce mezi nimi a poptávkou je velmi složitá, a jejich přesný dopad lze proto obtížně kvantifikovat. Dostupná fakta však také ukazují, že i při neexistenci režimů podpory bude poptávka po solární energii existovat i nadále a časem dále poroste, i když v menší míře než v podmínkách režimů podpory. V této souvislosti několik stran tvrdilo, že cenové parity již bylo v některých regionech Unie dosaženo nebo téměř dosaženo.
(627)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovoz z ČLR nepokryl celé zvýšení spotřeby a že zatímco v případě modulů ztratilo výrobní odvětví Unie mezi rokem 2009 a 2010 podíl na trhu, jeho ziskovost v tomto období se stále zvyšovala. Kromě toho bylo argumentováno tím, že v roce 2009, kdy dovoz článků z ČLR dosahoval pouze 8 % podílu na trhu, výrobní odvětví Unie stále vykazovalo 8 % ztrátu.
(628)
Jak již bylo uvedeno ve 609. až 616. bodě odůvodnění výše, navzdory poklesu spotřeby Unie v období šetření si subvencovaný dovoz z ČLR během posuzovaného období buď udržoval svůj jeho podíl na trhu (u modulů), nebo ho zvyšoval (u článků) na úkor výrobního odvětví Unie. Nelze proto vyvodit závěr, že snížení spotřeby bylo takové povahy, aby narušilo příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Šetření kromě toho prokázalo, že vzhledem k tomu, že kapacita výrobního odvětví Unie byla v každém případě mnohem nižší než úroveň spotřeby, klesající spotřeba v období šetření nemohla mít vliv na nepříznivou situaci výrobního odvětví Unie. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(629)
Jiná zúčastněná strana zpochybnila názor, že bude poptávka v Unii nadále existovat, i když nebudou zavedeny vnitrostátní režimy podpory. Tato strana tvrdila, že existuje souvislost mezi poptávkou a režimy podpory a že v případě neexistence takových režimů v odvětví fotovoltaiky by projekty již nebyly ziskové, a proto zmizí také poptávka po solárních panelech. Strana však neposkytla žádné důkazy, které by mohly zpochybnit zjištění uvedená výše v 626. bodě odůvodnění. Pro nedostatek nových informací v tomto ohledu bylo toto tvrzení zamítnuto.
(630)
Po poskytnutí konečných informací čínská vláda tvrdila, že skutečnost, že kapacita výrobního odvětví Unie každopádně neodpovídala poptávce v Unii, je irelevantní, protože objem prodeje výrobního odvětví Unie klesl u modulů v souladu s poklesem spotřeby, a znovu zdůraznila, že podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobil pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření. Vzhledem k tomu, že od roku 2011 do období šetření se spotřeba v Unii snížila a objem prodeje modulů se snížil obdobně, je na tyto skutečnosti třeba nahlížet v souvislosti s vývojem čínských subvencovaných cen, které byly výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, což tak přinutilo výrobní odvětví Unie prodávat se ztrátou. V tomto ohledu je třeba připomenout, že jak je zmíněno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, dovoz z ČLR si buď zachovával podíl na trhu (u modulů), nebo ho zvyšoval (u článků), když spotřeba klesala. Čínské dovozové ceny současně výrazně klesaly a byly podstatně nižší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.3.4. Zaručené výkupní ceny jako hlavní příklad režimů podpory
(631)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčina újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie souvisí se snižováním zaručených výkupních cen solární energie, jež členské státy zavedly. Toto snižování údajně vedlo k poklesu počtu solárních zařízení a snížilo poptávku po výrobku, který je předmětem šetření, na trhu Unie, a tím způsobilo podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie.
(632)
Členské státy zavedly zaručené výkupní ceny, povinné plnění kvót s obchodovatelnými zelenými osvědčeními, investiční dotace a daňové pobídky, aby podpořily výrobu energie z obnovitelných zdrojů. V určitých členských státech je rovněž poskytována podpora ze strukturálních fondů EU. Nejčastěji používaným nástrojem na podporu solární energie byly zaručené výkupní ceny. Analýza Komise se zaměřila na tento druh režimu podpory.
(633)
Zaručené výkupní ceny jsou nástrojem finanční podpory zaměřeným na dosažení závazných vnitrostátních cílů pro využívání energie z obnovitelných zdrojů, jak předepisuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (102). Úroveň podpory a způsob fungování zaručených výkupních cen jsou v jednotlivých členských státech různé. Díky zaručeným výkupním cenám jsou provozovatelé elektrických sítí povinni nakupovat solární energii za ceny, jež zajišťují, že se výrobcům solární energie (obvykle vlastníkům solárních zařízení) vrátí náklady a že dosáhnou přiměřeného zisku. Zaručené výkupní ceny, stejně jako jiné režimy podpory, ve většině případů také podléhají kontrole státní podpory podle článků 107 a 108 Smlouvy o fungování Evropské unie, což zajišťuje, že náhrady poskytované výrobcům elektrické energie nebudou neúměrně vysoké.
(634)
I přes rozdíly mezi členskými státy je třeba, pokud jde o vývoj zaručených výkupních cen v Unii, poukázat na tři jevy: i) snižování úrovně zaručených výkupních cen, ii) pozastavení režimu zaručených výkupních cen jako celku (Španělsko), iii) zavedení horních hranic kapacity pro zařízení způsobilá pro podporu a také celkových horních hranic pro novou kapacitu instalovanou v daném roce, na kterou je poskytována podpora na úrovni členských států. Pokud jde o horní hranice, zdá se, že byly zaváděny hlavně v roce 2012, a s největší pravděpodobnosti proto nemají žádný vliv na spotřebu v období šetření. Analýza se proto zaměřila na nedávné pozastavení zaručených výkupních cen ve Španělsku a na snižování úrovně zaručených výkupních cen ve většině členských států. Bylo analyzováno, zda měly dopad na poptávku na trhu Unie a zda to mohlo způsobit podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. V této souvislosti se mělo za to, že dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku v oblasti modulů byl reprezentativní také pro situaci v oblasti článků. Vzhledem k tomu, že jsou články nezbytně nutné pro výrobu modulů a v jiných výrobních procesech se nepoužívají, pokles poptávky po modulech ovšem automaticky vyvolá pokles poptávky po článcích.
(635)
Šetření potvrdilo souvislost mezi vývojem zaručené výkupní ceny a spotřebou, avšak ukázalo, že pokles spotřeby mezi rokem 2011 a obdobím šetření nepřispěl k narušení příčinné souvislosti mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie, jak je podrobně popsáno v 625. bodě odůvodnění výše. Šetření totiž ukázalo, že ačkoliv se situace výrobního odvětví Unie zhoršovala, vyvážející výrobci si dokázali udržet vysoký podíl na trhu u modulů (80 %), a ještě mírně zvýšili svůj podíl na trhu u článků (z 20 % v roce 2011 na 22 % v období šetření). Navíc je třeba poznamenat, že průměrná cena modulů účtovaná výrobním odvětvím Unie během posuzovaného období klesla o 53 %, zejména v důsledku značného růstu subvencovaného dovozu a jeho výrazného tlaku na ceny na trhu Unie. Ztrátu ziskovosti, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, proto nelze přičítat hlavně snižování zaručených výkupních cen.
(636)
Uznává se tedy, že zaručené výkupní ceny vyvolaly poptávku po solární energii a že nedávné pozastavení zaručených výkupních cen (jako ve Španělsku) a jejich snižování v jiných členských státech v období šetření spotřebu šetřeného výrobku snížilo, a mohlo tak přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie. Avšak pokles spotřeby během období šetření nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(637)
Některé strany tvrdily, že snižování zaručených výkupních cen způsobilo, že investiční příležitosti v oblasti solární energie přestaly být pro investory přitažlivé, a snížilo tak v Unii poptávku po dotčeném výrobku.
(638)
Šetření potvrdilo souvislost mezi úrovní zaručených výkupních cen a úrovní investic do odvětví výroby solárních zařízení, avšak ukázalo také, že v oblastech s vysokou mírou slunečního záření, kde je výroba solární energie účinnější, a v oblastech s vysokými cenami elektřiny jsou investice do solární energie na těchto cenách méně závislé. Šetření totiž ukázalo, že dochází (např. ve Španělsku) k stále novým investicím, a to nehledě na pozastavení režimu zaručených výkupních cen. Šetření dále ukázalo, že investiční příležitosti v oblasti solární energie si zachovaly svou přitažlivost i při nižší úrovni zaručených výkupních cen. Na základě výše uvedeného bylo toto tvrzení odmítnuto.
(639)
Několik stran prohlásilo, že vývoj zaručených výkupních cen silně tlačil ceny dolů a s tím i ziskovost výrobního odvětví Unie. Jedna zúčastněná strana tvrdila, že byl přezkoumán pouze dopad vývoje zaručených výkupních cen na poptávku, a měl být analyzován rovněž dopad na ceny. V téže souvislosti některé zúčastněné strany uvedly, že většina členských států provedla významné snížení již v roce 2010, což znamenalo tlak na snížení cen modulů.
(640)
Pokud jde o toto tvrzení, je třeba poznamenat, že členské státy provedly snížení zaručených výkupních cen v různých momentech a s různou rychlostí a že sestavit celkový přehled pro celou Unii je poměrně obtížné. Bez ohledu na moment, kdy byla úroveň zaručených výkupních cen nejnižší, nelze výrazné snížení cen výrobního odvětví Unie a jeho ziskovosti v průběhu posuzovaného období vysvětlit pouze či především snížením zaručených výkupních cen. Za prvé, na základě informací shromážděných pro Německo a Itálii, které společně představovaly přibližně 75 % spotřeby Unie v roce 2011, byl pokles průměrné prodejní ceny výraznější než pokles zaručených výkupních cen v období šetření. Za druhé ze shromážděných důkazů vyplývá, že v některých zemích, jako je Itálie, a to i v kontextu velmi velkorysých zaručených výkupních cen muselo výrobní odvětví Unie výrazně snížit své ceny. A konečně je třeba uvést, že během období šetření muselo výrobní odvětví Unie prodávat za ceny nižší, než byly jeho výrobní náklady, což bylo zejména důsledkem skutečnosti, že čínští vyvážející výrobci pokrývali 80 % spotřeby Unie, a byli tudíž schopni ovlivňovat mechanismy pro tvorbu cen.
(641)
Při šetření bylo dále zjištěno, že do roku 2011 byly investice do solární energie velmi atraktivní, a to díky vyšší úrovni zaručených výkupních cen společně s poklesem cen modulů v Unii, a investoři tak dosahovali vysoké návratnosti. To mělo za následek velký počet investic a z toho vyplývající poptávku po solárních panelech. V důsledku zvýšené poptávky výrazně stoupla celková částka vyplacených zaručených výkupních cen a většina členských států upravila stávající režimy zaručených výkupních cen směrem dolů, aby se zabránilo mimo jiné zvýšení nákladů na elektrickou energii. Z toho vyplývá, že snížení zaručených výkupních cen mohlo být důsledkem snížení cen, a ne naopak. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(642)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že existuje rozpor mezi 640. bodem odůvodnění výše, že posouzení poptávky v Unii jako celku je obtížné, a 608. bodem odůvodnění výše, kde se uvádí, že analýza příčinných souvislostí pro každý členský stát by nevedla ke smysluplným výsledkům. V tomto ohledu je třeba ozřejmit, že v posouzení provedeném tak, jak je popsáno v 640. bodě odůvodnění výše, se odkazuje se na obtíže při vytváření celkového přehledu týkajícího se vývoje zaručených výkupních cen v celé Unii, a nikoli poptávky v Unii, jak tvrdí zúčastněná strana. Z toho vyplývá, že neexistuje žádný rozpor mezi oběma body odůvodnění, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(643)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že i v kontextu vysoké úrovně zaručených výkupních cen může cena modulů významně klesat v důsledku technologického rozvoje, úspor z rozsahu, snížení nákladů a rostoucí globální výrobní kapacity. Pokud jde o toto tvrzení, je třeba poznamenat, že shromážděné důkazy naznačují, že italští výrobci byli nuceni snížit své ceny pod výrobní náklady, i když byla úroveň zaručených výkupních cen vysoká. Zatímco výše uvedené faktory mohou skutečně mít vliv na průměrné náklady, nemohou vysvětlit, proč byli výrobci v Unii nuceni snížit své ceny pod své výrobní náklady. Proto byl učiněn závěr, že to byly především subvencované dovozy z ČLR, které stlačily ceny na neudržitelnou úroveň, a toto tvrzení bylo zamítnuto.
(644)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana tvrdila, že závěr uvedený v 641. bodě odůvodnění výše, že snížení zaručených výkupních cen mohlo být výsledkem poklesu cen, a ne naopak, nebyl ničím podložen.
(645)
Je třeba poznamenat, že závěry uvedené v 641. bodě odůvodnění výše byly vyvozeny na základě informací, které byly k dispozici během šetření, a popsané scénáře byly skutečně považovány za přiměřené vzhledem k okolnostem na tomto specifickém trhu. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(646)
Po poskytnutí konečných informací jedna strana nesouhlasila se závěrem, že tlak na pokles cen u výrobců v Unii byl vyvíjen hlavně subvencovanými dovozy, a tvrdila, že tomu bylo naopak - snížení zaručených výkupních cen donutilo výrobce v Unii snížit své ceny. Stejná strana zopakovala, že při snížení zaručených výkupních cen klesly ceny fotovoltaických systémů v souladu se snížením zaručených výkupních cen, tak aby nestouply náklady pro společnosti připravující tyto projekty, což nakonec způsobilo tlak na ceny výrobců v Unii.
(647)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy přesvědčivé důkazy na podporu těchto tvrzení, Komise se nadále držela své analýzy a závěrů, jak jsou uvedeny v 640. a 641. bodě odůvodnění.
(648)
Stejná strana tvrdila, že trhy jsou ovlivněny vývojem zaručených výkupních cen, a předložila informace, které ukazují počet fotovoltaických zařízení v letech 2012 a 2013 ve Spojeném království. Informace poskytnuté touto stranou představovala publikace vlády Spojeného království vycházející z týdenních registrací v Centrálním registru zaručených výkupních cen Spojeného království. Je třeba poznamenat, že se tyto informace týkaly většinou období nespadajícího do období šetření a pouze jednoho členského státu, zatímco současné šetření se zaměřilo na situaci trhu Unie jako celku. V každém případě není pochyb o tom, že úroveň zaručených výkupních cen ovlivňuje poptávku, neboť ziskovost investic v místech s nižší mírou slunečního záření na úrovni zaručených výkupních cen závisí. Aby však prokázaly, že úroveň, na které byly zaručené výkupní ceny stanoveny během období šetření, způsobila újmu, musely by zúčastněné strany dokázat, že zvýšení ceny výrobců v Unii na úroveň nezpůsobující újmu by znamenalo, že výrobci v Unii by bývali nebyli schopni prodat dotčené výrobky, neboť investice do fotovoltaických systémů by v těchto cenových úrovních bývaly nebyly životaschopné. Žádné takové důkazy nebyly předloženy. Tento argument byl proto zamítnut.
(649)
Několik stran uvedlo, že v souvislosti s nízkou úrovní zaručených výkupních cen byly investice do projektů v oblasti fotovoltaiky hospodářsky rentabilní pouze ve spojení s dodávkami solárních panelů dovážených z ČLR za nižší ceny. Byl proto vysloven argument, že snížení zaručených výkupních cen způsobilo výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. Jiná strana tvrdila, že úroveň zaručených výkupních cen ovlivňuje mechanismus tvorby cen u modulů.
(650)
Je třeba poznamenat, že náklady na modul, při nichž bude projekt stále hospodářsky životaschopný, se mezi členskými státy a mezi regiony liší v závislosti na řadě faktorů, jako jsou zaručené výkupní ceny, jiné regulační pobídky, míra slunečního záření, ceny konvenční elektřiny atd. Kromě toho šetření ukázalo, že jsou stávající zařízení čím dál méně závislá na zaručených výkupních cenách, neboť cenové parity fotovoltaické sítě bylo pravděpodobně u některých typů zařízení dosaženo v několika regionech v Evropě, jako je velká část Itálie, Španělsko, Portugalsko, jižní Francie a Řecko. Na základě výše uvedených argumentů byla tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(651)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že Komise neprošetřila, zda se výrobní odvětví Unie nedopustilo chyby, když nepředvídalo, že dojde k náhlému zrušení nebo omezení státních režimů podpory. Na podporu tohoto tvrzení nebyly předloženy žádné argumenty. Je však třeba poznamenat, že na základě shromážděných důkazů nejsou k dispozici žádné informace o tom, že by výrobní odvětví Unie reagovalo na tržní signály (tj. vývoj spotřeby) a jiné dostupné informace (tj. omezení programů podpory) nepřiměřeně. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(652)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že snížení zaručených výkupních cen způsobilo pokles prodeje výrobního odvětví Unie, jelikož investice byly rentabilní pouze díky dostupným čínským cenám. Shromážděné důkazy ve skutečnosti ukazují u výrobního odvětví Unie v období šetření pouze mírný pokles prodeje, což odporuje tomu, co by se dalo očekávat, pokud by fotovoltaické projekty byly proveditelné pouze s čínskými moduly. Naopak, prodej modulů výrobního odvětví Unie se až do roku 2011 zvyšoval a poté během období šetření lehce klesl, což odpovídá vývoji spotřeby. Proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(653)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles zaručených výkupních cen donutil výrobce v Unii ke snižování cen, aby udrželi zájem investorů o investice do fotovoltaické energie a udrželi vzestupný trend poptávky a růstu.
(654)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie bylo nuceno snižovat své ceny hlavně kvůli tlaku ze strany subvencovaného dovozu, a nikoli kvůli snižování zaručených výkupních cen. Nasvědčuje tomu skutečnost, že k nejvýraznějšímu poklesu cen výrobního odvětví Unie došlo v letech 2010 a 2011, tj. ještě před větším snižováním zaručených výkupních cen. Ve skutečnosti to byl růst subvencovaného dovozu z ČLR za ceny výrazně nižší než ceny výrobního odvětví Unie, který donutil výrobní odvětví Unie stále více snižovat své ceny. Na základě těchto skutečností bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
(655)
Jiná zúčastněná strana prohlásila, že závěry o tom, že změny zaručených výkupních cen nenarušily uvedenou příčinnou souvislost, uvedené ve 174. a 175. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, nemají žádné věcné nebo právní opodstatnění a jsou v rozporu s čl. 8 odst. 5 základního nařízení, jelikož Komise neposoudila úroveň újmy způsobené snížením zaručených výkupních cen a jelikož se domnívala, že významný pokles cen u výrobního odvětví Unie byl důsledkem pouze subvencovaného čínského dovozu. Tatáž strana tvrdila, že pokles ceny modulů a článků byl globálním jevem a neměl původ v tlaku čínského dovozu.
(656)
Pokud jde o tvrzení, že Komise neposoudila úroveň újmy způsobené snížením zaručených výkupních cen, odkazuje se na 628. a 629., jakož i na 640. a 641. bod odůvodnění výše, kde Komise došla k závěru, že ani pokles poptávky, ani dopad zaručených výkupních cen na unijní ceny nebyly takové povahy, aby narušily příčinnou souvislost mezi újmou, která byla způsobena výrobnímu odvětví Unie, a subvencovaným dovozem z ČLR, a to bez ohledu na to, zda a do jaké míry byly případně způsobeny snížením zaručených výkupních cen. Proto bylo tvrzení, že zjištění Komise nemají žádný věcný základ, zamítnuto. Pokud jde o tvrzení, že pokles cen modulů a článků byl celosvětovým jevem, odkazuje se na 619. až 621. bod odůvodnění výše, kde byly posouzeny objem a ceny dovozu z jiných zemí než ČLR do Unie. V globálním měřítku sice skutečně sledovaly ceny modulů a článků klesající trend, avšak subvencované ceny dovozu z ČLR prohloubily tento sestupný trend až na ztrátovou úroveň. Na základě výše uvedeného bylo uvedené tvrzení odmítnuto.
(657)
Souhrnně řečeno, zaručené výkupní ceny byly důležitým činitelem ovlivňujícím vývoj na fotovoltaickém trhu Unie a vývoj spotřeby šetřeného výrobku byl existencí zaručených výkupních cen ovlivněn. Šetření však ukázalo, že i přes značné snižování zaručených výkupních cen nedošlo k výraznému poklesu spotřeby. Kromě toho šetření ukázalo, že hlavním důvodem ke snížení unijních cen nebylo snížení zaručených výkupních cen. Byl proto vyvozen závěr, že vývoj zaručených výkupních cen nebyl takové povahy, aby narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
5.3.5. Jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie
(658)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobilo snížení finanční podpory poskytované tomuto výrobnímu odvětví Unie. Na podporu tohoto tvrzení byly předloženy informace založené na subvencích, jež byly jednomu z výrobců v Unii poskytnuty před posuzovaným obdobím (mezi lety 2003 a 2006).
(659)
Předložené důkazy neprokázaly žádnou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a údajnou subvencí, kterou obdržel jeden z výrobců v Unii v období předcházejícím posuzovanému období. Ostatně tato informace se jeví jako irelevantní, neboť pochází z doby před posuzovaným obdobím. Proto nemohla být prokázána žádná souvislost mezi jakoukoli údajnou subvencí poskytnutou výrobnímu odvětví Unie a újmou, již toto odvětví utrpělo. Na základě toho bylo uvedené tvrzení zamítnuto.
5.3.6. Nadbytečná kapacita
(660)
Bylo uváděno, že příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byla nadbytečná kapacita na trhu Unie a světovém trhu celkově. Bylo také uváděno, že nadbytečná kapacita na světovém trhu vedla k oživení výrobního odvětví Unie, ke kterému v současnosti dochází, a že jakákoli způsobená újma byla důsledkem příliš velkého počtu výrobních zařízení. Některé zúčastněné strany dále tvrdily, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s přílišným zvyšováním kapacity výrobního odvětví Unie, kterou toto odvětví samo způsobilo. Některé strany naopak tvrdily, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo to, že výrobní odvětví Unie neuskutečnilo nezbytné investice do zvýšení kapacity.
(661)
Výrobní odvětví Unie skutečně zvyšovalo svou výrobní kapacitu, avšak celkový objem jeho výroby během posuzovaného období nepokrýval rostoucí úroveň spotřeby na trhu Unie. Růst výrobní kapacity výrobního odvětví Unie proto byl odůvodněný a sledoval vývoj trhu, tj. zvýšenou spotřebu. Nelze jej tudíž považovat za příčinu způsobené újmy.
(662)
Podobně se na základě těchto skutečností během šetření nepotvrdilo ani tvrzení, že výrobní odvětví Unie neinvestovalo do rozšíření kapacity. Právě naopak, jak je uvedeno výše, výrobní odvětví Unie v celém průběhu posuzovaného období postupně zvyšovalo kapacitu a v celém průběhu posuzovaného období mělo k dispozici nadbytečnou kapacitu, což nasvědčuje tomu, že bylo schopné uspokojit i další poptávku. Tento argument proto musel být zamítnut.
(663)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že v obtížné situaci vyvolané nadbytečnou kapacitou světového trhu a následnou změnou trhu se ocitly všechny hospodářské subjekty na trhu, včetně subjektů působících v odvětvích navazujících na výrobní odvětví Unie a v odvětvích na počátku výrobního řetězce. V této souvislosti se uvádělo, že výrobek, který je předmětem šetření, se stal komoditou, u níž jednotliví výrobci již nejsou schopni stanovit ceny, ale u níž se ceny řídí celosvětovou poptávkou a nabídkou. Bylo uváděno, že podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie způsobila právě tato situace, a nikoli subvencovaný dovoz.
(664)
Šetření potvrdilo existenci nadbytečné kapacity na světovém trhu, která měla původ hlavně v ČLR. Pokud jde o změnu na trhu, která údajně vedla k tomu, že se výrobek, který je předmětem šetření, stal komoditou, toto by neospravedlňovalo nekalé chování v oblasti cen a nekalé obchodní praktiky. V souvislosti s tím je třeba podotknout, že výrobní odvětví Unie vyrábí a prodává šetřený výrobek již více než 20 let, zatímco odvětví vyrábějící dotčený výrobek v ČLR se rozvinulo teprve nedávno (přibližně v polovině posledního desetiletí), přitahováno hlavně zaručenými výkupními cenami a dalšími politickými pobídkami Unie a následným růstem poptávky. Na základě těchto skutečností byly výše uvedené argumenty zamítnuty.
(665)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že nadbytečná kapacita vedla k racionalizaci cen. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že na jedné straně nadbytečná kapacita vedla ve skutečnosti k „závodu o nejnižší ceny“ a k tlaku na ceny výrobního odvětví Unie, který v průměru převyšoval snížení výrobních nákladů. Na druhé straně se zvýšení kapacity výrobního odvětví Unie řídilo vývojem na trhu a bylo považováno za přiměřené. Navíc se výrobní kapacita článků zvýšila méně než u modulů. Tvrzení v tomto ohledu bylo proto nutno odmítnout.
(666)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že újmu výrobnímu odvětví Unie způsobilo to, že se výrobní odvětví Unie zaměřilo pouze na specifické investice a neuskutečnilo nezbytné investice do zvýšení kapacity a snížení nákladů. Ani toto tvrzení nemohlo být potvrzeno zjištěními během šetření, jež prokázala, že výrobní odvětví Unie svou výrobní kapacitu a výkonnost v průběhu posuzovaného období zvýšilo. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(667)
Kromě toho jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie zvýšilo svou výrobní kapacitu i přes nízkou míru využití kapacity, čímž si samo způsobilo újmu. Toto tvrzení však bylo založeno na srovnání mezi vývojem investic u výrobců v Unii zařazených do vzorku a vývojem využití kapacity celého výrobního odvětví Unie, což není vhodný základ pro srovnání. Šetření dále ukázalo, že výrobní odvětví Unie nerozšiřovalo své výrobní kapacity v míře, která by překročila vývoj spotřeby v Unii, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
(668)
Kromě toho ze shromážděných důkazů vyplývá, že prostřednictvím investic do nových strojů mohlo výrobní odvětví Unie snížit své výrobní náklady a dosáhnout větší konkurenceschopnosti. Tento argument proto musel být zamítnut.
(669)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zpochybnily tvrzení, že navýšení kapacity výrobního odvětví Unie bylo přiměřené a odpovídalo vývoji trhu, a zejména vývoji spotřeby Unie. Avšak pokud jde o moduly, výrobní kapacita vzrostla o 106 %, zatímco spotřeba v Unii se během posuzovaného období zvýšila o 221 %, tj. více než dvojnásobně. Obdobně, pokud jde o články, výrobní kapacita vzrostla o 39 %, zatímco spotřeba v Unii se během posuzovaného období zvýšila o 87 %. To ukazuje, že zvýšení kapacity bylo podstatně nižší než zvýšení spotřeby, a nelze je tudíž považovat za nepřiměřené vzhledem k tomu, že v Unii nikdy nebyla nadměrná kapacita. Kromě toho rozbor otázky, zda bylo navýšení výrobní kapacity přiměřené, by neměl vycházet z roční analýzy, ale měl by zohlednit vývoj během celého posuzovaného období. Navýšení kapacity je totiž zpravidla plně funkční až po určité době po uskutečnění investic a izolovaná analýza za jeden rok může vést ke zkreslenému obrazu. Tento argument byl proto zamítnut.
5.3.7. Dopad cen surovin
(670)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že podstatná újma způsobená výrobnímu odvětví Unie souvisela s vývojem cen polykrystalického křemíku, hlavní suroviny pro výrobu destiček. Bylo uváděno, že výrobní odvětví Unie uzavřelo dlouhodobé dodavatelské smlouvy s pevnými cenami, a proto nemohlo mít prospěch z poklesu cen polykrystalického křemíku v posuzovaném období.
(671)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie má uzavřeny dlouhodobé smlouvy na dodávky polykrystalického křemíku, avšak na základě vývoje cen polykrystalického křemíku byly podmínky těchto smluv sjednány znovu a smluvní ceny se přiblížily cenám na okamžitém trhu, nebo byly ještě nižší.
(672)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie, nebo přinejmenším jeho část, nemohlo těžit z poklesu cen polykrystalického křemíku v období šetření v důsledku dlouhodobých smluv o surovinách. Tyto strany uvedly, že nová projednání nebo ukončení dlouhodobých smluv o polykrystalickém křemíku nebo destičkách měla za následek sankce. Na podporu tohoto argumentu strany poskytly články z tisku o tom, že někteří výrobci v Unii čelí sporu nebo že ukončili smlouvy. Některé strany poskytly údaje, které měly potvrdit, že dlouhodobé smlouvy nemohly být znovu projednány.
(673)
Polykrystalický křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček. Šetření odhalilo, že ceny polykrystalického křemíku se zvýšily v roce 2008, kdy dosáhly svého vrcholu přibližně 500 USD/kg, avšak znovu poklesly v roce 2009, kdy dosáhly asi 50-55 USD/kg na konci roku 2009, a konečně v roce 2010 a na začátku roku 2011 zaznamenaly pouze mírně rostoucí trend. Ceny významně poklesly v období šetření a dosáhly 30 USD/kg (zprávy Společného výzkumného střediska o vědě a politice, PV Status Report 2012 (Zpráva o stavu fotovoltaiky za rok 2012)). Je třeba uvést, že dopad cen polykrystalického křemíku na výrobní odvětví Unie mohl být jen okrajový, neboť veškerý vliv na výrobní náklady článků a modulů byl rozptýlen prostřednictvím hodnotového řetězce. Kromě toho se výše uvedené články v tisku týkaly vývoje po období šetření, který neměl vliv na situaci výrobního odvětví Unie během období šetření, a proto je nelze brát v úvahu. Lze potvrdit, že výrobní odvětví Unie bylo opravdu schopno znovu vyjednat nejen ceny podle dlouhodobých smluv, ale rovněž jakékoli smluvní pokuty týkající se těchto dlouhodobých smluv.
(674)
Jedna zúčastněná strana dále tvrdila, že stačí, že byli pouze někteří výrobci v Unii pod vlivem dlouhodobých smluv, a že situace celého výrobního odvětví Unie je irelevantní. Tvrdila, že vyšší náklady nemusí nutně ovlivnit všechny hospodářské subjekty stejným způsobem. Tento argument pomíjí zjištění, že celkově neplatily pro výrobní odvětví Unie v mnoha případech vyšší průměrné ceny polykrystalického křemíku, než byly tržní ceny nebo okamžité ceny, a že proto otázka, zda mají vyšší náklady vliv na všechny, nebo jen na několik subjektů, nebyla považována za relevantní. Tento argument byl proto zamítnut.
(675)
Jiná zúčastněná strana požadovala, aby Komise oddělila, rozlišila a kvantifikovala účinky jednotlivých faktorů, které měly vliv na situaci ve výrobním odvětví Unie; zejména by měl být posuzován samostatně dopad významného poklesu ceny polykrystalického křemíku. V tomto ohledu bylo argumentováno tím, že to byl pokles cen polykrystalického křemíku, spíše než cenový tlak ze strany čínského dovozu, který způsobil pokles prodejních cen. Pokud jde o výrobní odvětví Unie, jeho průměrné prodejní ceny klesly mnohem více, než jaký byl pokles průměrných výrobních nákladů, na nějž mohl mít dopad pokles cen surovin. Tento argument byl proto zamítnut.
(676)
Po poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany znovu zopakovaly, že dopad snížení cen polykrystalického křemíku na náklady výrobního odvětví Unie nebyl omezen nebo zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce, jak bylo vyvozeno v průběhu šetření. Jak však již bylo uvedeno ve 255. bodě odůvodnění výše, polykrystalický křemík je hlavní surovinou pro výrobce destiček, a tudíž se mělo za to, že veškerý dopad na výrobní náklady článků nebo modulů byl zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce. Zúčastněné strany neposkytly žádné důkazy, které by mohly toto zjištění zpochybnit. Šetření navíc ukázalo, že snížení cen polykrystalického křemíku během posuzovaného období se odrazilo v průměrných nákladech na výrobu článků a modulů v podnicích výrobního odvětví Unie zařazených do vzorku; tyto náklady poklesly v podobné míře jako ceny polykrystalického křemíku. Jedna zúčastněná strana zpochybnila dopad údajných sankcí, jež muselo výrobní odvětví Unie platit v důsledku nového sjednání dodavatelských smluv. V tomto ohledu nelze vyloučit, že byli někteří výrobci nuceni platit sankce za zrušení smluv na dodávku destiček během posuzovaného období. Komise však nenašla žádné důkazy o tom, že by tyto sankce mohly mít dopad na situaci výrobního odvětví Unie jako celku nebo že by byly reprezentativní. Ani dotčené zúčastněné strany takové důkazy nepředložily. Nelze tedy sice zcela vyloučit, že sankce mohly mít určitý negativní dopad na omezený počet výrobců v Unii, celkový dopad na výrobní odvětví Unie je však v každém případě zanedbatelný, a tudíž nemohl narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, která byla celému výrobnímu odvětví Unie způsobena. Tyto argumenty bylo proto nutno odmítnut.
(677)
Další zúčastněná strana tvrdila, že pokles prodejních cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii je částečně způsoben snížením ceny polykrystalického křemíku. Nicméně v tomto ohledu je třeba poznamenat, že šetření ukázalo, že ceny dovozu z ČLR byly subvencovány a byly podstatně nižší než ceny výrobního odvětví Unie. Pokles cen proto přesahuje snížení výrobních nákladů, které lze vysvětlit poklesem cen surovin. Pokud by pokles cen byl pouze důsledkem poklesu cen surovin, nebylo by výrobní odvětví Unie nuceno snížit své prodejní ceny pod své výrobní náklady. Proto je třeba tento argument odmítnout.
(678)
Jiná zúčastněná strana zopakovala, že soudní spor jednoho výrobce v Unii v období šetření mohl ovlivnit situaci přinejmenším tohoto výrobce v Unii již v průběhu období šetření. Tato strana však nevysvětlila, jak a do jaké míry tato událost, ke které došlo po období šetření, skutečně mohla mít vliv na situaci tohoto výrobce během období šetření. Stejně tak nebyly při šetření nalezeny žádné důkazy dokládající takové účinky. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(679)
Dále tatáž zúčastněná strana zpochybnila výše uvedená zjištění, neboť údajně nebyl předložen žádný důkaz. Nicméně zjištění v průběhu šetření vycházela ze skutečností a skutečných důkazů, jejichž nedůvěrná verze byla k dispozici všem zúčastněným stranám.
(680)
Na základě výše uvedených skutečností byl učiněn závěr, že i když někteří konkrétní výrobci v Unii mohli být ovlivněni dlouhodobými smlouvami, výrobní odvětví Unie celkově těmito dlouhodobými smlouvami neutrpělo a bylo schopno plně využít poklesu cen surovin. Dlouhodobé smlouvy proto nebyly takové povahy, aby narušily příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
5.3.8. Újma, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo: dopad automatizace, velikost, úspory z rozsahu, konsolidace, inovace, nákladová efektivnost, dovozy výrobního odvětví Unie
(681)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byl vysoký stupeň automatizace výrobního procesu. Bylo uváděno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou malí výrobci utrpěli, nelze přičítat subvencovanému dovozu. V této souvislosti bylo rovněž uváděno, že výrobní odvětví Unie je v každém případě celkově malé, a proto nemohlo využívat úspor z rozsahu.
(682)
Šetření ukázalo, že i u malých výrobců na trhu Unie je výrobní proces vysoce automatizovaný, což se pozitivně promítá do jejich výrobních nákladů. Většina výrobců v Unii je specializována v jedné části výrobního procesu (články nebo moduly) a díky této specializaci se zvýšila jejich konkurenceschopnost u konkrétního, jimi vyráběného typu výrobku. Tvrzení, že újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobil dopad vysokého stupně automatizace, bylo proto zamítnuto.
(683)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že tlak cen vedl ke konsolidaci výrobního odvětví Unie a čínského výrobního odvětví a že právě tato konsolidace je příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie. Šetření však ukázalo, že tato konsolidace byla spíše důsledkem subvencovaného dovozu a nekalých obchodních praktik. Navíc tato strana nedoložila žádnými důkazy, do jaké míry mohl být tento proces konsolidace příčinou způsobené újmy.
(684)
Dále bylo uvedeno, že příčinou způsobené újmy je nedostatečná vertikální integrace výrobního odvětví Unie. Vertikálně integrovaní výrobci by za normálních tržních podmínek měli mít svůj dodavatelský řetězec celkově lépe zabezpečený. Šetření však ukázalo, že výhoda vyplývající z vertikální integrace té části výrobního odvětví Unie, která je vertikálně integrována, nemohla být plně využita, neboť tlak subvencovaného dovozu na ceny byl mimořádně silný. Kromě toho výrobní odvětví Unie, a to i vertikálně integrovaní výrobci v Unii, nemohlo v důsledku subvencovaného dovozu plně využít vysoké míry využití kapacity k dosažení úspor z rozsahu. Šetření dále neprokázalo jakoukoli souvislost mezi vertikální integrací a vyšší mírou ziskovosti, neboť silný tlak na ceny tuto vzájemnou souvislost změnil.
(685)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie v dostatečné míře technicky neinovuje a neinvestuje do nových technologií. Šetření však nedospělo k žádným věcným důkazům, které by tato tvrzení potvrzovaly. Šetření naopak ukázalo, že většina investic uskutečněných výrobním odvětvím Unie směřovala do nových strojů a do výzkumu a vývoje a že celosvětově neexistují mezi těmito výrobky žádné významné rozdíly v technologii.
(686)
Jedna zúčastněná strana kromě toho tvrdila, že příčinou podstatné způsobené újmy je slabá realizace projektů (neúspěšné projekty). V této souvislosti je třeba podotknout, že uvedené tvrzení nebylo ničím podložené. Každý neúspěšný projekt navíc bylo možné považovat spíše za důsledek subvencovaného dovozu. Uvedený argument proto musel být zamítnut.
(687)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie není schopno včas racionalizovat své náklady tak, aby dokázalo reagovat na vývoj na světovém trhu. Jiné strany tvrdily, že v Unii jsou vyšší náklady práce a režijní náklady než v ČLR.
(688)
Šetřením se prokázalo, že náklady na výrobu ve výrobním odvětví Unie během posuzovaného období neustále klesaly. Produktivita se u modulů a článků zvýšila. Jak bylo uvedeno výše, v důsledku prudkého růstu subvencovaného dovozu z ČLR a následného silného tlaku na ceny na trhu Unie nemohlo výrobní odvětví Unie z tohoto snižování nákladů mít prospěch.
(689)
Je třeba poukázat na to, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, pokud jde o používané suroviny (polykrystalický křemík) a stroje, jelikož obojí se většinou dováží z Unie. Pokud jde o náklady práce a režijní náklady, včetně odpisů, tyto náklady v období šetření představovaly v průměru necelých 10 % celkových nákladů na výrobu modulů a jejich vliv není považován za významný. Pokud jde o náklady na elektřinu, tyto náklady v období šetření představovaly v průměru necelé 1 % celkových nákladů na výrobu modulů a jejich vliv není považován za významný. Kromě toho tvrzení, že Číňané používali nejnovější zařízení, nebylo opodstatněné.
(690)
Dále bylo uváděno, že někteří výrobci v Unii si pořizovali články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávali tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Újmy plynoucí z těchto transakcí by neměly být přičítány dovozu subvencovaných výrobků. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s celkovou výrobou v Unii, a proto byl jeho vliv, pokud vůbec nějaký byl, spíše okrajový a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(691)
Aby mohlo výrobní odvětví Unie čelit trendu klesajících cen dovozu z ČLR, muselo vyvíjet značné úsilí zaměřené na racionalizaci svých výrobních nákladů. Navzdory úsilí výrobního odvětví Unie se tato racionalizace nákladů nemohla promítnout do prodejní ceny kvůli značnému cenovému podbízení ze strany subvencovaného dovozu.
(692)
Jistá zúčastněná strana tvrdila, že příčinou újmy, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byly nedostatečné úspory z rozsahu. Bylo uvedeno, že menší výrobci jsou oproti větším, vertikálně integrovaným výrobcům v nevýhodě, a jakoukoli újmu, kterou tito výrobci utrpěli, nelze přičítat subvencovanému dovozu. Jiná zúčastněná strana prohlásila, že automatizace výrobního procesu je nákladná, a že jsou tedy ke snížení výrobních nákladů ještě důležitější úspory z rozsahu.
(693)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie, a to ani velcí a vertikálně integrovaní výrobci, nemohlo v důsledku subvencovaného dovozu plně využít vysoké míry využití kapacity k dosažení úspor z rozsahu. Šetření každopádně neprokázalo jakoukoli souvislost mezi velikostí, vertikální integrací a vyšší mírou ziskovosti, neboť silný tlak na ceny ze strany subvencovaného dovozu tuto vzájemnou souvislost změnil. Šetření prokázalo, že již nebylo možno mít prospěch z úspor z rozsahu na trhu, kde byla míra využití kapacity nízká, což platilo také pro čínské výrobce. Z tohoto důvodu byly tyto argumenty zamítnuty.
(694)
Dále jedna zúčastněná strana tvrdila, že investoři a banky by nefinancovali projekty, pokud je výrobce modulu příliš malý, neboť větší výrobci poskytují lepší záruky a jsou lépe „financovatelní“. Jinými slovy, investoři a banky se zdráhají financovat projekty související s fotovoltaikou s použitím modulů vyráběných v Unii. Šetření však prokázalo, že jakékoli preference investorů a bank pro financování čínských výrobců, kteří mají větší výrobní kapacity, je výsledkem narušení, které způsobily subvencované dovozy na trhu Unie. Jak bylo uvedeno výše, velikost výrobních linek nehraje roli, pokud míra využití zůstává nízká. Proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
(695)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie mělo nepříznivou strukturu nákladů ve srovnání se svými čínskými konkurenty, protože čínští výrobci mají nižší náklady práce, na elektřinu a na odpisy a měli navíc nejnovější zařízení. Dotčená strana však nebyla schopna poskytnout nové informace nebo podpůrné důkazy, které by mohly změnit závěry tohoto šetření v tomto ohledu. Zejména na tvrzení, že čínští výrobci využívali nových zařízení, reagovalo zjištění ve 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, kde bylo uvedeno, že vyvážející výrobci v ČLR nemají žádné komparativní výhody, a to zejména proto, že stroje a zařízení byly dovezeny z Evropské unie. Výše uvedená tvrzení byla proto zamítnuta.
(696)
Jiná ze zúčastněných stran tvrdila, že čínští výrobci měli komparativní výhodu, pokud jde o ceny polykrystalického křemíku a o úspory z rozsahu, což mělo za následek nižší náklady na stroje. Tato strana nepředložila v tomto ohledu žádné nové informace nebo podpůrné důkazy. Tvrzení této strany bylo proto nutno odmítnout.
(697)
Dále jedna zúčastněná strana uvedla, že někteří výrobci v Unii si pořizovali články a/nebo moduly v dotčené zemi a přeprodávali tyto výrobky na trhu Unie jako své vlastní. Požadovala, aby újma plynoucí z těchto transakcí nebyla přičítána subvencovanému dovozu. Šetření však odhalilo, že dovoz dotčeného výrobku uskutečňovaný výrobním odvětvím Unie byl svou povahou doplňkový a z hlediska objemu omezený ve srovnání s celkovou výrobou v Unii, a proto byl jeho vliv, pokud vůbec nějaký byl, spíše okrajový a nelze mít za to, že by narušil příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(698)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že je třeba vzít při analýze v úvahu skutečnost, že vzrostl počet zaměstnanců. V souvislosti s tímto tvrzením, je třeba poznamenat, že zaměstnanost vzrostla mezi rokem 2009 a 2011 ve výrobě modulů a poté v období šetření klesla. Ve výrobě článků zaměstnanost rostla do roku 2010, a poté v roce 2011 klesla a v období šetření dále klesala. Dále je třeba uvést, že u modulů sledovala zaměstnanost vývoj výroby v Unii. U článků vzhledem k tomu, že podíl čínského dovozu na trhu rostl během celého období na úkor výrobního odvětví Unie, nemohlo mít výrobní odvětví Unie prospěch z rostoucí spotřeby, jak se očekávalo. Proto snížení zaměstnanosti v roce 2011 a v období šetření odpovídá situaci, kdy se některé společnosti buď dostaly do platební neschopnosti, nebo zastavily svoji výrobu článků.
(699)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, vyplývala z malého rozsahu a nedostatku úspor z rozsahu. Jak již bylo vysvětleno v 682. bodě odůvodnění výše a ve 195. a 196. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, ani na celosvětovém trhu nelze rozsahu, a z něj vyplývajících úspor z rozsahu využít tam, kde je míra využití obecně nízká a kde je celosvětově k dispozici enormní nadměrná kapacita. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(700)
Dále tatáž strana zopakovala, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena neschopností výrobního odvětví Unie využít jakékoli nákladové výhody. Tato strana uvedla, že tomu tak bylo především v důsledku vertikální integrace většiny výrobců v Unii. Neposkytla však žádné další informace o tom, do jaké míry mohla mít vertikální integrace výrobců negativní dopad na jejich nákladovou strukturu. Toto tvrzení proto muselo být odmítnuto
(701)
Na základě těchto skutečností musely být všechny výše uvedené argumenty zamítnuty.
5.3.9. Konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií
(702)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu a jiných fotovoltaických technologií, neboť tyto technologie jsou vzájemně zaměnitelné a mají stejné konečné použití. Bylo rovněž uvedeno, že tenký film soutěžil s výrobkem, který je předmětem šetření, a to zejména v případě pozemních systémů a obchodních nebo průmyslových střešních systémů, které představují zásadní část celkového fotovoltaického trhu v Unii.
(703)
Šetření ukázalo, že výrobky z tenkého fotovoltaického filmu se vyrábějí z jiných surovin a nejsou v nich používány krystalické křemíkové destičky. Mají celkově nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než krystalické křemíkové moduly. Vzhledem k tomu nemohou být používány na omezených plochách, jako jsou střechy, tj. nejsou plně vzájemně zaměnitelné s dotčeným výrobkem. Z šetření rovněž vyplynulo, že i když jsou výrobky z tenkého fotovoltaického filmu levnější, než je výrobek, který je předmětem šetření, měly na trhu se solární energií v Unii v průběhu posuzovaného období pouze omezený podíl. A proto, ačkoliv mezi výrobky z tenkého filmu a dotčeným výrobkem může existovat určitá konkurence, je tato konkurence považována za omezenou.
(704)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že konkurence výrobků z tenkého filmu pravděpodobně způsobila podstatnou újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. V této souvislosti strana uvedla, že v Německu byl podíl výrobků z tenkého filmu na celkovém trhu se solární energií po většinu období šetření podstatný a snížil se až na začátku roku 2012.
(705)
Šetření skutečně prokázalo, že průměrné ceny výrobků z tenkého filmu byly nižší než průměrné ceny výrobku, který je předmětem šetření.
(706)
Jak je však uvedeno v 703. bodě odůvodnění výše, výrobky z tenkého filmu mají výrazně nižší účinnost přeměny a nižší výkon ve wattech než moduly z polykrystalického křemíku, takže soutěž mezi těmito výrobky, pokud vůbec probíhala, nemohla přispět k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, neboť moduly z krystalického křemíku jsou převažující technologií na trhu solární energie v Unii. Ve zprávě JRC o stavu odvětví fotovoltaiky v roce 2012 se uvádí, že v důsledku poklesu cen polykrystalického křemíku ztratil tenký film v posledních letech podíl na trhu ve prospěch krystalických křemíkových modulů.
(707)
Na základě těchto skutečností byly tyto argumenty zamítnuty.
5.3.10. Finanční krize a její důsledky
(708)
Bylo uvedeno, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie je finanční krize a hospodářská recese, jež nepříznivě ovlivnily jeho přístup k financím.
(709)
Schopnost výrobního odvětví Unie získat kapitál se během posuzovaného období značně snížila. Jelikož odvětví solární energie je kapitálově náročné, má schopnost získat kapitál klíčový význam. Hospodářská recese měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie. Šetření však ukázalo, že i přes růst trhu Unie mezi lety 2009 a 2011 se v důsledku subvencovaného dovozu z ČLR za výrazně nižší ceny, než byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie, situace výrobního odvětví Unie zhoršovala. Byl proto učiněn závěr, že možný vliv finanční krize se prohloubil vlivem růstu subvencovaného dovozu z ČLR a že omezení přístupu k financím bylo z větší části způsobeno nepříznivým vývojem na trhu, nepříznivou situací a nepříznivými vyhlídkami výrobního odvětví Unie v důsledku subvencovaného dovozu.
(710)
Navíc bylo přezkoumáno, zda újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla způsobena neschopností výrobního odvětví Unie hledat vhodné financování v době, kdy vykazovalo zisk. Šetření ukázalo, že např. v roce 2010 bylo výrobní odvětví Unie ještě ziskové, úroveň investic vzrostla u modulů o 315 % oproti roku 2009, zatímco u článků ve stejné době o 10 %. Jelikož je odvětví fotovoltaiky kapitálově náročné, očekává se, že výrobní odvětví Unie stále hledá vhodné financování za účelem zlepšení své nákladové efektivnosti a soutěže s nekalým subvencovaným dovozem. Proto byl učiněn závěr, že nedostatečný přístup k financování byl výsledkem narušené situace, a nikoli její příčinou.
(711)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala, že poškozující účinky finanční krize je třeba oddělit a odlišit a nepřičítat dovozu subvencovaných výrobků. Tato strana odkázala na veřejně dostupné informace o tom, že alespoň jeden výrobce v Unii finanční krizi vnímal jako hlavní příčinu újmy. Současné šetření svá zjištění založilo na údajích konkrétních podniků, které významně přesahují jejich veřejně dostupná prohlášení. Proto veřejně dostupné prohlášení, na něž bylo poukázáno, nemůže zpochybnit zjištění, že finanční krize sice měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla však narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie. Toto tvrzení proto muselo být zamítnuto
(712)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že by měly být zohledněny rozdíly v přístupu k financování mezi výrobním odvětvím Unie a čínskými vyvážejícími výrobci. Tato strana uvedla, že jedním z hlavních faktorů, který způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu, byly tyto rozdíly, a nikoli subvencovaný dovoz. Nicméně se zjistilo, že preferenční přístup k financování řady čínských vyvážejících výrobců narušuje trh a může též být jedním z hlavních důvodů, které umožňují čínským vyvážejícím výrobcům vyvážet dotčený výrobek za subvencované ceny. Uvedený faktor proto nemůže narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(713)
Na základě těchto skutečností bylo konstatováno, že ačkoliv finanční krize měla určitý dopad na situaci výrobního odvětví Unie, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Tyto argumenty byly proto zamítnuty.
5.3.11. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(714)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že prodej výrobního odvětví Unie na vývoz během posuzovaného období značně poklesl, v případě modulů zejména mezi lety 2009 a 2011 a v případě článků zejména mezi rokem 2009 a prvním čtvrtletím roku 2012, a že tento fakt byl příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
(715)
Jak však ukazuje následující tabulka, objem vývozu modulů, i přes mírný pokles v období šetření, zůstával značný a průměrná úroveň cen v období šetření byla vyšší než průměrné náklady na výrobu modulů po celé posuzované období. Tento fakt tedy nemohl být příčinou, která způsobila újmu výrobnímu odvětví Unie. V případě článků objem vývozu představoval jen přibližně 12 % celkového objemu jejich výroby. Na situaci výrobního odvětví Unie to tedy, i přes nízké ceny během období šetření, mohlo mít jen omezený dopad. Argumenty v tomto ohledu proto musely být zamítnuty.
Tabulka 13-a
Moduly
2009
2010
2011
Období šetření
Objem vývozu modulů v MW
989
1 279
1 157
1 148
(Index 2009 = 100)
100
129
117
116
Průměrná vývozní cena (EUR/kW)
2 500
1 900
1 470
1 230
(Index 2009 = 100)
100
76
59
49
Zdroj: Europressedienst.
Tabulka 13-b
Články
2009
2010
2011
Období šetření
Objem vývozu článků v MW
62
320
315
238
(Index 2009 = 100)
100
516
508
384
Průměrná vývozní cena (EUR/kW)
1 350
1 050
830
640
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Zdroj: Europressedienst.
(716)
Na základě těchto skutečností bylo shledáno, že dopad vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie nebyl takový, aby přispěl k podstatné újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie. Argumenty v tomto ohledu proto musely být zamítnuty.
5.3.12. Objev ložisek plynu z plynonosných břidlic v Evropské unii
(717)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii a že vyhlídka na zvýšení výroby levného plynu z břidlic vedla ke snížení veřejných a soukromých investic do projektů v oblasti obnovitelných zdrojů energie.
(718)
Šetřením se zjistilo, že spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, během posuzovaného období se podstatně zvýšila, jak bylo již uvedeno ve 509. bodě odůvodnění výše. Šetření mimoto nepřineslo žádné věcné důkazy, které by nasvědčovaly tomu, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
5.3.13. Systém Evropské unie pro obchodování s emisemi (ETS)
(719)
Stejná strana tvrdila, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly nízké investice do výroby solární energie v důsledku nízkých tržních cen povolenek na emise CO2 v rámci systému Evropské unie pro obchodování s emisemi.
(720)
Nebyly však předloženy žádné důkazy a šetření neodhalilo žádné skutečnosti, které by tato tvrzení potvrzovaly. Šetření naopak ukázalo, že spotřeba výrobku, který je předmětem šetření, během posuzovaného období výrazně rostla. Na základě těchto skutečností bylo toto tvrzení zamítnuto.
5.3.14. Rozhodnutí v oblasti řízení
(721)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že příčinou způsobené podstatné újmy byla nejméně u jednoho z výrobců v Unii nesprávná rozhodnutí v oblasti řízení. Tato tvrzení vycházela z účetní závěrky, z některých informací, jež byly obsaženy v dopise jednoho z akcionářů této společnosti adresovaném ostatním akcionářům, a z článku v tisku
(722)
Žádná z informací v uvedené složce nenasvědčovala tomu, že by jakékoli z rozhodnutí v oblasti řízení dotčené společnosti bylo neobvyklé nebo neopatrné nebo že by mělo dopad na celé výrobní odvětví Unie. Argumenty v tomto ohledu proto byly zamítnuty.
5.3.15. Jiné vládní politiky
(723)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že příčinou podstatné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byly jiné vládní politiky, jako jsou politiky v oblasti obnovitelných zdrojů energie, politiky zaměřené na podporu inovací a na snižování byrokracie, politiky usnadňování obchodu a regulace přístupu do distribuční soustavy, neboť tyto politiky poskytují výhody vyvážejícím výrobcům. Avšak i kdyby bylo pravdou, že některé z těchto politik mohou usnadňovat dovoz z jiných třetích zemí a celkový růst odvětví solární energie, poskytovaly by tyto politiky výhody také výrobnímu odvětví Unie. Ostatně tyto politiky by neměly být chápány tak, že by se takový dovoz do Unie měl realizovat za subvencované ceny působící újmu. Argumenty v tomto ohledu proto byly zamítnuty.
5.3.16. Jiné argumenty
(724)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, byla důsledkem průkopnického znevýhodnění a chybějící politické podpory od Evropské komise v předchozích letech. Tato strana dále tvrdila, že kromě vnitrostátních režimů podpory jsou důležitými faktory na jednotlivých trzích také obyvatelstvo, HDP, spotřeba elektrické energie, možnosti financování a zapojitelnost do sítě. Nicméně výše uvedená strana nebyla schopna doložit svá tvrzení, jež proto byla zamítnuta.
(725)
Po poskytnutí konečných informací tato zúčastněná strana zopakovala, že újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, způsobilo průkopnické znevýhodnění. Toto tvrzení však nebylo ani rozebráno, ani odůvodněno; proto muselo být zamítnuto.
5.4. Kumulativní posouzení těch dalších faktorů, u kterých bylo zjištěno, že přispěly k újmě
(726)
Šetření ukázalo, že k újmě mohly přispět tyto další faktory: dovozy dotčeného výrobku z Tchaj-wanu; dlouhodobé smlouvy omezeného počtu výrobců Unie týkající se polykrystalického křemíku; finanční a hospodářská krize.
(727)
Jak bylo ukázáno výše v oddílech 5.3.1 a 5.3.7, možný příspěvek dovozů z Tchaj-wanu a dlouhodobých smluv omezeného počtu výrobců v Unii týkajících se polykrystalického křemíku je v každém případě zanedbatelný, neboť veškerý jejich dopad byl dále zředěn prostřednictvím hodnotového řetězce.
(728)
Pokud jde o hospodářskou a finanční krizi, šetření ukázalo, že hlavní příčinou potíží výrobního odvětví Unie při získávání potřebného kapitálu pro investice byly subvencované dovozy, které znemožnily výrobnímu odvětví Unie prodávat své výrobky za ziskové ceny, když trh Unie vykazoval vysokou míru růstu (2009-2011).
(729)
Pokud jde o zaručené výkupní ceny, třetí strany nebyly schopny prokázat, že úroveň zaručených výkupních cen v období šetření by byla tak nízká, že by to výrobcům v Unii znemožnilo prodávat dotčený výrobek za ceny nepůsobící újmu. Orgány jsou toho názoru, že snížení úrovně zaručených výkupních cen mohou vysvětlit sníženou poptávku, neboť investice do určitých lokalit již nebyly rentabilní. Nemohou však narušit příčinnou souvislost, a to dokonce ani společně s jinými faktory, u kterých bylo zjištěno, že přispěly k újmě, protože byly stále na úrovni, na níž by bez subvencovaných dovozů výrobci v Unii mohli prodávat své výrobky za ceny nepůsobící újmu.
(730)
Proto, i přes kumulativní posouzení účinku čtyř dalších faktorů, které mohly přispět k újmě, není narušena příčinná souvislost mezi subvencováním a újmou.
5.5. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(731)
Šetření prokázalo příčinnou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a subvencovaným dovozem z ČLR. Byly analyzovány i jiné možné příčiny újmy, jako je dovoz z jiných třetích zemí, nesubvencovaný dovoz z ČLR, spotřeba, zaručené výkupní ceny, jiná finanční podpora poskytovaná výrobnímu odvětví Unie, nadbytečná kapacita, dopad cen surovin, újma, kterou si výrobní odvětví Unie přivodilo samo, konkurence výrobků z tenkého fotovoltaického filmu, finanční krize a její důsledky, vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie, objev ložisek plynu z břidlic v Evropské unii, rozhodnutí v oblasti řízení, systémy obchodování s emisemi v Evropské unii a jiné vládní politiky, a bylo zjištěno, že žádná z nich nebyla taková, aby narušila prokázanou příčinnou souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(732)
Všechny účinky faktorů způsobujících újmu jiných než subvencovaných dovozů byly jednotlivě i společně analyzovány. Byl proto vyvozen závěr, že společné posouzení všech faktorů, které mohly mít společně vliv na škodlivou situaci výrobního odvětví Unie (tj. dovozy ze třetích zemí, zaručené výkupní ceny, dopad cen surovin, finanční krize), nemohlo vysvětlit újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, zejména pokud jde o nižší ceny a finanční ztráty v důsledku pronikání levných dovozů značného množství dotčených výrobků z ČLR. Na základě výše uvedené analýzy, v jejímž rámci byly účinky všech známých činitelů na situaci výrobního odvětví Unie náležitě rozlišeny a odděleny od účinků subvencovaného dovozu působícího újmu, byl vyvozen závěr, že v období šetření existovala příčinná souvislost mezi subvencovaným dovozem z ČLR a podstatnou újmou, jež byla způsobena výrobnímu odvětví Unie.
6. ZÁJEM UNIE
6.1. Úvodní poznámky
(733)
V souladu s článkem 31 základního nařízení bylo zkoumáno, zda navzdory výše uvedeným zjištěním o subvencích způsobujících újmu neexistují přesvědčivé důvody pro zjištění, že v tomto konkrétním případě není v zájmu Unie přijmout vyrovnávací opatření. Za tím účelem vycházela analýza zájmu Unie v souladu s čl. 31 odst. 1 základního nařízení z posouzení všech různých relevantních zájmů, včetně zájmů výrobního odvětví Unie, společností působících na trzích, které odvětví výroby fotovoltaických zařízení předcházejí a které na ně navazují, dovozců, uživatelů a spotřebitelů dotčeného výrobku.
(734)
Po zahájení souběžného antidumpingového šetření se přihlásilo přibližně 150 subjektů a jejich situace byla v rámci současného šetření řádně zohledněna. Zvláštní dotazníky byly rozeslány dovozcům, kteří nejsou ve spojení, hospodářským subjektům na počátku výrobního řetězce (včetně jednoho výrobce surovin a dodavatelů výrobního zařízení na výrobu šetřeného výrobku), hospodářským subjektům navazujícím na výrobní odvětví Unie (včetně společností připravujících projekty a montážních firem) a BEUC - organizaci spotřebitelů. Informace předložila tři sdružení představující různé hospodářské subjekty (výrobní odvětví Unie, hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie) v odvětví výroby fotovoltaických zařízení.
(735)
Zazněl argument, že posouzení zájmu Unie nebylo založeno na reprezentativním počtu hospodářských subjektů.
(736)
Komise se spojila s různými hospodářskými subjekty následujícím způsobem.
(737)
Pokud jde o hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce a navazující hospodářské subjekty: jak bylo uvedeno výše v 734. bodě odůvodnění, Komise zaslala konkrétní dotazníky přibližně 150 subjektům, včetně těch dovozců, kteří nejsou ve spojení, již se přihlásili po zahájení šetření, a měli proto možnost poskytnout Komisi příslušné údaje. Komise obdržela dvacet jedna odpovědí na dotazník. Při šetření byly kromě odpovědí na dotazníky dále zohledněny také ověřitelné a řádně odůvodněné připomínky a podání zúčastněných stran došlá v příslušných lhůtách, bez ohledu na to, zda tyto strany odpověděly na dotazník či nikoli. Zejména aliance AFASE poskytla Komisi připomínky jménem svých členů - hospodářských subjektů v odvětví fotovoltaiky - které byly rovněž analyzovány.
(738)
Pokud jde o dovozce, jak bylo uvedeno ve 25. bodě odůvodnění, Komise kontaktovala všech 250 dovozců, kteří nejsou ve spojení, jež žadatel uvedl, a vybrala prozatímní vzorek v souladu s článkem 27 základního nařízení tak, aby pokryla co největší reprezentativní objem dovozu, který lze ve stanovené lhůtě přiměřeně prošetřit. Pouze jedna z těchto prozatímně vybraných společností však byla po ověření skutečně potvrzena jako dovozce, který není ve spojení. V pozdější fázi šetření byli přizváni k další spolupráci na šetření další dovozci, kteří nejsou ve spojení a kteří původně zaslali formulář pro výběr vzorku v zahajovací fázi, avšak nebyli do vzorku zařazeni. Šest z nich souhlasilo a obdrželo dotazník, na nějž odpovědělo pět z nich, a z toho tři odpovědi byly považovány za dostatečně úplné. Konečný vzorek dovozců, kteří nejsou ve spojení, se proto skládá ze čtyř dovozců, kteří nejsou ve spojení, což představuje rozmezí od 2 % do 5 % dovozu dotčeného výrobku. S ohledem na takto nízký procentní podíl je třeba mít na paměti, že většina dovozu dotčeného výrobku do Unie se neuskuteční prostřednictvím dovozců, kteří nejsou ve spojení.
(739)
Souhrnně lze konstatovat, že analýza zájmu Unie vycházela z těchto informací:
-
odpovědí na dotazník zaslaných osmi výrobci v Unii zařazenými do vzorku a čtyřmi dovozci, kteří nejsou ve spojení, zařazenými do vzorku, jakož i odpovědí na zvláštní dotazník zaslaných osmi subjekty na počátku výrobního řetězce a třinácti navazujícími subjekty (sedm společností připravujících projekty/montážních firem; šest poskytovatelů služeb, kteří jsou činní též v odvětví fotovoltaiky) ze 150 hospodářských subjektů, jež se přihlásily po zahájení řízení a obdržely zvláštní dotazníky;
-
údajů ověřených během inspekcí na místě v prostorách osmi výrobců v Unii, jednoho dovozce, který není ve spojení, dvou hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, čtyř hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (společností připravujících projekty/montážních firem) a jednoho sdružení (viz 17. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení a 29. bod odůvodnění výše);
-
údajů týkajících se zájmu Unie předložených jinými zúčastněnými stranami včetně sdružení, jakož i veřejně dostupných údajů o vývoji na fotovoltaickém trhu v Evropě, zejména: EPIA's Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017 (výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA).
6.2. Zájem výrobního odvětví Unie
(740)
Výrobní odvětví Unie v období šetření přímo zaměstnávalo ve výrobě a prodeji obdobného výrobku přibližně 21 000 osob.
(741)
Šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo v období šetření podstatnou újmu způsobenou subvencovaným dovozem z ČLR. Je třeba připomenout, že se řada ukazatelů újmy během posuzovaného období vyvíjela záporně. Významně byly dotčeny zejména ukazatele újmy týkající se finanční situace spolupracujících výrobců v Unii, jako je ziskovost, peněžní tok a návratnost investic. Výrobci modulů a článků v Unii byli v roce 2011 a v období šetření fakticky ztrátoví. V důsledku toho byli někteří výrobci v Unii již nuceni uzavřít svá výrobní zařízení, a ostatní se potýkali s platební neschopností. Pokud by nebyla přijata opatření, jeví se další zhoršení situace výrobního odvětví Unie jako velmi pravděpodobné.
(742)
Očekává se, že přijetí vyrovnávacích opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a výrobnímu odvětví Unie umožní přizpůsobit ceny obdobného výrobku tak, aby zohledňovaly výrobní náklady, a zlepší tak jeho ziskovost. Lze rovněž očekávat, že přijetí vyrovnávacích opatření umožní výrobnímu odvětví Unie získat zpět alespoň část podílu na trhu, o nějž přišlo v průběhu posuzovaného období, což bude mít kladný dopad na jeho celkovou finanční situaci. Výrobnímu odvětví Unie by rovněž měl být umožněn lepší přístup ke kapitálu a další investice do výzkumu, vývoje a inovací na fotovoltaickém trhu. A konečně, šetření také poukázalo na možné obnovení podnikatelské činnosti výrobců v Unii, kteří byli v důsledku tlaku ze strany čínského dovozu nuceni zastavit výrobu. Celkově by podle tohoto scénáře bylo zajištěno nejen stávajících 21 000 pracovních míst ve výrobním odvětví Unie (v období šetření), ale existovala by i reálná vyhlídka na další rozšíření výroby a zvýšení zaměstnanosti.
(743)
Pokud by opatření přijata nebyla, lze očekávat, že dojde k další ztrátě podílu na trhu s dalším zhoršením ziskovosti výrobního odvětví Unie. To by bylo z krátkodobého a střednědobého hlediska neudržitelné. V důsledku toho by kromě velkého počtu výrobců v Unii, kteří byli již z trhu vytlačeni, i další výrobci mohli být vystaveni platební neschopnosti, což by z krátkodobého a střednědobého hlediska vedlo k pravděpodobnému zániku výrobního odvětví Unie s následným závažným dopadem na stávající pracovní místa.
(744)
Některé zúčastněné strany zpochybnily názor, že bude mít výrobní odvětví Unie z jakýchkoliv vyrovnávacích opatření prospěch, a tvrdili, že i) opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, ii) výrobní odvětví Unie disponuje malými výrobními zařízeními, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní a velká pozemní zařízení, iii) výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, iv) uložení cel na články ve skutečnosti zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii, kteří tak u spotřebitelů ztratí na atraktivitě, v) v případě podstatného poklesu dovozu z ČLR velmi pravděpodobně využijí jeho nízkého objemu výrobci z jiných třetích zemí.
(745)
Pokud jde o tvrzení, že opatření sníží poptávku po fotovoltaických výrobcích v Unii, a výrobní odvětví Unie proto nebude moci zvýšit svůj prodej, je třeba podotknout, že strany neposkytly žádné ověřitelné důkazy o existenci přímé souvislosti mezi přijetím opatření a snížením poptávky po fotovoltaických výrobcích, na niž mělo v průběhu let vliv několik faktorů.
(746)
Jako odpověď na tvrzení, že výrobní odvětví Unie má malá výrobní zařízení, a není proto schopno uspokojit poptávku po určitých typech zařízení, jako jsou komerční střešní a velká pozemní zařízení, je třeba poznamenat, že šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie je schopno dodávat jak komerční a průmyslová zařízení (mezi 40 kW a 1 MW), tak zařízení pro užitkový segment trhu (1 MW a 10 MW). Šetření navíc neodhalilo, že by výrobky dodané různými výrobci nemohly být použity ve stejném projektu. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(747)
Tvrzení, že výrobní odvětví Unie nebude mít z opatření prospěch, jelikož výrobci v Unii nejsou „financovatelní“, a že investiční fondy by neakceptovali financování projektů, které používají moduly vyrobené v EU, nebylo podložené. V každém případě se očekává, že přijetí opatření obnoví spravedlivé tržní podmínky, které by měly poskytnout jistotu investorům, včetně investorů z bankovního sektoru, pokud jde o schopnost výrobního odvětví Unie vytvářet životaschopné projekty. Z těchto důvodů byl tento argument zamítnut.
(748)
Pokud jde o tvrzení, že uložení cel na články ve skutečnosti zvýší výrobní náklady výrobců modulů v Unii, kteří tak ztratí u spotřebitelů na atraktivitě, není sice vyloučeno, že k určitému zvýšení cen po uložení cel dojde, je však nutno rovněž uvážit, že z veřejně dostupných zdrojů vyplývá, že cenový trend u modulů a článků směřuje dolů. Proto, i když se náklady mohou v důsledku opatření zvýšit, mohl by celkový trend snižování cen mít za následek nižší náklady na moduly. Příslušní výrobci se mohou rovněž rozhodnout, že si budou obstarávat články v Unii, a již ne v ČLR. A konečně se očekává, že přijetí opatření zvýší využití kapacity u výrobců článků v Unii, což zvýší úspory z rozsahu, a následně povede ke snížení nákladů. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(749)
Argument, že v případě podstatného poklesu čínského dovozu po přijetí opatření využijí této příležitosti spíše než výrobní odvětví Unie s největší pravděpodobností jiné třetí země, nebyl v průběhu šetření potvrzen. Při šetření nebyly zjištěny žádné jednoznačné náznaky toho, že by jiné třetí země masivně směrovaly svůj vývoz na trh Unie, a to zejména s ohledem na pravděpodobné rozšíření trhů jiných třetích zemí, zejména v Asii, jak předpokládají veřejně dostupné zdroje. Konečně, neexistují důkazy o tom, že i kdyby se dovoz z ostatních třetích zemí zvýšil v důsledku poklesu čínského dovozu, výrobní odvětví Unie by nebylo schopno soutěžit s dovozem z těchto zemí.
(750)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé strany tvrdily, že není realistické očekávat vznik udržitelného výrobního odvětví Unie pro výrobu modulů a článků, protože neexistuje rozumný investor, jenž by investoval do výrobců v Unii, kteří údajně trpí nepříznivou nákladovou strukturou, a nemohou tudíž vyrábět za konkurenceschopné ceny. Šetření nepotvrdilo, že by výrobní odvětví Unie trpělo nepříznivou nákladovou strukturou, jak je vysvětleno ve 202. a 203. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Proto by neexistence subvencovaného dovozu a větší využití výrobních kapacit přinesly úspory z rozsahu a umožnily vznik udržitelného výrobního odvětví Unie. Na základě výše uvedeného byl tento argument odmítnut.
(751)
Jedna dotčená strana tvrdila, že poptávka v Unii je ovlivněna vývojem zaručených výkupních cen a očekávaná návratnost investic poskytnutých investory je vázána na tento vývoj. Tvrdila zejména, že pokud se zvýší ceny v Unii v důsledku uložení cel a zaručené výkupní ceny nebudou odpovídat tomuto zvýšení, sníží se poptávka a výrobní odvětví Unie nebude mít z cel prospěch.
(752)
V reakci na výše uvedené tvrzení je třeba podotknout, navzdory souvislosti mezi úrovní zaručených výkupních cen a poptávkou po instalaci fotovoltaických systémů, že z důkazů shromážděných během šetření vyplývá, že poptávka bude v budoucnosti stále méně závislá na zaručených výkupních cenách a jiných režimech podpory, neboť u určitých typů zařízení již pravděpodobně bylo dosaženo cenové parity. Kromě toho by očekávaná návratnost investic měla být založena na spravedlivých tržních cenách. A konečně, není sice vyloučeno, že po přijetí opatření může dojít k určitému zvýšení cen, je však třeba poznamenat, že z veřejně dostupných zdrojů vyplývá, že celkový cenový trend směřuje dolů. Tento argument byl proto odmítnut.
(753)
Zúčastněné strany poukázaly na to, že vzhledem k tomu, že se poptávka po solárních panelech řídí režimy podpor, zejména zaručenými výkupními cenami, a úrovní cen elektřiny pro konečného spotřebitele (která určuje cenovou paritu sítě), cenová pružnost poptávky může být velmi vysoká. Je sice pravda, že významný nárůst cen může vést k významnému snížení poptávky z důvodu zvláštní povahy trhu, kterou tyto zúčastněné strany zdůraznily, avšak uvedené tvrzení je nutno odmítnout, protože je velmi nepravděpodobné, že opatření způsobí podstatné zvýšení cen, a to z následujících důvodů. Za prvé, všechny dostupné zdroje potvrzují, že významné klesání cen dotčeného výrobku během období šetření a od konce období šetření do současnosti bude pokračovat. Za druhé, hospodářský účinek závazku, který Komise přijala, spočívá v tom, že čínští vyvážející výrobci budou dodávat výrobek za minimální dovozní cenu nižší než 60 c/W, tedy výrazně levněji, než je cena, která byla zjištěna v průběhu období šetření, a v objemu, který zhruba odpovídá jejich současnému podílu na trhu. Při této cenové úrovni je velice nepravděpodobné, že poptávka významně poklesne, neboť tato cenová úroveň zajišťuje dostatečnou poptávku jak v rámci současné úrovně podpory poskytované v režimech podpory, tak podle současných úrovní cenové parity. Kromě toho se očekává, že ceny elektřiny pro konečné spotřebitele porostou, zatímco cena dotčeného výrobku bude klesat. Prostřednictvím vzorce indexace uvedený závazek zajišťuje, že bude další pokles cen dotčeného výrobku zohledněn v minimální dovozní ceně. Tyto argumenty je proto nutno odmítnut.
(754)
Několik zúčastněných stran tvrdilo, že zájem výrobního odvětví Unie není významný, jelikož přidaná hodnota vytvořená předcházejícími a navazujícími výrobními odvětvími je mnohem významnější než přidaná hodnota vytvořená výrobním odvětvím Unie v hodnotovém řetězci odvětví fotovoltaiky. O skutečnosti, že různé segmenty v odvětví fotovoltaiky mají odlišnou přidanou hodnotu, není pochyb. Při šetření bylo zjištěno, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu způsobenou nekalými obchodními praktikami. Někteří výrobci v Unii již byli skutečně nuceni ukončit činnost, a pokud by opatření nebyla přijata, jeví se další zhoršení situace jako nevyhnutelné. Jelikož spolu všechny segmenty v odvětví fotovoltaiky úzce souvisejí, ukončení výroby v Unii by poškodilo celé toto odvětví, které by se tak stalo zcela závislým na externích dodávkách. Proto, a také z důvodů zabezpečení dodávek, byl tento argument odmítnut.
(755)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana zopakovala tvrzení, že přidaná hodnota vytvořená předcházejícími a navazujícími výrobními odvětvími je ve srovnání s přidanou hodnotou vytvořenou výrobním odvětvím Unie u dotčeného výrobku relevantní, pokud jde o otázku, zda mají být uložena vyrovnávací cla. V tomto ohledu se potvrzuje, že při posuzování zájmu Unie orgány Společenství vážily pozitivní a negativní důsledky, které mohou cla mít pro různé hospodářské subjekty. Opatření budou mít na jedné straně omezený dopad na předcházející a navazující výrobní odvětví, a na straně druhé poskytnou výrobnímu odvětví Unie možnost zotavit se ze subvencování působícího újmu.
(756)
Jedna strana zpochybnila počet pracovních míst, která by přijetí opatření zajistilo. Tvrdila, že výrobní odvětví Unie zaměstnává asi 6 000 osob, a nikoli 25 000, jak je uvedeno v 229. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení.
(757)
Na podporu tohoto tvrzení však nebyly poskytnuty žádné důkazy, a proto bylo odmítnuto. Je jasné, že vzhledem k vyloučení destiček z definice výrobku dosáhla zaměstnanost ve výrobním odvětví Unie během období šetření zhruba 21 000 zaměstnanců. Dotčené strany nepředložily žádný důkaz o tom, že by se počet zaměstnanců v odvětví Unie po období šetření významně změnil.
(758)
Závěrem lze říci, že šetření prokázalo, že výrobní odvětví Unie utrpělo subvencovaným dovozem z ČLR, který znemožnil návratnost investic prostřednictvím ziskového prodeje, podstatnou újmu. Očekává se, že přijetí opatření obnoví spravedlivé obchodní podmínky na trhu Unie a umožní výrobnímu odvětví Unie soutěžit za rovných podmínek. Pravděpodobný pokles dovozu z ČLR by měl umožnit výrobnímu odvětví Unie, aby zvýšilo svůj prodej v Unii, a tím v krátkodobém horizontu lépe využilo dostupné výrobní kapacity. To zase může přinést úspory z rozsahu. Ačkoliv je možné, že se ceny obdobného výrobku v důsledku přijatých opatření na krátké časové období zvýší, celkový sestupný cenový vývoj bude pravděpodobně zachován také díky, na jedné straně, dalšímu snížení nákladů na výrobu výrobku, který je předmětem šetření, a na druhé straně díky konkurenčnímu tlaku ze strany výrobců z třetích zemí, kteří budou na trhu Unie rovněž soutěžit.
(759)
Byl proto učiněn závěr, že přijetí vyrovnávacích opatření by bylo v zájmu výrobního odvětví Unie.
6.3. Zájem dovozců, kteří nejsou ve spojení
(760)
Jak je uvedeno ve 26. bodě odůvodnění výše, situace dovozců zařazených do vzorku byla podrobena analýze.
(761)
Během období šetření se činnost čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení, v souvislosti s dotčeným výrobkem pohybovala celkově od 60 % do 100 % jejich celkového podnikání. Kromě toho čtyři spolupracující dovozci, kteří nejsou ve spojení, dováželi z ČLR od 16 % do 100 % svého celkového dovozu modulů, přičemž pouze jeden dovážel výhradně z dotčené země. Ziskovost těchto čtyř spolupracujících dovozců v souvislosti s dotčeným výrobkem v období šetření činila v průměru 2,3 %.
(762)
Bylo předloženo tvrzení, že přijetí opatření týkajících se dotčeného výrobku negativně ovlivní podnikatelskou činnost dovozců. Za prvé by uložení cel nevedlo k vyloučení veškerého dovozu z ČLR. Za druhé, i když lze očekávat, že se přijetí opatření může negativně odrazit na finanční situaci dovozců dovážejících pouze z ČLR, vzhledem k možnému růstu dovozu z jiných třetích zemí by dovozci, kteří čerpají ze zdrojů v ČLR, měli být schopni své dodavatelské zdroje změnit.
(763)
Jedna zúčastněná strana namítala, že dopad cel na dovozce, kteří nejsou ve spojení, byl podceněn, jelikož nejsou žádné bezprostředně dostupné alternativní zdroje dodávek, které by mohly nahradit čínský dovoz dotčeného výrobku, pokud budou opatření přijata, a že vzhledem ke skutečnosti, že hlavní produkce pochází z ČLR, je změna zdroje dodávek obtížná a měla by za následek další významné náklady.
(764)
V této souvislosti je třeba připomenout, že přijetí opatření by nemělo mít za následek ukončení dovozu dotčeného výrobku z ČLR. Ze šetření vyplynulo, že možné snížení dovozů z ČLR bude mít dopad zejména na ty dovozce, kteří dotčený výrobek získávají výhradně z ČLR, což je případ pouze pro jednoho ze čtyř spolupracujících dovozců, kteří nejsou ve spojení. Pokud jde o dopad opatření na finanční situaci dovozců, kteří nejsou ve spojení, není vyloučeno, že by mohl být negativní, ale byl učiněn závěr, že bude z velké části záviset na tom, jak budou schopni změnit zdroje dodávek, nebo přinejmenším částečně přenést případné zvýšení cen na své zákazníky. Pro provozovatele dovážející výrobek rovněž z jiných zdrojů než z ČLR nebo dovážející i jiné výrobky než dotčený výrobek bude negativní dopad ještě omezenější. Komise se proto domnívá, že i když je negativní dopad na dovozce dotčeného výrobku pravděpodobný, bude v průměru omezený.
(765)
Jeden dovozce, který není ve spojení, tvrdil, že je zapotřebí značné pracovní doby a finančních investic před přijetím výrobků od nového dodavatele. V tomto ohledu bylo v odpovědi na konečné informace učiněno prohlášení, že inspekčnímu týmu byly v době inspekce na místě předloženy příslušné důkazy o požadavcích na dlouhé testování, jež musí dovozce uskutečnit předtím, než se rozhodne pro dodávky od konkrétního vývozce.
(766)
Uznává se, že založení nového vztahu mezi dovozcem a dodavatelem může znamenat dodatečné náklady a časové investice (např. při testování výrobku). To však nepřevažuje potřebu obnovit spravedlivou hospodářskou soutěž na trhu. Zároveň se změna dodavatelů považuje za obvyklé riziko, se kterým se v profesní činnosti dovozce počítá a které vyplývá z toho, že se fotovoltaický trh vyvíjí, a tudíž se na něm odehrávají neustálé změny (např. úpadky, konsolidace), jež s sebou přinášejí nutnost přejít k novým dodavatelům. Kromě toho lze předpokládat, že nové typy modulů, které neustále přicházejí na trh (např. s novými hodnotami účinnosti), rovněž vyžadují testování. V tomto ohledu se testování nového výrobku (a to i od stejného dodavatele) jeví spíše normální, nikoli neobvyklá činnost. Tento argument se proto zamítá.
(767)
V reakci na poskytnutí konečných informací zopakovaly dvě strany tvrzení, že zájmy dovozců, kteří nejsou ve spojení, nebyly řádně zváženy. Jedna strana tvrdila, že z důvodu neposkytnutí nedůvěrného znění odpovědí dodatečně spolupracujících dovozců na dotazníky neměly strany možnost řádného posouzení. Zpochybnila posouzení Komise, pokud jde o možnost, že vzroste dovoz do Unie z jiné třetí země, což umožní dovozcům změnit své dodávky, na základě tvrzení, že jiné třetí trhy závratně rostou. V tom smyslu strana tvrdila, že takový předpoklad je v rozporu se závěrem uvedeným v 749. bodě odůvodnění výše, tj. že dovozy z jiných třetích zemí nebudou masivní. Další strana vznesla dotaz, zda Komise dodržela zásadu zákazu diskriminace, jelikož výrobci v Unii byli v posouzení Komise upřednostněni před jinými hospodářskými subjekty.
(768)
Za prvé se potvrzuje, že nedůvěrná znění odpovědí na dotazník obdržených po vyhlášení prozatímního antidumpingového nařízení od dalších spolupracujících dovozců byla založena do spisu přístupného zúčastněným stranám k nahlédnutí. Za druhé není žádný rozpor mezi předpoklady, že dovoz z jiných třetích zemí může v reakci na nižší dovoz z ČLR vzrůst a že by toto zvýšení nemělo být masivní s ohledem na rostoucí poptávku po instalacích fotovoltaických systémů na celém světě. Současně, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie znovu získá určitý podíl na trhu, který dříve ovládaly výrobky z ČLR, nelze vyloučit určité ztráty obchodních příležitostí pro dovozce, kteří nejsou ve spojení. Je však zjištěno, že se očekává další dlouhodobý růst celkového objemu fotovoltaického trhu, jelikož na více a více místech se dosahuje cenové parity. Nakonec je třeba objasnit, že podobně jako ve všech šetřeních týkajících se ochrany obchodu, zatímco situace výrobního odvětví Unie byla posuzována s cílem zjistit, zda mu byla způsobena podstatná újma v důsledku subvencovaného dovozu, v rámci analýzy zájmu Unie byl posouzen zájem výrobního odvětví Unie na rovnoprávném základě s ostatními hospodářskými subjekty včetně dovozců, kteří nejsou ve spojení. Je rovněž zapotřebí upřesnit, že šetření, zda výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu, či nikoli, je upraveno zejména čl. 8 odst. 4 základního nařízení, který stanoví minimální normy takového šetření. Zájem Unie se analyzuje pouze tehdy, když bylo v souladu s normami stanovenými v článku 31 základního nařízení skutečně určeno subvencování působící újmu. V důsledku toho se mělo za to, že pravděpodobný negativní dopad opatření na některé dovozce, zejména ty, kteří pořizují výrobky výhradně z ČLR, nepřevažuje pozitivní přínos opatření pro výrobní odvětví Unie a střednědobé a dlouhodobé přínosy pro fotovoltaický trh Unie, které vyplývají ze spravedlivé hospodářské soutěže.
(769)
Proto byl vyvozen závěr, že přijetí opatření na navržené úrovni může mít určitý negativní dopad na situaci dovozců dotčeného výrobku, kteří nejsou ve spojení.
6.4. Zájem hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce
(770)
Hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce působí hlavně v oblasti výroby surovin a výroby a montáže výrobních zařízení pro výrobu výrobku, který je předmětem šetření. Od hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce bylo obdrženo osm odpovědí na dotazníky. Uskutečnily se dvě inspekce na místě, a to u jednoho výrobce surovin a jednoho výrobce výrobních zařízení.
(771)
Podíl činnosti těchto osmi spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce, jež souvisela s výrobkem, který je předmětem šetření, na jejich celkové činnosti byl během období šetření celkově různý a pouze u jedné z těchto spolupracujících společností představoval 100 % její podnikatelské činnosti, zatímco u ostatních se pohyboval mezi 6 % a 80 %. V průměru činnost související s dotčeným výrobkem během období šetření představovala přibližně 41 % celkové činnosti spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce. Pokud jde o pracovní místa, zaměstnávalo těchto osm spolupracujících hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v období šetření přibližně 4 200 osob. Ziskovost byla různá podle segmentu a podle jednotlivých společností, od vysoké míry až po mírně zápornou míru ziskovosti. Šetření ukázalo, že tyto hospodářské subjekty se zápornou ziskovostí byly negativně dotčeny zhoršenou situací výrobního odvětví Unie, neboť někteří z odběratelů, které ztratily, byli výrobci výrobku, který je předmětem šetření, v Unii, a poklesem spotřeby. Po vyloučení destiček z definice výrobku by výrobci tohoto výrobku v Unii měly mít prospěch z uložení cla, jelikož se očekává, že výrobní odvětví Unie zvýší svoji výrobu článků a modulů.
(772)
Prodeje hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v Unii se uskutečňovaly v rámci Unie, do ČLR a jiných třetích zemí. Teritoriální rozdělení objemu prodeje v období šetření v průměru odpovídalo přibližně 20 % prodeje v rámci Unie, téměř 50 % směřovalo do Číny a přibližně 30 % do jiných třetích zemí.
(773)
Některé strany z odvětví na počátku výrobního řetězce tvrdily, že uložení vyrovnávacích opatření by negativně ovlivnilo jejich podnikatelské činnosti, neboť ČLR je jejich hlavním vývozním trhem. Bylo uváděno, že cla by výrazně omezila dovoz dotčeného výrobku z ČLR do Unie, a v důsledku toho by ČLR omezila dovoz polykrystalického křemíku a výrobního zařízení z Unie. V důsledku toho by hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie údajně musely omezit rozsah svých podnikatelských činností a snížit zaměstnanost.
(774)
Je třeba podotknout, že cílem cla není vyloučit čínský dovoz dotčeného výrobku, ale obnovit spravedlivé podmínky na trhu. Čínský dovoz by tak měl i nadále v určité míře zásobovat trh Unie, ale za přiměřené ceny. Ostatně šetření ukázalo, že hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie působí celosvětově na různých vnitrostátních trzích, a proto nejsou závislí výlučně na svém vývozu do ČLR. Lze tedy důvodně předpokládat, že na globálním fotovoltaickém trhu budou hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce z Unie pravděpodobně schopny případný pokles vývozu do ČLR nahradit vývozem na ostatní trhy, které v souladu s očekáváními veřejně dostupných studií o trzích mají růst. V každém případě se na čínském fotovoltaickém trhu již nyní projevuje značný nadbytek výrobní kapacity, a proto je sporné, zda by výrobci strojních zařízení v Unii z krátkodobého a střednědobého hlediska byli schopni prodávat v ČLR mnohem více výrobního zařízení.
(775)
Zúčastněné strany argumentovaly tím, že většina vstupů do hodnotového řetězce v odvětví fotovoltaiky pochází z Unie a že tato výhodná situace může skončit, pokud budou uložena cla. V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana upozornila na to, že z opatření v tomto případě mohou vyplývat další opatření, která ČLR může přijmout vůči výrobkům Unie.
(776)
V tomto ohledu se očekává, že bude čínský dovoz nadále zásobovat trh Unie i po uložení cel. Kromě toho různé veřejně dostupné zdroje v odvětví fotovoltaiky (např. výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA) předpovídají, že možné snížení poptávky v Unii by mělo být pouze krátkodobé (v letech 2013 a 2014) a že se spotřeba v Unii v následujících letech opět zvýší. Kromě toho řešení nekalých obchodních praktik s největší pravděpodobností umožní posilování udržitelného růstu na fotovoltaickém trhu v Unii ve střednědobém a dlouhodobém horizontu, z čehož budou mít prospěch všechny hospodářské subjekty v Unii. A konečně, pokud jde o argument o možných odvetných opatřeních ČLR v reakci na opatření v tomto případě, je třeba připomenout, že ČLR stejně jako ostatní členské státy WTO může zahájit šetření týkající se ochrany obchodu pouze v odůvodněných případech a jakékoli takové šetření musí být v souladu s přísnými pravidly WTO. Komise monitoruje jakékoli takové šetření s cílem zajistit, aby byla dodržována pravidla WTO. Tento argument byl proto odmítnut.
(777)
Některé strany zpochybnily tvrzení, že snížení vývozu hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce v odvětví fotovoltaiky v Unii směrem do ČLR může být vyrovnáno vývozem na jiné trhy, a uvedly, že clo způsobí pokles celosvětové poptávky po výrobku.
(778)
V této souvislosti je především třeba poznamenat, že se neočekává, že by se čínský dovoz v důsledku uložení cel zcela zastavil. Kromě toho z informací shromážděných během vyšetřování nevyplývá existence jakéhokoli vztahu mezi vývojem dovozu z ČLR na trh Unie a vývozem z ČLR na ostatní trhy. Mimo to veřejně dostupné zdroje, například výhled pro celosvětový fotovoltaický trh na období 2013-2017 vydaný asociací EPIA, předpokládají, že fotovoltaický trh v celosvětovém měřítku v příštích letech poroste. Pokud jde o čínský fotovoltaický trh, existují náznaky, že domácí spotřeba v ČLR se značně zvýší (jak předpokládá např. EPIA). S ohledem na výše uvedené se neočekává, že by vývoz hospodářských subjektů Unie na počátku výrobního řetězce směrem do ČLR v důsledku přijatých opatření výrazně poklesl.
(779)
Je třeba rovněž poznamenat, že snížení poptávky v Unii v letech 2013 a 2014 může mít negativní dopad na hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce. Ten však nelze spojovat, alespoň z jeho větší části, s cly. Navíc, pokud jde o výrobce strojního zařízení pro odvětví fotovoltaiky v Unii, vzhledem ke značné volné kapacitě v ČLR je nepravděpodobné, že by jejich vývoz do ČLR mohl významně vzrůst, a to ani v případě, že čínští výrobci zvýší objem výroby. A konečně, údaje shromážděné během šetření naznačují, že by výrobce strojního zařízení mohl ovlivnit též čínský 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví, který předpokládá, že do roku 2015 bude 80 % výrobního zařízení pro články pocházet z ČLR. Pokud bude této změny dosaženo v souladu s pravidly WTO, může to také dále omezit možnost výrobců strojních zařízení v Unii soutěžit na čínském trhu. Výše uvedené tvrzení bylo proto odmítnuto.
(780)
V odpovědi na konečné informace čínská vláda tvrdila, že 12. pětiletý plán pro solární fotovoltaické odvětví uvádí pouze některé obecné zásady, které nejsou závazné, neboť se nepočítá s žádnými pravomocemi k jejich prosazování, a že by tento plán proto neměl být považován za náznak toho, že budou možnosti výrobců strojních zařízení v Unii soutěžit na čínském trhu omezené. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že čínská vláda zahrnula odvětví fotovoltaiky mezi strategická odvětví 12. pětiletého plánu a rovněž vydala zvláštní plán pro solární fotovoltaické odvětví. V tomto plánu čínská vláda vyjádřila podporu „hlavním podnikům“ a „klíčovým podnikům“ a zavázala se, že bude „podporovat provádění různých politik na podporu fotovoltaiky“ a „vypracuje celkovou přípravu podpůrných politik pro průmysl, finance, zdanění…“. Kromě toho, jelikož uvedený plán obsahuje základní směrnice, kterých má čínský průmysl dosáhnout během období pěti let, má hluboký dopad na podnikatelské prostředí, a to jak v ČLR, tak v zemích, které s ČLR obchodují. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je zřejmé, že plán omezuje možnost výběru čínských výrobců článků a konkurenční tlak výrobců v Unii, kteří vyrábějí výrobní zařízení vyvážené na čínský trh. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(781)
Jeden spolupracující výrobce surovin zpochybnil vyhlídky na jiné trhy jako náhradu za sníženou výrobu na čínském trhu, a to s ohledem na významnou instalovanou výrobní kapacitu v Číně, kterou by nebylo možné snadno vybudovat jinde. Toto tvrzení se odmítá, neboť neexistují žádné informace o údajném snížení výroby na čínském trhu.
(782)
Jedna ze zúčastněných stran zpochybnila počet zaměstnanců v navazujícím odvětví, citovaný ve 236. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení. Je třeba objasnit, že počet 4 200 zaměstnanců se vztahuje pouze na spolupracující hospodářské subjekty na počátku výrobního řetězce, jako jsou výrobci zařízení a dodavatel polykrystalického křemíku, a to na základě jejich odpovědí na dotazník, a nikoli na celé odvětví.
(783)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že dopad vyrovnávacích opatření na výrobce strojního zařízení by nebyl významný, avšak dopad na dodavatele surovin, s ohledem na možné snížení jejich prodeje do Číny, z krátkodobého hlediska negativní být může.
6.5. Zájem hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie
(784)
Hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie jsou činné především v navrhování projektů, marketingu, komunikaci a montáži fotovoltaických zařízení. Na dotazníky pro navazující subjekty Komise obdržela třináct odpovědí od navazujících subjektů, z toho 7 od provozovatelů, jejichž činnost se přímo týká obdobného výrobku (tj. společnosti připravující projekty a montážní firmy), a šest od poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky (logistiky, dopravy, vztahů s veřejností atd.), tj. od provozovatelů, jejichž činnost není v přímé souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření. Tyto odpovědi na dotazník zahrnovaly odpovědi od jednoho dovozce, který není ve spojení a který byl nakonec považován za navazující subjekt, neboť jeho hlavní činností je montáž (viz 25. bod odůvodnění).
(785)
Ve 242. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení bylo zjištěno, že podíl činnosti hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie (montážních společností a společností připravujících projekty), která souvisí s výrobkem, který je předmětem šetření, na jejich celkové činnosti je celkově různý. V průměru v šetřeném období představoval tento podíl 41 %. Ziskovost spolupracujících hospodářských subjektů v souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření, v období šetření činila v průměru 11 %. Pokud jde o pracovní místa, v období šetření zaměstnávalo těchto sedm spolupracujících hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie přibližně 550 osob.
(786)
Několik stran zpochybnilo reprezentativnost údajů týkajících se hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie o obratu, ziskovosti a zaměstnanosti, které Komise odvodila z odpovědí na dotazníky od sedmi navazujících subjektů. Aliance AFASE předložila „průzkum“ provedený mezi svými členy (montážními firmami), který prokázal, že podnikatelská činnosti v odvětví fotovoltaiky je pro většinu montážních firem hlavním zdrojem příjmů. AFASE dále uváděla, že navazující hospodářské subjekty, zejména montážní společnosti, na rozdíl od zjištění uvedených ve 242. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení, se pohybují pouze v jednociferném ziskovém rozpětí, které neumožňuje absorpci jakýchkoli cel.
(787)
Pokud jde o reprezentativnost údajů použitých v prozatímním antidumpingovém nařízení, Komise použila všechny údaje poskytnuté těmito navazujícími subjekty, které vyplnily zvláštní dotazník, jakož i podání předložená aliancí AFASE, jak je vysvětleno v 737. bodě odůvodnění výše.
(788)
Pokud jde o tvrzení, že podnikání v odvětví fotovoltaiky je pro montážní společnosti hlavním zdrojem příjmů, další analýza odpovědí na dotazníky, které zaslalo sedm navazujících subjektů (montážní společnosti a společnosti připravující projekty), potvrdila, že činnosti, které se přímo týkají obdobného výrobku, který je předmětem tohoto šetření, představují v průměru přibližně 42 % celkové činnosti těchto subjektů a ziskovost dosahuje v průměru 11 %. Zohlední-li se však i jejich další aktivity (nesouvisející přímo s výrobkem, který je předmětem tohoto šetření), jejich celkový význam se u tří ze sedmi subjektů výrazně zvyšuje. V důsledku toho se příslušný poměr během období šetření pohybuje v rozmezí od přibližně 45 % až do 100 %. Kromě toho u sedmi subjektů (montážních firem a společností připravujících projekty) dosahuje ziskovost činností v odvětví fotovoltaiky, včetně činností, jež nejsou přímo spojené s výrobkem, který je předmětem šetření, v průměru 9 %. Pokud jde o zaměstnanost, činnosti v odvětví fotovoltaiky, včetně činností, jež nejsou přímo spojeny s výrobkem, který je předmětem šetření, představují u těchto sedmi subjektů v období šetření zhruba 660 pracovních míst na plný úvazek. Kromě fotovoltaických projektů a montáží byly tyto subjekty rovněž aktivní v oblasti montáží zařízení pro využití větrné energie a výroby elektrických zařízení.
(789)
Má se za to, že veškerý dopad opatření na navazující hospodářské subjekty musí být především posouzen s ohledem na jejich činnost přímo související s výrobkem, který je předmětem šetření, jejíž ziskovost v období šetření dosahovala v průměru 11 %. I kdyby však byl posouzen na základě celkové činnosti v odvětví fotovoltaiky, jež nesouvisí přímo s výrobkem, který je předmětem tohoto šetření, závěry se výrazně nezmění, neboť celkově různé zohledněné faktory, konkrétně ziskovost a možnost absorbovat část cla, příliš nekolísají (ziskovost klesne z průměrných 11 % na průměrných 9 %). V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana, v jejíchž prostorách Komise uskutečnila inspekční návštěvu, zpochybnila reprezentativnost závěrů o ziskovosti montážních firem a navrhovatelů projektů, které jsou v tomto ohledu údajně založeny pouze na jediné transakci. Tento argument se zamítá, neboť Komise vypočítala ziskovost hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie na základě všech údajů předložených těmito subjekty v jejich odpovědích na dotazník.
(790)
Pokud jde o průzkum provedený aliancí AFASE mezi jejími členy, je především třeba poznamenat, že všechny subjekty měly příležitost se přihlásit na počátku šetření a odpovědět na zvláštní dotazník určený navazujícím subjektům, který obsahoval žádost o nezbytné informace pro posouzení dopadu cel na tyto subjekty. Za druhé, v průzkumu nebyla uvedena totožnost montážních firem, což znemožnilo ověření např. relevance a spolehlivosti poskytnutých údajů. Za třetí, vzhledem k tomu, že řada otázek vznesených v tomto průzkumu se týkala schopnosti montážních firem absorbovat případná cla, postrádal průzkum jakýkoliv odkaz na zisk dosažený těmito společnostmi v období šetření, a tedy chyběl důležitý prvek pro hodnocení dopadu opatření. V důsledku toho nelze z uvedeného průzkumu vyvodit žádné smysluplné závěry.
(791)
Byl vznesen argument, že opatření nejsou v zájmu Unie, neboť zvýší cenu modulů, což odradí konečné uživatele/spotřebitele od toho, aby si tato zařízení pořizovali. Následně by hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie měly mnohem méně zakázek a musely by činnost svých podniků omezit. Toto hodnocení vycházelo ze studie zveřejněné výzkumným ústavem Prognos o možné ztrátě pracovních míst, jež byla předložena v průběhu šetření. Uvedená studie předpovídá, že v případě uložení cel bude ohrožena velká většina pracovních míst na fotovoltaickém trhu EU. Studie staví na odhadu asociace EPIA, podle něhož celkový počet přímých pracovních míst existujících v roce 2011 na všech úrovních fotovoltaického trhu Unie, včetně výrobců v Unii, dovozců, hospodářských subjektů na počátku výrobního řetězce a hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie, činí 265 000 pracovních míst. Studie ústavu Prognos, která jako výchozí bod používá odhad celkového počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky z roku 2011, dochází k závěru, že v závislosti na výši cla bude během tří let ztraceno až 242 000 pracovních míst z celkového počtu 265 000 pracovních míst. K většině ztrát pracovních míst údajně dojde na navazujícím trhu, který podle údajů ústavu Prognos v roce 2011 zaměstnával přibližně 220 000 osob.
(792)
Šetření výše uvedený scénář nepotvrdilo a poukázalo na to, že na fotovoltaickém trhu Unie existoval v roce 2011, během období šetření a v roce 2012 mnohem menší počet přímých pracovních míst.
(793)
Šetření v první řadě vyvolalo pochybnosti o správnosti celkového počtu přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky odhadovaného asociací EPIA. Zejména při inspekci na místě provedené v EPIA se ukázalo, že podklady, jež vedly k závěru o 265 000 pracovních místech, byly nepřesné a takový závěr neumožňovaly. Informace získané při inspekci na místě ve skutečnosti ukazují, že počet přímých pracovních míst v oblasti fotovoltaiky vypočítaný pro rok 2011 by vykazoval statistickou odchylku až 20 %. Uvedený odhad navíc zahrnuje zaměstnanost v jiných evropských zemích mimo Evropskou unii a zaměstnanost související s výrobkem z tenkého filmu, na který se toto šetření nevztahuje.
(794)
Je třeba vyjasnit, že statistická odchylka 20 % u celkového počtu přímých pracovních míst v odvětví fotovoltaiky podle odhadu Evropské asociace fotovoltaického průmyslu, která může platit nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u asociace EPIA. Ukazuje se, že je obtížné určit přesný číselný údaj o zaměstnanosti v navazujícím odvětví, neboť je k dispozici jen málo zdrojů, často protichůdných, pro sběr údajů.
(795)
Nehledě na tyto pochybnosti, i kdyby byl pro účely analýzy dopadu navržených opatření použit původní odhad, je nutno poznamenat toto. Odhad se týká pracovních míst v odvětví evropské fotovoltaiky v roce 2011, kteréžto období odpovídalo velmi vysokému počtu fotovoltaických zařízení instalovaných v uvedeném roce v Unii (přibližně 20 GW). Lze tedy předpokládat, že vzhledem ke snížení počtu instalovaných zařízení, který v období šetření dosáhl přibližně 17,5 GW a v roce 2012 dosáhl 15 GW, klesl odpovídajícím způsobem i počet pracovních míst, zejména v navazujících odvětvích, který je přímo úměrný úrovni instalací. Veřejně dostupný odborný tisk v této souvislosti poukázal na to, že v Německu, které je největším vnitrostátním trhem, zaměstnanost v odvětví fotovoltaiky mezi lety 2011 a 2012 klesla ze 128 000 na 100 000 osob, včetně pracovních míst u výrobců. Šetření dále vyvolalo vážné pochyby ohledně toho, zda tento počet zahrnoval pouze pracovní místa s plným úvazkem vyčleněná výlučně pro odvětví fotovoltaiky. V této souvislosti šetření odhalilo, že zejména na navazujícím trhu (montáž) představuje činnost v oblasti fotovoltaiky zpravidla pouze část mnohem širší podnikatelské aktivity, přičemž hlavní činností bývá montáž v oblasti topení nebo elektřiny, instalatérství atd.
(796)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem je pravděpodobné, že uložení opatření může vést ke zvýšení cen výrobku, který je předmětem šetření, v Unii, a z krátkodobého hlediska tak může vést ke snížení počtu instalací fotovoltaických zařízení. Nicméně pracovní místa v této části trhu mohou být negativně ovlivněna jen v omezeném rozsahu, a to vzhledem k následujícím skutečnostem. Za prvé činnost související s fotovoltaikou přinejmenším v některých montážních firmách představuje pouze část jejich podnikatelských činností a je také sezonní. Montážní firmy by proto za situace snížené poptávky po fotovoltaických zařízeních měly být schopny vykonávat jiné činnosti. Jelikož cíle v oblasti obnovitelných zdrojů a energetické účinnosti stanovené na úrovni Unie jsou pro členské státy právně závazné, je třeba očekávat, že snížená poptávka po solárních zařízeních bude mít za následek zvýšení poptávky po jiných formách elektrické energie z obnovitelných zdrojů a v oblasti energetické účinnosti. Mnozí zaměstnanci v odvětví navazujícím na výrobní odvětví Unie pravděpodobně disponují potřebnými dovednostmi, aby zvýšení poptávky v těchto blízkých odvětvích dokázali využít. Za druhé vzhledem ke stávajícím ziskům na navazujícím trhu (viz 785. bod odůvodnění výše) by subjekty zabývající se montáží měly být schopny část růstu cen absorbovat, a omezit tak dopad na konečné ceny a na poptávku po fotovoltaických zařízeních.
(797)
Nezávisle na uložení cel veřejně dostupné prognózy poptávky po fotovoltaických zařízeních uvádějí, že v roce 2013 pravděpodobně dojde ke snížení poptávky, s výkonem instalovaným v roce 2013 mezi 9,8 GW a 16,5 GW, což by pravděpodobně mělo v každém případě negativní dopad na počet pracovních míst na navazujícím trhu.
(798)
A konečně je třeba podotknout, že k možnému růstu cen fotovoltaických zařízení by pravděpodobně došlo v každém případě, neboť výroba v ČLR pro dodávky na trh Unie je, jak se zdá, do značné míry ztrátová, což je neudržitelná situace.
(799)
Pokud jde o ztráty pracovních míst, informace shromážděné během šetření potvrdily, že navazující odvětví zaznamenalo ztráty pracovních míst v důsledku poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních v Unii přibližně o 5 GW mezi roky 2011 a 2012. Tyto ztráty pracovních míst nelze spojovat s opatřeními, protože se jednalo o vývoj trhu. Kromě toho se předpokládá další snížení poptávky v letech 2013 a 2014, jež povede s největší pravděpodobností k dalšímu úbytku pracovních míst v odvětví fotovoltaiky. Obdobně byl takový vývoj poptávky odhadován hlavními výzkumnými středisky před zahájením šetření, a proto tento úbytek pracovních míst nelze přičíst přijetí opatření.
(800)
Výrobní odvětví Unie předložilo studii konzultanta PriceWaterhouseCoopers („PWC“) o možném účinku opatření na pracovní místa související s fotovoltaickým trhem. Studie společnosti PWC odkazuje na studii společnosti Prognos, která předpokládala vysoký úbytek pracovních míst na fotovoltaickém trhu vyplývající z přijetí opatření, kterou předložila AFASE před přijetím prozatímních antidumpingových cel a kterou se zabývá 791. bod odůvodnění výše. Studie společnosti PWC kritizovala studii společnosti Prognos a poukazovala na skutečnost, že celkový úbytek pracovních míst odhadovaný společností Prognos by ve skutečnosti překročil celkový počet stávajících pracovních míst v odvětví fotovoltaiky v Unii. Pokud jde o dopad cel na trhu Unie, PWC došlo k opačným závěrům než Prognos, neboť předpokládá velmi pozitivní dopad na zaměstnanost v Unii a převahu výhod nad možnými nepříznivými účinky cel (např. na poptávku).
(801)
AFASE tvrdila, že Komise nesdělila zdroj statistické odchylky 20 % u pracovních míst přímo spojených s odvětvím fotovoltaiky, které vypočítala na rok 2011 EPIA.
(802)
Tato statistická odchylka 20 %, která může platit nahoru i dolů, vyšla najevo během inspekce na místě u asociace EPIA. Ukazuje se, že je obtížné určit přesný číselný údaj o zaměstnanosti v navazujícím odvětví, neboť je k dispozici jen málo zdrojů, často protichůdných, pro sběr údajů.
(803)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany tvrdily, že se analýza Komise nevyjadřuje k tomu, že clo pouze přispěje k úbytku pracovních míst v důsledku menšího počtu fotovoltaických zařízení po roce 2011. Bylo namítáno, že tento úbytek pracovních míst, zejména v navazujícím odvětví, je úzce spojen se skutečností, že montážní firmy jsou závislé na instalacích solárních zařízení. Kromě toho AFASE vytkla Komisi, že řádně nezohlednila průzkum, který AFASE provedla mezi svými členy, a podobný průzkum, který provedla UK Solar Trade Association (obchodní sdružení v odvětví solární energie ve Spojeném království) a který údajně tuto závislost dokládal.
(804)
Pokud jde o údajné mlčení Komise k dopadu cel na počet pracovních míst, odkazuje se na 799. a 800. bod odůvodnění výše, které se věnují tvrzením o dopadu opatření na pracovní místa v odvětví fotovoltaiky a kde se uznává, že zaměstnanost v navazujícím odvětví může být v důsledku opatření skutečně krátkodobě ovlivněna.
(805)
S ohledem na průzkum provedený aliancí AFASE a obchodním sdružením v odvětví solární energie ve Spojeném království, v reakci na poskytnutí konečných informací byla sdělena totožnost zúčastněných společností. Průzkumy však zůstaly nedostatečné, neboť například některé odpovědi byly neúplné. Analýza průzkumů odhalila následující skutečnosti. Ohledně průzkumu aliance AFASE je především třeba poznamenat, že většina z 50 zúčastněných montážních firem uvedla, že působí výhradně na fotovoltaickém trhu. 15 z 50 montážních firem prohlásilo, že jsou do určité míry činné rovněž v jiných oblastech, které nesouvisí s odvětvím fotovoltaiky, jako je vytápění, elektrické instalace a větrná energie. V případě průzkumu ve Spojeném království se 21 z celkem 31 zúčastněných společností v této zemi zabývalo také jinými činnostmi mimo odvětví fotovoltaiky. Tento výsledek ukazuje, že s ohledem na téměř polovinu společností připravujících projekty a montážních společností je správný závěr uvedený ve 247. bodě odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení o schopnosti provádět jiné činnosti, například instalaci elektrických a topných zařízení, instalatérskou činnost a instalaci dalších zařízení pro zelenou energii. Uznává se však, že se tato schopnost může vyskytovat v menší míře, než se předpokládá v prozatímním antidumpingovém nařízení. Jeho zmírňující dopad na ztrátu pracovních míst tedy může být méně významný, než se původně předpokládalo. Dále je třeba poznamenat, že některé subjekty, které se zúčastnily průzkumu AFASE a obchodního sdružení v odvětví solární energie ve Spojeném království, používají výrobky vyrobené v Unii a některé předpokládají v návaznosti na opatření nákup výrobků nepocházejících z ČLR s cílem vyhnout se zvýšení cen.
Z toho důvodu se očekává, že jejich závislost na čínském dovozu a dopad těchto opatření budou omezeny, neboť tyto společnosti mohou pořizovat výrobky vyrobené v Unii. Za třetí, odhad dopadu opatření na podniky všech hospodářských subjektů, které se průzkumu zúčastnily, neumožnil vyvodit jasné závěry, neboť jejich posouzení se velmi liší. Některé společnosti dokonce nebyly schopny tento dopad posoudit. Za čtvrté, v průzkumu provedeném ve Spojeném království se rovněž rozpětí odpovědí na otázku ohledně počtu fotovoltaických projektů, kterým hrozí v případě uložení cel zrušení, pohybovalo od „nemnoho“ po „všechny projekty“. Některé subjekty nebyly schopny provést odhad. Konečně, v obou průzkumech chyběly otázky na ziskovost zúčastněných hospodářských subjektů, což je důležité pro posouzení možné absorpce zvýšení ceny vyplývajícího z cla, pokud k němu vůbec dojde.
(806)
Několik stran namítalo, že montážní firmy nemohou snadno měnit své činnosti nebo přejít na jiná zařízení pro zelenou energii z důvodu velmi rozdílných potřebných technologií a know-how. Z toho důvodu, pokud by byla cla uložena, byly by nuceny ukončit obchodní činnost. Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana toto tvrzení zopakovala, přičemž tvrdila, že montážní firmy investovaly značné zdroje do specializace na fotovoltaiku, jako je specifická odborná příprava, což mělo dokázat, že kladou hlavní důraz na odvětví fotovoltaiky a že nebudou schopny snadno přejít na jiné činnosti.
(807)
Tento argument nebyl dostatečně podložen, neboť nebylo prokázáno, jaké konkrétní znalosti musí montážní firma mít a jak složité a nákladné je získat. V každém případě orgány uznávají, že montážní firmy vyvinuly specifické know-how pro instalaci fotovoltaických modulů. Toto know-how však bylo vyvinuto poměrně nedávno a staví na základních odborných znalostech montážních firem, jako je instalace elektrických a topných zařízení, instalatérství atd. Bylo rovněž vyvinuto v reakci na nekalé praktiky, konkrétně masivní příliv subvencovaných výrobků z ČLR. Nezávisle na specifických dovednostech zaměstnanců montážních společností je tento argument třeba posoudit souběžně s analýzou provedenou v 792. až 800. bodě odůvodnění výše o stavu zaměstnanosti v navazujícím odvětví, který by mohl být krátkodobě negativně ovlivněn, ale který díky udržitelnému obchodu povede ve střednědobém a dlouhodobém horizontu k nárůstu zaměstnanosti v montážních společnostech. Tento argument byl tedy odmítnut.
(808)
Některé strany zpochybnily schopnost hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie absorbovat byť částečně případné zvýšení ceny. Tento argument nebyl dostatečně podložen, a nebylo tudíž možné posoudit, do jaké míry bylo toto tvrzení přesné. Ziskovost spolupracujících navazujících hospodářských subjektů přímo spojených s dotčeným výrobkem se odhaduje přibližně na 11 %, což ponechává dotyčným hospodářským subjektům možnost absorbovat alespoň částečně určité zvýšení cen, pokud k němu vůbec dojde. V této souvislosti je třeba připomenout, že celkový trend cen směřuje dolů.
(809)
V reakci na poskytnutí konečných informací některé zúčastněné strany zopakovaly tvrzení, že v důsledku opatření hrozí vážné riziko poklesu poptávky po solárních výrobcích v Unii, což podle těchto stran hovoří proti opatřením. Jedna ze stran tvrdila, že solární energie v současné době disponuje velkou cenovou pružností poptávky a že i omezený nárůst ceny solárních výrobků by měl za následek podstatné snížení poptávky. Tato strana odhadla, že vyrovnávací clo v rozmezí 30 % může omezit poptávku o 8 GW, zatímco clo ve výši 50 % by poptávku omezilo o 10 GW. Ve stejném duchu odkázala AFASE na studii provedenou analytikem trhu, která rovněž předpokládá snížení poptávky až 2 GW v roce 2013 v důsledku cla ve výši 50 %, což je mnohem nižší pokles.
(810)
Strany sice během šetření předložily kromě výše uvedených různé další scénáře poklesu poptávky, ty však neobsahovaly srovnatelné výsledky. Ačkoliv nelze vyloučit, že by cla mohla vést k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, kvantifikace takového účinku je obtížná s ohledem na různé faktory, které ovlivňují atraktivitu fotovoltaických zařízení v Unii. Kromě toho i kdyby k takovému snížení krátkodobě došlo, střednědobé a dlouhodobé přínosy vyplývající ze spravedlivého obchodu by podle očekávání převážily nad krátkodobým negativním dopadem. A konečně, AFASE sama uznala, že posoudit přímou vazbu mezi poptávkou a cly by bylo možné až poté, co by byla cla zavedena. Tento argument byl proto odmítnut.
(811)
Jak je uvedeno v 784. bodě odůvodnění výše, Komise obdržela celkem šest odpovědí na dotazník od poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky (logistika, doprava, vztahy s veřejností atd.), tedy od subjektů, jejichž činnost není v přímé souvislosti s výrobkem, který je předmětem šetření. Bylo shledáno, že tyto odpovědi vypovídají o relativním významu činnosti související s odvětvím fotovoltaiky v porovnání s celkovou aktivitou dotčených spolupracujících hospodářských subjektů. I přes některé nedostatky v odpovědích bylo možné díky údajům v dotaznících usoudit, že činnosti těchto subjektů související s odvětvím fotovoltaiky jsou ve srovnání s jejich celkovou činností okrajové. Činnost související s odvětvím fotovoltaiky představovala ve skutečnosti v průměru pouze přibližně 5 % jejich celkového obratu a přibližně 8 % celkové zaměstnanosti. Pokud jde o ziskovost, ta činila v průměru přibližně 7 %. Je však třeba poznamenat, že údaje o ziskovosti nebyly úplné, neboť ne všechny hospodářské subjekty poskytly k tomuto bodu informace. Byl tedy učiněn závěr, že jakýkoli případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně nebude významný.
(812)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se vyvozuje závěr, že dopad opatření na hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie by z krátkodobého hlediska byl omezeně negativní, s ohledem na vyšší počet smluvně zajištěných montáží než v opačném scénáři, který předpovídala významná výzkumná střediska, ovšem jenž se ve skutečnosti nenaplnil, a v míře, v jaké tato cla nemohou být hospodářskými subjekty navazujícími na výrobní odvětví Unie absorbována. I přes možné snížení poptávky po fotovoltaických zařízeních by montážní firmy měly být schopny provádět jiné činnosti související buď s jinými obnovitelnými zdroji energie, nebo s primární podnikatelskou činností, jak je uvedeno výše. Byl učiněn závěr, že jakýkoli případný dopad opatření na hospodářskou situaci poskytovatelů služeb v odvětví fotovoltaiky pravděpodobně nebude podle dostupných údajů významný.
6.6. Zájem konečných uživatelů (spotřebitelů)
(813)
Žádná strana přímo zastupující konečné uživatele, jako sdružení spotřebitelů, nepodala připomínky. V daném případě se odkazuje na dva druhy konečných uživatelů: spotřebitele (domácnosti) a další konečné uživatele (např. instituce, další investory). Šetřením se zjistilo, že pouze přibližně jedna čtvrtina stávajících fotovoltaických zařízení v Unii (takzvaná střešní, menší zařízení) byla objednána spotřebiteli. Ostatní zařízení (pozemní, průmyslová a komerční zařízení, která jsou mnohem větší) byla objednána jinými konečnými spotřebiteli.
(814)
Některé strany tvrdily, že v případě přijetí opatření by spotřebitele postihlo zvýšení cen fotovoltaických modulů. Lze očekávat, že v důsledku cel by ceny fotovoltaických modulů na trhu Unie poněkud vzrostly, avšak je pravděpodobné, že spotřebitelů a jiných konečných uživatelů by se to dotklo jen v omezené míře, protože šetření ukázalo, že cena modulu představuje nanejvýš 50 % z celkových nákladů na pořízení fotovoltaického zařízení. Vzhledem k ziskovým rozpětím společností připravujících projekty a montážních firem lze důvodně předpokládat, že případný růst cen modulů pro uživatele může být přinejmenším zčásti absorbován, a tedy zmírněn. Na základě dostupných údajů se vyvozuje závěr, že dodavatelský řetězec přinejmenším zčásti absorbuje opatření s navrhovanou výší cla, a opatření tudíž nemusí mít nutně za následek vyšší maloobchodní ceny pro spotřebitele.
(815)
Dále je třeba podotknout, že pokud by cla nebyla uložena, pravděpodobný zánik výrobního odvětví Unie by mohl vést k tomu, že spotřebitelé budou mít do budoucna k dispozici pouze jeden zdroj dodávek modulů. V rámci tohoto scénáře by čínští vyvážející výrobci byli schopni dále posilovat svou, již tak velmi silnou, pozici na trhu a to by také v krátkodobém výhledu mohlo vést ke zvýšeným cenám ke škodě spotřebitelů/konečných uživatelů. Ovšem vzhledem ke skutečnosti, že výroba v ČLR je ztrátová, by ke zvýšení cen, jak je uvedeno výše, pravděpodobně došlo v každém případě.
(816)
Některé strany tvrdily, že cla by zvýšily cenu výrobku, který je předmětem šetření. Následně by došlo k poklesu poptávky po fotovoltaických zařízeních, neboť ta by byla příliš nákladná pro spotřebitele a nedostatečně atraktivní pro ostatní investory.
(817)
Jak již bylo uvedeno v 752. bodě odůvodnění, i když dočasnému zvýšení cen může v důsledku přijetí opatření dojít, celkový trend cen je klesající, jak potvrzuje několik veřejných zdrojů. Tento argument byl tudíž odmítnut. I když je obtížné vyčíslit možné zvýšení cen v důsledku opatření a následné možné snížení poptávky, je třeba připomenout některé skutečnosti. Za prvé, výrobek, který je předmětem šetření, představuje až 50 % celkových nákladů na fotovoltaické zařízení, a clo tudíž může být přinejmenším částečně absorbováno. Za druhé, hospodářská soutěž výrobního odvětví Unie s výrobci ze třetích zemí, kteří již na trhu Unie působí, bude pravděpodobně držet ceny nízko. Současně by výrobní odvětví Unie mělo být schopno dosáhnout lepších finančních výsledků díky úsporám z rozsahu vyplývajícím z lepšího využití výrobních zařízení a snížení výrobních nákladů. Za třetí, poptávka po fotovoltaických zařízení souvisí nejen s úrovní cen výrobku, který je předmětem šetření, ale také s úrovní zaručených výkupních cen. Při současné nízké úrovni poptávky ve srovnání s výsledky dosaženými v roce 2011 a v období šetření se očekává, že zaručené výkupní ceny by neměly klesnout tak rychle jako v posuzovaném období, což umožní nepřetržité investice do fotovoltaických projektů. Tento argument byl proto zamítnut.
(818)
V reakci na poskytnutí konečných informací jedna strana zpochybnila výše uvedený závěr. Tvrdila, že klesající cenový trend nemůže být zachován i po přijetí opatření. Strana připomněla, že opatření představují velmi významný nárůst nákladů, který nemůže být plně vyrovnán snížením nákladů nebo dovozem ze třetích zemí. Kromě toho bylo opakovaně zdůrazněno, že výrobní odvětví Unie nebude schopno realizovat nové investice do výrobních a strojních zařízení a hospodářské subjekty navazující na výrobní odvětví Unie mohou absorbovat jen malou část, jestliže jejich zisk činí 11 %. Konečně neexistuje důkaz o tom, že by zvýšení ceny mohly kompenzovat zaručené výkupní ceny.
(819)
Je třeba připomenout, že v rozporu s tímto tvrzením se neočekává, že bude zvýšení cen v důsledku opatření moci být plně vyrovnáno, ale spíše že je v důsledku těchto opatření možné pouze přechodné zvýšení cen (viz 247. bod odůvodnění prozatímního antidumpingového nařízení). Takovéto zvýšení ceny může být výsledkem rozdílu v úrovni cen mezi čínskými subvencovanými cenami a jinými než čínskými výrobky. Nicméně informace shromážděné během vyšetřování umožňují tvrdit, že případné zvýšení cen může být částečně absorbováno řadou faktorů s ohledem na zisk v navazujícím odvětví v průměrné výši 11 %. A konečně, pokud jde o tvrzení, že neexistují důkazy, které by naznačovaly, že zaručené výkupní ceny mohou kompenzovat zvýšení cen, lze předpokládat, že zaručené výkupní ceny budou časem upraveny v souladu s vývojem cen projektů.
(820)
Jedna strana tvrdila, že od března 2013 ceny modulů vzrostly v Unii o 20 % a že je od roku 2013 závažný nedostatek zásob. Tento argument nebyl odůvodněn, naopak veřejné zdroje informací potvrzují relativní stabilitu cen ve druhém čtvrtletí roku 2013. I kdyby byly tyto informace správné, pouze by to odpovídalo tomu, že v návaznosti na celní evidenci dovozu bylo zohledněno riziko možného vyrovnávacího cla. Tento argument byl proto odmítnut.
(821)
Jiná strana tvrdila, že fotovoltaické projekty nebudou investorům přinášet výnos, pokud pokles zaručených výkupních cen nebude odpovídat klesajícím nákladům na projekt, včetně ceny modulů, neboť ty představují významnou část nákladů na daný projekt. Za tímto účelem bylo tvrzeno, že cla by zpochybnily životaschopnost mnohých fotovoltaických projektů, neboť zvyšují cenu.
(822)
Jak je uvedeno v 752. bodě odůvodnění výše, celkový trend cen výrobku, který je předmětem šetření, se zdá být klesající. Kromě toho význam zaručených výkupních cen s ohledem na trh klesá, jelikož v některých regionech bylo pravděpodobně dosaženo cenové parity. Argument, že cena fotovoltaických modulů by mohla mít negativní dopad na fotovoltaické projekty včetně otázky jejich životaschopnosti, byl z těchto důvodů zamítnut.
(823)
Jedna zúčastněná strana předložila interní model, aby prokázala, že pokud bude clo zavedeno, životaschopnost mnohých fotovoltaických projektů je v ohrožení.
(824)
Tento model neumožnil náležité vyčíslení rozsahu, v jakém by mohla poklesnout atraktivita investic do fotovoltaických zařízení (např. návratnost investic) v případě zvýšení ceny výrobku, který je předmětem šetření. Nicméně předpoklad, že bude případné clo zcela přeneseno na konečné uživatele nebo spotřebitele, použitý v uvedeném modelu, je nepravděpodobný s ohledem na stávající zisková rozpětí hospodářských subjektů navazujících na výrobní odvětví Unie. Navíc investiční rozhodnutí se nezakládá jen na ceně modulů, ale závisí také na mnoha dalších faktorech, včetně mimo jiné existence obecně příznivého rámce pro fotovoltaická zařízení v daném státě, úrovně podpory nebo ceny elektřiny (u cenové parity). Tento argument proto musel být zamítnut.
(825)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že celkově by přijetí opatření mělo na spotřebitele a konečné uživatele omezený dopad. A to bez ohledu na vliv vnitrostátních režimů podpory k povzbuzení poptávky po fotovoltaických zařízeních. Budou-li vnitrostátní režimy podpory přizpůsobeny vyšším cenám solárních panelů (prostřednictvím vyšších zaručených výkupních cen), může být dopad na spotřebitele nulový.
6.7. Jiné argumenty
(826)
Některé strany tvrdily, že výrobní odvětví Unie není schopno zásobovat trh Unie v požadovaném množství, a budou-li uložena vyrovnávací cla, existuje vážné riziko nedostatku v Unii, což může vést k dalšímu růstu cen dotčeného výrobku.
(827)
Šetření shledalo, že toto tvrzení není opodstatněné. Výrobní odvětví Unie má od roku 2009 nedostatečně využívané výrobní kapacity. V období šetření činila míra využití výrobní kapacity Unie pro výrobu modulů 41 %, s další rezervní kapacitou přibližně ve výši 5,7 GW; míra využití výrobní kapacity Unie pro výrobu modulů činila 63 %, s další rezervní kapacitou přibližně ve výši 1,2 GW. Díky této rezervní kapacitě by proto výrobní odvětví Unie z krátkodobého hlediska bylo schopno soutěžit o další část trhu. Také ze střednědobého hlediska lze důvodně předpokládat, že výrobní odvětví Unie bude rozšiřovat svou výrobní kapacitu, aby mohlo dosáhnout větších úspor z rozsahu a zajistit další snižování cen. Ostatně ve světě existují i další zdroje dodávek, které působí na trhu Unie a které v případě poklesu dovozu čínských výrobků budou schopny soutěžit o trh Unie. Šetření odhalilo, že stávající rezervní kapacita jiné než čínské výroby mimo Unii činila v období šetření u modulů 5,6 GW a u článků 6 GW. Lze proto dospět k závěru, že vzhledem k prognózám poptávky po fotovoltaických zařízeních v EU v roce 2013 (mezi 9,8 GW a 16,5 GW) a v roce 2014 (mezi 9 GW a 17,1 GW) zveřejněným významnými výzkumnými středisky, jako je EPIA, je celková rezervní kapacita Unii a třetích výrobců mimo Unii dostačující, aby v krátkodobém výhledu nahradila případný výpadek čínských dovozů.
(828)
I za přijetí konzervativnějšího předpokladu ohledně výrobní kapacity v Unii (viz 545. bod odůvodnění výše) by společná rezervní kapacita Unie a třetích zemí byla dostatečná k tomu, aby v krátkodobém horizontu nahradila případný pokles čínského dovozu. Také ze střednědobého hlediska lze důvodně předpokládat, že výrobní odvětví Unie bude rozšiřovat svou výrobní kapacitu, aby mohlo dosáhnout větších úspor z rozsahu, což umožní další snižování cen. Tento argument byl proto odmítnut.
(829)
Některé strany rovněž tvrdily, že uložení cel na dotčený výrobek poškodí rozvoj fotovoltaického trhu v Evropě, a že tudíž nebude dosaženo cílů strategie Evropa 2020 týkajících se obnovitelných zdrojů energie a snížení emisí skleníkových plynů v EU.
(830)
Především je třeba uvést, že splnění cílů stanovených pro rok 2020 nezávisí výlučně na solární energii. Stejně důležité jsou i další ekologické zdroje energie, jako např.: energie získávaná pomocí větru, biomasy, vodní energie atd. Jelikož cíle pro rok 2020 nestanoví žádný konkrétní podíl solární energie, nepředpokládá se, že poněkud nižší počet fotovoltaických zařízení zvýší celkové náklady spojené s realizací strategie Evropa 2020. Kromě toho je cena solárních panelů pouze jedním z mnoha činitelů, které jsou podstatné pro rozvoj odvětví výroby fotovoltaických zařízení v Unii. Stejně důležité jsou: příznivé právní a finanční podmínky na úrovni Unie a na úrovni členských států, lepší přístup k financování projektů v oblasti energie z obnovitelných zdrojů a investice do výzkumu a vývoje. Pokud jde o financování investic do solárních energií, dojde díky uložení cla ke zlepšení situace výrobního odvětví Unie i odvětví fotovoltaiky jako celku. Ve svém důsledku to pravděpodobně podpoří přístup výrobního odvětví Unie a investorů v odvětví fotovoltaiky ke kapitálu. A konečně je třeba znovu připomenout, že cílem tohoto cla není vyloučit čínský dovoz, ale obnovit korektní hospodářskou soutěž. Pokud by se cena dotčeného výrobku zvýšila, údaje o zisku dosahovaném na navazujícím trhu umožňují předpokládat, že tento růst cen by byl zčásti absorbován hospodářskými subjekty působícími na navazujícím trhu. Cena modulů pro konečné uživatele/spotřebitele by se proto neměla výrazně zvýšit, a poptávka po solárních zařízeních by mohla zůstat v předpovězeném rozmezí.
(831)
Na základě výše uvedených skutečností byl vyvozen závěr, že uložení opatření by celkově nemělo výrazný nepříznivý dopad na jiné politiky EU.
6.8. Závěr ohledně zájmu Unie
(832)
Celkové pozitivní důsledky pro výrobní odvětví Unie převažují nad pravděpodobným negativním dopadem na jiné subjekty na fotovoltaickém trhu, včetně konečných uživatelů (spotřebitelů).
(833)
Vzhledem k výše uvedenému byl učiněn závěr, že na základě dostupných informací o zájmu Unie neexistují přesvědčivé důvody proti přijetí opatření týkajících se dovozu dotčeného výrobku pocházejícího z ČLR.
7. KONEČNÁ VYROVNÁVACÍ OPATŘENÍ
(834)
Vzhledem k závěrům, pokud jde o subvencování, újmu, příčinné souvislosti a zájem Unie, by měla být zavedena konečná vyrovnávací opatření, aby se zabránilo působení další újmy výrobnímu odvětví Unie subvencovaným dovozem.
7.1. Úroveň pro odstranění újmy
(835)
Ke stanovení výše těchto opatření byla vzata v úvahu zjištěná subvenční rozpětí a výše cla nezbytná pro odstranění újmy, kterou utrpěli výrobci v Unii, aniž by přitom bylo překročeno zjištěné subvenční rozpětí.
(836)
Při výpočtu výše cla nezbytného k odstranění účinků subvencování působícího újmu se mělo za to, že by případná opatření měla výrobnímu odvětví Unie umožnit pokrýt výrobní náklady a dosáhnout zisku před zdaněním, kterého může přiměřeně dosáhnout toto výrobní odvětví u prodeje obdobného výrobku v Unii za běžných podmínek hospodářské soutěže, tj. bez subvencovaného dovozu. V souladu s judikaturou Tribunálu je takovým ziskem zisk realizovaný na začátku posuzovaného období, tj. před nárůstem subvencovaného dovozu. Proto byl cílový zisk stanoven na 8 % na základě váženého průměrného zisku, kterého dosáhlo výrobní odvětví EU v roce 2009 a 2010 pro moduly a články, když bylo ziskové.
(837)
Po poskytnutí konečných informací výrobní odvětví Unie tvrdilo, že jako úroveň zisku, které výrobní odvětví Unie mohlo v rozumné míře dosáhnout, pokud by nedocházelo k subvencovanému dovozu, by měla být použita ziskovost za rok 2010, spíše než průměrné ziskové rozpětí z let 2009 a 2010. V této souvislosti uvedlo, že ziskovost v roce 2009 byla nedostatečná a okolnosti těchto dvou let byly jasně rozdílné s ohledem zejména na vývoj spotřeby v roce 2010, který podpořil účinky subvencování v tomto roce. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že při stanovení úrovně pro odstranění újmy není důležité, zda průměrné ziskové rozpětí, kterého výrobní odvětví Unie dosáhlo, bylo „dostatečné“. Úroveň pro odstranění újmy by měla být založena na zisku, kterého může být přiměřeně dosaženo při neexistenci subvencovaného dovozu. Vyšetřující orgány mají obvykle za to, že této úrovně bylo dosahováno na začátku posuzovaného období. Jelikož v tomto případě bylo výrobní odvětví Unie ztrátové, pokud jde o prodej článků na začátku posuzovaného období v roce 2009, byla tato metodika nevhodná a bylo považováno za spolehlivější založit stanovení úrovně pro odstranění újmy na průměru ziskového rozpětí v prvním a druhém roce posuzovaného období. V tomto ohledu se také mělo za to, že není důležité, že se okolnosti v těchto dvou letech lišily.
(838)
Další strana zopakovala, že pro moduly a články by měly být stanoveny různé cílové zisky, neboť ziskovost těchto typů výrobků vykázala v průběhu posuzovaného období různé trendy. Zatímco ukazatele byly předloženy odděleně pro každý typ výrobku, závěry vyvozené pro každý ukazatel se týkají výrobku, který je předmětem šetření, jako celku. Připomíná se rovněž, že moduly a články jsou jediným výrobkem, a proto bylo subvenční rozpětí a úrovně pro odstranění újmy stanoveny na tomto základě.
(839)
Na tomto základě byla vypočtena také cena obdobného výrobku nepůsobící újmu výrobnímu odvětví Unie. Cena nepůsobící újmu byla získána připočtením výše uvedeného ziskového rozpětí 8 % k výrobním nákladům výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření.
(840)
Nezbytné zvýšení ceny pak bylo určeno na základě porovnání vážené průměrné dovozní ceny spolupracujících vyvážejících výrobců v ČLR zařazených do vzorku, jež byla stanovena pro účely výpočtů v souvislosti s cenovým podbízením, náležitě upravené o náklady na dovoz a celní poplatky, s váženou průměrnou cenou obdobného výrobku prodávaného výrobci z Unie zařazenými do vzorku na trhu Unie v období šetření nepůsobící újmu. Veškeré rozdíly, jež byly výsledkem tohoto srovnání, pak byly vyjádřeny jako procento vážené průměrné hodnoty CIF dovozu.
(841)
Jedna strana tvrdila, že prodej výrobců v Unii zařazených do vzorku byl zaměřen na trh špičkových zařízení, jako je sektor obytných/malých komerčních zařízení, pro který platily vyšší zaručené výkupní ceny, a navrhla, aby byly prodejní ceny výrobního odvětví Unie odpovídajícím způsobem upraveny. Je třeba poznamenat, že by toto tvrzení nemělo být rozhodující pro výpočet rozpětí újmy, protože šetření ukázalo, že výrobci v Unii nebyli ziskoví.
7.2. Konečná opatření
(842)
Vzhledem k výše uvedenému a v souladu s článkem 15 základního nařízení by se měla přijmout konečná vyrovnávací opatření ohledně dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků) pocházejících nebo odesílaných z ČLR, a to na úrovni nižší z hodnot odpovídajících subvenčnímu rozpětí nebo rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných subvenčních rozpětí.
(843)
Vzhledem k vysoké úrovni spolupráce vyvážejících výrobců z ČLR bylo clo pro „všechny ostatní společnosti“ stanoveno na úrovni nejvyššího cla, jež má být uloženo společnostem, které byly buď zařazeny do vzorku, nebo během šetření spolupracovaly. Clo pro „všechny ostatní společnosti“ se uplatní na společnosti, které v rámci šetření nespolupracovaly.
(844)
Pro spolupracující čínské společnosti nezařazené do vzorku, které jsou uvedeny v příloze, je konečná sazba cla stanovena jako vážený průměr sazeb pro společnosti zařazené do vzorku.
(845)
Na základě výše uvedeného jsou sazby cel, která budou uložena, stanoveny takto:
Název společnosti
Subvenční rozpětí
Rozpětí újmy
Vyrovnávací clo
Wuxi Suntech Power Co. Ltd
Suntech Power Co. Ltd
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd
Luoyang Suntech Power Co. Ltd
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd
4,9 %
46,3 %
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
41,8 %
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
48,2 %
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd;
5,0 %
56,5 %
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
58,2 %
11,5 %
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
58,2 %
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd,
de minimis
64,9 %
0,0 %
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
80,1 %
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
60,1 %
6,5 %
Společnosti uvedené v příloze
6,4 %
51,1 %
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
80,1 %
11,5 %
(846)
Výše uvedená konečná vyrovnávací opatření se stanoví ve formě valorických cel.
(847)
Individuální sazby vyrovnávacího cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav zjištěný během šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby se tedy (na rozdíl od celostátního cla platného pro „všechny ostatní společnosti“) vztahují výlučně na dovoz výrobků pocházejících z dotčené země a vyrobených těmito společnostmi, a tedy vyjmenovanými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není jmenovitě uvedena v článku 1 spolu se svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(848)
Každou žádost o použití individuální vyrovnávací celní sazby pro jednotlivé společnosti (například poté, co se změnil název subjektu, nebo po vytvoření nových výrobních nebo obchodních subjektů) je třeba předložit Komisi (103) spolu se všemi příslušnými informacemi, zejména pokud jde o jakékoli změny v činnostech společnosti spojených s výrobou, domácím prodejem a prodejem na vývoz, např. v souvislosti se změnou názvu nebo změnou týkající se výrobních a obchodních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(849)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání vyrovnávacího cla, neměla by se zbytková celní sazba vztahovat jen na nespolupracující vyvážející výrobce, ale rovněž na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
(850)
Opatření se ukládají proto, aby bylo výrobcům v Unii umožněno překonat účinky subvencování působícího újmu. Pokud by nastala nějaká počáteční nerovnováha mezi možným prospěchem pro výrobce v Unii a náklady pro ostatní hospodářské subjekty v Unii, mohla by být vyrovnána tím, že se zvýší a/nebo znovu zahájí výroba v Unii. Nicméně předpokládaný scénář zvýšené výroby v Unii nemusí být v souladu s rozvojem tohoto volatilního trhu. Spotřeba Unie vzrostla u modulů mezi rokem 2009 a 2011 o 264 % a v průběhu šesti měsíců od roku 2011 do období šetření klesla pouze o 43 procentních bodů. Volatilita je ještě výraznější při pohledu na období 2006-2011, kdy spotřeba Unie u modulů vzrostla z méně než 1 GW na téměř 20 GW, což představuje navýšení o přibližně 2 000 % na pouhých 5 let. Tato volatilita bude pravděpodobně pokračovat a prognózy zveřejněné sdruženími podnikatelů vykazují 100 % a větší rozdíly mezi různými scénáři, a to dokonce i ve střednědobém horizontu let 2014-2015.
(851)
Z těchto důvodů se má za to, že je vhodné za těchto výjimečných okolností omezit dobu trvání opatření na pouhé dva roky.
(852)
Toto období by mělo být dostatečné k tomu, aby výrobci v Unii zvýšili a/nebo znovu zahájili svoji výrobu, a zároveň aby nebyla závažně ohrožena situace jiných hospodářských subjektů v Unii. Má se za to, že období dvou let bude nejvhodnější pro analýzu toho, zda v důsledku uložení opatření opravdu došlo ke zvýšení výroby v Unii, a tím byly vyváženy negativní účinky na jiné hospodářské subjekty v Unii.
(853)
Po zveřejnění konečných zjištění jeden výrobce v Unii vznesl argument, že omezená doba trvání 2 let je příliš krátká na zotavení ze vzniklé újmy. Kromě toho bylo argumentováno tím, že doba trvání 2 let neumožní výrobcům v Unii vyhotovit obchodní plány na tento a příští rozpočtový rok. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že opatření budou trvat do prosince 2015, což by mělo výrobcům v Unii k vyhotovení obchodních plánů do roku 2015 stačit.
(854)
Výrobce v Unii navíc nezpochybnil důvody, pro něž je doba trvání omezena na dva roky, zejména volatilitu trhu. Výrobce dokonce výslovně ocenil přezkum v případě, že bude třeba opatření změnit v důsledku změny situace na trhu. Vzhledem k tomu, že pravděpodobnost změny okolností na trhu do dvou let je na tomto nestabilním trhu skutečně vysoká, považuje se za vhodné omezit opatření na dva roky od samého počátku.
(855)
Po poskytnutí konečných informací tvrdil žadatel, že dva roky nestačí k tomu, aby byly uskutečněny investice do výroby uvedené v 852. bodě odůvodnění. Nicméně vzhledem k rozsáhlé nevyužité kapacitě výrobního odvětví Unie je možno zvýšit výrobu lepším využíváním stávající výrobní kapacity, které by mělo být možné, aniž by byly zapotřebí dodatečné investice.
(856)
Žadatel dále namítal, že uložení konečných vyrovnávacích cel na období dvou let je nedostačující k tomu, aby se výrobní odvětví Unie zotavilo z účinků minulého subvencování působícího újmu. Uložení vyrovnávacích cel však nemůže brát v potaz pouze zájmy výrobního odvětví Unie samotného, a je třeba vyvážit možný prospěch pro výrobce v Unii s náklady pro další hospodářské subjekty v Unii. Z toho důvodu dané rozhodnutí omezit opatření na dva roky nadále platí.
(857)
Všechny strany byly informovány o podstatných skutečnostech a úvahách, na jejichž základě je zamýšleno doporučit uložení konečného vyrovnávacího cla na dovoz křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typu používaného v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech, pocházejících nebo dovážených z ČLR (poskytnutí konečných informací). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž se mohly ke konečným informacím vyjádřit.
(858)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
7.3. Celní evidence a zpětná účinnost
(859)
Jak je uvedeno výše v 7. bodě odůvodnění, Komise přijala dne 1. března 2013 nařízení č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky od 6. března 2013.
(860)
Od 6. června 2013 byla celní evidence dovozu za účelem ochrany proti dumpingovému dovozu ukončena přijetím prozatímního antidumpingového nařízení. Pokud jde o současné antisubvenční šetření a vzhledem k výše uvedeným zjištěním by celní evidence dovozu za účelem antisubvenčního šetření v souladu s čl. 24 odst. 5 základního nařízení měla být zrušena.
(861)
Pokud jde o možné zpětné uplatnění vyrovnávacích opatření, je třeba se řídit kritérii stanovenými v čl. 16 odst. 4 základního nařízení. Podle tohoto článku může být konečné vyrovnávací clo uloženo na výrobky, které byly propuštěny do volného oběhu nejvýše 90 dnů přede dnem nabytí účinnosti prozatímních opatření, avšak nikoli před zahájením šetření.
(862)
V tomto případě nebyla uplatněna žádná prozatímní vyrovnávací opatření. V důsledku toho bylo rozhodnuto, že konečné vyrovnávací clo se neuplatní se zpětnou účinností.
8. FORMA OPATŘENÍ
(863)
Po přijetí prozatímních antidumpingových opatření v rámci souběžného antidumpingového šetření (104) skupina spolupracujících vyvážejících výrobců, včetně jejich společností ve spojení v ČLR a v Evropské unii, společně s Čínskou obchodní komorou pro dovoz a vývoz strojních zařízení a elektronických výrobků (dále jen „CCCME“) nabídla společný cenový závazek v souladu s čl. 8 odst. 1 základního antidumpingového nařízení (105). Závazek rovněž podpořily čínské orgány. Komise nabídku zvážila a rozhodnutím Komise 2013/423/EU (106) nabídku závazku přijala.
(864)
Po přijetí rozhodnutí 2013/423/EU vyvážející výrobci společně s CCCME předložili oznámení o změně původní nabídky svého závazku. Požadovali, aby byl změněn tak, aby zohlednil vynětí destiček z okruhu výrobků, jak je uvedeno ve 46. a 99. bodě odůvodnění. Kromě toho řada dalších vývozců ve lhůtě stanovené v čl. 8 odst. 2 základního antidumpingového nařízení požádala o zahrnutí do závazku.
(865)
Stejná skupina vyvážejících výrobců spolu s CCCME ve lhůtě stanovené v čl. 13 odst. 2 základního nařízení (107) požádala o to, aby Komise přijala podmínky závazku s cílem zamezit také škodlivým dopadům dovozu subvencovaných výrobků. Prováděcím rozhodnutím 2013/707/EU Komise tuto nabídku s ohledem na konečná cla přijala,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné vyrovnávací clo na dovoz krystalických křemíkových fotovoltaických modulů nebo panelů a článků typů používaných v krystalických křemíkových fotovoltaických modulech nebo panelech (tloušťka článků nepřesahuje 400 mikrometrů), v současnosti kódů KN ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 a ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a pocházejících nebo zasílaných z Čínské lidové republiky, ledaže by byly v tranzitu ve smyslu článku V GATT.
Z definice dotčeného výrobku jsou vyloučeny tyto typy výrobků:
-
přenosné solární nabíječky skládající se z méně než šesti článků a napájející přístroje elektřinou nebo sloužící k nabití baterií,
-
produkty z tenkého fotovoltaického filmu,
-
krystalické křemíkové fotovoltaické výrobky, jež jsou trvale zabudovány do elektrických spotřebičů, jež mají jinou funkci než výrobu elektrické energie a které spotřebovávají elektřinu vyrobenou zabudovaným(i) krystalickým(i) křemíkovým(i) fotovoltaickým(i) článkem (články),
-
moduly nebo panely s výstupním stejnosměrným napětím nepřesahujícím 50 V a výkonem nepřesahujícím 50 W určené výhradně pro přímé použití k nabití baterií v systémech se stejnými charakteristikami, pokud jde o napětí a výkon.
2. Sazba konečného vyrovnávacího cla, která se použije na čistou cenu s dodáním na hranice Unie, před proclením, je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi stanovena takto:
Společnost
Celní sazba
Doplňkový kód TARIC
Wuxi Suntech Power Co. Ltd;
Suntech Power Co. Ltd;
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd;
Luoyang Suntech Power Co. Ltd;
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd; Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd,
4,9 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd;
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd;
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd;
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd
6,3 %
B797
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd;
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd;
Changzhou Youze Technology Co. Ltd;
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd;
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd
3,5 %
B791
JingAo Solar Co. Ltd;
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd,
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd;
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd,
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd
5,0 %
B794
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd;
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd,
11,5 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd
11,5 %
B927
Delsolar (Wujiang) Ltd
0 %
B792
Renesola Jiangsu Ltd
Renesola Zhejiang Ltd
4,6 %
B921
Jinko Solar Co. Ltd
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD
6,5 %
B845
Společnosti uvedené v příloze
6,4 %
Všechny ostatní společnosti
11,5 %
B999 (108)
3. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
1. Dovoz, pro nějž bylo předloženo prohlášení k propuštění do volného oběhu v případě výrobků v současnosti kódů KN ex 8541 40 90 (kódy TARIC 8541409021, 8541409029, 8541409031 a 8541409039) a na nějž jsou vystaveny faktury společnostmi, od kterých Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, je osvobozen od antisubvenčního cla uloženého podle článku 1, pokud:
a)
společnost uvedená v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU vyrobila, dodala a fakturovala výše uvedené výrobky přímo nebo prostřednictvím své společnosti ve spojení, která je rovněž uvedena v příloze prováděního rozhodnutí 2013/707/EU, buď svým společnostem ve spojení v Unii, které působí jako dovozci a propuštějí zboží do volného oběhu v Unii, nebo prvnímu nezávislému odběrateli, který působí jako dovozce a propouští zboží do volného oběhu v Unii;
b)
k tomuto dovozu je přiložena závazková faktura, což je obchodní faktura obsahující alespoň údaje a prohlášení uvedené v příloze 2 tohoto nařízení;
c)
k tomuto dovozu je přiloženo osvědčení o vývozním závazku podle přílohy 3 tohoto nařízení; a
d)
zboží deklarované a předložené celním orgánům přesně odpovídá popisu uvedenému v závazkové faktuře.
2. Celní dluh vzniká v okamžiku přijetí prohlášení k propuštění zboží do volného oběhu:
a)
pokud je u dovozu popsaného v odstavci 1 zjištěno, že není splněna jedna nebo více podmínek stanovených v uvedeném odstavci; nebo
b)
pokud Komise zruší přijetí závazku podle čl. 13 odst. 9 nařízení Komise (ES) č. 597/2009 prostřednictvím nařízení nebo rozhodnutí, které odkazuje na konkrétní transakce, a prohlásí příslušné závazkové faktury za neplatné.
Článek 3
Společnosti, od nichž Komise přijala závazky a jejichž názvy jsou uvedeny v příloze prováděcího rozhodnutí 2013/707/EU, a s výhradou některých podmínek v ní uvedených, vystaví faktury rovněž u transakcí, které nejsou osvobozeny od antisubvenčních cel. Tato faktura je obchodní faktura obsahující alespoň údaje uvedené v příloze 4 tohoto nařízení.
Článek 4
Celní evidence dovozu vyplývající z nařízení (EU) č. 182/2013, kterým se zavádí celní evidence dovozu krystalických křemíkových fotovoltaických modulů a jejich klíčových komponentů (tj. článků a destiček) pocházejících nebo odesílaných z Čínské lidové republiky, se zrušuje.
Článek 5
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se do 7. prosince 2015.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 2. prosince 2013.
A TANÁCS 1239/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2013. december 2.)
a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vám kivetéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 15. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság által a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően benyújtott javaslatra,
mivel:
1. AZ ELJÁRÁS
1.1. Az eljárás megindítása
(1)
Az Európai Bizottság (a továbbiakban: a Bizottság) 2012. november 8-án az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítésben (2) (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) szubvencióellenes eljárás megindítását jelentette be a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína vagy az érintett ország) származó kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek és lemezek) Unióba irányuló behozatalára vonatkozóan.
(2)
A szubvencióellenes eljárás megindítására azt követően került sor, hogy 2012. szeptember 26-án az EU ProSun (a továbbiakban: panaszos) panaszt nyújtott be a kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik teljes uniós termelésének ebben az esetben több mint 25 %-át képviselő gyártók nevében. A panasz meggyőző bizonyítékot tartalmazott az említett termék támogatásáról és az abból eredő jelentős kárról, amelyet a Bizottság elegendőnek tekintett az eljárás megindításának indoklásához.
(3)
A Bizottság az eljárás megindítását megelőzően, és az 597/2009/EK rendelet (a továbbiakban: alaprendelet) 10. cikkének (7) bekezdésével összhangban értesítette a Kínai Népköztársaság kormányát (a továbbiakban: a kínai kormány), hogy dokumentumokkal megfelelően alátámasztott panasz érkezett hozzá, amely szerint a Kínából származó kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik támogatott behozatala jelentős kárt okoz az uniós gazdasági ágazatnak. A Bizottság konzultációt kezdeményezett a kínai kormánnyal annak érdekében, hogy a panasz tartalma tekintetében tisztázzák a helyzetet, és kölcsönösen elfogadott megoldást találjanak. A kínai kormány elfogadta a felkérést, és ezt követően megtartották a konzultációkat. A konzultációk során a felek nem találtak kölcsönösen elfogadott megoldást. Ugyanakkor kellő mértékben figyelembe vették a kínai kormánynak a panaszban szereplő rendszerek kiegyenlíthetőségének hiányával kapcsolatos észrevételeit. A konzultációkat követően a kínai kormány beadványokat nyújtott be.
1.2. Párhuzamosan folyó dömpingellenes eljárás
(4)
A Bizottság 2012. szeptember 6-án az Európai Unió Hivatalos Lapjában közzétett értesítésben (3) bejelentette a Kínából származó kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek és lemezek) Unióba irányuló behozatalára vonatkozó dömpingellenes eljárás megindítását.
(5)
2013. június 6-án a Bizottság az 513/2013/EU bizottsági rendelettel (4) ideiglenes dömpingellenes vámot vetett ki a Kínából származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek és lemezek) behozatalára (a továbbiakban: ideiglenes dömpingellenes rendelet).
(6)
Az e szubvencióellenes vizsgálat, illetve a párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálat keretében végzett kárelemzések az uniós gazdasági ágazat ugyanazon meghatározására, az ágazatot képviselő ugyanazon uniós gyártókra és ugyanazon vizsgálati időszakra épülnek, és eltérő megállapítás hiányában ugyanazon következtetésekhez vezettek. Ez megfelelőnek tűnt a kárelemzés racionalizálása és a mindkét eljárásban egybehangzó megállapítások elérése szempontjából. Ezért a kárral kapcsolatban bármelyik eljárás során tett észrevételeket mindkét vizsgálatban figyelembe vették.
1.3. Nyilvántartásba vétel
(7)
A panaszos szükséges bizonyítékokkal alátámasztott kérelmére a Bizottság 2013. március 1-jén elfogadta a 182/2013/EU bizottsági rendeletet (5), amely a Kínából származó vagy a Kínában feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek és lemezek) behozatalára 2013. március 6-tól nyilvántartásba-vételi kötelezettséget vezet be.
(8)
Egyes érdekelt felek azt állították, hogy a behozatal nyilvántartásba vételét előíró határozat megalapozatlan volt, mivel nem teljesültek az alaprendelet 24. cikkének (5) bekezdésében foglalt feltételek. Ezen állításokat ugyanakkor nem támasztották alá, és azok nem is alapulnak tényszerű bizonyítékokon. A behozatal nyilvántartásba vételéről szóló határozat meghozatalakor a Bizottság elegendő meggyőző bizonyítékkal rendelkezett, amely indokolta a behozatal nyilvántartásba vételét, ilyen volt különösen a mind az abszolút értékben kifejezett behozatalban, mind a piaci részesedésben bekövetkezett jelentős növekedés. Ezért az erre vonatkozó állításokat el kellett utasítani.
1.4. Az eljárásban érintett felek
(9)
A Bizottság az eljárás megindításáról hivatalosan értesítette a panaszosokat, más ismert uniós gyártókat, az ismert kínai exportáló gyártókat, a kínai hatóságokat és az ismert importőröket. Az érdekelt felek lehetőséget kaptak arra, hogy véleményüket írásban tudassák, és meghallgatást kérjenek a vizsgálat megindításáról szóló értesítésben megadott határidőn belül.
(10)
Figyelembe véve azt, hogy láthatóan sok exportáló gyártó, uniós gyártó és független importőr érintett, a Bizottság minden ismert exportáló gyártót és független importőrt felkért arra, hogy jelentkezzen a Bizottságnál, és az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglaltaknak megfelelően szolgáltasson alapinformációkat az alábbi (38) preambulumbekezdésben meghatározott vizsgálati időszakban végzett, az érintett termékre vonatkozó tevékenységéről. Ezt a tájékoztatást a Bizottság az alaprendelet 27. cikke alapján kérte annak érdekében, hogy el tudja dönteni, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, akkor ki tudja választani a mintákat. A Bizottság a kínai hatóságokkal is konzultációt folytatott.
a) Mintavétel az exportáló gyártók körében
(11)
Kezdetben 121 kínai exportáló gyártó vagy gyártói csoport szolgáltatta a kért információkat, és járult hozzá ahhoz, hogy szerepeljen a mintában. Az együttműködő vállalatok a teljes kínai export volumenének 80 %-át képviselik. Az exportáló gyártóktól kapott információk alapján és az alaprendelet 27. cikkével összhangban a Bizottság először hét exportáló gyártóból vagy exportáló gyártók csoportjából álló mintát javasolt.
(12)
A hét vállalatcsoportból álló kiválasztott minta a következőkből tevődik össze: a modulok terén legnagyobb exportvolumennel rendelkező három együttműködő exportőr, az elemek terén legnagyobb exportvolumennel rendelkező két együttműködő exportőr, illetve a lemezek terén legnagyobb exportvolument felmutató két együttműködő exportőr. Az e csoportok, valamint a mintában nem szereplő összes együttműködő exportáló gyártó számára nyújtott támogatás szintjének az alaprendelet 15. cikkének (2) és (3) bekezdésében előírtak szerinti meghatározása az exportáló gyártók e hét csoportjából álló mintán alapul. Az alábbi (46) preambulumbekezdésben foglaltak szerint a Bizottság a vizsgálat végleges szakaszában kivette a termékkörből a lemezeket. Egyes vállalatokat azért választották be a mintába, mert a lemezek terén a legnagyobb exportvolumennel rendelkeztek. Ugyanakkor figyelembe véve azt a tényt, hogy a Bizottság már vizsgálta ezeket a vállalatokat, ellenőrizte az általuk benyújtott adatokat, valamint tekintettel arra, hogy e vállalatok jelentős mennyiségben exportálnak modulokat és/vagy elemeket, nem tűnt szükségesnek a minta módosítása.
(13)
A mintába felvett exportáló gyártók számát végül nyolc vállalatban/csoportban határozták meg. Ez azért történhetett így, mert noha eredetileg a Jinko Solar Co. Ltd-t és a Renesola Jiangsu Ltd-t egymással kapcsolatban álló vállalkozásnak tekintették, később megállapítást nyert, hogy nem azok.
b) Mintavétel az uniós gyártók esetében
(14)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a Bizottság bejelentette, hogy ideiglenesen kiválasztott egy uniós gyártókból álló mintát. Az uniós gyártókból álló ideiglenes minta kiválasztásáról valamennyi ismert uniós gyártót és gyártói szervezetet értesítettek. Az ideiglenes minta azon mintegy 215 uniós gyártó közül kiválasztott kilenc uniós gyártóból állt, amelyekről ismert volt, hogy a vizsgálat megindítása előtt hasonló terméket gyártottak, és amelyeket a rendelkezésre álló időn belül célszerűen megvizsgálható legnagyobb reprezentatív gyártási mennyiség alapján, az értékesítések volumene és a földrajzi elhelyezkedés figyelembevételével választottak ki. Biztosított volt, hogy a mintában vertikálisan integrált és nem integrált uniós gyártók is szerepelnek. Az érdekelt feleket is felhívták, hogy ismertessék az ideiglenes mintával kapcsolatos álláspontjukat.
(15)
Több érdekelt fél a következő kifogásokat vetette fel az uniós gyártók ideiglenes mintájával kapcsolatban:
i.
Néhány érdekelt bejelentette, hogy az ideiglenesen kiválasztott mintával kapcsolatban nem közöltek elegendő információt ahhoz, hogy a javasolt mintával kapcsolatban érdemi észrevételeket tegyenek. Bírálták különösen, hogy bizalmasan kezelték az uniós gyártók kilétét, és tájékoztatást kértek arról, hogy a mintában szereplő uniós gyártók melyik tagállamokban találhatók, továbbá hogy a kiválasztott uniós gyártók milyen részesedéssel rendelkeznek a fotovillamos modulok és az elemek teljes gyártási mennyiségében, valamint a mintában szereplő egyes vállalatok, illetve a minta egésze által képviselt gyártási és értékesítési százalékos arányról.
ii.
A mintavételre használt módszert amiatt vitatták, hogy az „összemos három különböző lépést”, jelesül a vizsgálat megindításának támogatását, az uniós gazdasági ágazat meghatározását és a mintavételt. Ezért azt állították, nem volt egyértelmű az, hogy az uniós gazdasági ágazat már a minta kiválasztásakor meghatározásra került-e, és ennélfogva a mintát reprezentatívnak lehetett-e tekinteni. Az uniós gazdasági ágazat mintavételi szakaszban történő meghatározásának hiánya meggátolta az érdekelt feleket az ideiglenes minta reprezentativitásának és ennélfogva annak ellenőrzésében, hogy e minta alapján helyesen lehetett-e értékelni az uniós gazdasági ágazatnak az alábbi (38) preambulumbekezdésben meghatározott vizsgálati időszak alatti helyzetét. Állították továbbá, hogy helytelen volt az ideiglenes mintát azon az alapon kiválasztani, hogy az uniós gyártók milyen válaszokat adtak a vizsgálat megindításának támogatása tekintetében.
iii.
Állították azt is, hogy az ideiglenes mintát pusztán azon vállalatok alapján választották ki, amelyek hangot adtak a tárgybeli vizsgálat támogatásának.
iv.
Egy fél azt állította, hogy mivel az ideiglenes mintában vertikálisan integrált vállalatok is szerepelnek, az elemek gyártási mennyiségét akár kétszer-háromszor is számításba vehették, ami megkérdőjelezi a minta reprezentativitását. Kérték, hogy a vertikálisan integrált gyártók vonatkozásában csak a modulok gyártási mennyiségét vegyék figyelembe, az elemekét ne.
v.
Ugyanez a fél azt állította, hogy a mintavétel alapját képező adatok legalább részben megbízhatatlanok voltak, ami az ideiglenes minta egészének reprezentativitására is hatást gyakorolhatott.
vi.
Egy fél megadta az állítólag hasonló terméket gyártó további mintegy 150 uniós gyártó listáját, azt állítva, hogy ezeket is figyelembe kellett volna venni az uniós gyártók mintájának kiválasztásakor.
(16)
A felek által hivatkozott érvekkel kapcsolatban a következőket kell rögzíteni: Az uniós gyártók a megtorlás kockázatára tekintettel kérték kilétük bizalmas kezelését. Valóban voltak az uniós gyártók ellen irányuló olyan fenyegetések, miszerint vállalkozásukat az Unión belül és azon kívül is kár fogja érni. A Bizottság megítélése szerint e kérések kellően megalapozottak voltak ahhoz, hogy helyt adjon azoknak. A mintába felvett egyes uniós gyártók telephelyének, illetve gyártási vagy értékesítési részesedésének megadása könnyen felfedhetné az érintett gyártó kilétét, és az erre vonatkozó kéréseket el kellett utasítani.
(17)
A Bizottság nem „mosta össze” az eljárás megindítása támogatásának meghatározását, az uniós gazdasági ágazat meghatározását és az ideiglenes minta kiválasztását, mivel ezek a lépések egymástól függetlenek maradtak, és azokról külön született döntés. Nem nyert igazolást, hogy az uniós gyártók által megadott gyártási és értékesítési adatoknak a vizsgálat megindításának támogatásával összefüggésben történő felhasználása milyen mértékben érintette a minta reprezentativitását. Az eljárás megindításakor az uniós gazdasági ágazatot valóban ideiglenes jelleggel határozták meg. Az uniós gyártókra vonatkozó összes információ felhasználásra került - beleértve a panaszban megadott információkat és az uniós gyártóktól, illetve más felektől a vizsgálat megindítása előtt begyűjtött adatokat is - az alábbi (38) preambulumbekezdésben meghatározott vizsgálati időszakra vonatkozó teljes uniós termelés ideiglenes meghatározásakor.
(18)
A minta meghatározásához a vizsgálat támogatására vonatkozó kérdésre válaszoló összes uniós gyártót figyelembe vették, függetlenül attól, hogy a vizsgálatot támogatták, ellenezték vagy erről nem nyilvánítottak véleményt. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(19)
Az ideiglenes minta kiválasztásakor mérlegelést nyert a kétszeres/háromszoros számbavétel kérdése. Úgy tűnt, hogy a vertikálisan integrált uniós gyártók elemgyártásának és -értékesítésének kizárása következtében az elemtermelés szabad piacon értékesített részét sem vennék figyelembe. Ezért úgy ítélték meg, hogy az elemek teljes gyártási mennyiségből való kizárása nem feltétlenül eredményezte volna a minta nagyobb fokú reprezentativitását. A minta reprezentativitása továbbá nemcsak a gyártási mennyiség alapján került meghatározásra, hanem a földrajzi kiterjedés, illetve a vertikálisan integrált és nem integrált gyártók kiegyensúlyozott jelenléte alapján is. A gyártási mennyiség relatív reprezentativitása a hasonló termékek minden egyes típusa szintjén kiszámításra került. Ezen az alapon úgy ítélték meg, hogy az ideiglenes minta kiválasztására használt módszertan ésszerű volt, ennélfogva a minta reprezentatívnak minősül a vizsgált termék egészének uniós gazdasági ágazata tekintetében. Emiatt ezt az állítást elutasították. Az adatok megbízhatóságát illetően: a minta kiválasztása a mintavételkor rendelkezésre álló információk alapján történt, az alaprendelet 27. cikkében előírtak szerint. A vizsgálat megindításának alátámasztására felhasznált adatok megbízhatóságát illetően a vizsgálat nem talált arra utaló bizonyítékot, hogy a vizsgálat megindítása előtt gyűjtött adatokkal kapcsolatban lényeges hiányosságok álltak fenn. Ezért ésszerűen feltételezhető, hogy az ideiglenes minta kiválasztásának alapja kellően megbízható volt. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(20)
A további mintegy 150 uniós gyártó listáját illetően meg kell jegyezni, hogy ezt az információt jóval az érdekelt felek részére az ideiglenes minta kiválasztására vonatkozó észrevételeik benyújtására, illetve az uniós gyártók mintába való felvételre való jelentkezésre megadott határidőn túl nyújtották be. Ezen túlmenően az ezen a listán szereplő mintegy 30 uniós gyártóról a Bizottságnak a minta kiválasztásakor ténylegesen tudomása volt. Továbbá a minta kiválasztásakor figyelembe vettek minden olyan uniós gyártót, amely az eljárás megindításáról szóló értesítés közzététele után jelentkezett. Ezen az alapon a minta reprezentativitása nem érintett. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(21)
Az észrevételek beérkezését követően a minta összetételét felülvizsgálták az arra vonatkozó jelek miatt, hogy a kiválasztott egyik vállalat nem képes a teljes körű együttműködésre. A minta reprezentativitásának megőrzése érdekében egy további uniós gyártót választottak ki. A módosított minta így tíz vállalatból állt, amelyeket a rendelkezésre álló időn belül célszerűen megvizsgálható, a gyártás minden szintje vonatkozásában a legnagyobb reprezentatív volumen alapján választottak ki, figyelembe véve az uniós piaci értékesítés volumenét és a földrajzi elhelyezkedést. Miután az érintett termékek meghatározásából és így a vizsgálat hatálya aló kizárták a lemezeket (lásd alább a (42)-(46) és a (349) preambulumbekezdést), a minta nyolc vállalatot foglalt magában. Ennek következtében a figyelembe vett uniós gyártók módosított mintája a teljes uniós termelés százalékában kifejezve a modulgyártók 18-21 %-át és az elemgyártók 17-24 %-át képviseli, és lefedi a vertikálisan integrált és nem integrált gyártókat egyaránt. Tekintve, hogy a pontos százalékos arány lehetővé tenné a fent említett további uniós gyártó termelési volumenének kiszámítását, és így kilétének meghatározását, a pontos százalékos arányok nem tehetőek közzé.
(22)
A Bizottságnak az e szubvencióellenes eljárásban a mintavételhez szükséges információt szolgáltató uniós gyártók megegyeznek azokkal az uniós gyártókkal, amelyek a párhuzamosan folyamatban lévő dömpingellenes vizsgálat során megadták a megfelelő tájékoztatást. Emellett a dömpingellenes vizsgálat során a végső mintába felvett valamennyi uniós gyártó megadta a vonatkozó információkat e szubvencióellenes vizsgálatban, ami lehetővé tette a Bizottság számára a mintavételt. Ezért helyénvalónak tűnt, hogy mindkét eljárásban az uniós gyártók ugyanazon mintáját alkalmazzák.
(23)
A kínai kormány megismételte azt az állítását, hogy a panaszosok és a mintába felvett uniós gyártók nevének bizalmas kezelése nem indokolt. Amint azt az ideiglenes rendelet (9) preambulumbekezdése kimondja, az uniós gyártók a megtorlás kockázatára tekintettel kérték kilétük bizalmas kezelését. A Bizottság megítélése szerint e kérések kellően megalapozottak voltak ahhoz, hogy helyt adjon azoknak. A megtorlás kockázatának alátámasztása céljára a Bizottságnak átadott információk nem hozhatók nyilvánosságra harmadik felek számára, mivel az ilyen közzététel aláásná a bizalmas adatkezelésre irányuló kérés célját. Ezen túlmenően egy esetben, amikor a kínai kormány jelentésének megfelelően az egyik uniós gyártó felülvizsgálta álláspontját és az ideiglenes rendelet elleni bírósági kereset benyújtásával felfedte kilétét, a továbbiakban nem tehető közzé az anonimitás biztosításának alapjául szolgáló információ, mivel a gyártó kiléte ismertté vált.
(24)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a Kínai Gép- és Elektronikus Termék Export-import Kereskedelmi Kamara (a továbbiakban: CCCME) megismételte az uniós gyártókból álló ideiglenes minta kiválasztásához alkalmazott módszerről szóló érveit. Különösen állítja, hogy az intézmények 120 gyártót nem vettek figyelembe. A Bizottság az ideiglenes rendelet (9) preambulumbekezdésében már kitért erre a kérdésre. Ezen túlmenően az intézmények ellenőrizték az említett felsorolásban szereplő vállalatok tevékenységét. Kiderült, hogy a felsorolásban többnyire kínai, taiwani és indiai telepítéssel foglalkozók, viszonteladók, kapcsolódó importőrök és egy kapcsolódó exportőr szerepel. A felsorolással tehát nem volt megfelelően igazolható, hogy az intézmények jelentős számú uniós gyártót nem vettek figyelembe. Továbbá a CCCME a teljes uniós termelést nem cáfolta alternatív számadatokkal, és arra vonatkozóan sem nyújtott be bizonyítékot, hogy az adatok hatást gyakorolhattak a minta reprezentativitására, mivel a Bizottság akkor sem vette volna fel a mintába az állítólagos további uniós gyártók egyikét sem, ha tudott volna azok létezéséről.
c) Mintavétel a független importőrök körében
(25)
A panaszos által beterjesztett azon mintegy 250 független importőr közül, amelyekkel a Bizottság kapcsolatba lépett, húsz fél töltötte ki az eljárás megindításáról szóló értesítéshez csatolt mintavételi formanyomtatványt, közülük tizenkettő a modulok, egy az elemek tekintetében. Ezen felül hét másik fél jelentkezett, de ezek közlésük szerint nem foglalkoznak az érintett termék behozatalával vagy viszonteladásával. A mintát az alaprendelet 27. cikkével összhangban választották ki, és az a rendelkezésre álló idő alatt célszerűen kivizsgálható lehető legnagyobb reprezentatív mennyiségű behozatalon alapult. Ezért a független importőrök mintája a modulok vonatkozásában két, az elemek vonatkozásában pedig egy importőrből állt, az érintett országból származó teljes behozatal mintegy 2-5 %-át képviselve. A kitöltött kérdőív beérkezése után azonban nyilvánvalóvá vált, hogy a három importőr közül kettőnek a főtevékenysége valójában napelemes berendezések telepítése, és nem az érintett termékekkel való kereskedelem volt. Egy másik importőr esetében modulimportőri és nem elemimportőri tevékenységről volt szó. A kitöltött kérdőívben megadott információk minősége mindazonáltal nem volt kielégítő ahhoz, hogy ezen importőrt fel lehessen venni a független importőrökkel kapcsolatos elemzésbe. Ráadásul a vizsgálat megállapította, hogy az érintett termék uniós piacra történő behozatalára többnyire a kínai exportáló gyártókhoz kapcsolódó vállalatokon, telepítőkön vagy projektfejlesztőkön keresztül került sor.
(26)
A Bizottság azt követően, hogy a párhuzamosan zajló dömpingellenes eljárásban ideiglenes dömpingellenes intézkedéseket szabott ki, további importőrökkel lépett kapcsolatba, amelyek már az eljárás megindításának szakaszában együttműködtek a vizsgálatban azáltal, hogy alapinformációkat közöltek a vizsgált termékkel kapcsolatos, a vizsgálati időszakban zajló tevékenységeikről, az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglaltaknak megfelelően. Ennek az volt a célja, hogy megállapítsák, hogy a független importőrök mintája növelhető-e. Hat, az érintett termékkel kereskedő (azaz azt beszerző és viszonteladó) vállalatnak minősülő vállalat jelentkezett; ezek hajlandóak voltak arra, hogy a továbbiakban is együttműködjenek a vizsgálatban. A hat vállalatból öt válaszolt határidőn belül. Az öt beérkezett válaszból mindössze három volt kielégítő mértékben teljes és érdemben értékelhető. Ennek alapján a független importőrök mintáját a modulok vonatkozásában négy, az érintett országból származó teljes behozatal mintegy 2-5 %-át képviselő importőrre bővítették ki. A többnyire kis- és középvállalkozásokból álló független importőrök szerkezeti felépítéséből adódóan nem volt lehetőség a behozatalt nagyobb arányban képviselő minta létrehozására, mivel korlátozott erőforrások álltak az intézmények rendelkezésére.
d) Kitöltött kérdőívek és ellenőrzés
(27)
A Bizottság kérdőíveket küldött Kína képviselőinek (ideértve a Kínai Fejlesztési Banknak, a Kínai Export-import Banknak, a Kínai Központi Banknak, a Sanghaji Banknak, a Sinosure-nak, más fontos pénzügyi intézményeknek és a vizsgálati időszakban az érintett ágazatba nyersanyagot beszállító, állami tulajdonú poliszilícium-, üveg-, és alumíniumgyártónak küldött egyedi kérdőíveket), a mintába felvett nyolc kínai exportáló gyártónak, más kínai exportáló gyártóknak, amelyek ezt kérték, valamint a mintába felvett uniós gyártóknak, a mintába felvett független importőröknek, az upstream és downstream gazdasági szereplőknek és szövetségeiknek, amelyek az eljárás megindításáról szóló értesítésben megadott határidőn belül jelentkeztek. A Bizottság kapcsolatba lépett egy reprezentatív fogyasztói szervezettel is.
(28)
Válasz a kínai kormánytól, a mintába felvett valamennyi kínai exportáló gyártótól és a velük kapcsolatban álló vállalkozásoktól, öt egyedi vizsgálatot kérő exportáló gyártótól, a mintába felvett valamennyi uniós gyártótól, a mintába felvett valamennyi független uniós importőrtől, 21 upstream és downstream gazdasági szereplőtől és három szövetségüktől érkezett.
(29)
A Bizottság beszerzett és ellenőrzött minden olyan információt, amelyet a támogatás, az ebből eredő károkozás és az uniós érdek megállapításához szükségesnek ítélt. Ellenőrző látogatásokra került sor a következő állami hatóságok és pénzügyi intézmények, mintába felvett vállalatok, egy független importőr, két upstream és négy downstream gazdasági szereplő, szövetségeik és egy független tanácsadó cég telephelyén:
a)
a Kínai Népköztársaság kormánya
-
Kínai Kereskedelmi Minisztérium, Peking, Kína
-
Huaxia Bank, Peking, Kína
-
Kínai Fejlesztési Bank, Peking, Kína
-
Kínai Export-import Bank, Peking, Kína
-
Kínai Export- és Hitelbiztosítási Vállalat (SINOSURE), Peking, Kína
b)
Uniós gyártók
-
nyolc, mintába felvett uniós gyártó
c)
Exportáló gyártók csoportjai (és a velük kapcsolatban álló vállalkozások) Kínában
-
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd., Kína
-
Delsolar (Wujiang) Ltd., (Wujiang) Co. Ltd., Kína
-
Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd., Kína
-
JingAo Group, Kína
-
Wuxi Suntech Power Co. Ltd., PRC Power Co. Ltd., Kína
-
Yingli Green Energy Holding Company, Kína
-
Zhejiang Yuhui Solar Energy Source Co. Ltd., és Renesola Jiangsu Ltd., Kína
-
Jinko Solar Co. Ltd., Kína
d)
Független uniós importőr
-
IBC SOLAR AG, Bad Staffelstein, Németország
e)
Upstream gazdasági szereplők
-
Roth & Rau AG, Hohenstein-Ernsthal, Németország
-
WACKER Chemie AG, Burghausen, Németország
f)
Downstream gazdasági szereplők
-
Juwi Solar GmbH, Worrstadt, Németország
-
ValSolar SL, Badajoz, Spanyolország
-
Jayme de la Costa, Pedroso, Portugália
-
Sunedison, Spain Construction, Madrid, Spanyolország
g)
Szövetségek
-
Az Európai Fotovillamos Ágazat Szervezete (European Photovoltaic Industry Association - EPIA), Brüsszel, Belgium
h)
Független tanácsadó
-
Europressedienst, Bonn, Németország
(30)
Az érdekelt felek valamennyi észrevételét megfontolták, és indokolt esetben figyelembe vették.
(31)
Az importőröket és az upstream és downstream gazdasági szereplőket képviselő Association for Affordable Solar Energy (Egyesület a Megfizethető Napenergiáért - AFASE) megkérdőjelezte az Europressedienst telephelyén tett látogatás jogalapját, és azt állította, hogy a független tanácsadó nem az alaprendelet 26. cikke értemében vett érdekelt fél. Ugyanakkor a megállapításoknak lehetőség szerint megbízható és ellenőrizhető adatokon kell alapulniuk. Az Europressedienst szerződés alapján nyújtott tájékoztatást makrogazdasági mutatókról. A Bizottság a megfelelő ügyintézés elvének érdekében végzett helyszíni ellenőrzést a telephelyen, hogy meggyőződjön azon adatok megbízhatóságáról és helytállóságáról, amelyekre megállapításait építette.
(32)
A kínai kormány azt állította, hogy az érdekelt felek általi betekintésre szánt nyilvános iratokhoz történő hozzáféréssel kapcsolatban sérült a védekezéshez való joga, mivel i. a nem bizalmas jellegű iratokból információk hiányoztak „megfelelő indok” megjelölése vagy kellően részletes összefoglalók biztosítása, illetve kivételes esetben a nem bizalmas jellegű összefoglaló benyújtása elmulasztásának indokolása nélkül, ii. hiányzott az egyik uniós gyártó teljes kitöltött kérdőívének nyilvános változata és iii. az uniós gyártók kitöltött kérdőíveinek nyilvános változatait túlzott késéssel tették elérhetővé az érdekelt felek számára.
(33)
i. A nyilvános iratokon belüli hiányzó adatokra vonatkozó állítás tekintetében az érdekelt fél nem határozta meg pontosan, hogy mely információkra hivatkozott. ii. Helytelen volt az az állítása, amely szerint egy teljes kitöltött kérdőív nyilvános változatát nem tették elérhetővé. iii. A mintába felvett uniós gyártók nyilvános kitöltött kérdőívei közzétételének késedelmeit illetően korábban kifejtették az érdekelt fél számára, hogy a kérdőíveket csak az összefoglalóik teljességének és megalapozottságának ellenőrzését követően adták hozzá a nyilvános iratokhoz. Az uniós gyártók anonimitáshoz való jogának biztosítása érdekében azt is megállapították, hogy a kérdőívek nyilvános változatai valóban nem fedték fel az érintett uniós gyártó kilétét. Egyes esetekben ezért a benyújtó feleknek szükség szerint javítaniuk kellett a nyilvános változatokat, mielőtt azokat más érdekelt felek számára elérhetővé lehetett volna tenni.
(34)
Mindenesetre úgy ítélik meg, hogy ez semmilyen módon nem érintette az érdekelt felek védekezéshez való jogát. A Bizottság valamennyi érdekelt fél számára lehetővé tette, hogy a betekintésre szánt nyilvános iratokban foglalt információkra időben választ adjanak ahhoz, hogy észrevételeiket - amennyiben azok megalapozottak és indokoltak - a vizsgálat következtetéseinek levonása előtt a Bizottság figyelembe vehesse. Az érdekelt félnek minden lehetősége megvolt arra, hogy a mintába felvett uniós gyártók kérdőíveire vonatkozóan az ideiglenes és a végleges nyilvánosságra hozatalt követően is észrevételeket tegyen. Ennélfogva, ha a nyilvánosságra hozatal, illetve az érdekelt felek általi betekintésre szánt nyilvános iratokhoz való hozzáférés eltérő jogszabályi rendelkezéseken alapul is, megjegyzendő, hogy bőséges lehetőség állt az érdekelt felek rendelkezésére ahhoz, hogy a vizsgálat bármely résztvevője által közzétett információkkal kapcsolatos észrevételeket tegyenek. A fenti állítást ezért el kellett utasítani.
(35)
A későbbiekben valamennyi érdekelt fél tájékoztatást kapott azokról a főbb tényekről és szempontokról, amelyek alapján a Bizottság a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó kiegyenlítő vám elrendelésére kívánt javaslatot tenni (a továbbiakban: a végleges nyilvánosságra hozatal). A felek számára határidőt biztosítottak ahhoz, hogy a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban közölhessék észrevételeiket.
(36)
Az érdekelt felek észrevételeit mérlegelték és indokolt esetben figyelembe vették.
1.5. A végleges vámokkal kapcsolatos kötelezettségvállalás elfogadása
(37)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a Bizottság módosított kötelezettségvállalásra irányuló ajánlatot kapott exportáló gyártóktól és a Kínai Gép- és Elektronikus Termék Export-import Kereskedelmi Kamarától, amely magában foglalja a párhuzamosan zajló dömpingellenes vizsgálatot is. A Bizottság 2013/707/EU végrehajtási határozatával (2013. december 4.) a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára vonatkozó dömpingellenes és szubvencióellenes eljárásokkal kapcsolatban a végleges intézkedések alkalmazási időszaka tekintetében felajánlott kötelezettségvállalás elfogadásának megerősítéséről (6) megerősítette ennek a kötelezettségvállalásnak az elfogadását.
1.6. Vizsgálati időszak és figyelembe vett időszak
(38)
A támogatás és a kár vizsgálata a 2011. július 1. és 2012. június 30. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) terjedt ki. A kár felmérése szempontjából fontos tendenciák vizsgálata a 2009. január 1. és a vizsgálati időszak vége közötti időszakot foglalta magában (a továbbiakban: a figyelembe vett időszak).
2. ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK
2.1. Az érintett termék
(39)
Az érintett terméket az eljárás megindítási szakaszában Kínából származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulokként vagy panelekként, valamint olyan típusú elemekként és lemezekként határozták meg, amelyeket kristályos szilícium fotovillamos modulokban vagy panelekben használnak. Az elemek és lemezek vastagsága nem haladhatja meg a 400 μm-t. Ez a termék jelenleg az ex 3818 00 10, ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 és az ex 8541 40 90 KN-kód alá tartozik.
(40)
A következő terméktípusok nem tartoznak az érintett termék fogalmába:
-
olyan, hatnál kevesebb elemből álló, hordozható napelemes töltő, amely készülékek elektromos energiával való ellátását biztosítja, illetve elemtöltőként működik,
-
fotovillamos vékonyréteg termékek,
-
olyan kristályos szilícium fotovillamos termékek, amelyeket tartósan integráltak olyan elektronikus termékekbe, amelyeknek a funkciója nem a villamosenergia-termelés, és amelyek az integrált kristályos szilícium fotovillamos elem(ek) által termelt villamos energiát felhasználják.
2.2. Hasonló termék
(41)
A vizsgálat szerint az érintett termék és az Unióban az uniós gazdasági ágazat által gyártott és értékesített termékek alapvető fizikai, kémiai és műszaki tulajdonságai, valamint alaprendeltetése azonos. Ezért ezeket a termékeket az alaprendelet 2. cikkének c) pontja értelmében hasonló terméknek tekintik.
2.3. A termékkört érintő kérelmek
2.3.1. A lemezek kizárása
(42)
Az érdekelt felek azt állították, hogy a lemezeket ki kell venni a termékkörből, mivel a lemezek alapvető fizikai, kémiai és műszaki tulajdonságai eltérnek az elemek és modulok ilyen tulajdonságaitól. Az ideiglenes dömpingellenes rendelet kihirdetését megelőzően előterjesztett érvek mellett két további érvet is felhoztak a későbbiekben ebben a tárgyban.
(43)
Az érdekelt felek először is azt állították, hogy a lemezeket az elemgyártástól eltérő célokra lehet használni, nevezetesen integrált áramkörök és más mikroeszközök gyártására. Ebben a tekintetben meg kell jegyezni, hogy e vizsgálat termékkörébe nem tartozik bele minden lemez, csak a „kristályos szilícium fotovillamos modulokban vagy panelekben használatos”, és hogy ezek a lemezek „legfeljebb 400 mikrométer vastagságúak”. Jóllehet lemezek más alkalmazásokban is előfordulnak, a vizsgálat egyáltalán nem terjedt ki azokra a lemezekre, amelyeket más termékek, például integrált áramkörök gyártásához használnak. Emellett egyetlen, e más típusú lemezek piacán tevékenykedő gyártó, importőr vagy felhasználó sem jelentkezett azt állítva, hogy lemezeik nyilvántartásba vétel vagy ideiglenes dömpingellenes vámok hatálya alá tartoznának. Ezért megállapítható, hogy ezek az egyéb típusú lemezek nem tartoznak az e vizsgálat által érintett termékkörbe. Ez ugyanakkor azt mutatja, hogy a lemezek rendeltetése nem feltétlenül azonos az elemek és a modulok rendeltetésével.
(44)
Másodszor azt állították, hogy a feldolgozatlan lemez nem rendelkezik egyetlen olyan lényeges elektromos tulajdonsággal sem, amely megkülönbözteti a napelemeket és -modulokat más termékektől. A lemezek különösen nem képesek napfényből villamos energiát előállítani, ami a kristályos fotovillamos elemek és modulok elsődleges funkciója.
(45)
A vizsgálat szerint a lemez valóban csak akkor képes napfényből villamos energiát előállítani, ha elemmé alakítják. Az átalakítást olyan elemek működtetik, amelyek elnyelik a fényt, és azt kristályos szilícium segítségével villamos energiává alakítják. Ezek az elemek az elemben termelt villamos energia összegyűjtéséhez és továbbításához egy pozitív-negatív záróréteggel rendelkeznek. A modulok összeállításához az elemeket lapos vezetékkel vagy fémszalaggal kötik össze, és így elemláncot hoznak létre. Ezeket fóliák közé laminálják. Többnyire üveget használnak a felső oldalon, az alsón pedig polimer hátfóliát. A helyszíni (pl. tetőre történő) felszereléshez rendszerint kereteket készítenek. A modul felszerelhető inverterrel is.
(46)
Mindent egybevetve, a termékek eltérő alapvető fizikai és műszaki tulajdonságai alapján - amelyeket a vizsgálat során többek között a napfényből villamos energia előállítására való képességként határoztak meg - a Bizottság megállapította, hogy a lemezeket ki kell venni az érintett termékek meghatározásából, és így a vizsgálat hatálya alól.
2.3.2. Fizikai, kémiai és műszaki jellemzők, valamint rendeltetés
(47)
Több érdekelt fél azt állította, hogy a vizsgálat nem fedhet le két, eltérő fizikai, kémiai és műszaki tulajdonságokkal rendelkező terméket, ennélfogva a modulok és az elemek tekintetében két külön vizsgálatot kellene végezni. Állították továbbá, hogy nem egyértelmű az, hogy a vizsgálat egyetlen termékre vagy két külön termékre vonatkozik-e, ezért érdekeik védelmi lehetősége nem teljes körű.
(48)
Az elem- és modulgyártás eltérő gyártási lépésekből álló, egységes gyártási folyamat. Az elemek határozzák meg a késztermék (azaz a modulok) tulajdonságait. A vizsgálat igazolta, hogy az elemgyártás közvetlenül és kizárólag a modulgyártást szolgálja; a modulok és az elemek azonos (a használt nyersanyagtól függő) fizikai, kémiai és műszaki tulajdonságokkal rendelkeznek, és alaprendeltetésük is azonos, azaz azokat a fotovillamos napenergia-rendszerekbe történő beépítés céljából értékesítik. A modulok teljesítménye közvetlenül kötődik az elemek teljesítményéhez.
(49)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben egyértelműen az szerepelt, hogy a vizsgált terméket a modulok és az elemek alkotják. Az érdekelt felek érdekvédelmi lehetősége ezért az érintett termék meghatározása alapján teljes körű volt. Emiatt az érvek elvetésre kerültek.
2.3.3. Eltérő besorolás
(50)
Állították továbbá, hogy a modulok és az elemek nem tekinthetők egyetlen terméknek, mivel eltér azok nyolcjegyű KN-kódja, hatjegyű vámtarifa-alszáma, valamint a harmonizált rendszer szerinti négyjegyű vámtarifaszáma. E tekintetben megjegyzendő, hogy mind az elemek, mind a modulok bejelenthetők a 8541 40 90-es vámtarifaszámon, míg a 8501-es besorolás alá tartozó vámtarifaszámok általában a villamos generátorokra, és nem kifejezetten a napenergiát hasznosító termékekre vonatkoznak. Ezen indokok alapján a Bizottság az érvelést elutasította.
2.3.4. Az elemek hozzáadott értéke
(51)
Több fél azt állította, hogy a modulok értékének legjelentősebb részét az elemek átalakítási folyamata során létrejövő hozzáadott érték adja, ezért az elemeket külön terméknek kell tekinteni.
(52)
A vizsgálat megállapította, hogy az elemgyártás a gyártási folyamat technológiailag legkifinomultabb része. Igazolta azonban azt is, hogy a két gyártási lépés egymásra épül, és a hozzáadott érték nem a gyártási folyamat egy adott szakaszára összpontosul, hanem az egész gyártási folyamatra kiterjed. Emiatt az érv elvetésre került.
2.3.5. Külön kereskedői piac
(53)
Több fél azt állította, hogy a moduloknak és az elemeknek külön kereskedői piacuk van, emiatt azokat eltérő termékként kellene kezelni, amit igazol az a tény is, hogy számos gyártó nem része a vertikális integrációnak.
(54)
A modulok és az elemek nem tekinthetők olyan külön termékeknek, amelyeknek az ára csak a piaci tényezők függvényében változik. Áraik valójában szoros összefüggésben vannak a poliszilícium árával, és ez utóbbi befolyásolja azokat. Hasonlóképpen - a fenti (49) preambulumbekezdésben foglaltak szerint az érintett termék különféle lépésekből álló, egyetlen gyártási folyamat keretében készül. Az a tény, hogy egyes gyártók a vertikális integrációnak nem részei, kizárólag üzleti döntések és a méretgazdaságosság eredménye, és ezt a következtetést nem érinti. Emiatt ezt az érvet el kellett vetni.
2.3.6. Rendeltetés és helyettesíthetőség
(55)
Több érdekelt fél azt állította, hogy a modulokat és az elemeket eltérő termékként kell kezelni, tekintve eltérő rendeltetésüket és azt, hogy egymással nem helyettesíthetők.
(56)
Amint az fentebb említésre került, a vizsgálat igazolta, hogy az elem- és modulgyártás folyamata egyetlen gyártási folyamat, ezért nem merülhet fel egyetlen gyártási folyamat különböző lépései között a helyettesíthetőség kérdése. Mindemellett a modulok és az elemek rendeltetése azonos: a napfény villamos energiává történő átalakítása, emiatt más alkalmazásokban nem használhatók.
2.3.7. Forgalmazási csatornák
(57)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy a modulok és az elemek forgalmazási csatornái nem azonosak, és emiatt azokat nem szabad egyetlen termékként kezelni. A vizsgálat igazolta, hogy a modulok és az elemek eltérő vagy hasonló forgalmazási csatornákon keresztül forgalmazhatók. Azonban az egy termékként való meghatározás fő kritériumai az azonos fizikai, kémiai és műszaki jellemzők, valamint az azonos rendeltetés. A fenti (47)-(49) preambulumbekezdésre figyelemmel megállapítható, hogy az eltérő forgalmazási csatornák emiatt nem minősülnek döntő szempontnak. Az érvet emiatt el kell vetni.
2.3.8. Fogyasztói felfogás
(58)
Állították, hogy a modulok és az elemek a fogyasztói felfogás tekintetében is jelentősen eltérnek, és emiatt azokat nem szabad egyetlen termékként kezelni.
(59)
A fentiekhez hasonlóan az egy termékként való meghatározás fő kritériumai az azonos fizikai, kémiai és műszaki jellemzők, valamint az azonos rendeltetés. A fenti (47)-(49) preambulumbekezdésre figyelemmel megállapítható, hogy az eltérő fogyasztói felfogás emiatt nem minősül döntő szempontnak. Az érvet emiatt el kell vetni.
2.3.9. Külön vizsgálat az elemek és a modulok esetében
(60)
Több érdekelt fél ismét rámutatott, hogy az elemek és a modulok nem azonos termékek, ezért azokat külön kell értékelni. A lemezektől eltérően azonban az elemek és a modulok alapvető tulajdonsága azonos, tehát képesek napfényből villamos energiát előállítani. Az érveket ezért elutasították.
(61)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy exportőr úgy érvelt, hogy az elemek önmagukban nem képesek villamos energia előállítására. Állítása szerint ehhez azokat modulokba kell beépíteni. Az egyes elemek azonban önmagukban is képesek napfényből - jellemzően 4 Watt - villamos energiát előállítani. Noha ez az árammennyiség nem feltétlenül elegendő a legtöbb olyan berendezés számára, amelyek esetében több elemből kell modult összeállítani, ez nem jelenti azt, hogy maga az elem ne rendelkezne eleve villamosenergia-termelő képességgel.
(62)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy exportőr továbbá azt állította, hogy az elem nem egyszerűen más típusú modulok, hanem teljesen különböző termékek. Valójában az elem a modul szerves alkotórésze. Mint ilyen, az elem nyilvánvalóan nem „teljesen különböző termék”, mivel a modulok és az elemek azonos alaptulajdonságokkal rendelkeznek, azaz a fenti (60) preambulumbekezdésben foglaltak szerint napfényből villamos energiát állítanak elő.
(63)
Ugyanez a fél kijelentette továbbá, hogy az uniós gyártók és a kínai exportőrök körében végzett mintavétel során figyelembe vették az elemek és a modulok közötti különbséget. Ennélfogva a modulok és az elemek tekintetében eltérő vámtételeket kellett volna megállapítani. Ezzel összefüggésben megerősítést nyert, hogy az uniós gyártók és a kínai exportőrök körében végzett mintavétel során figyelembe vették a modulok és az elemek közötti különbséget, amint az az ideiglenes dömpingellenes rendelet (10) és (14) preambulumbekezdésében olvasható. Ennek célja ugyanakkor kizárólag a minta reprezentativitásának biztosítása volt, így nem jelenti azt, hogy az elemek és a modulok nem tekinthetők egyetlen érintett terméknek, vagy hogy eltérő összegű vámot kell kivetni rájuk. Annak biztosítása érdekében, hogy a minta valamennyi terméktípus esetén reprezentatív legyen, a minta kiválasztása során mindenképpen különbséget kellett tenni az elemek és a modulok között. Ezen túlmenően, mivel némi bizonytalanság merült fel abban a tekintetben, hogy az elemeket és a modulokat egy terméknek vagy két külön terméknek kell tekinteni, a reprezentativitást mindkét lehetséges eredmény esetére biztosítani kellett.
(64)
Több exportáló gyártó állította, hogy mivel a kötelezettségvállalás eltérő minimális importárat és behozatali mennyiséget ír elő az elemekre és a modulokra, ez állítólag megerősíti, hogy a modulok és az elemek külön termékek, amelyek két külön vizsgálatot indokolnak. Az eltérő minimális importárak ugyanakkor csak azt jelzik, hogy az elemek és a modulok eltérő árakon értékesített, különböző terméktípuscsoportok. Ennélfogva eltérő árakat kell meghatározni ahhoz, hogy a minimális importár betölthesse a funkcióját.
(65)
Továbbá önmagában az a tény, hogy az elemek és a modulok eltérő terméktípuscsoportok, az érintett termék meghatározása szempontjából nem bír jelentőséggel. Az érintett termék fogalmának meghatározásához elegendő, ha a termékek alaptulajdonságai és rendeltetései azonosak legyenek, ami a modulok és az elemek esetében külön-külön a (46) és a (71) preambulumbekezdésben foglaltaknak megfelelően teljesül.
(66)
A kínai kormány úgy érvelt, hogy az elemek és a modulok egy érintett termékként való értékelése a fellebviteli testület által az Európai Közösségek - Azbeszt ügyben (7) meghatározott számos kritériumot nem vesz figyelembe. Ezek a kritériumok azonban nem az érintett termék, hanem a „hasonló termék” meghatározása céljából alkalmazandók. Ez azt jelenti tehát, hogy ezeket a kritériumokat a hasonló termék, például az uniós gazdasági ágazat által gyártott olyan hasonló termék meghatározásakor kell figyelembe venni, amelyet ezt követően a kínai exportáló gyártók által exportált érintett termékkel hasonlítanak össze. Az érintett termék meghatározása szempontjából ezért ezek a kritériumok nem relevánsak. Az intézmények mindenesetre megjegyzik, hogy az Európai Közösségek - Azbeszt ügyben alkalmazott kritériumoknak az ebben az ügyben érintett termékre történő alkalmazása nem vezetne eltérő eredményre. Az első és a második kritérium (tulajdonságok, jelleg és minőség, illetve rendeltetés) megfelel a fenti preambulumbekezdésekben említett fizikai, kémiai és műszaki tulajdonságoknak, illetve a rendeltetésnek. A harmadik kritérium (fogyasztói igények és szokások) ebben az ügyben nem igazán alkalmazható, mivel az elemek a modulok szerves alkotórészei; a negyedik kritérium, a tarifális besorolás tekintetében meg kell jegyezni, hogy az elemek és a modulok egyaránt bejelenthetők a 8541 40 90-es vámtarifaszámon, míg a 8501-es besorolású vámtarifaszámok általában a villamos generátorokra és nem kifejezetten a napenergiát hasznosító termékekre vonatkoznak.
(67)
Más érdekelt felek úgy érveltek, hogy a Bíróság által korábbi ügyekben (8) kidolgozott kritériumok objektív alkalmazása alapján állítólag megállapítható, hogy a modulok és az elemek különböző termékek. E tekintetben megjegyzendő, hogy a Bíróság csupán néhány figyelembe vehető kritériumot jelölt meg - nem kötelező ezek mindegyikét valamennyi esetben figyelembe venni, mivel nem feltétlenül mindegyik releváns. Ezeket a kritériumokat az ideiglenes dömpingellenes rendelet (27) és (39) preambulumbekezdésében értékelték, ahol megállapítást nyert, hogy a jelenlegi ügy vonatkozásában számos kritérium nem releváns. A Brosmann ügyben ugyancsak mindössze három, relevánsnak ítélt kritérium alapján értékelték azt, hogy a különböző típusú cipők az „érintett termék” körébe tartoznak-e. Mivel az érdekelt felek nem indokolták, hogy a kritériumok objektív alkalmazása miért vonná maga után azt a megállapítást, hogy a modulok és az elemek különböző termékek, ez az érvelés nem fogadható el.
(68)
Ezenfelül fel kell hívni a figyelmet arra, hogy az elemek és a modulok alaprendeltetése azonos, azaz azokat a fotovillamos napenergia-rendszerekbe történő beépítés céljából értékesítik. A modulok teljesítménye közvetlenül kötődik az elemek teljesítményéhez, amint azt az ideiglenes dömpingellenes rendelet (28) preambulumbekezdése is kimondja.
(69)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy a lemezek termékkörből való kizárása és a modulok elemekből történő előállításával járó jelentős mértékű feldolgozás miatt az az érv sem állja meg a helyét, hogy az elemek és a modulok rendeltetése azonos. Hozzátette továbbá, hogy a modulok és az elemek rendeltetésének azonosságára vonatkozó megállapítás azon a feltételezésen alapul, hogy a lemezek, a modulok és az elemek gyártási folyamata azonos.
(70)
Elsőként, téves az a megállapítás, hogy a modulok és az elemek rendeltetésének azonosságára vonatkozó értékelés a gyártási folyamaton alapul. Noha mindkét állítás szerepel az ideiglenes dömpingellenes rendelet (36) preambulumbekezdésében, ez nem jelenti azt, hogy az egyik megállapítás a másik feltételezésen alapul. A két állítást elválasztó „mindemellett” kifejezés egyértelművé teszi, hogy nincs közöttük ilyen összefüggés. Ezenfelül a két állítással a „Rendeltetés és helyettesíthetőség” címen belül két különböző kérdésre kívánnak utalni. A gyártási folyamatra vonatkozó első állítás a helyettesíthetőséghez, míg a második állítás a rendeltetéshez kapcsolódik. Ezért helytelen az a mögöttes vélekedés, hogy az elemek és a modulok rendeltetésének azonosságára vonatkozó megállapítás azon a feltevésen alapul, hogy a lemezek, a modulok és az elemek azonos gyártási eljárással készülnek.
(71)
Az elemek és a modulok tényleges rendeltetését illetően az érdekelt felek nem vitatják, hogy a modulokat és az elemeket a fotovillamos rendszerekbe történő beépítéshez értékesítik. Ezért megerősítést nyer az a megállapítás, hogy a modulok és az elemek rendeltetése azonos.
2.3.10. Vékonyréteg termékek
(72)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy az érintett termék fogalmába be kell vonni a fotovillamos vékonyréteg termékeket, és azzal érvelt, hogy ezek fizikai, kémiai és műszaki alaptulajdonságai, illetve alaprendeltetései azonosak.
(73)
A fotovillamos vékonyréteg termékek a termék meghatározásából egyértelműen kizárásra kerültek (lásd a fenti (40) preambulumbekezdést). Valójában a fotovillamos vékonyréteg termékek az érintett termékhez képest eltérő fizikai, kémiai és műszaki tulajdonságokkal rendelkeznek. Gyártásukra eltérő gyártási folyamat keretében kerül sor, és nem kristályos szilíciumból készülnek, amely a modulok és az elemek előállításának fő alapanyaga. Átalakítási hatékonyságuk és hatásos teljesítményük alacsonyabb, emiatt nem használhatók ugyanolyan alkalmazásokban, mint az érintett termék. Emiatt az érveket el kellett vetni.
2.3.11. Félkész termék
(74)
Állították továbbá, hogy az elemeket félkész alapanyag-terméknek kell tekinteni, míg a modulok készterméknek minősülnek, emiatt azokat nem szabad egyetlen termékként kezelni.
(75)
Amint az fentebb említésre került, az egy termékként való meghatározás fő kritériumai az azonos fizikai, kémiai és műszaki jellemzők, valamint az azonos rendeltetés. A fenti (47)-(49) preambulumbekezdésre figyelemmel megállapítható, hogy a félkész és a késztermék közötti különbség emiatt nem minősül döntő szempontnak. Az érvet emiatt el kell vetni.
2.3.12. Napelemes töltők
(76)
Egy érdekelt fél kérte a kizárólag 12 voltos elemek töltésére szolgáló napelempanelek kizárását azon az alapon, hogy azok rendeltetése eltér a hálózati csatlakoztatásra szánt modulok rendeltetésétől, mivel sokkal alacsonyabb feszültséget termelnek, és emiatt hálózati csatlakoztatásra nem alkalmasak.
(77)
Az eljárás megindításáról szóló értesítés szerint nem tartozik a vizsgált termékek körébe az olyan, hatnál kevesebb elemből álló, hordozható napelemes töltő, amely készülékek elektromos energiával való ellátását biztosítja, illetve elemtöltőként működik. A hat elemnél többet tartalmazó és csak elemtöltésre szolgáló modulok alaptulajdonságai és teljesítménye megegyezik a hálózati csatlakoztatásra alkalmas modulokéval. Ezek a hálózati csatlakoztatásra szánt modulokban lévő áramköröknél alacsonyabb feszültségű nyitott áramkört használnak. A vizsgálat megállapította, hogy az eltérés ellenére az ilyen típusú modulok a hálózathoz csatlakoztathatóak. Az alacsonyabb feszültség a méret és/vagy elemszám növelésével egyszerűen ellensúlyozható. Ezért az elem töltésére szánt, hatnál több elemből álló modulok az érintett termék fogalmába beletartoznak.
(78)
Az érdekelt felek azt is állították, hogy a „hatnál kevesebb elemből álló napelemes töltő” meghatározása túlságosan szűk, azt ki kellene terjeszteni hasonló funkciójú termékekre, amelyek nem tartoznak e meghatározás alá, például a hasonló méretű, de több kisebb elemet tartalmazó termékekre.
(79)
Emellett az érdekelt felek azt is állították, hogy a „szilícium fotovillamos termékek, amelyeket tartósan integráltak villamossági termékekbe” meghatározás is túlságosan szűk, mivel csak a villamossági készterméket zárja ki, míg a villamossági termékbe beépített napelemeket nem feltétlenül.
(80)
A különböző érdekelt felek által előterjesztett érvek elemzése valóban azt mutatja, hogy helyesebb e termékek kizárását a műszaki előírások és nem az elemek száma alapján meghatározni. Különösen megállapították, hogy az „IEC 61730-1 C alkalmazási osztály” szabvány meghatározásai megfelelőbben írják körül azokat a termékeket, amelyeket az intézkedés hatálya alól ki kellene venni.
(81)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a fent említett nemzetközi szabvány alapján történő kizárással kapcsolatos észrevételek érkeztek. Ezekben úgy érveltek, hogy a szabványra történő hivatkozás helyett indokoltabb lenne a kizárást a kimenő feszültség és a kimenő teljesítmény alapján meghatározni, a következők szerint: „legfeljebb 50 volt kimenő feszültséggel és legfeljebb 50 watt kimenő teljesítménnyel rendelkező, kizárólag azonos feszültség- és teljesítményjellemzőkkel bíró rendszerekben elemtöltőként közvetlenül alkalmazott modulok vagy panelek”. Ez az állítás elfogadható, és a kizárás megállapítása végül e meghatározás szerint történt.
2.3.13. Tetőbe épített napmodul
(82)
Egy másik érdekelt fél azt állította, hogy a vizsgált termékkörből ki kellene venni a tetőbe épített napmodulokat, mivel azok a napmodul és a tetőcserép vagy tetőpala funkcióit egyesítik. Ekként közvetlenül nem helyettesíthetők egy szabványos napmodullal.
(83)
A vizsgálat mindazonáltal azt mutatta, hogy mind a szabványos moduloknak, mind a beépített napmoduloknak ugyanazon villamossági előírásoknak kell megfelelniük. Továbbá annak ellenére, hogy a tetőbe épített napmodulok nem helyettesíthetők egyszerűen egy szabványos modullal, egy szabványos modul és tetőcserép vagy tetőpala együttes alkalmazásával viszont helyettesíthetők. Ezek a termékek tehát ugyanazon alapvető műszaki sajátossággal rendelkeznek, nevezetesen, hogy villamos energiát állítanak elő a napfényből. A hozzáadott funkció (amelyet máskülönben a tetőfedő anyag biztosít), nem tekinthető lényegesnek, és nem indokolja a tetőbe épített napmodulok termékkörből történő kizárását.
(84)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően ugyanez az érdekelt fél - általában a lábbelikről szóló ügyre (9), és különösen a különleges technológiával készült sportcipőkre (STAF) hivatkozva - azt állította, hogy a tetőbe épített napmodulok és a szabványos napmodulok közötti kétirányú helyettesíthetőség hiánya azt jelzi, hogy a tetőbe épített napmodulokat ki kell zárni az intézkedések hatóköréből. A STAF-típusú lábbelik kizárását azonban számos ok indokolta, és a Bíróság a Brosmann ügyben (10) a kétirányú helyettesíthetőség hiányát önmagában nem ítélte kellően megalapozott indoknak, ami megerősítette, hogy lényegesen különböző termékek, például a városi viseletre alkalmas cipők és a túracipők - különbségeik ellenére - tekinthetők egyetlen dömpingellenes vizsgálatban érintett terméknek.
(85)
Ezen túlmenően az érdekelt fél úgy érvelt, hogy az uniós termelés hiánya, valamint az, hogy az érdekelt fél szellemi tulajdonhoz fűződő jogokkal rendelkezik, állítása szerint megerősíti, hogy a tetőbe épített napmodulok innovatívak és minden más terméktől különbözők. Ismét az érdekelt fél által említett, lábbelikről szóló ügyre hivatkozva azonban a Bíróság a Brosmann ügyben kimondta, hogy „az ilyen típusú lábbelik közösségi gyártásának hiánya, illetve a szabadalom fennállása nem meghatározó” (11). Így a szabadalmaztatott technológiával gyártott lábbelik abban az ügyben érintett terméknek minősültek.
(86)
Az érdekelt fél továbbá azzal érvelt, hogy a tetőbe épített napmodulokat ki kell zárni az érintett termék fogalmából, mivel azokat a szabványos moduloknál jóval magasabb áron értékesítik. Ezenfelül a lábbelikről szóló ügyben a STAF-típusú lábbeliket bizonyos ár felett kizárták az érintett termék fogalmából. E tekintetben megjegyzendő, hogy a tetőbe épített napmodulok - a fenti (83) preambulumbekezdésben foglaltaknak megfelelően - valóban egyesítik a napmodul és a tetőcserép vagy tetőpala funkcióit Az árak közvetlen összehasonlításának ezért nincs jelentősége, mivel a hozzáadott funkció természetesen magasabb árat eredményez.
(87)
Erre az érvelésre válaszul az érdekelt fél azt állította, hogy ezen érvelés alapján semmilyen esetben nem lehetne az árkülönbségre hivatkozni a termékkörből való kizárás további indokaként. Ez az értelmezés azonban túlságosan messzire mutat. Az előző preambulumbekezdésben foglaltak mindössze azt jelentik, hogy ebben a konkrét ügyben, amelyben a tetőbe épített modulok egyesítik az érintett termék és egy további termék (ebben az esetben a tetőcserép vagy tetőpala) funkcióit, az ár természetszerűen nem bír jelentőséggel. Ez semmiképpen nem jelenti azt, hogy más esetekben az árkülönbség nem lehet hasznos tényező annak megállapítása során, hogy egy adott terméket ki kell-e zárni az érintett termék fogalmából.
(88)
Végül, az érdekelt fél azt állította, hogy a tetőbe épített napmodulok szállítója részére hozzáférést kell biztosítani a minimumárra vonatkozó kötelezettségvállaláshoz. A jelek szerint azonban a kínai exportőr nem működött együtt a vizsgálatban, és együtt nem működő félként nem jogosult a kötelezettségvállalásban való részvételre. Ezek a kérések ezért nem elfogadhatók.
2.3.14. Mono- és multikristályos elemek
(89)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy az Unióban nem gyártanak monokristályos elemeket, és hogy a monokristályos elemek általa történő kivitele nem versenyez az uniós gazdasági ágazattal. A vizsgálat ugyanakkor igazolta, hogy az Unióban igenis gyártanak monokristályos elemeket. Ezt az érvelést ezért a Bizottság elutasította. Mindenesetre a Bíróság a Brosmann ügyben kimondta, hogy egy adott típusú termék közösségi gyártásának hiánya nem meghatározó.
2.3.15. Az „ott feladott” kikötés
(90)
Egyes érdekelt felek azzal érveltek, hogy nem indokolt a vizsgálat hatályának kiterjesztése a Kínában „feladott” termékekre, mivel az ügyet csak a Kínából származó termékekkel szemben indították.
(91)
A Kínában feladott termékekkel ugyanakkor már az eljárás megindításának szakaszában foglalkoztak. Az eljárás megindításáról szóló értesítés 5. pontja úgy szólt, hogy: „felkérjük azokat a vállalatokat, amelyek az érintett terméket a Kínai Népköztársaságból szállítják, de úgy gondolják, hogy ezen exportoknak egy része vagy az egésze vámjogilag nem a Kínai Népköztársaságból származik, hogy jelentkezzenek, és minden, a tárgyhoz tartozó információt közöljenek.” Ezért tehát egyértelmű, hogy a Kínából árut szállító valamennyi vállalatnak lehetősége volt együttműködni a vizsgálatban. Emellett, mivel a vizsgált termék gyakran tartalmaz különböző országokból származó összetevőket és alkatrészeket, a vizsgálat megindításáról szóló értesítés 5. pontja azt is megállapította, hogy „különleges rendelkezések fogadhatók el” e kérdés kezelésére.
(92)
Ezért tehát a Bizottság úgy tekinti, hogy valamennyi érintett gazdasági szereplő megfelelő tájékoztatást kapott arról, hogy adott esetben különleges rendelkezések fogadhatók el a Kínában feladott termékekkel kapcsolatban, és e feleket fel is kérték a vizsgálatban való együttműködésre. A vizsgálat hatályát tehát nem kiterjesztették a Kínában „feladott” termékekre, hanem azok már kezdetektől fogva a vizsgálat tárgyát képezték.
(93)
A nyilvánosságra hozatalt követően egyes érdekelt felek azt állították, hogy az eljárás megindításáról szóló értesítésnek a (91) preambulumbekezdésben említett rendelkezéseitől függetlenül a vizsgálat kizárólag a Kínából származó termékekre korlátozódott, és a Kínában feladott termékek hatását nem értékelte.
(94)
E tekintetben megjegyzendő, hogy az alábbi intézkedések történtek annak biztosítása érdekében, hogy a vizsgálat során ne csupán a Kínából származó termékeket, hanem a Kínában feladott valamennyi terméket értékeljék.
-
Az érintett terméket Kínából szállító valamennyi vállalatot felkérték, hogy a termékek eredetétől függetlenül jelentkezzenek a vizsgálatban.
-
Az eljárás megindításáról szóló értesítés A. mellékletében felkérték az exportőröket, hogy a vállalat által előállított valamennyi termékre vonatkozóan közöljenek információkat. Ezek az információk nem korlátozódtak a Kínából származó termékekre.
-
Ezen információk alapján, amelyek a termékek eredetétől függetlenül az Unióba irányuló összes kivitelt magukban foglalták, reprezentatív minta kiválasztására került sor.
-
A mintába felvett gyártók „az Európai Unióba exportáló gyártóknak” szóló kérdőívet kaptak, amelyben Kína „érintett országként”, és nem „származási országként” szerepelt. Ennélfogva egyértelmű volt, hogy eredetétől függetlenül valamennyi termék a vizsgálat tárgyát képezte.
(95)
Ennek alapján megállapítást nyert, hogy a vizsgálat a Kínából származó vagy ott feladott valamennyi termékre kiterjedt, és hogy a vizsgálatnak többek között a támogatásra és a kárra vonatkozó megállapításai a Kínából származó vagy ott feladott valamennyi termékre vonatkoznak.
(96)
A végső nyilvánosságra hozatalt követően az érdekelt felek azt állították, hogy a panasz kizárólag a Kínából származó napelempanelek, és nem a Kínában feladott termékek behozatalára vonatkozóan tartalmazott meggyőző bizonyítékot. E tekintetben tisztázni kell, hogy a panasz valóban a „Kínából érkező” termékekre utalt, amint az a kérelmező által benyújtott, bélyegzővel ellátott borítón látható. Ezen oldal előtt egy másik oldal is található az aktában, amelyen valóban a „Kínai Népköztársaságból származó” kifejezést tüntették fel. Ez az ügy ugyanakkor nem a panaszos által benyújtott dokumentumban szerepelt, hanem azt a bizottsági szolgálatok később borítóként illesztették az aktába, amelyen a panasz címének megismétlése helyett a vizsgálat nevét tüntették fel. Ezért úgy tekinthető, hogy a panasz valamennyi Kínából érkező terméket magában foglalt, függetlenül attól, hogy azok onnan származtak-e.
(97)
Egyes kínai exportáló gyártók továbbá azzal érveltek, hogy a harmadik országbeli exportáló gyártóktól nem ésszerűen elvárható, hogy tisztában kellett volna lenniük termékeiknek a vizsgálatban való esetleges érintettségével. E tekintetben megjegyzendő, hogy az intézkedések a GATT V. cikke értelmében árutovábbítás alatt álló áruknak minősülő árukra nem alkalmazandók. Ezért az intézkedések a Kínában tevékenységet nem végző exportáló gyártókat nem érintik. Ezen túlmenően egyetlen harmadik országbeli exportáló gyártó sem jelentkezett azzal a feltevéssel, hogy az általa exportált termékek az intézkedések hatálya alá tartoznak.
(98)
Ugyanezek az exportáló gyártók azt állították, hogy a harmadik országbeli exportáló gyártókat nem kérték fel arra, hogy jelentkezzenek, és nem kaptak lehetőséget annak igazolására, hogy termékeik nem részesülnek támogatásban. Az intézmények úgy vélik, hogy a Kínában tevékenységet nem végző exportáló gyártókat nem érintik az intézkedések, mivel ha termékeiket Kínában adják is fel, azok árutovábbítás alatt álló árunak minősülnek. Az eljárás megindításáról szóló értesítés útján valamennyi további exportáló gyártót tájékoztattak arról, hogy tevékenységeik a vizsgálat tárgyát képezik.
2.3.16. Következtetés
(99)
A fentiekre tekintettel a termékkört véglegesen kristályos szilícium fotovillamos modulokként vagy panelekként és kristályos szilícium fotovillamos modulokban vagy panelekben használt elemekként lehet meghatározni, amelyek a Kínai Népköztársaságból származnak, vagy ott adják fel őket, kivéve, ha azok a GATT V. cikke értelmében árutovábbítás alatt álló árunak minősülnek. Az elemek vastagsága legfeljebb 400 mikrométer. Ez a termék jelenleg az ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 és ex 8541 40 90 KN-kód alá tartozik.
(100)
A következő terméktípusok nem tartoznak az érintett termék fogalmába:
-
olyan, hatnál kevesebb elemből álló, hordozható napelemes töltő, amely készülékek elektromos energiával való ellátását biztosítja, illetve elemtöltőként működik,
-
fotovillamos vékonyréteg termékek,
-
olyan kristályos szilícium fotovillamos termékek, amelyeket tartósan integráltak olyan elektronikus termékekbe, amelyeknek a funkciója nem a villamosenergia-termelés, és amelyek az integrált kristályos szilícium fotovillamos elem(ek) által termelt villamos energiát felhasználják,
-
legfeljebb 50 V DC kimeneti feszültségű és legfeljebb 50 W kimeneti teljesítményű modulok vagy panelek, amelyeket kizárólag azonos feszültség- és teljesítményértékekkel rendelkező rendszerekben elemtöltőként való közvetlen felhasználásra szántak.
3. TÁMOGATÁS
(101)
A panaszos azt állította, hogy Kína erőteljesen támogatja a fotovillamos ágazatot, és számos olyan szakpolitikai és tervezési dokumentumra, valamint jogszabályra hivatkozott, amelyek az ágazatnak nyújtott állami támogatás alapját képezték. A Bizottság áttekintette és elemezte a panaszban említett dokumentumokat, valamint a kínai kormány és a mintába felvett exportáló gyártók által a vizsgálat során benyújtott további dokumentumokat, és azt állapította meg, hogy több említett dokumentum valóban arra utal, hogy a kínai fotovillamos ágazat kedvezményes bánásmódban részesül számos területen.
(102)
A kínai kormány a fotovillamos ágazatot a 12. ötéves tervében a stratégiai ágazatok közé sorolta. (12) A kínai kormány egyedi tervet is kiadott a fotovillamos napenergetikai ágazatot érintően (a 12. fő ötéves terv keretében), ez a fotovillamos napenergetikai ágazatra vonatkozó 12. ötéves terv. Ebben a tervben a kínai kormány kifejezte támogatását az „elöljáró vállalatok (13) és »kulcsfontosságú vállalatok«” (14) számára, kötelezettséget vállalt arra, hogy „előmozdítja a fotovillamos ágazatot érintő különböző támogatási politikák végrehajtását” (15), és „megfogalmazza ágazati, pénzügyi, adóügyi támogatási politikák átfogó előkészítését …” (16).
Az államtanács 40. sz. határozata értelmében a kínai kormány „aktívan támogatja az új energiaágazat fejlődését, és gyorsítja a napenergiával kapcsolatos fejlesztéseket” (17), arra utasít valamennyi pénzügyi intézményt, hogy kizárólag a támogatott projektek számára adjanak hiteltámogatást (a fotovillamossági projektek is e kategóriába tartoznak), és ígéretet tesz „a támogatott projektekkel kapcsolatos más kedvezményes politikák” (18) megvalósítására. Egy másik, 2010. október 10-i államtanácsi határozat „az adó- és pénzügyi politikai támogatás intenzitásának” fokozásáról beszél, arra ösztönzi a pénzügyi intézményeket, hogy „bővítsék a hiteltámogatást”, és ígéretet tesz arra, hogy az új stratégiai ágazatok tekintetében - ahová a fotovillamos ágazat is tartozik - „alkalmazza az olyan kedvezményes adóügyi politikákat, mint a kockázatkompenzáció” (19). A közép- és hosszú távú technológiai fejlesztésről szóló nemzeti tervezet (2006-2020) ígéretet tesz arra, hogy „előtérbe helyezi a szakpolitikai finanszírozást”, „arra ösztönzi a pénzügyi intézményeket, hogy adjanak kedvezményes hiteltámogatást a nagyobb nemzeti tudományos és technológiai iparosítási projektek számára”, továbbá „[a]rra ösztönzi a pénzügyi intézményeket, hogy javítsák és erősítsék a csúcstechnológiát alkalmazó vállalatoknak szóló pénzügyi szolgáltatásaikat”, és „kedvezményes adópolitikát alkalmaz a csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok fejlődésének előmozdítása érdekében” (20).
Emellett a tudományos és technológiai fejlődésről szóló kínai törvény is felsorol több, a stratégiai ágazatok, köztük a fotovillamos ágazat támogatását szolgáló intézkedést. Többek között megállapítja, hogy az állam ösztönzi a pénzügyi intézményeket, és iránymutatást ad a számukra a csúcstechnológiát, illetve új technológiákat alkalmazó ágazat fejlesztésének hitelezés révén történő támogatását illetően (21), arra utasítja a politikaorientált pénzügyi intézményeket, hogy kezeljék prioritásként a pénzügyi szolgáltatásnyújtás során a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó ágazatok fejlesztését (22), egyes vállalatok számára „csökkentett kamatlábat és hitelgaranciát” ír elő, valamint „különleges támogatást” a politikaorientált hitelintézetek részéről az állam által támogatott projektek számára (23). Az említett intézkedések gyakorlati megvalósítását az alábbiakban részletezzük.
3.1. Előzetes megjegyzések
(103)
Mind a kínai kormány, mind a mintába felvett kínai exportáló gyártók visszaküldték a kitöltött kérdőíveket, és a válaszok ellenőrzése érdekében hozzájárultak a helyszíni ellenőrző látogatásokhoz (24).
(104)
A kitöltött kérdőívek elemzését követően a Bizottság egy hiánypótlást kérő levelet és az ellenőrzést megelőzően küldött levelet, majd az ellenőrző látogatás menetrendjét részletező leveleket küldött a kínai kormánynak. A Bizottság elegendő időt biztosított a kínai kormány számára az előkészületekre és az általa indokoltan igényelt beadványok elküldésére. A határidőket ugyanis jelentős mértékben meghosszabbították a kínai kormány számára, például a kitöltött kérdőívek visszaküldése esetén 30 nappal, azaz a kitöltött kérdőívek visszaküldésére összesen 69 nap állt a rendelkezésükre, a hiánypótlást kérő levél megválaszolására pedig a Bizottság 25 napot adott a kínai kormánynak. Ezért összességében a kínai kormánynak több mint három hónapja volt a Bizottság által kért információ megküldésére.
(105)
A Bizottság a Pekingben, a Kínai Kereskedelmi Minisztériumban és négy pénzügyi intézményben (a Kínai Fejlesztési Bankban, a Kínai Export-import Bankban, a Huaxia Bankban és a SINOSURE-nál) tett helyszíni ellenőrző látogatás során arra törekedett, hogy az alaprendelet 11. és 26. cikkének rendelkezéseivel összhangban ellenőrizze azokat az információkat, amelyek a kínai kormány válaszának elkészítéséhez felhasznált igazoló dokumentumok alapját képezték. A Bizottság ennek során előzetesen arra a következtetésre jutott, hogy a kínai kormánytól származó egyes információk és igazoló dokumentumok hiánya nem teszi lehetővé a kérdőívre adott válaszok megfelelő ellenőrzését. Ezenkívül a kínai fél bizonyos információkat egyáltalán nem adott meg, még külön kérésre sem, és egyes kérdésekre egyszerűen nem válaszolt. A kínai kormányt következésképpen tájékoztatták arról, hogy az alaprendelet 28. cikkének (1) és (6) bekezdése szerint milyen következményekkel jár, ha nem működik együtt.
(106)
A kínai kormány azt is állította, hogy a Bizottság túlságosan nagy terhet rótt a kínai kormányra, és a tárgyhoz nem tartozó, szükségtelen információkat kért a kérdőívben és az azt követő, hiánypótlást kérő levélben.
(107)
A kért információkkal kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a Bizottság a panaszban foglalt állításokkal kapcsolatban olyan információkat kért, amelyeket szükségesnek ítélt annak érdekében, hogy reprezentatív megállapításokat tehessen, és ehhez következetesen tartotta magát, amikor a vizsgálat során ugyanezeket az adatokat és információkat kérte, illetve felkérte a kínai kormányt, hogy adjon magyarázatot a beadványban szereplő információkat és a vizsgálat tárgyát képező rendszerekkel való kapcsolatukat illetően. Más szóval a Bizottság csak olyan információkat kért, amelyek az érintett termék tekintetében rendelkezésre álló - a panaszban szereplő állítás szerinti támogatási rendszerből nyújtott - támogatás meglétének és mértékének a megállapításához szükségesek.
3.2. Az együttműködés hiánya
(108)
Amint az a fenti (105) preambulumbekezdésben említésre került, a helyszíni ellenőrző látogatásokat követően 2013. május 23-án a Bizottság értesítette a kínai kormányt, hogy az alaprendelet 28. cikkével összhangban mérlegeli a rendelkezésre álló tények felhasználását. A Bizottság azért küldte ezt a levelet, mivel arra az előzetes következtetésre jutott, hogy a kínai kormánytól származó információk és igazoló dokumentumok hiánya következtében nem volt lehetősége a kitöltött szubvencióellenes kérdőív, a hiánypótlást kérő levélre adott válasz és a kínai kormány által az ezen eljárás folyamán tett beadványok megfelelő ellenőrzésére. Ráadásul a helyszínen azt is megállapították, hogy bizonyos információkat visszatartottak a kitöltött kérdőívben és a kínai kormány későbbi beadványaiban, noha azokat a Bizottság kifejezetten kérte. Emellett egyes kérdéseket egyszerűen nem válaszoltak meg. A rendelkezésre álló tények potenciális felhasználása a következőkre vonatkozott: kormányzati tervek, projektek, különböző jogszabályok és egyéb dokumentumok; kedvezményes biztosítási hitelek, egyéb finanszírozás, garanciák és biztosítás, a Kínai Központi Bank körlevelei, a bankoknál tett ellenőrzések; exporthitel-biztosítás és a Sinosure-nál tett ellenőrzés; a Golden Sun fejlesztési program; közvetlen adómentességi és adócsökkentési programok; közvetett adóügyi és vámügyi programok; a megfelelőnél kisebb összegű ellenszolgáltatás fejében nyújtott ráfordítások (poliszilícium, extrudált alumínium és üveg); valamint földhasználati jogok biztosítása.
(109)
2013. június 3-i levelében a kínai kormány tiltakozott a Bizottság azon előzetes szándéka ellen, hogy alkalmazni kívánja az alaprendelet 28. cikkének rendelkezéseit, és azzal érvelt, hogy a benyújtott információ figyelmen kívül hagyásának vagy a hiányzó információ megszerzésének feltételei nem állnak fenn ebben az esetben.
(110)
A kínai kormány állítása szerint az információk pontosságával kapcsolatos „kételyek”, amelyek kizárólag azért merültek fel, mert a közölt információkat nem lehetett a Bizottság szándékainak leginkább megfelelő módon ellenőrizni, nem vezethetnek az információ figyelmen kívül hagyásához. A Bizottság nem ért egyet ezzel az állítással, mivel az nem tükrözi a valóságot. A Bizottság valójában nem „hagyott figyelmen kívül” egyetlen információt sem pusztán azon az alapon, hogy azt nem tudta ellenőrizni az ellenőrző látogatás alkalmával. Ugyanakkor, ha a helyszíni ellenőrző látogatás során sem lehetett ellenőrizni a kínai kormány által közölt olyan információkat és magyarázatokat, amelyek a Bizottság rendelkezésére álló más információkkal összevetve ellentmondásosnak és/vagy hiányosnak bizonyultak, a Bizottság nem fogadhatja el ezeket kritika nélkül. Minden információt aszerint súlyoznak, hogy a kínai kormány milyen mértékben nem működött együtt. Azt is meg kell jegyezni, hogy a Bizottság nem foglalkozott a közölt információk formátumával, ahogy azt a kínai kormány állította, hanem azok pontatlanságaira, illetve hiányosságaira összpontosított.
(111)
A kínai kormány azt is állította, hogy a Bizottság által kért információk némelyikének a közlésével kapcsolatban olyan akadályok merültek fel, hogy a kínai kormánynak gyakorlatilag nem állt módjában ezen információkat átadni. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a Bizottság csak olyan információkat kért, amelyek a panaszos (meggyőző bizonyítékokkal alátámasztott) állításainak ellenőrzéséhez voltak szükségesek, és bőséges időt és lehetőséget adott a kínai kormánynak az ilyen információk közlésére. Emellett a Bizottság teljes mértékben tisztában van azzal, hogy a panaszos által az üggyel kapcsolatosan tett jelentős mennyiségű, részletekbe menő állítás miatt kellett a Bizottságnak sok információt bekérnie a kínai kormánytól. Ugyanakkor amint az a fenti (104)-(107) preambulumbekezdésben is kifejtésre került, a kért információ nem volt túlzott mennyiségű, és kellő időt biztosítottak annak közlésére.
(112)
Emellett a kínai kormány rámutatott arra, hogy különbség van a benyújtott információ figyelmen kívül hagyása és a kézhez vett információnak a dokumentumokban ténylegesen szereplő tényekkel való kiegészítése között. Habár a Bizottság teljes mértékben tisztában van ezzel a különbséggel, és az alaprendelet 28. cikkének megfelelő rendelkezéseivel összhangban jár el, meg kell említenie, hogy ha a benyújtott információk ellentmondásban vannak a Bizottság rendelkezésére álló, ugyanezen tárgykörre vonatkozó más információkkal, az ilyen információk nem egészíthetők ki. Ilyen esetekben (például a bankok tulajdonviszonyaival kapcsolatban közölt információk esetén) a Bizottságnak döntenie kellett, melyik információ a megbízhatóbb. Ennek során a Bizottság garantálta, hogy a rendelkezésre álló tények felhasználása ne legyen büntető jellegű, és a ténylegesen rendelkezésre álló tényeken alapuljon.
(113)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság alaptalanul tekintette a kínai kormányt nem együttműködőnek ebben az esetben, mivel vagy nem vett tudomást azon kötelezettségéről, hogy figyelembe kell vennie azt, hogy a kínai kormány gyakorlatilag képes legyen a válaszadásra, vagy félreértette e kötelezettséget. A kínai kormány szerint a vizsgálat összességében indokolatlanul terhes volt, így az együttműködés általában lehetetlenné vált, és a Bizottság mint vizsgáló hatóság folyamatosan megtagadta a kínai kormánnyal való, e teher enyhítését szolgáló együttműködést. Ez az állítás a tények egyértelmű félremagyarázása. A Bizottság, hogy a megfelelően dokumentált panasz kézhezvételét követően teljesítse jogi kötelezettségeit, és ugyanakkor tiszteletben tartsa a WTO kapcsolódó joggyakorlatát, a kínai kormánytól csak az elégséges bizonyítékokkal alátámasztott panaszban szereplő állítások ellenőrzéséhez és értékeléséhez szükséges információkat kérte. A Bizottság mind a kérdőívhez csatolt kísérőlevélben, mind a kérdőívben felajánlotta segítségét a kínai kormánynak. A hiánypótlást kérő levélben is felkérték a kínai kormányt, hogy lépjen kapcsolatba a Bizottsággal, ha bármilyen kérdése van a bekért információkkal kapcsolatban. A Bizottság emellett az információ benyújtására nyitva álló határidőt is kivételes mértékben meghosszabbította (lásd a fenti (104) preambulumbekezdést). Emellett a Bizottság e vizsgálatban kizárólag a mintába felvett exportőröket illetően kért a tranzakciókra vonatkozó információt a kínai kormánytól, és nem valamennyi kínai napelemgyártót érintően, ezáltal jelentős mértékben leszűkítette a kért információ lehetséges mennyiségét. A Bizottság megállapítja, hogy a kínai kormány láthatólag összemossa a tényleges adatszolgáltatási képességére vonatkozó érveket más kérdésekkel.
Így például amikor a Bizottság bankokkal és pénzügyi intézményekkel kapcsolatos, állítólag túlzott információigényét fejti ki, érveit főként a panasz állítólagos elégtelenségére építi, és azt állítja, hogy az a bevont finompapírra vonatkozó ügy „jogellenes megállapításain” alapul. Ebből következően a kínai kormány panasza láthatólag az eljárás megindításának alapjául szolgáló bizonyítékok minőségén és nem a kormány tényleges információszolgáltatási képességén alapul. A kínai kormány 2013. június 3-i levelében ugyanis megismételte korábbi beadványaiban szereplő állítását, amely szerint számos program megindítása nem felelt meg a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás 11. cikkének (2) bekezdésében megállapított bizonyítottsági küszöbnek, és azzal, hogy a Bizottság eljárást indított e programokkal szemben, megsértette az említett megállapodás 11. cikkének (3) bekezdését. A Bizottság ezeket az állításokat már megválaszolta egy, a kínai kormánynak küldött levélben és nyilatkozatban, és mivel a 2013. június 3-i levélben nem szerepeltek új állítások, nincs szükség arra, hogy azokkal a Bizottság újból foglalkozzon ebben a rendeletben.
(114)
A kínai kormány azt is állította, hogy a Bizottság nem adott elegendő időt a kérdőív kitöltésére. Ez egész egyszerűen valótlan. Amint a fenti (104) preambulumbekezdésben is kifejtésre került, a Bizottság jelentősen meghosszabbította a kínai kormány számára nyitva álló határidőket, és a lehető leghosszabb időt biztosította a számára, úgy, hogy az ne befolyásolja jelentősen kedvezőtlen mértékben az ügy időben történő lezárását. A kérdőív kitöltésére és a hiánypótlást kérő levél megválaszolására adott határidő lényegesen hosszabb volt annál, mint amit az alaprendelet 11. cikkének (2) bekezdése ír elő.
(115)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság figyelmen kívül hagyta a kormány annak meghatározására irányuló segítségkérését, hogy a kérdőívre adott válaszok milyen mértékben szükségesek a rendelkezésre álló tényeken alapuló megállapítások elkerülése szempontjából. Beadványában a Bizottsághoz intézett azon kérelmére hivatkozott, hogy az fejtse ki egyes bekért információk célját, és azt, hogy azok milyen tényszerű megállapításokhoz vezethetnek, annak biztosítása érdekében, hogy „tényleges képességeihez mérten a lehető legnagyobb mértékben együtt tudjon működni, ugyanakkor a leglényegesebb információkat közölje”. Természetesen a Bizottság nem tudhatta az adott információ közlése előtt, hogy abból milyen következtetéseket fog levonni. A kínai kormány azt is állította, hogy a Bizottság úgy szerkesztette meg a kérdőívet, hogy „funkcionálisan lehetetlen” legyen annak kitöltése, és a Bizottság spekulatív célú adatgyűjtést folytat. A Bizottság kategorikusan visszautasítja ezeket az állításokat. Amint az fent kifejtésre került, a kérdőív csak olyan információkat kért, amelyek a megállapítások megtételéhez szükségesek voltak.
(116)
A kínai kormány azt is állította, hogy a Bizottság olyan dokumentumok bekéréséhez ragaszkodott, amelyeket a kínai kormány a jog szerint nem adhatott át vagy nem kényszeríthette ki azok közlését, és ezzel összefüggésben az EU és a WTO megfelelő jogszabályaira hivatkozott, amelyek egyértelművé teszik, hogy csak a hamis vagy félrevezető információt kell figyelmen kívül hagyni, és hogy „gyakorlatilag nem állt módjában” egyes olyan információk közlése, amelyek felfedését államtitok jellegük miatt vagy egyéb okokból belső joga szigorúan tiltja. Azt állította továbbá, hogy a WTO dömpingellenes megállapodása és a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodása, amelyek a bizalmas információk vizsgáló hatóságokkal való közlésének és „bizalmas kezelésének” módjaival foglalkoznak, nem feltétlenül alkalmazandók ebben az esetben, amikor az információt harmadik ország hatóságának, azaz a kínai kormánynak kellene megadnia. A kínai kormány azt is állította, hogy a Bizottság nem tesz eleget a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodásnak, ha nem ismeri el a jogi különbségtételt a kormánynak egyrészt a jogszabály szerint nem kiadható információk, másrészt más olyan bizalmas információk közlésére vonatkozó tényleges képessége között, amelyeknek egy vizsgálat szokásos menetében bizalmas kezelését kérheti.
(117)
A Bizottság nem hagyott figyelmen kívül egyetlen olyan információt sem, amelyet a kínai kormány bármilyen okból nem adott át, egész egyszerűen azért, mert nem lehet figyelmen kívül hagyni valamit, amit át sem adtak. Másrészt olyan esetekben, amikor a kínai kormány nem adott át és nem bocsátott vizsgálati célból rendelkezésre egyes információkat, és a hasonló jellegű információk más forrásokból (többnyire nyilvánosan hozzáférhető forrásból vagy az együttműködő exportáló gyártóktól vagy a helyszíni vizsgálatok során egyes bankoktól) kerültek a Bizottsághoz, a Bizottság csatolta ezen információkat az aktákhoz, és felhasználta azokat megállapításaihoz. A Bizottság nem ért egyet azzal az állítással, hogy a WTO dömpingellenes megállapodása és a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodása, amelyek a bizalmas információk vizsgáló hatóságokkal való közlésének és „bizalmas kezelésének” módjaival foglalkoznak, ne lenne alkalmazandó a kínai kormány esetében. Ebben a tekintetben a kínai kormány azt állítja, hogy a kormányokra eltérő együttműködési normát kellene alkalmazni, mint az exportőrökre, és hogy a kormányok helyzete „némi nagyvonalúságot” indokol, amelyre az exportőrök nem jogosultak. A kiegyenlítő vámokkal kapcsolatos vizsgálat lefolytatása tekintetében a Bizottság nem ért egyet ezzel. A kínai kormány az alaprendelet értelmében az eljárás egyik érdekelt fele, ugyanakkor mint „érdekelt tagot”, Kínát is kötik a WTO rendelkezései és joggyakorlata.
Az alaprendelet 28. cikkének (1) bekezdése a következőt állapítja meg: „Amennyiben bármely érdekelt fél megtagadja az információkhoz való hozzáféréshez való hozzájárulását, vagy az e rendeletben előírt határidőkön belül egyéb módon elmulasztja a szükséges információ nyújtását, vagy jelentős mértékben akadályozza a vizsgálat lefolytatását, a rendelkezésre álló tények alapján mind ideiglenes, mind végleges jóváhagyó vagy elutasító végső megállapítások tehetők.” A támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás 12. cikkének (7) bekezdése kifejezetten hivatkozik a kormányok („érdekelt tag”) általi együttműködés hiányának következményeire: „Azokban az esetekben, amikor bármely érdekelt Tag vagy érdekelt Fél nem teszi lehetővé a szükséges információhoz való hozzáférést, vagy azt másképpen nem adja meg ésszerű időtartamon belül, vagy lényegesen gátolja a vizsgálatot, előzetes és végleges ténymegállapítások, akár megerősítők vagy elutasítók tehetők a rendelkezésre álló tények alapján.” Ezért amikor a vizsgáló ország, jelen esetben az EU a WTO által biztosított jogait gyakorolja egy kiegyenlítő vámokkal kapcsolatos vizsgálatban, és a vizsgálat szempontjából szükségesnek ítélt információkat kér, a kormányokat és az exportőröket egyforma együttműködési kötelezettség terheli. A vizsgálat során a kínai kormány gyakran indokolta titoktartási szabályokkal azt, hogy nem adta át a kért információt, például a Kínai Központi Bank körleveleit ellenőrzési célokra. Meg kell jegyezni, hogy a kínai kormányra akkor is vonatkoznak a vizsgálathoz szükségesnek ítélt információ közlésével kapcsolatos WTO-kötelezettségek, ha számára - amint állítja - „jogilag tilos ilyen információt felfedni”. Ebben a tekintetben valamely WTO-tag önkormányzati jogszabályai vagy belső szabályai nem menthetik fel azt a WTO szerinti, a vizsgálat során tanúsítandó együttműködés kötelezettsége alól; ilyen kollízió esetén a kínai kormány feladata olyan módokat meghatározni, amelyek révén hozzáférést lehet biztosítani az információhoz annak megfelelő ellenőrzése céljából. A fentiek ellenére a kínai kormány ténylegesen egyszer sem fejtette ki ezt az állítást, és nem adott át ilyen tartalmú bizonyítékot (pl. olyan jogi rendelkezést, amely „jogilag tiltja” számára az ilyen információ felfedését).
(118)
Emellett a kínai kormány azt állította, hogy a 2013. március 25-i, ellenőrzést megelőzően küldött levél nem volt kellően részletes, és nem tért ki olyan konkrét kérdésekre, amelyekkel a helyszíni ellenőrző látogatás során foglalkozni fognak. Ebben a tekintetben meg kell jegyezni, hogy noha a Bizottságnak nem kötelessége a helyszíni ellenőrzés során felteendő valamennyi kérdésre kiterjedő listát küldeni (és nem is tekinti ezt helyénvalónak), az ellenőrzést megelőzően küldött, 2013. március 25-i levélben nagyon konkrét és részletes lista szerepelt azokról a kérdésekről és dokumentumokról, amelyekkel az alaprendelet 26. cikkének (3) bekezdése és a WTO-követelmények értelmében foglalkozni kívánnak. A levél ugyanakkor világossá tette, hogy a lista nem kimerítő, és adott esetben más kérdésekre és bizonyítékokra is kitérhetnek. E tekintetben azt is meg kell jegyezni, hogy a kínai kormány nem tiltakozott e levelek tartalma ellen az ellenőrzés előtt, noha másfelől megtagadta egyes, a levélben kifejezetten nem említett pontok, például a legnagyobb kínai bankokkal kapcsolatos információk, a Kínai Kommunista Párt egyes bankok vezetésében való részvétele, illetve egyes bankoknak a külföldi tartalékokat kezelő állami szervnél elhelyezett valutatartalékokhoz való hozzáférése megvitatását, arra hivatkozva, hogy még nem áll készen e kérdések megválaszolására.
(119)
A kínai kormány azzal is érvelt, hogy a Bizottság nem volt rugalmas a helyszíni ellenőrző látogatás során, és „végérvényes határidőt tűzött a kínai kormány által előterjesztett bármilyen változtatás iránti kérelem tekintetében”. Ugyanezen gondolatmenet alapján azt állította, hogy a Bizottság nem fogadott el a kínai kormány által ajánlott egyetlen „kivitelezhető” megoldást sem a Nemzeti Statisztikai Hivatalban (NSH) folytatott ellenőrzést illetően, és megtagadta az NSH ellenőrzésének 2013. április 22-ig (hétfőig) való meghosszabbítását. Emellett a kínai kormány szerint a bizottsági tisztviselők gyakorlatilag minden nap időveszteséggel kezdték az ellenőrzést, mivel késve érkeztek.
(120)
A fenti állítások tekintetében a Bizottság hangsúlyozza, hogy a tisztviselői által a helyszínen tanúsított rugalmasság teljes és feltétlen volt. A bizottsági tisztviselők kivételesen felajánlották, hogy - számtalan alkalommal jóval a rendes munkaórákon túl - olyan dokumentumokat és bizonyítékokat is ellenőriznek, amelyeket a kínai kormány egy adott téma lezárását követően kívánt előterjeszteni. Erre több ízben sor került, akkor is, ha igen késői órákban kellett más ellenőrzési helyszíneket meglátogatni, illetve visszatérni olyan helyszínekre, ahol a bizottsági tisztviselők már jártak, és ahol már lehetőséget adtak a dokumentumok ellenőrzésére. Sajnálatos módon azonban a kínai kormány nem élt ezekkel az ajánlatokkal a szóban forgó esetekben, ami határozottan arra utal, hogy a Bizottság által kért dokumentumok rendes munkaidőben történő benyújtásának elmaradása nem a Bizottság időbeli korlátainak vagy a Bizottság ellenőrzési hajlandósága hiányának köszönhető. Ami az ellenőrző látogatás kezdetén felmerült késedelmet illeti, a Bizottság megállapítja, hogy a tisztviselők minden nap pontosan érkeztek, ám sajnálatos módon a különböző ellenőrzési helyszínek megközelítéséhez szükséges, a kínai kormány által előírt napi regisztrációs eljárások vagy egyszerűen a kínai kormány tisztviselőket kísérő képviselőinek távolmaradása miatt az ellenőrzési helyre érkezéskor hosszú ideig kellett várniuk, mielőtt megkezdhették a munkát, és ez okozott némi késedelmet. A Bizottság azt is megállapítja, hogy az ellenőrző látogatások minden nap jóval túlnyúltak a rendes munkaidőn, és éppenséggel a kínai kormány törölte az ellenőrző látogatás délutáni szakaszát az első napon, mivel a Technológiai Minisztérium képviselői úgy döntöttek, hogy nem vesznek részt a látogatáson (lásd a (122) preambulumbekezdést). Valójában, ha a kínai kormány elfogadta volna a bizottsági tisztviselők ismételt felajánlásait arra nézve, hogy a rendes munkaidőn túl is ellenőrizzék a dokumentumokat, a látogatások tovább tartottak volna, és a kínai kormány teljes mértékű együttműködése hiányának köszönhetően alakult másként a helyzet.
(121)
A kínai kormány vitatta továbbá a Bizottság azon gyakorlatát, hogy nem fogad el új ellenőrizendő dokumentumokat és bizonyítékot azon ellenőrzési szakaszt követően, amelyhez ezek tartoztak. E tekintetben tisztázni kell, hogy a Bizottságnak nem szándéka, és soha nem is volt az, hogy kifejezetten figyelmen kívül hagyjon ilyen módon biztosított információkat. A Bizottság figyelembe vett minden benyújtott információt, elemezte azok minőségét (pl. a könyvvizsgáló által ellenőrzött pénzügyi kimutatások kivonatát másként kezelik, mint egy egyszerű Excel táblázatot vagy Word dokumentumot, amely olyan számadatokat tartalmaz, amelyeket egyetlen hivatalos forrás sem erősített meg), és azokat megfelelően súlyozta, tekintettel arra a tényre, hogy nem tudta ellenőrizni ezt az információt a helyszíni ellenőrző látogatások alkalmával.
(122)
A kínai kormány által a vizsgálat során benyújtott hat dokumentumot (25) illetően, amelyek tartalmát a kínai kormány nem volt hajlandó megvitatni a helyszíni ellenőrző látogatás során, a kínai kormány azt állította, hogy a Bizottságnak nincs indoka arra, hogy az alaprendelet 28. cikke szerint a rendelkezésre álló tényeket használja fel. Azt is állította, hogy a Bizottság nem segítette a kínai kormányt az e dokumentumok átadásával és annak igazolásával kapcsolatos követelmény megértésében, hogy valamennyi érintett dokumentum releváns, annak ellenére, hogy a kínai kormány „kifejezetten felkérte a Bizottságot az ellenőrzés megkezdése előtt, hogy segítsen a kínai kormánynak értelmezni az arra vonatkozó követelményt, hogy ezeket a dokumentumokat át kell adni, és igazolni kell, hogy minden érintett dokumentum releváns”. Ebben a tekintetben először is meg kell jegyezni, hogy valamennyi dokumentum közvetlenül az érintett ágazatra vonatkozik (26), ezért az ellenőrzés hatálya alá vonásuk nagymértékben indokolt volt.
Másodszor, a kínai kormány által a 2013. április 11-i, Bizottságnak címzett levélben használt megfogalmazás eltért a 2013. június 3-i levélétől. A kínai kormány ugyanis azt állította a 2013. április 11-i levélben, hogy az említett dokumentumok ellenőrzését „felfüggesztették, hacsak a Bizottság nem tudja meggyőzően igazolni, hogy e dokumentumok mennyiben relevánsak a folyó vizsgálatban, különösen az állítólagos támogatások szempontjából”. Mivel e dokumentumok mindegyike közvetlenül vonatkozik az érintett ágazatra, illetve az olyan támogatási programokra, mint a kedvezményes hitelezés vagy a kedvezményes adórendszerek, amint az megfogalmazásukból is nyilvánvaló, a Bizottság számára nem volt világos, mit tehetett volna még hozzá, amivel e dokumentumok relevanciáját jobban igazolja. A Bizottság meglepőnek találta, hogy a kínai kormány számára nem jelentett problémát e dokumentumok relevanciája azok benyújtásakor, csak akkor, amikor a Bizottság magyarázatot kért.
(123)
2013. május 23-i levelében a Bizottság azt állította, hogy a közölt információk nagy részét nem tudta összevetni az eredeti dokumentumokkal, és nem tudta a kínai kormány által a kínai tőkepiaccal és pénzügyi intézményekkel kapcsolatos információkra vonatkozóan adott válasz elkészítéséhez felhasznált forrásadatokkal való keresztellenőrzést sem elvégezni. A kínai kormány azzal tiltakozott, hogy tekintve a „nagyon általános és minden konkrétumot mellőző hivatkozást”, a Bizottság nem adott lehetőséget a kínai kormány számára, hogy érdemi észrevételeket tegyen, így tehát nem biztosította a kínai kormány számára a védelemhez való jogának megfelelő gyakorlását. Ez az állítás nem felel meg a valóságnak. A kérdőívben a Bizottság nagyon is konkrét kérdéseket tett fel, és számos vizsgáló hatóság szokásos gyakorlatával összhangban megkísérelte a kínai kormány válaszainak ellenőrzését a helyszíni ellenőrző látogatás alkalmával.
(124)
A kínai kormány a kitöltött kérdőívben különösen a következőket állította: „az érintett ágazatnak nyújtott hitelek az összes hitel nagyon csekély százalékát képviselték. Néhány bank például azt a választ adta a kérdőív függelékében, hogy az érintett ágazatnak nyújtott hitelek az összes hitel kevesebb mint 1 %-át tették ki.” Az ellenőrzés során a kínai kormány semmilyen bizonyítékkal sem tudta alátámasztani ezt az állítást, és egyszerűen a bankokhoz irányította a Bizottságot.
(125)
A Bizottság bekérte az érintett ágazatnak nyújtott hitelekkel kapcsolatos statisztikákat is. A kínai kormány azt állította, hogy nem készül ilyen nyilvántartás. Amikor a Bizottság az iránt érdeklődött, hogy a kínai kormány megkísérelt-e ilyen statisztikákat készíteni, és bekérte ezeket az információkat a bankoktól, a CBRC (a kínai bankfelügyeleti hatóság) jelenlevő tisztviselője azt válaszolta, hogy nem tud erről, mivel a CBRC másik osztálya foglalkozik a statisztikákkal. A kínai kormány nem adta át a kérdőívben és később a hiánypótlási eljárásban kért statisztikákat. A Bizottság az ellenőrzést megelőzően küldött levélben ismét jelezte, hogy erre a témára ki fognak térni.
(126)
Ami a bankokat illeti, a Bizottság az ellenőrző látogatás során a kockázatértékelésről és a hitelképességi vizsgálatról, az átfogó működési helyzetről, az irányítási helyzetről, a hitelszintről, a pénzügyi szokásokról, a visszafizetési képességről, a garancia módjáról, és a bank és a hitelfelvevők közötti üzleti együttműködésről is érdeklődött, mivel a kínai kormány e kérdéseket illetően fogalmazott meg állításokat a kitöltött kérdőívben. Annak ellenére, hogy ezeket a témákat jelezték az ellenőrzést megelőzően küldött levélben, a kínai kormány ismét nem tudta bizonyítékokkal alátámasztani állításait, és a bankokhoz irányította a Bizottságot.
(127)
A hiánypótlást kérő levélre adott válaszában a kínai kormány közölt néhány információt a bankokban fennálló állami tulajdon százalékos arányáról. Meg kell jegyezni, hogy a kitöltött kérdőívben a kínai kormány eredetileg azt állította, hogy nincs ilyen információ a birtokában, és hogy ezt az információt csak akkor adta át, amikor a Bizottság rámutatott arra, hogy a kereskedelmi bankokról szóló törvény 24. cikke ténylegesen előírja a bankok számára, hogy ezt az információt közöljék a CBRC-vel. Amikor a Bizottság az ellenőrző látogatás során arról érdeklődött, hogy mi volt ezen információ forrása, a CBRC jelenlévő tisztviselője azt állította, nem tudja, mivel a CBRC másik osztálya foglalkozik az ilyen adatok gyűjtésével. A főbb állami tulajdonú pénzügyi intézmények felügyelőbizottságáról szóló (az EXIM Bank által a hiánypótlást kérő levélre adott válaszában közölt) ideiglenes rendelet 2. cikke szerint „azon állami tulajdonú pénzügyi intézmények listájára, amelyekhez az Államtanács felügyelőbizottsági tagokat delegál, az állami tulajdonú pénzügyi intézmények felügyelőbizottságainak adminisztratív szerve tesz ajánlást”. Mivel ez a jogszabályi rendelkezés az állami tulajdonú bankok felügyelőbizottságainak adminisztratív szervére hivatkozik, a kínai kormány láthatólag tudja, hogy milyen pénzügyi intézmények vannak a tulajdonában. A Bizottság mindazonáltal nem tudta ellenőrizni ezeket az információkat, sőt még az információforrást sem tudta azonosítani, mivel a kínai kormány nem működött együtt. A nyilvánosan hozzáférhető információk szerint a kínai kormány által a hiánypótlást kérő levélre adott válaszban megjelölt bankokon kívül vannak még más állami tulajdonú bankok is (amelyek szintén hiteleztek a mintába felvett exportáló gyártóknak) (27).
(128)
A kínai kormány 2013. június 3-i levelében azt állította, hogy a Bizottság sem a kérdőívben, sem a hiánypótlást kérő levélben nem kért „igazoló dokumentumokat vagy adatforrásokat”, és „most hirtelen az igazoló okmányok és adatforrások hiányára hivatkozik”. A Bizottság tisztázni kívánja, hogy más vizsgáló hatóságokhoz hasonlóan ellenőrzi az eljárásban részt vevő valamennyi fél által benyújtott adatokat, és a kínai kormány tisztában volt ezzel, minthogy a Bizottság már a kérdőívben és a kérdőívhez mellékelt kísérőlevélben is felhívta a figyelmet arra, hogy a válaszokat ellenőrizhetik. Ráadásul az ellenőrzést megelőzően küldött levélben a Bizottság konkrétan ezt a témát is felvetette, a vizsgálat során tisztázandó más kérdések között (28). Ezért az a tény, hogy a Bizottság a kínai kormány állításait alátámasztó bizonyítékokat kér, valószínűleg nem érte meglepetésként a kínai kormányt, minthogy ez volt a Bizottság által minden egyes esetben követett szokásos eljárás.
(129)
Amikor az ellenőrzés során a Bizottság arra kérte a kínai kormányt, hogy adja meg a 10 legnagyobb kínai bank listáját, valamint e bankok piaci részesedését, a CBRC azt válaszolta, hogy át tud adni ilyen információt, de a kérdésre nem válaszolhat, amíg azt írásban nem nyújtják be. A Bizottság kifejtette, hogy az ellenőrző látogatás során szóban feltett kérdés ugyanolyan érvényes, mint bármely, írásban feltett kérdés, és rámutatott arra, hogy más, szóban elhangzott kérdések esetén a kínai kormány nem kérte, hogy azokat a válaszadás előtt írásban is nyújtsák be. A kínai kormány e magyarázat ellenére sem közölte a kért információt.
(130)
A kérdőíven a Bizottság olyan dokumentumokat kért, amelyek a CBRC létesítését igazolják, és a CBRC-t hatáskörrel ruházzák fel. A kínai kormány átadta a Nemzeti Népi Kongresszus egy dokumentumát, amely pusztán azt állapította meg, hogy a CBRC-t létre fogják hozni. Amikor a Bizottság arról érdeklődött, hogy van-e olyan dokumentum, amely a CBRC hatáskörét és célját meghatározza, a jelenlévő CBRC-tisztviselő azt állította, hogy számos más törvény rendelkezik a CBRC-ről, de ha a Bizottság ezeket meg kívánja kapni, azt az ellenőrzés előtt kellett volna kérnie. Meg kell jegyezni, hogy a kérdőívben a Bizottság felhívta a kínai kormányt, hogy „adja át azokat a dokumentumokat, amelyek e hatóság létesítésének alapját képezték, és a hatóságot hatáskörrel ruházták fel”, ezért tehát e dokumentumokat az ellenőrzés előtt bekérte.
(131)
Amikor a Bizottság statisztikákat és jelentéseket kért a mintába felvett exportőröknek a vizsgálati időszakban hitelező bankoktól, a banki ágazat szabályozásáról és felügyeletéről szóló kínai törvény (29) 33. cikkére hivatkozott, amely arra utal, hogy a CBRC gyűjt ilyen statisztikákat. A CBRC jelenlévő képviselője azt állította, hogy először is engedélyt kell kérnie a jogi osztálytól, de az ellenőrzés végéig e tekintetben nem adott át semmilyen információt. Újból meg kell jegyezni, hogy a Bizottság ezt az információt a kérdőívben és a hiánypótlást kérő levélben is kérte, és az ellenőrzést megelőzően küldött levelében azt is jelezte, hogy az ellenőrzés kiterjed majd a statisztikákra is.
(132)
A kínai kormány azt állította továbbá, hogy a panaszban a kínai bankokat mint közjogi szerveket illetően szereplő állítások az állami részesedés puszta feltételezésén alapulnak, amely feltételezés viszont a bevont finompapírra vonatkozó ügyben megfogalmazott „jogszerűtlen” megállapításokra épül. Ez az állítás a tények félremagyarázása. A panaszban a panaszos az állami tulajdon mellett többek között a bankok által politikai irányelvek alapján adott kölcsönökre, valamint arra is hivatkozik, hogy kormányhivatalok arra utasították a pénzügyi intézményeket, hogy növeljék a vállalkozásoknak nyújtott, új technológiák és termékek támogatásához (ideértve a fotovillamos ágazatot) igényelt hiteleket és kölcsönöket. A kínai bankokra mint közjogi szervekre vonatkozó, a bevont finompapírra vonatkozó ügyben tett megállapítások nem pusztán a tulajdonláson (pl. kormányzati beavatkozás, és a bankoknak szóló olyan iránymutatás, hogy nyújtsanak közvetlen kedvezményes kölcsönöket a papíripar részére kormányzati tervek alapján) alapultak, és e megállapítások teljes mértékben összhangban vannak az EU és a WTO jogával. Emellett az állami tulajdonú bankokra mint közjogi szervekre vonatkozó megállapításokat a szerves bevonatú acéltermékek ügyében is megerősítették.
(133)
A kínai kormány továbbra is azt állította, hogy a gyakorlatban nem volt képes 3 800 kínai bankról és pénzügyi intézményről információt közölni, és hogy a CBRC mindenesetre nem vezet nyilvántartást a bankokban fennálló állami tulajdon százalékos arányáról. A Bizottság nem érti, hogy a kínai kormány miért hivatkozik visszatérően valamennyi kínai bankra a kínai kormány tulajdonlásával kapcsolatban, amikor a kért információ kifejezetten azokra a bankokra korlátozódott, „amelyekben a kínai kormány közvetlen vagy közvetett részvényes”. (30) Amint az a fenti (127) preambulumbekezdésben kifejtésre került, a kínai kormány azon állítása, amely szerint a CBRC (vagy bármely más kormányzati hatóság) nem vezet nyilvántartást a bankokban fennálló tulajdonosi részesedéseiről, számos kínai jogi rendelkezéssel ellentétesnek tűnik.
(134)
2013. június 3-i levelében a kínai kormány megismételte azon állítását, amely szerint nincs hatásköre arra, hogy „független bankoktól” bizalmas információ közlését követelje, és hivatkozott arra a levélre, amelyet állítólag e tárgyban küldött a bankoknak. Igaz, hogy az ellenőrzés során a kínai kormány bemutatta a bankoknak szánt levél eredeti példányát, de amikor a Bizottság arra kérte a kínai kormányt, hogy bizonyítékokkal támassza alá, hogy mely bankoknak és pénzügyi intézményeknek küldték meg a levelet, a kínai kormány nem tudott ilyen bizonyítékkal szolgálni. A kínai kormány azt is állította, hogy a hiánypótlást kérő levél 7. mellékletében feltüntetett intézmények némelyike nem bank. E tekintetben a Bizottság megállapítja, hogy ezeket az intézményeket a mintába felvett exportáló gyártók jelentették be a Bizottságnak mint olyan intézményeket, amelyek hitelt nyújtottak a számukra.
(135)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság egyszer sem említette a Kínai Központi Bank 2003. és 2004. évi YinFa körleveleit, sem a kérdőívben, sem a hiánypótlást kérő levélben. Megjegyzendő, hogy a Bizottság az ellenőrzést megelőzően küldött levélben „a Kínai Központi Banknak a Kínában alkalmazott kamatláb-szabályozásra vonatkozó szabályzatait/körleveleit/belső dokumentációját” is szerepeltette a vizsgálat során tisztázandó más témakörök között. Nyilvánvaló, hogy mindkét körlevél e kategóriába tartozik. A hiánypótlást kérő levélre adott válaszában a kínai kormány még a Kínai Központi Bank weboldalán található cikkre is hivatkozott, amely említette e körlevelek egyikét. A kínai kormány azonban egyáltalán nem adott át a Kínai Központi Banktól származó körleveleket, és csak a Kínai Központi Bank weboldalán található információkat közölte, amelyek a hitelekre és betétekre Kínában alkalmazandó kamatláb szabályozása tekintetében nem voltak teljesek, összevetve a 2003. és a 2004. évi YinFa körlevelekkel, amelyek megtalálhatók a világhálón. Azt is meg kell jegyezni, hogy a kínai kormány nem azon az alapon tagadta meg e dokumentumok átadását, hogy nem számított erre a kérdésre, sokkal inkább e körlevelek állítólagos bizalmas jellege miatt. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy a kínai kormánynak a Kínai Központi Bank körleveleinek a bizalmas jellegével kapcsolatos állítása nincs összhangban a saját maga által ebben az eljárásban tanúsított gyakorlattal. A végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatos észrevételeiben a kínai kormány benyújtatta a Kínai Központi Bank egy újabb körlevelének teljes változatát azon állításának alátámasztására, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok által nyújtott egyedi hiteleket megszűntették, és a másutt felmerült bizalmas jelleg többé már nem tűnt akadályozó tényezőnek. A Kínai Központi Bank honlapján található kivonatokat a Bizottság tudomásul vette, és tartalmukat nem hagyta figyelmen kívül. Ahhoz ugyanakkor, hogy e tárgykörben teljes legyen az információ, szükség volt a két körlevélben foglaltakra is, amelyek kiegészítették a kínai kormány által közölt információkat.
3.3. Egyedi vizsgálat
(136)
Egyedi vizsgálat iránti kérelmet nyújtott be hat együttműködő exportáló gyártó az alaprendelet 27. cikkének (3) bekezdése alapján, azaz a következő vállalatok: a CNPV Dongying Solar Power Co. Ltd., a Jiangsu Runda PV Co. Ltd., a Kinve Solar Power Co. Ltd. (Maanshan), a Phono Solar Technology Co. Ltd., a Shandong Linuo Photovoltaic Hi-Tech Co. Ltd., és a Shandong Linuo Solar Power Holdings Co. Ltd. E vállalatok esetében nem volt mód egyedi vizsgálat engedélyezésére, mivel ez az állítólagos támogatási programok nagy száma, valamint a vizsgálat elhúzódó jellege miatt nagy terhet jelentett volna, és akadályozta volna a vizsgálat kellő időben történő lezárását.
3.4. Egyedi rendszerek
(137)
A Bizottság a panaszban szereplő információk alapján a következő rendszerekkel kapcsolatban próbált tájékozódni, mivel ezek állítólag kormányzati támogatásban részesülnek:
i.
Kedvezményes biztosítási hitelek, más finanszírozások, garanciák és biztosítások
-
Kedvezményes biztosítási hitelek;
-
Hitelkeret biztosítása;
-
Exporthitel-támogatási programok;
-
A zöld technológiákra vonatkozó exportgaranciák és exportbiztosítékok;
-
Az offshore holdingtársaságokhoz biztosított hozzáférésből és a hitelek kormány általi visszafizetéséből származó előnyök;
ii.
Támogatási programok
-
Exporttermék-kutatási és -fejlesztési Alap;
-
Az „Ismert Márkák” és a „Világvezető Kínai Márkák” elnevezésű program fejlesztéséhez nyújtott támogatások;
-
Az iparágak külföldi terjeszkedéséhez nyújtott források Kuangtung tartományban;
-
Golden Sun demonstrációs program;
iii.
Közvetlen adómentességi vagy adócsökkentési programok
-
A „két évig adómentesség, három évig fele adó” program külföldi tőkével működő vállalatoknak (ktv-k);
-
Társaságiadó-csökkentés exportorientált ktv-k számára;
-
A földrajzi elhelyezkedés alapján a ktv-k számára nyújtott társaságiadó-kedvezmények;
-
Adócsökkentés kínai gyártású berendezéseket beszerző ktv-k számára;
-
Adójóváírás kutatáshoz és fejlesztéshez ktv-k számára;
-
Adó-visszatérítés a ktv-k nyereségének exportorientált vállalkozásokba történő befektetéséhez;
-
Kedvezményes adóprogramok csúcstechnológiát vagy új technológiát alkalmazó vállalkozásként elismert ktv-k számára;
-
Adócsökkentés kijelölt projektekben részt vevő, csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalkozások számára;
-
Az északkeleti régió vállalataira vonatkozó kedvezményes társaságiadó-politika;
-
Kuangtung tartomány adóprogramjai;
iv.
Közvetett adó- és behozatalivám-programok
-
Héa-mentességek és behozatalivám-visszatérítések importált berendezés használatáért;
-
Héa-visszatérítések kínai gyártású berendezés ktv-k általi beszerzéséért;
-
Héa- és vámmentességek a külkereskedelmi fejlesztési alap programjának keretében állóeszközök beszerzéséért;
v.
Az áruk és szolgáltatások megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében az állam által történő biztosítása
-
Az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított poliszilícium;
-
Az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított extrudált alumíniumtermékek;
-
Az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított üveg;
-
Az állam által biztosított energiaellátás;
-
Földterület és földhasználati jogok állam általi biztosítása a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében.
3.4.1. Kedvezményes biztosítási hitelek, más finanszírozások, garanciák és biztosítások
a) Az együttműködés hiánya és a rendelkezésre álló tények felhasználása
- A kínai pénzpiac és pénzügyi intézmények
(138)
A Bizottság tájékoztatást kért a kínai kormánytól az azon bankok által az ipar egészének és az eljárásban érintett ágazatnak nyújtott hitelek arányáról, amelyekben a kínai kormány a legnagyobb vagy az egyetlen részvényes, amelyekben a kínai kormánynak részesedése van, de nem a legnagyobb részvényes, továbbá amelyekben a kínai kormány nem rendelkezik részvényekkel, és amelyek külföldi tulajdonban vannak. A kínai kormány válaszában közölte, hogy nincsenek nyilvántartott adatai az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok által nyújtott hitelek összegéről és százalékos arányáról, és hogy a kínai kormány a fotovillamos ágazat számára nyújtott hitelekről sem tart nyilván adatokat. A kínai kormány ebben a tekintetben semmilyen alternatív információforrást sem javasolt.
(139)
A Bizottság az eredeti szubvencióellenes kérdőívhez egy bankoknak/pénzügyi intézményeknek szánt egyedi kérdőívet (A. függelék) csatolt, és felkérte a kínai kormányt, hogy továbbítsa azt azoknak a bankoknak és pénzügyi intézményeknek, amelyek hitelt nyújtottak az érintett ágazat számára. Az A. függelék célja az volt, hogy ellenőrizze a panaszban szereplő azon állításokat, amelyek szerint az állami tulajdonú bankok közjogi szervek. A Bizottság többek között információkat kért az említett kínai bankok kormányzati irányításának szerkezetéről, valamint a kormányzati politikák, illetve érdekek képviseletéről is a fotovillamos ágazatot illetően (azaz az igazgatóságról és a részvényesek tanácsáról, a részvényesek/igazgatók üléseinek jegyzőkönyveiről, a részvényesek/igazgatók állampolgárságáról, a hitelezési politikáról, valamint az együttműködő exportáló gyártóknak nyújtott hitelekhez kapcsolódó kockázatértékelésről). A kitöltött kérdőívben a kínai kormány csak öt bank (a Kínai Fejlesztési Bank, az EXIM Bank, a Sanghaji Bank, a Kínai Központi Bank (31) és a Huaxia Bank) tekintetében adott választ az A. függelékre. A hiánypótlást kérő levélben a Bizottság megismételte eredeti információkérését. A kínai kormány együttműködésének megkönnyítése érdekében átadott egy listát azokról a bankokról/pénzügyi intézményekről, amelyek hitelt nyújtottak a mintába felvett vállalatoknak, és ismételten felhívta a kínai kormányt, hogy továbbítsák az A. függeléket ezen intézmények számára. A hiánypótlást kérő levélre adott válaszban nem adtak további válaszokat az A. függelékre.
(140)
A Bizottság információt kért a bankok és pénzügyi intézmények állami tulajdonlásáról is. A kitöltött kérdőívben a kínai kormány azt állította, hogy nem vezet nyilvántartást a tulajdonosi részesedésekről, és nem tett semmiféle javaslatot arra nézve, hogy hogyan lehetne ezt az információt beszerezni. Amikor a Bizottság a hiánypótlást kérő levélben rámutatott arra, hogy ezt az információt kötelező a bankok alapszabályába foglalni, és ahhoz a kínai kormány mint részvényes hozzáfér, a kínai kormány átadta 16 bank részvényesi információit. Ugyanakkor öt bankot kivéve, amelyek tekintetében a kínai kormány az éves beszámolókat jelölte meg forrásként, nem adott át semmilyen bizonyítékot ezen információ alátámasztására, és azt sem közölte, hogy mely adatok képezték ezen információ forrását. Az érintett ágazatnak hitelező többi bankot illetően a kínai kormány semmilyen információt nem közölt a tulajdonosi részesedésről. Ebből következően a Bizottság nem tudta ellenőrizni az állam bankokban és más pénzügyi intézményekben fennálló tulajdonosi részesedését illetően bejelentett adatok pontosságát és helytállóságát.
(141)
A kínai kormány azt állította, hogy a mintába felvett exportáló gyártók (hitelezési referencia céljából adott) „BB” minősítése „rendkívül kedvezőtlen”, és hogy a Bizottság „az ügy tényeit figyelembe véve nem fejtette ki, hogyan jutott arra a következtetésre, hogy ez a helytálló vagy legésszerűbb megállapítás”. A kínai kormány azt állította továbbá, hogy ez a módszer „megengedhetetlen hátrányos következtetés”. Jóllehet ezt az állítást egy korábbi (a bevont finompapírra vonatkozó) üggyel kapcsolatban tették, még azelőtt, hogy a mintába felvett exportáló gyártókra vonatkozó minősítéssel kapcsolatos információt ebben az eljárásban közölték volna, meg kell jegyezni, hogy a Bizottság nem használt fel „rendelkezésre álló hátrányos tényeket” sem ebben az esetben, sem más, a kínai kormány által a beadványában megjelölt esetben. A Bizottság csak a nyilvántartásban szereplő tényekből vonta le a megfelelő következtetéseket, amely tények a megfelelő hitelkockázat-értékelés hiányára mutattak, lásd a (175)-(178) preambulumbekezdést. Ki kell emelni, hogy a vizsgálati időszakban a kínai fotovillamos ágazat komoly veszteségeket termelt, és egyértelmű volt, hogy pénzügyi helyzete rendkívül nehéz. A mintába felvett vállalatok által átadott számos hitelkockázat-értékelés azt igazolta, hogy a vizsgálati időszak egészére vonatkozóan a „BB” minősítés nem volt ésszerűtlen. Egyes hitelkockázat-értékelések ugyanis egyértelműen azt mutatták, hogy több csoport ténylegesen többé-kevésbé fizetésképtelen volt.
- Ellenőrzés a bankoknál
(142)
Az ellenőrzést megelőzően küldött levelében a Bizottság jelezte azon bankok ellenőrzését, amelyek kitöltötték a kérdőív A. függelékét, és a mintába felvett exportáló gyártóknak nyújtott hitelek jelentős százalékát biztosították; ezek a Kínai Fejlesztési Bank, a Kínai Export-Import Bank, a Sanghaji Bank és a Huaxia Bank; emellett mellékelte azon témák részletes listáját, amelyekre az ellenőrzés során ki kíván térni. A kínai kormánynak szóló eredeti kérdőívben a Bizottság eleve világossá tette, hogy a kitöltött kérdőívekben közölt információkat a helyszínen ellenőrizhetik. Az ellenőrzést megelőzően küldött levélben a Bizottság azt is kifejtette, hogy a kínai kormányt felkérte arra, hogy „bocsássa rendelkezésre mindazokat az igazoló dokumentumokat, amelyeket válaszának megfogalmazásához felhasznált, beleértve az eredeti forrásdokumentumokat és a kérelmeket”. Két másik, a mintába felvett exportáló gyártók számára kedvezményes finanszírozást nyújtó bank vagy egyáltalán nem közölte a kért információt (Kínai Mezőgazdasági Bank), vagy az információt anélkül nyújtották be a nevükben, hogy azt ellenőrizni lehetett volna (Kínai Központi Bank).
- A Sanghaji Bank
(143)
Az ellenőrzést megelőzően küldött, 2013. március 25-i levelében a Bizottság értesítette a kínai kormányt arról a szándékáról, hogy ellenőrizni kívánja a Sanghaji Bankot (a továbbiakban: SB), és az ellenőrző látogatás kínai kormány számára történő megkönnyítése érdekében - szükség esetére - felajánlotta az ellenőrző látogatás 2013. április 22-ig történő meghosszabbítását (32). Az ellenőrzést megelőzően küldött levélre adott, április 5-i eredeti válaszában a kínai kormány nem erősítette meg, hogy sor kerül-e az SB ellenőrzésére, de érdeklődött aziránt, hogy a Bizottság hajlandó lenne-e a Sanghaji Bankot más helyszínen is ellenőrizni az ellenőrzés további részében (Peking helyett Sanghajban). Az ellenőrző látogatás megkönnyítése érdekében a Bizottság kivételesen belement ebbe, ugyanakkor sürgette a kínai kormányt, hogy legkésőbb április 9-ig (azaz a pekingi ellenőrzés megkezdését megelőző három munkanappal) igazolja vissza a sanghaji ellenőrzést annak érdekében, hogy az ellenőrzést végző csoport az ellenőrzési tervben bekövetkezett változtatással összefüggő gyakorlati kérdésekben intézkedni tudjon. A kínai kormány csak április 11-én (azaz az ellenőrzés megkezdése előtt egy nappal) igazolta vissza, hogy az SB-t 2013. április 23-án vagy 24-én lehet ellenőrizni. Ugyanezen a napon a Bizottság közölte a kínai kormánnyal, hogy e késői visszajelzés miatt már nem lehet változtatni a menetrenden. Ráadásul a kínai kormány által javasolt időpontok (április 23. vagy 24.) túllépték a kínai kormány és a Bizottság által egyeztetett, ellenőrzésre szánt időszakot, még a Bizottság által javasolt hosszabbítást is. Ennek eredményeként a Bizottság nem tudta ellenőrizni az SB által kitöltött A. függeléket és az e bank által a mintába felvett exportáló gyártóknak nyújtott hitelekkel kapcsolatos információkat. Következésképpen a Bizottság 2013. május 23-i levelében arról tájékoztatta a kínai kormányt, hogy mérlegeli az 597/2009/EK rendelt 28. cikkének az SB által benyújtott, nem ellenőrzött információra való alkalmazását.
(144)
A kínai kormány 2013. június 3-i levelében azt állította, hogy az ellenőrzésre a Bizottság rugalmatlansága miatt nem került sor, a Bizottság nem javasolt az ellenőrzésre másik dátumot, és egyszerűen „nem volt hajlandó mérlegelni a Sanghaji Bank ellenőrzését”. Ezeket az állításokat egyszerűen valótlanok. A Bizottság világosan kifejtette az ellenőrzést megelőzően küldött levélben, hogy eredetileg 2013. április 17-én és 18-án javasolta ellenőrizni a bankokat, egy esetleges további napot (április 22.) biztosítva, és nyitva hagyta a kínai kormány számára a lehetőséget, hogy megfelelő időpontot javasoljon a bankok felkeresésére az ellenőrzési időszak egészén belül (ami egy teljes munkahetet és egy további napot jelentett). A kínai kormány ugyanakkor e kereten kívüli időpontot javasolt az SB ellenőrzésére, és mindezt az ellenőrző látogatást megelőzően mindössze egy munkanappal. A Bizottság meglátása szerint a felkínált rugalmasság több mint elegendő volt, és - ellentétben a kínai kormány állításával - összességében hat alternatív napot ajánlottak fel az SB ellenőrzésére.
- A Huaxia Bank
(145)
2013. május 23-i levelében a Bizottság kifejtette a kínai kormány számára, hogy nem tudta ellenőrizni a Huaxia Bank (a továbbiakban: Huaxia) által kitöltött A. függelék egyes részeit, nevezetesen a tulajdonosi struktúrát, a mintába felvett exportáló gyártók hitelképességi vizsgálatát, illetve a különböző ágazatokra, és különösen az érintett ágazatra alkalmazott kockázati felárakat.
(146)
A kínai kormány 2013. június 3-i válaszában azt állította, hogy a Huaxia ismertette a tulajdonosi struktúrát és további részleteket és magyarázatokat is adott a Bizottság számára a részvényeseit, valamint azt illetően, hogy az ügyfelek hitelképességének vizsgálatára a banktitokkal kapcsolatos jogszabályokat, továbbá a bankok és ügyfeleik közötti szerződéses megállapodásokat kell alkalmazni.
(147)
A tulajdonosi struktúra tekintetében meg kell jegyezni, hogy a kitöltött A. függelékben a Huaxia azt állította, hogy „állami részesedés” nélkül alapították, és nem közölt információt az állami tulajdonlást illetően, jóllehet ezt a Bizottság az A. függelékben kifejezetten kérte. A Bizottság rámutatott arra, hogy ez ellentmondásban van a kínai kormány által közölt más információkkal, valamint hogy a Huaxia elismerte, hogy egyes részvényesei az állam tulajdonában vannak, és ezek némelyikéről egy kínai nyelven írt dokumentumban közölt információkat. A Huaxia által benyújtott információkból továbbra sem egyértelmű, hogy mekkora a bankban fennálló állami tulajdon aránya.
(148)
A hitelképességi vizsgálatot illetően a Bizottság megállapítja, hogy a bank egy vállalat tekintetében át tudott adni ilyen dokumentumot (a vállalat kilétének védelme érdekében a dokumentum némi módosítását követően), míg más kért dokumentumok tekintetében azt állította, hogy azok titoktartási jogszabályok és a bank és ügyfelei közötti szerződéses megállapodások hatálya alá tartoznak. Nehéz megérteni a bánásmódok közötti ilyen különbözőséget.
- A Kínai Export-Import Bank
(149)
2013. május 23-i levelében a Bizottság arról tájékoztatta a kínai kormányt, hogy a Kínai Export-Import Bank (a továbbiakban: EXIM) által kitöltött A. függelék és a hiánypótlást kérő levélre adott válasz nem volt teljes, és az EXIM nem adott át egyes, kifejezetten kért dokumentumokat, nevezetesen az alapszabályt, az Export-Import Bank létesítéséről szóló államtanácsi értesítést, illetve a Kínai Export-Import Bank által csúcstechnológiás termékek tekintetében exportőröknek adott hitel kezelésével kapcsolatos intézkedéseket. Az alapszabályt illetően a kínai kormány azt állította 2013. június 3-i levelében, hogy az EXIM a belső szabályzata miatt nem tudja átadni az alapszabályát (amely belső irányítási dokumentum), de hivatkozott az online változatra, amelyet állítólag felajánlottak megtekintésre az ellenőrzés során az EXIM által biztosított laptopon. A Bizottságot megdöbbenti ez az értelmetlen magyarázat. Ha a dokumentum online elérhető volt az ellenőrzés során, a Bizottság nem látja be, miért nem lehetett benyújtani már a kérdőívben, a hiánypótlást kérő levélben és az ellenőrzés során ismételten kérteknek megfelelően. Az az állítás ugyanis, amely szerint az EXIM az ellenőrzés során laptopon hozzáférhetővé tette ezt a dokumentumot, valótlan. Az EXIM azt állította, hogy a Bizottságnak online kellene megtekintenie a dokumentumot, a bizottsági tisztviselő azonban közölte, hogy az ellenőrzés céljára szolgáló helyiségekben nincs internet-hozzáférés. Ráadásul az EXIM nem adta meg az alapszabály online verziójára mutató hivatkozást sem.
(150)
A két másik dokumentumot illetően az EXIM azzal érvelt, hogy azokat bizalmas jellegük és a belső szabályok miatt nem adhatják át. Az EXIM saját maga állította a hiánypótlást kérő levélre adott válaszában, hogy „az EXIM bankot a Kínai Export-Import Bank létesítéséről szóló államtanácsi értesítésnek és a Kínai Export-Import Bank alapszabályának megfelelően hozták létre, és működése összhangban áll e dokumentumokkal”. Ezért ezt lényeges dokumentumnak tekintették a panaszban szereplő azon állítások ellenőrzése szempontjából, amelyek szerint az EXIM közjogi szerv, ám a Bizottság számára megtagadták az ehhez a dokumentumhoz való hozzáférést. Ezzel összefüggésben meg kell jegyezni, hogy egy másik fejlesztési bank, jelesül a CDB hasonló dokumentumot adott át a létesítésével kapcsolatban, valamint több más államtanácsi értesítést is benyújtott ebben a vizsgálatban. Az EXIM emellett semmilyen bizonyítékkal nem támasztotta alá a titoktartással kapcsolatos állításait. Ráadásul a (117) preambulumbekezdésben kifejtetteknek megfelelően, a kormányok nem hivatkozhatnak belső szabályokra a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás és az alaprendelet szerinti kötelezettségeik megkerülésére. Ugyanez vonatkozik a Kínai Export-Import Bank által csúcstechnológiás termékek tekintetében exportőröknek adott hitel kezelésével kapcsolatos intézkedésekre is, amely esetben az EXIM szintén a titoktartásra hivatkozott, de ezt bizonyítékkal nem támasztotta alá, sőt a dokumentum céljának megvitatását is megtagadta.
(151)
Az EXIM az igazgatóság és a felügyelőbizottság összetételével kapcsolatban sem közölt információt, megismételt kérések ellenére sem, és arra hivatkozott, hogy „az igazgatóság összetétele változik”, és a Bizottság azon kérdésére, hogy e két szerv tagjai egyúttal tagjai-e a Kínai Kommunista Pártnak, azt válaszolta, hogy „ezek tolakodó és nem helyénvaló kérdések egy szubvencióellenes vizsgálat keretében”. A vizsgálat szempontjából lényegtelen, hogy az igazgatóság tagjai változnak. Az fontos, hogy az állam miként képviselteti magát az EXIM igazgatóságában és felügyelőbizottságában; ugyanakkor a kínai kormány és az EXIM nem közölt e tekintetben információt. A Bizottság úgy véli továbbá, hogy az EXIM (és ebben az ügyben valamennyi bank) felső vezetésének Kínai Kommunista Pártban való tagsága annak megállapítása szempontjából lényeges, hogy az állam mekkora befolyást gyakorol a bank vezetésére. A Kínai Kommunista Párt alapító okirata szerint „a Pártnak fenn kell tartania és javítania kell az alapvető gazdasági rendszert, amelyben az állami tulajdon meghatározó szerepet tölt be, és a különböző gazdasági ágazatok egymás mellett fejlődnek...” (33), így tehát a Bizottság e vizsgálat keretében szükségesnek ítélte a Kínai Kommunista Párt EXIM-re gyakorolt befolyásának tanulmányozását, és különösen a bankok feletti állami ellenőrzés mértékének felmérését.
(152)
Ami a különböző kategóriájú termékeknek már a kérdőívben is kért exportstatisztikáit illeti, amelyeket az EXIM jogszabály szerint köteles a CBRC-nek megküldeni, a kínai kormány 2013. június 3-i levelében azt állította, hogy több időre van szüksége ilyen információk összeállításához. Ebben a tekintetben meg kell jegyezni, hogy mivel a Bizottság ezt az információt már az eredeti kérdőívben is kérte, a kínai kormánynak több mint három és fél hónapja volt ezek összeállítására, ám ezt mégsem tette meg. Az EXIM azt állította, „az ilyen típusú információ megtalálható az éves beszámolókban”; ez azonban nem igaz. A kínai kormány által említett éves beszámolókban található információ más időszakokra vonatkozik, mint a Bizottság által a kérdőívben és az ellenőrző látogatás alkalmával kért információk.
(153)
A kínai kormány jogosan állította, hogy a kitöltött kérdőívben megadta többek között a mechanikai és elektromos termékek és az új, csúcstechnológiás termékek kivitele tekintetében nyújtott exporthitelek összegét. Meg kell jegyezni, hogy a Bizottság soha nem vitatta e számadatok közlését. A Bizottság azt a tényt vitatta, hogy amikor megkísérelte e számadatok ellenőrzését az ellenőrző látogatás alkalmával, az EXIM nem tudott azokat alátámasztó bizonyítékokat közölni, sem pedig legalább magyarázatot adni arra, hogy ezek a számadatok honnan származnak. Hasonlóképpen, a Bizottság nem ellenőrizhette a fotovillamos ágazatnak nyújtott exporthitelek arányával kapcsolatos adatokat, amelyeket a kínai kormány a kitöltött kérdőívben adott meg. Érdekes, hogy az EXIM e számadatok egyikét sem ítélte bizalmasnak, de amikor a Bizottság az azok ellenőrzéséhez szükséges forrásadatokat kérte, az EXIM titoktartási okokra hivatkozva megtagadta a hozzáférést. Az EXIM ugyanezen okokat hozta fel a mintába felvett gyártóknak és az együttműködő gyártóknak adott exporthitel összegét illetően. A hiánypótlást kérő levélre adott válaszban megadott ugyan számadatokat, de titoktartási okokból nem engedte meg a Bizottságnak, hogy azokat ellenőrizze. Ténylegesen tehát nem volt lehetőség az EXIM által átadott statisztikák túlnyomó többségének az ellenőrzésére.
(154)
Az EXIM megtagadta a mintába felvett exportáló gyártók hitelminősítésének, illetve az e minősítések alapjául szolgáló elemzéseknek az ismertetését és bizonyítékokkal való alátámasztását is.
- A Kínai Fejlesztési Bank (a továbbiakban: CDB)
(155)
2013. június 3-i levelében a kínai kormány aggodalmát fejezi ki amiatt, hogy a Bizottság „személyes kérdéseket tett fel az igazgatóság/felügyelőbizottság és a felső vezetés tagjainak párttagságáról”. Ez nem helytálló. Az igazgatóság/felügyelőbizottság és a felső vezetés tagjainak a Kínai Kommunista Párthoz való kötődésével kapcsolatos kérdések tisztán technikai jellegűek, és amint a fenti (151) preambulumbekezdésben kifejtésre került, ezeket azért tették fel, hogy meg lehessen határozni a Kínai Kommunista Pártnak a kínai gazdaságban betöltött szerepét.
(156)
Az ellenőrzés során a Bizottság a mintába felvett exportáló gyártók hitelképességének felmérését igyekezett megvizsgálni. A CDB közölt néhány általános információt, de sem a mintába felvett exportáló gyártók hitelképességi vizsgálatával kapcsolatban, sem pedig a fotovillamos ágazat kockázatértékelési és vizsgálati jelentését illetően nem volt hajlandó semmilyen tájékoztatást adni.
(157)
A hiánypótlást kérő levélre válaszul a CDB az érintett ágazatra kiszabott kockázati felár vonatkozásában adott meg egy számadatot. Az ellenőrzés során a CDB e tekintetben helyesbítette válaszát, de nem adott át sem e számadatot igazoló bizonyítékot, sem pedig magyarázatot e számadat forrására, a Bizottságnak az ellenőrző látogatás során megismételt kérése ellenére sem.
b) A kínai állami tulajdonú bankok közjogi szervek
(158)
A panaszos azt állítja, hogy az állami tulajdonban lévő kínai kereskedelmi bankok az alaprendelet 2. cikkének b) pontja értelmében vett közjogi szervek.
(159)
A WTO fellebbviteli testülete az „Egyesült Államok - Végleges dömpingellenes és kiegyenlítő vámok egyes Kínából származó termékekre” című jelentésében (a továbbiakban: a fellebbviteli testület jelentése) (34) a közjogi szervet olyan szervezetként határozza meg, amely „kormányzati hatáskörrel rendelkezik, ilyen hatáskört gyakorol, vagy amelyet ilyen hatáskörrel ruháznak fel”. A fellebbviteli testület szerint annak bizonyítéka, hogy egy kormány érdemi ellenőrzést gyakorol-e egy jogalany és annak magatartása felett, bizonyos körülmények között bizonyíték lehet arra, hogy az érintett jogalany kormányzati hatáskörrel rendelkezik, és e hatáskört a kormányzati feladatok ellátása keretében gyakorolja. Amikor a bizonyítékokból sokféle, kifejezetten kormányzati irányításra utaló jel tűnik ki, és van arra utaló bizonyíték, hogy ezt az irányítást érdemi módon gyakorolják, akkor ez a bizonyíték arra engedhet következtetni, hogy az érintett jogalany kormányzati hatáskört gyakorol (35). A fellebbviteli testület azt is figyelembe vette, hogy a közjogi szervek egyik jellemzője olyan „kormányzati feladatok végrehajtása” (36), amelyeket „általában az adott tag jogrendjében a kormányzati gyakorlat részének tekintenek” (37).
(160)
A következő vizsgálat tárgya annak megállapítása, hogy az érintett állami tulajdonú bankok ellátnak-e olyan feladatokat, amelyek általában a kormányzati gyakorlat részének minősülnek Kínában, és amennyiben igen, gyakorolnak-e kormányzati hatáskört e feladatok végrehajtása során. A vizsgálat megállapította, hogy a kínai pénzügyi piacot kormányzati beavatkozás jellemzi, mivel a nagyobb bankok többsége állami tulajdonban van. A kínai hatóságok csak nagyon kevés információt szolgáltattak a kínai bankok részvénytulajdonáról/tulajdonviszonyairól. Az alább kifejtettek szerint a Bizottság mindenesetre összegyűjtötte a rendelkezésre álló információkat, hogy reprezentatív megállapítást tehessen. Annak elemzésekor, hogy a bankok kormányzati hatáskörrel felruházott, ilyen hatáskörrel rendelkező vagy ilyen hatáskört gyakorló szervezetek-e (közjogi szervek), a Bizottság nemcsak arról gyűjtött adatokat, hogy a bankok kormányzati tulajdonban vannak-e, hanem egyéb jellemzőkről is, például az igazgatóságon belüli kormányzati jelenlétről, tevékenységeik kormányzati ellenőrzéséről, a kormányzati politikák vagy érdekek képviseletéről, valamint arról, hogy a szervezeteket jogszabály útján hozták-e létre.
(161)
A rendelkezésre álló információk alapján azt a következtetést lehet levonni, hogy a kínai pénzügyi piacon az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok rendelkeznek a legnagyobb piaci részesedéssel, és ők a piac meghatározó szereplői. A Deutsche Bank által a kínai bankszektorral kapcsolatban végzett 2006. évi kutatás (38) szerint az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok több mint kétharmados részesedéssel rendelkeznek a kínai piacon. Ugyanezzel kapcsolatban a WTO Kína kereskedelempolitikájáról szóló beszámolója a következőképpen fogalmaz: „Az állami tulajdon magas aránya a kínai pénzügyi szektor egy másik fontos jellemzője” (39), és„csekély változás következett be a kínai bankszektor piaci struktúrájában, amelyet az állami tulajdonban levő bankok túlsúlya jellemez” (40). Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az öt legnagyobb állami tulajdonban lévő kereskedelmi bank (a Mezőgazdasági Bank, a Kínai Központi Bank, a Kínai Építési Bank, a Kommunikációs Bank és az Ipari és Kereskedelmi Bank) a kínai bankszektor több mint felét képviseli (41). Az öt legnagyobb állami tulajdonú bankban fennálló kormányzati tulajdont a kínai kormány is megerősítette a hiánypótlást kérő levélre adott válaszában.
(162)
A Bizottság információkat kért az említett kínai bankok kormányzati irányításának szerkezetéről, valamint a kormányzati politikák vagy érdekek képviseletéről is a fotovillamos ágazatot illetően (azaz az igazgatóságról és a részvényesek tanácsáról, a részvényesek/igazgatók üléseinek jegyzőkönyveiről, a részvényesek/igazgatók állampolgárságáról, a hitelezési politikáról, valamint az együttműködő exportáló gyártóknak nyújtott hitelekhez kapcsolódó kockázatértékelésről). Mindazonáltal a fenti (139) preambulumbekezdésben megállapítottak szerint a kínai kormány csak nagyon kevés információt szolgáltatott ezzel kapcsolatban, és a benyújtott információ nagy részének ellenőrzését nem tette lehetővé. Ebből következően a Bizottságnak a rendelkezésre álló tényeket kellett használnia. A Bizottság a rendelkezésre álló adatok alapján azt állapította meg, hogy a kormány a következő eszközökkel irányítja ezeket a bankokat: tulajdonlás révén, azáltal, hogy közigazgatási ellenőrzést gyakorol a bankok „kereskedelmi” magatartása felett, ideértve a betéti és hitelkamatlábakra vonatkozó határok megállapítását (lásd az alábbi (164)-(167) preambulumbekezdést), adott esetben pedig létesítő okiratok útján is (42).
A fenti megállapítások alapját képező adatok a következő forrásokból származnak: a kínai kormány által szolgáltatott információk, a kínai bankok éves beszámolói, amelyeket vagy a kínai kormány szolgáltatott, vagy nyilvánosan hozzáférhetők voltak, a Deutsche Bank által a kínai bankszektorral kapcsolatban végzett 2006. évi kutatás (43), a WTO Kína politikájára vonatkozó beszámolója (2012 vonatkozásában) (44), a Világbank által „China 2030” címmel kiadott jelentés (45), az OECD Kínáról szóló 2010. évi gazdasági felmérése (46), az együttműködő exportáló gyártók által szolgáltatott, illetve a panaszban szereplő információk. Független források becslései szerint a külföldi bankok a kínai bankszektor csekély részét képviselik, így a fejlesztéspolitikai hitelezésben elenyésző szerepet játszanak; a vonatkozó információ azt sugallja, hogy a kínai piac mindössze 2 %-át teszik ki (47). A témához kapcsolódó nyilvánosan hozzáférhető információk szintén megerősítik, hogy a kínai bankok, különösen a nagy kereskedelmi bankok - azokban az esetekben, amikor a hitelbővítés eredményeként jelentkező tőkemegfelelés hiánya miatt tőkefeltöltésre van szükség - továbbra is az állami tulajdonú részvényesekre, illetve a kormányzatra támaszkodnak (48).
(163)
Az együttműködő exportáló gyártók részére hitelt folyósító bankok többsége állami tulajdonban van. A rendelkezésre álló információ alapján (49) ugyanis a Bizottság azt állapította meg, hogy a hitelek nagy részét az állami tulajdonú bankok és állami tulajdonban lévő más jogalanyok nyújtották az együttműködő exportáló gyártóknak. E bankok között szerepeltek a fontosabb kínai kereskedelmi és állami fejlesztési bankok, mint a Kínai Fejlesztési Bank, az EXIM Bank, a Kínai Mezőgazdasági Bank, a Kínai Központi Bank, a Kínai Építési Bank és a Kínai Ipari és Kereskedelmi Bank. A többi érintett, állami tulajdonban lévő bankot illetően a Bizottság ugyanazokat a fent említett, a kormányzati irányításra és a kormányzati politikák vagy érdekek fotovillamos ágazatot illető képviseletére vonatkozó adatokat kérte. A kínai kormány nem szolgáltatott ilyen részletes információkat. Ezért tehát meg kell állapítani, hogy a bankok kormányzati irányítás alatt állnak. Ezen érdemi irányítást bizonyítja többek között a kérdéses ágazat támogatását szolgáló kormányzati politika, amely arra utasítja a bankokat, hogy kifejezetten támogatóan járjanak el (lásd a fenti (102) preambulumbekezdést). Ezért az állami tulajdonban lévő kínai kereskedelmi és fejlesztési bankokat közjogi szervnek kell tekinteni.
(164)
A kínai kormány kínai pénzügyi piacon érvényesülő befolyásának további jele a Kínai Központi Bank által a kamatlábak megállapításának és ingadozásának egyedi korlátozásában játszott szerep. A vizsgálat ténylegesen megállapította, hogy Kínában a Kínai Központi Bank konkrét szabályok alapján szabályozza a kamatlábak ingadozását. A rendelkezésre álló információk szerint ezeket a szabályokat a Kínai Központi Bank a betéti és hitelkamatok szabályozásáról szóló (2004. évi) Yinfa körlevelében (a továbbiakban: a 251. sz. körlevél) határozza meg. A pénzügyi intézményeket arra kérik, hogy hitelkamataikat a Kínai Központi Bank referencia-hitelkamatlábának meghatározott tartományán belül állapítsák meg. A kereskedelmi bankok által, illetve az állami fejlesztési bankok által kereskedelmi alapon folyósított hitelek esetében nincs felső határ, csak az alsó határt szabták meg. A városi és a vidéki hitelszövetkezetek számára mind a felső, mind az alsó határértékeket meghatározták. A kedvezményes hitelek, illetve azon hitelek esetében, amelyekre az Államtanács egyedi rendelkezései vonatkoznak, a kamatlábak felfelé nem ingadozhatnak. A Bizottság kérte a kínai kormányt, hogy tisztázza a 251. sz. körlevélben, illetve az azt megelőző jogszabályban (A Kínai Központi Bank körlevele a pénzügyi intézmények hitelkamatlábának ingadozási sávjáról - YinFa, 2003. évi 250. sz.) szereplő fogalommeghatározásokat és megfogalmazásokat. Ugyanakkor, amint azt a fenti (135) preambulumbekezdés ismerteti, a kínai kormány ezeket a körleveleket nem bocsátotta rendelkezésre, ezért a Bizottság nem tudta ellenőrizni azok tartalmát, sem pedig magyarázatokat kérni. Mivel a kínai kormány ezzel kapcsolatban semmilyen fontos információt nem szolgáltatott, amely arra utalna, hogy a helyzet 2013 márciusa óta - amikor a Bizottság a szerves bevonatú acéltermékekre vonatkozó szubvencióellenes vizsgálatát befejezte (50) - megváltozott, megállapítást nyert, hogy a Kínai Központi Bank részt vesz a kamatoknak az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok általi meghatározásában, és befolyásolja azt. A kínai kormány nem adott át bizonyítékot arra nézve, hogy a bevont finompapír és a szerves bevonatú acéltermékek ügyében lezajlott vizsgálatban megállapítottakhoz képest változott volna a helyzet. Ezért a rendelkezésre álló tények és a fent hivatkozott egyéb bizonyítékok alapján a Bizottság azt állapította meg, hogy a kamatlábak meghatározásának módszerével kapcsolatos helyzet változatlan volt a teljes vizsgálati időszakban.
(165)
A hitelkamatlábakra alkalmazott korlátok és a betéti kamatokra meghatározott felső határok olyan helyzetet teremtenek, amelyben a bankok olcsó tőkéhez való hozzáférése garantált (a betéti kamatot szabályozó rendelet miatt), és kedvező kamatokkal hitelezhetnek a kiválasztott ágazatok számára.
(166)
A bankokra olyan jogszabályok vonatkoznak, amelyek előírják számukra többek között, hogy hitelezési tevékenységüket igazítsák a nemzetgazdaság igényeihez (51), nyújtsanak hiteltámogatást a támogatott projektek számára (52), illetve kezeljék prioritásként a csúcstechnológiát vagy új technológiát alkalmazó ágazatok fejlesztését (53). A bankok kötelesek betartani ezeket a szabályokat. A mintába felvett exportáló gyártók a támogatott projektek, továbbá a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó ágazatok kategóriájába tartoznak.
(167)
Különböző független információforrások szerint az állam részvétele a kínai pénzügyi ágazatban jelentős és folyamatos. Például i. az IMF 2006. évi munkadokumentumának megállapítása szerint Kínában nem teljes a banki liberalizáció, és a hitelkockázatot nem fejezik ki megfelelően; (54) ii. az IMF 2009. évi beszámolója kiemelte a kamatlábak liberalizációjának Kínában tapasztalható hiányát; (55) iii. az IMF 2010. évi országjelentése kijelentette, hogy Kínában viszonylag alacsony a tőkeköltség, a hitelkihelyezést néha olyan módszerrel határozzák meg, amely nem kapcsolódik az árhoz, a vállalatok nagymértékű megtakarításai pedig részben a különböző ráfordítási tényezők (ideértve a tőkét és a földterületet) alacsony költségéhez kapcsolódnak; (56) iv. az OECD Kínáról készített 2010. évi gazdasági felmérése (57), valamint az OECD Gazdasági Részlegének 747. számú, Kína pénzügyi ágazati reformjairól szóló munkadokumentuma (58) kimondta, hogy az, hogy a pénzügyi intézmények tulajdonjogával túlnyomórészt továbbra is az állam rendelkezik, problémákat vet fel abban a tekintetben, hogy a bankok hitelezési döntései milyen mértékben alapulnak tisztán kereskedelmi megfontolásokon, miközben a bankok hagyományos szerepe látszólag az, hogy kormányzati kapcsolatokkal rendelkező kormányzati ügynökségekként működnek.
(168)
A fenti bizonyítékok alapján meg kell állapítani, hogy az állami tulajdonú kereskedelmi és fejlesztési bankok kormányzati feladatot látnak el a kínai kormány nevében, nevezetesen kötelezően támogatják a gazdaság bizonyos ágazatait az állami tervezéssel és a politikai dokumentumokkal összhangban. Az állami tulajdonú bankokban meglévő, jelentős kormányzati tulajdon, valamint az állami tulajdonú bankok és a kormány közötti kapcsolatokra utaló egyéb információk (ideértve a kínai kormány együttműködésének hiányát e tekintetben) megerősítik, hogy a bankokat a kormány irányítja közfeladataik ellátásakor. A kínai kormány érdemi irányítást gyakorol az állami tulajdonú kereskedelmi és fejlesztési bankok felett a kormány pénzügyi ágazatban való, mindent átható részvételén keresztül és annak révén, hogy az állami tulajdonú bankok számára előírják a kormányzati politikák követését. Az állami tulajdonú kereskedelmi és fejlesztési bankokat tehát közjogi szervnek kell tekinteni, mivel kormányzati hatáskörrel rendelkeznek, ilyen hatáskört gyakorolnak, illetve azokat ilyen hatáskörrel ruházták fel.
c) A magánbankokat Kínában a kínai kormány bízza meg és irányítja.
(169)
A Bizottság azt is elemezte, hogy a kínai kormány az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja értelmében megbízza-e és utasítja-e a magántulajdonban lévő kínai kereskedelmi bankokat arra, hogy kedvezményes (támogatott) hitelt nyújtsanak a fotovillamos termékeket gyártók számára.
- A kínai kormányzati politika megléte
(170)
A fenti, a fotovillamos ágazatban tapasztalható állami befolyásról szóló rész ((101) preambulumbekezdés) és az alább bemutatott megállapítások alapján nyilvánvaló: a kínai kormány azt a politikát követi, hogy a fotovillamos ágazat számára kedvezményes hitelezést biztosít, mivel a piacon meghatározó szerepet betöltő közjogi szervek (állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok) (59) is részt vesznek a hitelnyújtásban, amelyek így a piacinál alacsonyabb kamatokat tudnak kínálni.
- A politika kiterjesztése magánbankokra
(171)
A kereskedelmi bankokról szóló 2003. évi törvény az állami tulajdonban és a magántulajdonban lévő kereskedelmi bankokra egyaránt vonatkozik. E törvény 38. cikke például az összes kereskedelmi bankot (így a magántulajdonban lévőket is) arra utasítja, hogy „a hitelkamatot a Kínai Központi Bank által a hitelkamat tekintetében megállapított felső és alsó határértéknek megfelelően határozzák meg”, míg a törvény 34. cikke arra utasítja a kereskedelmi bankokat, hogy „a hitelezési tevékenységüket a nemzetgazdaság és a társadalmi fejlődés igényeinek megfelelően, illetve az állami iparpolitika iránymutatásainak szellemében végezzék”.
(172)
Számos kormányzati tervezési dokumentum, politikai dokumentum és jogszabály hivatkozik a fotovillamos ágazat számára nyújtott kedvezményes hitelezésre. Például a 7 új stratégiai ágazat fejlődésének ösztönzéséről szóló, 2010. október 10-i államtanácsi határozat ígéretet tesz a stratégiai ágazatoknak nyújtott adó- és pénzügy-politikai támogatás intenzitásának fokozására (60) (a fotovillamos ágazat e stratégiai ágazatok között szerepel), arra ösztönzi a pénzügyi intézményeket, hogy „bővítsék a hiteltámogatást”ezen ágazatok tekintetében, és hogy „használják ki az olyan adóügyi preferenciális politikákat, mint a kockázatkompenzáció”. Ugyanígy, a közép- és hosszú távú tudományos és technológiai fejlesztésről szóló nemzeti tervezet (2006-2020), amely a napenergiát és a fotovillamos elemeket kiemelt területként és prioritást élvező tárgykörként határozza meg (61), ígéretet tesz arra, hogy„arra ösztönzi a pénzügyi intézményeket, hogy adjanak kedvezményes hiteltámogatást a nagyobb nemzeti tudományos és technológiai iparosítási projektek számára”, és arra utasítja a kormányt, hogy„ösztönözze a különböző pénzügyi intézményeket és a magántőkét a tudományos és technológiai fejlődésben való részvételre”. A tudományos és technológiai fejlődésről szóló kínai törvény (Kína elnökének 82. rendelete) kimondja, hogy az állam arra ösztönzi a pénzügyi intézményeket és azt tanácsolja nekik, hogy támogassák hitelekkel a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó ágazatok fejlődését, és hogy a politikaorientált pénzügyi intézmények kezeljék prioritásként a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó ágazatokat (62). Ugyanezen jogszabály értelmében a politikaorientált pénzügyi intézmények üzleti tevékenységük keretein belül külön támogatást kínálnak a vállalkozások állam által támogatott, független innovációs projektjei számára (63).
(173)
A Kínai Központi Bank által a kamatlábak meghatározása tekintetében rögzített, fent (a (164) és (165) preambulumbekezdésben) említett korlátozások a magántulajdonban lévő kereskedelmi bankokra nézve is kötelezőek.
(174)
A bankszektorra vonatkozó törvényekből és rendeletekből származó fenti idézetek azt bizonyítják, hogy a kínai kormány arra irányuló politikája, hogy a fotovillamos ágazat számára kedvezményes hitelezést biztosítson, a magántulajdonban lévő kereskedelmi bankokra is kiterjed, és a kínai kormány tulajdonképpen arra utasítja őket, hogy „a hitelezési tevékenységüket a nemzetgazdaság és a társadalmi fejlődés igényeinek megfelelően, illetve az állami iparpolitika iránymutatásai alapján végezzék” (64).
- Hitelkockázat-értékelés
(175)
A Bizottság a kínai kormánytól releváns információkat kért annak megállapítása érdekében, hogy a kínai bankok hogyan végzik a fotovillamos ágazat vállalatainak hitelkockázat-értékelését, mielőtt eldöntik, hogy nyújtanak-e számukra hitelt és milyen feltételekkel. A kérdőívhez csatolt A. függelékben a Bizottság arra vonatkozóan kért információkat, hogy hitelnyújtáskor a bankok hogyan veszik számításba a kockázatokat, hogyan vizsgálják a hitelfelvevő hitelképességét, a különböző vállalatok/iparágak esetében milyen kockázati felárat számít fel a bank, milyen tényezőket vesz figyelembe a hitelkérelem elbírálásakor, ismertetésekor és a jóváhagyási folyamat során, stb. Azonban sem a kínai kormány, sem a kérdőíven szereplő egyes bankok nem szolgáltattak bizonyítékot ezzel kapcsolatban (az alábbi (176) preambulumbekezdésben szereplő egyetlen kivétellel). A kínai kormány csak általános jellegű válaszokat adott, amelyeket semmilyen bizonyíték nem támasztott alá abban a vonatkozásban, hogy ténylegesen sor kerülne bármilyen hitelkockázat-értékelésre.
(176)
A bankok egyikének ellenőrzése során a Bizottság megvizsgálhatott egy kockázatértékelést. E hitelkockázat-értékelés egy része utalt a napenergiával foglalkozó vállalatoknak nyújtott kormányzati támogatásra és azokra az állami tervekre, amelyek szerint a fotovillamos ágazatot általában támogatni kívánják; mindezek a szempontok kedvezően befolyásolták az adott vállalat tekintetében megítélt hitelminősítést. Ez az egyik példa arra, hogy a kormányzati politika (és egy adott ágazatnak szánt támogatások) miként befolyásolják a bankok döntéshozatalát, amikor a napenergiával foglalkozó vállalatoknak nyújtott finanszírozás feltételeiről határoznak.
(177)
A Bizottság az együttműködő exportáló gyártóktól is hasonló információt kért, és a mintába felvett exportáló gyártóknál tett helyszíni ellenőrző látogatások során megkísérelte azok ellenőrzését. A mintába felvett exportáló gyártók többsége azt válaszolta, hogy hitelnyújtás előtt a bankok bizonyos dokumentumokat kérnek tőlük, és végeznek valamiféle hitelkockázat-elemzést. Állításaikat azonban semmilyen bizonyítékkal nem tudták alátámasztani. A Bizottság a helyszíni ellenőrzés során bizonyítékot kért arra vonatkozóan, hogy a bankok kértek ilyen dokumentumokat, illetve hogy e dokumentumokat a vállalatok benyújtották a bankoknak, vagy hogy a bankok készítettek volna bármilyen jelentést, amely az ilyen hitelkockázat-elemezés elvégzését bizonyítja. Az exportáló gyártók mintába felvett csoportjai azonban nem tudtak ilyen bizonyítékkal szolgálni, és állításaikat semmilyen bizonyítékkal sem tudták alátámasztani.
(178)
A hitelkockázat-értékeléssel kapcsolatos információkat a Bizottság többször kérte az érdekelt felektől, mivel azok elengedhetetlennek minősülnek, figyelemmel többek között a fenti (167) preambulumbekezdésben említett információkra.
(179)
A fentiek alapján a kínai hitelkockázat-értékeléssel kapcsolatban tett megállapítások az állami tulajdonú kereskedelmi bankokra, a magántulajdonú kereskedelmi bankokra és az állami fejlesztési bankokra vonatkoznak. A fenti bizonyítékok alapján ugyanis levonható a következtetés, hogy a kínai magánbankoknak a kormányzati politikát kell követniük - különösen a fotovillamos ágazatot érintő - hitelezéseik tekintetében, és az állami tulajdonú bankokhoz hasonlóan kell eljárniuk, amely bankokról a Bizottság a (168) preambulumbekezdésben azt állapította meg, hogy közjogi szervek. Ezért megállapítható, hogy a kínai kormány a magánbankokat olyan feladatok ellátásával bízza meg, és olyan feladatok ellátására utasítja, amelyek szokásos esetben a kormány feladatai lennének, az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontja iv. alpontjának értelmében.
(180)
Emellett a fenti bizonyítékok azt mutatják, hogy ha az állami tulajdonú bankokat nem kellene közjogi szerveknek tekinteni, akkor is megállapítható lenne, hogy a kínai kormány olyan feladatok ellátásával bízza meg, és olyan feladatok ellátására utasítja azokat, amelyek szokásos esetben a kormány feladatai lennének, az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontja iv. alpontjának értelmében.
d) A kínai pénzügyi piac torzulásai
(181)
Az ebben a vizsgálatban gyűjtött információk alapján megállapítható, hogy az állami tulajdonú bankok részesedése a kínai piac több mint kétharmadát lefedi. Az öt legnagyobb állami tulajdonban lévő kereskedelmi bank (a Mezőgazdasági Bank, a Kínai Központi Bank, a Kínai Építési Bank, a Kommunikációs Bank és az Ipari és Kereskedelmi Bank) a kínai bankszektor több mint felét képviseli (65). Emellett a Kínai Fejlesztési Bank és a Kínai Export-Import Bank száz százalékos állami tulajdonban vannak. Ez a hét bank nyújtotta a hitelek túlnyomó többségét a napelemek ügyében a mintába felvett nyolc exportáló gyártónak. Ez a mindent átható kormányzati tulajdonlás és a kínai pénzügyi piac torzulása, valamint a kínai kormány azon politikája, hogy az olcsó tőkét a kiválasztott ágazatokhoz irányítja, együttesen veszélyeztetik az egyenlő feltételeket a nemzetközi kereskedelemben, és méltánytalan előnyhöz juttatják a kínai gyártókat.
(182)
A kínai bankok nem teljesen szabadon határozhatják meg a hitelfeltételeket. A kamatok tekintetében a Kínai Központi Bank által megállapított határokon belül kell maradniuk. Ezek a határok a betéti kamatokra meghatározott felső határokkal olyan helyzetet teremtenek, amelyben a bankok olcsó tőkéhez való hozzáférése garantált (a betéti kamatot szabályozó rendelet miatt), és kedvező kamatokkal kínálhatnak hitelt a kiválasztott ágazatok számára.
(183)
A bankok olyan jogszabályok hatálya alatt állnak, amelyek többek között előírják számukra, hogy hitelezési tevékenységüket igazítsák a nemzetgazdaság igényeihez (66), nyújtsanak hiteltámogatást a támogatott projektek számára (67), illetve kezeljék prioritásként a csúcstechnológiát vagy új technológiát alkalmazó ágazatok fejlesztését (68). A bankoknak követniük kell ezeket a szabályokat.
(184)
A legutóbbi megállapítások szerint néhány nagy kínai kereskedelmi bank hozzáférhetett az állami valutatartalékokhoz (69). Ez jelentősen csökkenti tőkeköltségüket, és ezt az olcsó tőkét USD vagy EUR alapú hitelekhez használják fel a kiválasztott vállalatok és projektek számára a külföldre nyitási politikával összhangban. Ezáltal olyan feltételeket kínálhatnak, amelyekkel a hagyományos kereskedelmi bankok nem versenyezhetnek.
(185)
A fotovillamos ágazat finanszírozásában megfigyelhető másik nagyobb torzulás a Kínai Fejlesztési Bank (CDB) privilegizált helyzete, ez a bank ugyanis az ágazat legnagyobb hitelezője, és tömeges kölcsönöket és hitelkereteket biztosított a mintába felvett exportáló gyártók számára. A CDB-t majdnem teljes mértékben kötvények értékesítéséből és nem betétekből finanszírozzák, és a Pénzügyminisztérium után az ország második legnagyobb kötvénykibocsátója. E sajátos mechanizmus révén a CDB olcsón tudja saját magát finanszírozni, ebből következően kedvezményes feltételekkel tud hiteleket kínálni a kiválasztott ágazatok számára (70).
3.4.1.1. Kedvezményes hitelek
a) Bevezetés
(186)
A panaszos azt állította, hogy a kínai kormány a fotovillamos ágazatot kedvezményes hitelekkel és irányított hitelekkel támogatja.
b) Jogalap
(187)
Kínában a kedvezményes hitelezésről a következő jogszabályok rendelkeznek: Kína törvénye a kereskedelmi bankokról, a hitelekre vonatkozó általános (a Kínai Központi Bank által végrehajtott) szabályok, az Államtanács 40. sz. határozata az ipari szerkezetátalakítás támogatásáról szóló ideiglenes rendelkezések kihirdetéséről és végrehajtásáról.
c) A vizsgálat megállapításai
(188)
A bizonyítékok összességére tekintettel megállapítást nyert, hogy az exportáló gyártók mintába felvett csoportja számára nyújtott hitelek legnagyobb részét állami tulajdonban lévő bankok folyósították, amelyek a fenti (168) preambulumbekezdés alapján közjogi szerveknek minősülnek, mivel kormányzati hatáskörrel bírnak, és kormányzati feladatokat látnak el. További bizonyíték is van arra, hogy ezek a bankok gyakorlatilag kormányzati hatáskört gyakorolnak, mivel - a (164) preambulumbekezdésben foglaltak szerint - a kormányzat (azaz a Kínai Központi Bank) egyértelműen beavatkozik abba, hogy a kereskedelmi bankok milyen döntéseket hoznak a kínai vállalatoknak folyósított hitelek kamatainak megállapításakor. Ilyen körülmények között ezeknek a jogalanyoknak a hitelezési gyakorlatát közvetlenül a kormányzat határozza meg. Azt a tényt, hogy a bankok kormányzati hatáskört gyakorolnak, megerősíti az is, ahogyan a hitelekre vonatkozó általános (a Kínai Központi Bank által végrehajtott) szabályok 7. és 15. cikke, a 40. sz. határozat és a kereskedelmi bankokról szóló törvény 34. cikke rendelkezik a kormányzati ipari szakpolitikák teljesítésével kapcsolatban. Számos közvetett - objektív tanulmányokkal és jelentésekkel alátámasztott - bizonyíték van továbbá arra, hogy a kínai pénzügyi rendszerben még mindig erős a kormányzati beavatkozás, amint azt már a fenti (172) és (178) preambulumbekezdés is kifejtette. Végezetül a kínai kormány nem adott olyan információkat, amelyek lehetővé tették volna az állami tulajdonban lévő bankok és a kormány közötti viszony jobb megértését, amint azt a (139)-(140) preambulumbekezdés kifejti. Így az állami tulajdonban lévő kínai kereskedelmi bankok által folyósított hitelek vonatkozásában a Bizottság megállapítja, hogy a kormányzat a fotovillamos termékek gyártóit - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja szerint - közvetlen transzfer formájában pénzügyi támogatásban részesíti. Továbbá ugyanez a bizonyíték igazolja azt, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankokat (valamint a magántulajdonban lévő bankokat) a kormányzat bízza meg, illetve utasítja, következésképpen ez azt jelenti, hogy az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iv. alpontja szerinti pénzügyi támogatás áll fenn.
(189)
A fenti (169)-(178) preambulumbekezdésben foglalt elemzés figyelembevételével az is megállapítást nyert, hogy a kínai kormány magántulajdonban lévő bankokat bíz meg, illetve utasít, hogy a fotovillamos termékek gyártóinak hitelt nyújtsanak, és hogy az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. és iv. alpontja szerinti pénzügyi támogatás áll fenn.
(190)
A hitelfelvevő olyan mértékben jut az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése és 6. cikkének b) pontja szerinti gazdasági előnyhöz, amennyivel kedvezőbb feltételek mellett veheti fel a kormányhiteleket vagy a kormány által megbízott vagy utasított magánfelek hiteleit, mint a piacon ténylegesen megszerezhető kereskedelmi hitelt. A kínai nem kormányzati hitelek nem jelentenek megfelelő piaci referenciát, mivel megállapítást nyert, hogy a magántulajdonban lévő bankokat a kínai kormány bízza meg és utasítja, tehát feltételezhetően az állami tulajdonú bankok hitelezési gyakorlatát követik. A referenciát tehát a fenti (198)-(200) preambulumbekezdésben említett módszer alkalmazásával állapították meg. E referencia alapulvételével igazolást nyer, hogy a fotovillamos ágazat számára nyújtott hiteleket a piaci feltételeknél kedvezőbb feltételek mellett nyújtják.
(191)
A fotovillamos ágazat a 40. sz. határozat szerint a támogatott kategóriába tartozik. A 40. sz. határozat az Államtanácsnak, azaz Kína legfőbb közigazgatási szervének a rendelete, így az egyéb közjogi szervek és gazdasági szereplők számára jogilag kötelező erejű. A határozat az ipari szektort három osztályba sorolja: „támogatott, korlátozottan támogatott és a támogatásból kirekesztett projektek”. Ez a jogi aktus olyan iparpolitikai iránymutatás, amely a Címtárral együtt azt mutatja meg, hogy a kínai kormány miként folytatja az egyes vállalkozói csoportokat vagy iparágakat, mint például a Címtárban a „támogatott iparágak” között szereplő fotovillamossági, illetve újenergia-ágazatot ösztönző és támogató politikáját. A támogatott kategóriában szereplő iparágak számával kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy ezek a kínai gazdaságnak csak egy részét képviselik. Ezenkívül a „támogatott” státusz e támogatott ágazatokon belül csak bizonyos tevékenységekre vonatkozik. A 40. sz. határozat 17. cikke előírja továbbá, hogy „a támogatott beruházási projektek” különleges előnyökben és ösztönzőkben, többek között pénzügyi támogatásban részesüljenek. A 40. sz. határozat a „korlátozottan támogatott és a támogatásból kirekesztett projektek” vonatkozásában ugyanakkor feljogosítja az állami hatóságokat arra, hogy a piac szabályozása érdekében közvetlenül beavatkozzanak. A 18. és a 19. cikk valójában arról rendelkezik, hogy az érintett hatóság akadályozza meg a pénzügyi intézményeket abban, hogy hitelt nyújtsanak a „korlátozott és kirekesztett projektek” számára. A fentiekből egyértelműen kiderül, hogy a 40. sz. határozat a támogatott iparágak - köztük a fotovillamos ágazat - ösztönzésével és támogatásával kapcsolatban - irányelvek formájában - minden gazdasági intézmény számára kötelező érvényű szabályozást ír elő.
(192)
Amint a fenti (172) preambulumbekezdésben kifejtésre került, a kínai kormány kedvezményes támogatást csak néhány ágazat tekintetében rendel el, és a fotovillamos ágazat ezek egyike. A fentiek figyelembevételével nyilvánvaló, hogy a hatóságok csak azt teszik lehetővé a pénzügyi intézmények számára, hogy azon néhány ágazatnak/vállalatnak nyújtsanak kedvezményes hitelt, amelyek megfelelnek a kínai kormány vonatkozó politikáinak. Az aktában szereplő bizonyítékok alapján és a kínai kormány részéről az üggyel kapcsolatos együttműködés hiányában megállapítást nyert, hogy a kedvezményes hitelezés formáját öltő támogatások általánosságban nem állnak rendelkezésre, ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerint egyedinek tekintendők. Továbbá egyik érdekelt fél sem nyújtott be arra utaló bizonyítékot, hogy a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt objektív szempontokon és feltételeken alapulna.
d) Következtetés
(193)
A vizsgálat kimutatta, hogy a vizsgálati időszakban a mintába felvett exportáló gyártók mindegyike részesült a kedvezményes hitelezésben.
(194)
Ennek megfelelően a fotovillamos ágazat finanszírozását támogatásnak kell minősíteni.
(195)
Az exportáló gyártók számára biztosított pénzügyi támogatásra és gazdasági előnyre, illetve az egyedi jellegre tekintettel ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(196)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő fél által megszerzett gazdasági előny az alaprendelet 6. cikkének b) pontja szerint a hitelt felvevő vállalat által a kormányhitel tekintetében fizetendő összeg és a vállalat által a piacon megszerezhető összehasonlítható kereskedelmi hitel tekintetében fizetendő összeg közötti különbözet.
(197)
Mivel a fent (a (190) preambulumbekezdésben) említettek szerint a kínai bankok által folyósított hitelek jelentős kormányzati beavatkozásról árulkodnak a bankszektorban, és nem egy működő piacon érvényesülő kamatokra utalnak, az alábbi módszer alkalmazásával megfelelő piaci referenciaértékeket számítottak ki. Ezenkívül a kínai kormány együttműködésének hiányában a Bizottság a megfelelő referencia-kamatlábat a rendelkezésre álló tények alapján állapította meg.
(198)
Az RMB-ben kifejezett hitelek megfelelő referenciájának kiszámításánál a Bizottság ésszerűnek tekinti a kínai kamatlábak alkalmazását, oly módon kiigazítva, hogy azok a szokásos piaci kockázatot tükrözzék. Mivel ebben az összefüggésben az exportőrök aktuális pénzügyi helyzetét torz piaci körülmények között állapították meg, és a kínai bankok a kockázatelemzésükkel és a hitelminősítésükkel kapcsolatban nem bocsátottak rendelkezésre megbízható információkat, a Bizottság szükségesnek ítélte, hogy a kínai exportőrök hitelképességét ne kritika nélkül, hanem olyan korrekcióval vegye figyelembe, amely az eltorzult kínai piacnak az exportőrök pénzügyi helyzetére gyakorolt lehetséges hatását tükrözi.
(199)
Ugyanez a helyzet a külföldi pénznemben kifejezett hitelek esetében. A vizsgálati időszakban megfelelő pénznemben kiadott, „BB” minősítésű vállalati kötvények szolgáltak referenciaként.
(200)
A (138)-(140) preambulumbekezdésben foglaltak szerint mind a kínai kormányt, mind az együttműködő exportáló gyártókat felkérték, hogy bocsássanak a Bizottság rendelkezésére információkat a kínai bankok hitelpolitikájáról és arról, hogy a hiteleket az exportáló gyártóknak hogyan folyósítják. Jóllehet a kérést a Bizottság megismételte, ilyen információt nem kapott. Ennek megfelelően az együttműködés hiányára és a rendelkezésre álló tények összességére tekintettel és az alaprendelet 28. cikkének (6) bekezdésével összhangban a Bizottság azt tekintette megfelelőnek, hogy valamennyi kínai vállalatot csak a„nem befektetési besorolású” kötvények legmagasabb kategóriájába (a Bloombergnél „BB”) soroljon, és a Kínai Központi Bank szokásos hitelezési kamatlábára az ilyen minősítésű vállalatok által kibocsátott kötvények esetében várható felárat alkalmazza. Az exportáló gyártók gazdasági előnyét úgy számították ki, hogy figyelembe vették a százalékos arányban kifejezett kamatkülönbözet és a hitelből még fennmaradó összeg szorzatát, azaz a vizsgálati időszakban ki nem fizetett kamatot. Ezt az összeget aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártók teljes forgalmával.
(201)
Ebben a rendszerben a vizsgálati időszak alatt a mintába felvett exportáló gyártók tekintetében megállapított támogatási ráták a következők:
Kedvezményes biztosítási hitelek
Vállalat/Csoport
Támogatási ráta
Wuxi Suntech Power Co. Ltd., Kína, és a vele kapcsolatban álló vállalatok
1,14 %
A Yingli Green Energy Holding Company és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,61 %
A Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,25 %
A JingAo Group és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,92 %
A Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
1,80 %
A Delsolar (Wujiang) Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,02 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,84 %
Jinko Solar Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,85 %
3.4.1.2. Hitelkeret biztosítása
a) Bevezetés
(202)
A panaszos azt állította, hogy a kínai bankok aránytalan mértékű hitelkeretet biztosítottak az érintett termék kínai exportőrei számára. A vizsgálat megerősítette, hogy valamennyi vizsgált vállalat - az esetek többségében díjmentesen vagy nagyon csekély összegű díj ellenében - rendkívül nagy összegű hitelkeretet kapott kínai bankoktól. Szokásos piaci körülmények között ilyen hitelkeretet jelentős kötelezettségvállalási és ügyviteli díjak ellenében nyújtanak, ami lehetővé teszi a bankok számára a költségek és a kockázatok ellentételezését.
b) A vizsgálat megállapításai
(203)
Az EC-Aircraft vizsgálóbizottságának jelentése megerősítette, hogy az egyedi hitelek hatásán felül az ilyen hitelkeretek az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében potenciálisan közvetlen transzferek lehetnek. A vizsgálóbizottság megállapította, hogy a potenciális transzferekből származó gazdasági előny a közvetlen transzfer végrehajtására vonatkozó kötelezettség puszta meglétéből fakad. Ezen túlmenően a vizsgálóbizottság megállapította, hogy a hitelkeret önmagában és lényegéből fakadóan gazdasági előnyt biztosíthat a kedvezményezett vállalat számára, így az egyedi hitelek formájában megvalósuló közvetlen transzfertől elkülönülő potenciális transzfernek minősült (71).
(204)
A hitelkeretet a fent említett kedvezményes hiteleket nyújtó bankok biztosították a mintába felvett exportáló gyártóknak. A fent leírtaknak megfelelően ezek a bankok közjogi szervek ((158)-(166) preambulumbekezdés), vagy a kínai kormány megbízásából és utasítása szerint kedvezményes finanszírozást biztosítanak a fotovillamos ágazat számára ((169)-(178) preambulumbekezdés).
(205)
Amint azt fent - (158)-(185) preambulumbekezdés - már említettük, a jogszabályok és az állami tulajdonú bankok gyakorlatai a kínai piac torzulását okozzák, és megállapítást nyert, hogy a hitelkereteket az esetek többségében díjmentesen vagy nagyon csekély összegű díj ellenében biztosították. Szokásos piaci körülmények között ilyen hitelkeretet jelentős kötelezettségvállalási és ügyviteli díjak ellenében nyújtanak, ami lehetővé teszi a bankok számára a költségek és a kockázatok ellentételezését.
(206)
A gazdasági előny összege az olyan vállalatok számára biztosított kereskedelmi hitelkeretek esetében szokásosan alkalmazott díjaknak felel meg, amelyek megfizetése alól a mintába felvett exportáló gyártók az esetek többségében mentesültek. A Bizottság egy külföldi kereskedelmi bank által a mintába felvett exportáló gyártók egyike számára biztosított hitelkeretre alkalmazott díjakat használta.
(207)
A fotovillamos ágazat a 40. sz. határozat szerint a támogatott kategóriába tartozik. A 40. sz. határozat az Államtanácsnak, azaz Kína legfőbb közigazgatási szervének a rendelkezése, így az egyéb közjogi szervek és gazdasági szereplők számára jogilag kötelező erejű. A határozat az ipari szektort három osztályba sorolja: „támogatott, korlátozottan támogatott és a támogatásból kirekesztett projektek”. Ez a jogi aktus olyan iparpolitikai iránymutatás, amely a Címtárral együtt azt mutatja meg, hogy a kínai kormány miként folytatja az egyes vállalkozói csoportokat vagy iparágakat, mint például a Címtárban a „támogatott iparágak” között szereplő fotovillamossági, illetve újenergia-ágazatot ösztönző és támogató politikáját. A támogatott kategóriában szereplő iparágak számával kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy ezek a kínai gazdaságnak csak egy részét képviselik. Ezenkívül a „támogatott” státusz e támogatott ágazatokon belül csak bizonyos tevékenységekre vonatkozik. A 40. sz. határozat 17. cikke előírja továbbá, hogy „a támogatott beruházási projektek” különleges előnyökben és ösztönzőkben, többek között pénzügyi támogatásban részesüljenek. A 40. sz. határozat a „korlátozottan támogatott és a támogatásból kirekesztett projektek” vonatkozásában ugyanakkor feljogosítja az állami hatóságokat arra, hogy a piac szabályozása érdekében közvetlenül beavatkozzanak. A 18. és a 19. cikk valójában arról rendelkezik, hogy az érintett hatóság akadályozza meg a pénzügyi intézményeket abban, hogy hitelt nyújtsanak a „korlátozott és kirekesztett projektek” számára. A fentiekből egyértelműen kiderül, hogy a 40. sz. határozat a támogatott iparágak - köztük a fotovillamos ágazat - ösztönzésével és támogatásával kapcsolatban - irányelvek formájában - minden gazdasági intézmény számára kötelező érvényű szabályozást ír elő.
(208)
A fenti (172) és (192) preambulumbekezdésben foglaltak szerint a kínai kormány a kedvezményes hitelezést - amelynek szerves része a hitelkeret nyújtása - csak néhány iparág számára biztosítja. A fotovillamos ágazat az iparágak ezen csoportjába tartozik, és a megkülönböztető jellegű kedvezményes hitelezésből származó gazdasági előnyben részesül.
(209)
A fentiek figyelembevételével nyilvánvaló, hogy a hatóságok a pénzügyi intézmények számára csak azon néhány ágazat/vállalat esetében engedélyezik a kedvezményes hitelkeret biztosítását, amelyek megfelelnek a kínai kormány vonatkozó politikáinak. Az aktában szereplő bizonyítékok alapján és a kínai kormány részéről az üggyel kapcsolatosan tanúsított együttműködés hiányában megállapítást nyert, hogy az aránytalan hitelkeret formáját öltő támogatások általánosságban nem állnak rendelkezésre, ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja szerint egyedinek tekintendők. Továbbá egyik érdekelt fél sem nyújtott be arra utaló bizonyítékot, hogy a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt objektív szempontokon és feltételeken alapulna.
c) Következtetés
(210)
A vizsgálat kimutatta, hogy a vizsgálati időszakban a mintába felvett exportáló gyártók valamennyi csoportja részesült a díjmentesen vagy a piaci értéknél alacsonyabb díj ellenében biztosított hitelkeretben.
(211)
Ennek megfelelően az ilyen hitelkeretnek a fotovillamos ágazat számára történő biztosítását támogatásnak kell minősíteni.
(212)
Az exportáló gyártók számára biztosított pénzügyi támogatásra és gazdasági előnyre, illetve az egyedi jellegre tekintettel ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
d) A támogatási összeg kiszámítása
(213)
A hitelkeret díjmentesen vagy a piaci értéknél alacsonyabb díj ellenében történő biztosítása - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iii. alpontja szerint - a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg ellenében biztosított pénzügyi szolgáltatásnak minősül. A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A fenti (158)-(185) preambulumbekezdésben ismertetett piaci torzulások miatt a pénzügyi szolgáltatásokért (ebben az esetben a hitelkeret nyújtásáért) járó ellenszolgáltatás megfelelő nagyságát nem lehetett a Kínában uralkodó piaci viszonyok alapján megállapítani. Ezért a kedvezményezetteknek juttatott gazdasági előny az alaprendelet 6. cikke d) pontjának ii. alpontjával összhangban a hitelt felvevő vállalat által a kínai bankoktól származó hitelkeret fejében fizetendő összeg és a vállalat által a piacon megszerezhető, összehasonlítható hitelkeret fejében fizetendő összeg közötti különbözet. A hitelkeret az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja szerint potenciális transzfernek minősülhet.
(214)
A mintába felvett exportáló gyártók egyike számára egy Kína pénzügyi joghatóságán kívüli székhellyel rendelkező bank nyújtott hitelkeretet, amelyre az általános világpiaci gyakorlatnak megfelelő kötelezettségvállalási és ügyviteli díjakat számoltak fel. Noha a hitelkeretet az érintett bank kínai leányvállalata biztosította, ez ésszerű összehasonlítási alapot jelenthet. Az alaprendelet 6. cikke d) pontjának ii. alpontjával összhangban megfelelőnek ítélték az erre a hitelkeretre alkalmazott díjak viszonyítási alapként való használatát.
(215)
A támogatás összegét a viszonyítási alapként használt díjak mértékének valamennyi érintett hitelkeret összegére történő arányos alkalmazásával (ebből a ténylegesen kifizetett díjakat levonva) állapították meg. Azokban az esetekben, amikor a hitelkeret időtartama meghaladta az egy évet, a támogatás teljes összegét a hitelkeret teljes időtartamához rendelték, és a megfelelő összeget vonatkoztatták a vizsgálati időszakra.
(216)
Ebben a rendszerben a vizsgálati időszak alatt a mintába felvett exportáló gyártók tekintetében megállapított támogatási ráták a következők:
Hitelkeret biztosítása
Vállalat/Csoport
Támogatási ráta
A Wuxi Suntech Power Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
1,97 %
A Yingli Green Energy Holding Company és a vele kapcsolatban álló vállalatok
2,14 %
A Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
1,09 %
A JingAo Group és a vele kapcsolatban álló vállalatok
1,28 %
A Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,92 %
A Delsolar (Wujiang) Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,24 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,50 %
Jinko Solar Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
2,59 %
3.4.1.3. Exporthitel-támogatási programok
(217)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.1.4. A zöld technológiákra vonatkozó exportgaranciák és exportbiztosítékok
a) Bevezetés
(218)
A panaszban foglaltak szerint a Kínai Export- és Hitelbiztosítási Vállalat (Sinosure) - többek között a „Zöld Expressz” nevű programja útján - kedvezményes feltételekkel exporthitel-biztosítást nyújt az érintett termék gyártói számára. A panaszban foglaltak szerint a Sinosure exporthitel-biztosítása még arra sem elegendő, hogy fedezze ennek a programnak a hosszú távú működési költségeit és veszteségeit.
b) Az együttműködés hiánya és a rendelkezésre álló tények felhasználása
(219)
A Bizottság a fenti (104) és (105) preambulumbekezdésben foglaltak szerint a kínai kormány és/vagy a Sinosure által addig át nem adott információkat kért a programról a kérdőívben, a hiánypótlást kérő levélben, majd a kínai kormánynál és a Sinosure-nál tett helyszíni ellenőrző látogatás során.
(220)
A Bizottság kérte a Sinosure mint hivatalos állami exporthitel-biztosító műveleteire irányadó intézményi keret ismertetését, valamint a kapcsolódó dokumentumok átadását. A kínai kormány mindössze a Kereskedelmi Minisztérium és a Sinosure által 2004-ben közösen kiadott közleményt adta át, számos más kapcsolódó dokumentumot - ideértve az Államtanács 2009. május 27-i közleményében foglalt, úgynevezett 840-es tervet - azonban elmulasztott átadni (72).
(221)
A kitöltött kérdőív és az 1. melléklet Sinosure-t érintő ellenőrzése tekintetében a Bizottság számos dokumentumhoz nem juthatott hozzá, és nem tudta ellenőrizni a helyszínen kért dokumentumokat. A Sinosure különösen a Bizottság által kért következő információkat és bizonyítékokat nem nyújtotta be: a) a 2012. évi pénzügyi kimutatások, amelyek állítólag még jelenleg - a Sinosure honlapján - sem elérhetők; b) a mintába felvett két együttműködő exportáló gyártóval kötött exporthitel-biztosítással kapcsolatos dokumentáció, ideértve a szerződéseket, a kockázatértékelést, a levelezést és a díjbefizetések igazolását; c) az Államtanács által kinevezett vezető tisztviselőkre vonatkozó konkrét információk; d) a Kereskedelmi Minisztérium és a Sinosure által 2004-ben közösen kiadott, többek között a korlátozás jóváhagyásáról, valamint a díjak rugalmasságáról és a díjak ingadozási sávján belüli kedvezményekről szóló közleményben felsorolt elemekkel és előnyökkel kapcsolatos bizonyítékok; e) az exporthitel-biztosító tevékenység hosszú távú működési költségeivel és nyereségével kapcsolatos bizonyítékok, valamint f) a fotovillamos ágazatra jellemző piaci helyzet értékelésével kapcsolatos bizonyítékok.
(222)
A Bizottság a kitöltött kérdőívnek a Sinosure műveleteit érintő számos elemét - ideértve különösen a Sinosure-nak a kockázatértékeléssel, a díjak tényleges meghatározásával, valamint a kérelmezési és jóváhagyási eljárással kapcsolatos válaszait - nem tudta ellenőrizni, mivel a Sinosure nem volt hajlandó megbeszélést folytatni a mintába felvett együttműködő exportőrökkel kötött egyedi szerződések részleteiről. A Sinosure a kitöltött kérdőívében és a hiánypótlást kérő levélre adott válaszában szereplő számadatok és más elemek Bizottság által kiemelt egyes következetlenségeire nem tudott magyarázattal szolgálni, illetve nem nyújtott be igazoló dokumentumokat ezekkel kapcsolatban.
(223)
Az ellenőrző látogatás során és a kínai kormány 2013. június 3-i levelében a kínai kormány és a Sinosure titoktartási megfontolásokkal kívánta indokolni az együttműködés hiányát. E tekintetben az ellenőrzést megelőzően küldött levélből és az azt követő elektronikus levelezésből egyértelművé vált, hogy a Bizottság érdemi ellenőrzést kíván végezni, és - az érintett információk kapcsolódó, szigorú uniós előírások által biztosított védelmére vonatkozó jogszabályi kötelezettségével összhangban - nyilvánvalóan minden szükséges óvintézkedést megtesz a benyújtott vagy csupán betekintésre átadott bizalmas információk védelme érdekében. Azok a dokumentumok, amelyeket a Sinosure jóval az ellenőrző látogatás lezárását követően próbált benyújtani, és amelyek esetében nem tette lehetővé a Bizottság számára a megfelelő ellenőrzést, nem vehetők figyelembe, mivel kifejezetten a vizsgálathoz készültek, és a Bizottság nem tudta ellenőrizni a forrásdokumentumokat.
(224)
A kínai kormány és a Sinosure által tanúsított együttműködés hiányában a Bizottság a Sinosure által az érintett termék mintába felvett együttműködő exportáló gyártóinak nyújtott exporthitel-biztosítási fedezetet érintő számos elemet nem tudott ellenőrizni. Ennélfogva az alaprendelet 28. cikkének megfelelően a Bizottság egyes megállapításai a rendelkezésre álló információkon alapulnak.
c) A Sinosure közjogi szerv
(225)
A vizsgálat megállapította, hogy az alaprendelet 2. cikkének b) pontja és a WTO kapcsolódó ítélkezési gyakorlata értelmében a Sinosure közjogi szerv (73), mivel kormányzati hatáskörrel rendelkezik, ilyen hatáskört gyakorol, vagy ilyen hatáskörrel ruházták fel. A kínai kormány különösen érdemi ellenőrzést gyakorol a Sinosure felett (74), és a Sinosure a kormányzati feladatok végrehajtása során kormányzati hatáskört gyakorol.
(226)
A Bizottság megállapítja, hogy a Sinosure exporthitel-biztosítási tevékenysége a tágabb értelemben vett pénzügyi ágazat szerves részét képezi, amelyen belül megállapítást nyert, hogy a kormányzati beavatkozás közvetlenül befolyásolja és torzítja a kínai pénzügyi piac rendes működését (lásd fent a (185) és az azt követő preambulumbekezdéseket).
(227)
Egyetlen hivatalos kínai exporthitel-biztosítási intézményként a Sinosure kormányzati feladatokat hajt végre. A vállalat ennélfogva monopolhelyzetben van az exporthitel-biztosítási piacon. A vállalat megerősítette, hogy a piac nem nyílt, noha néhány nemzetközi versenytárs közvetett módon üzleti tevékenységet végez Kínában.
(228)
A kormány a Sinosure kizárólagos tulajdonosa, és felette teljes körű pénzügyi ellenőrzést gyakorol. A Sinosure az Államtanács kizárólagos állami tulajdona. A 4 milliárd RMB összegű jegyzett tőke az államháztartási költségvetésnek megfelelően az exporthitel-biztosítás kockázatitőke-alapjából származik. Ezen túlmenően az állam a legnagyobb kínai állami befektetési alap, a China Investment Corporation útján 2011-ben 20 milliárd RMB összegű befektetést hajtott végre. (75) Az alapszabály kimondja, hogy a vállalat üzleti kérdésekben illetékes szervezeti egysége a Pénzügyminisztérium, és előírja, hogy a vállalat pénzügyi és számviteli jelentéseket, valamint költségvetési jelentést köteles benyújtani a Pénzügyminisztériumhoz vizsgálat és jóváhagyás céljára.
(229)
Ami a kormányzati ellenőrzést illeti, kizárólagos állami tulajdonként a Sinosure nem rendelkezik igazgatósággal. A felügyelőbizottság valamennyi tagját az Államtanács nevezi ki, és a tagok feladataikat az „Állami tulajdonban lévő jelentős pénzügyi intézmények felügyelőbizottságára vonatkozó ideiglenes rendelet” szerint hajtják végre. A Sinosure felső vezetésének tagjait is a kormány nevezi ki. A vállalat 2011. évi éves beszámolójából („ÉB 2011.”) kiderül, hogy a Sinosure elnöke a Pártbizottság titkára, és a felső vezetés tagjainak többsége ugyancsak pártbizottsági tag. Mivel a Sinosure megtagadta a felső vezetéssel kapcsolatos további információk közlését, megállapítható, hogy a vezetésben közvetlenül a felügyelőbizottság és a felső vezetés tagjait kinevező kormány akarata nyilvánul meg. Ez alapján a Sinosure érdemben a kínai kormány ellenőrzése alatt áll.
(230)
A kormányzati feladatok és politikák Sinosure általi végrehajtása olyan egyértelmű és nyilvánvaló, hogy megállapítható, hogy a vállalat közvetlenül magát a kormányt képviseli. E tekintetben a Sinosure 2011. évi éves beszámolója számos kijelentést tartalmaz, nevezetesen a következőket: A Sinosure „proaktívan végrehajtotta egy exporthitel-ügynökség szakpolitikai funkcióját … és a 12. »ötéves terv« időszakát az első évben sikeresen indította” (ÉB 2011., 4. o.); „a vállalati reform előmozdítása megerősítette a Sinosure exporthitel-ügynökségként betöltött szakpolitikai funkcióját. A Kínai Kommunista Párt központi bizottságának gazdasági konferenciája kiemelte e funkció jelentőségét, és egyértelmű követelményeket határozott meg a hitelbiztosításokra vonatkozóan, amelyek kijelölték számunkra a növekedési pályát” (ÉB 2011., 5. o.); „2011-ben a Sinosure végrehajtotta a Kommunista Párt központi bizottságának és az Államtanácsnak a diplomáciai, külkereskedelmi, ipari és pénzügyi stratégiáit, határozatait és intézkedéseit, valamint állami politikáit, teljes körűen megvalósította szakpolitikai funkcióját, és gyors növekedést ért el” (ÉB 2011., 11. o.); „A Sinosure teljes körűen végrehajtotta a »nagyméretű teljes berendezésrendszerek exportfinanszírozás-biztosítására vonatkozó külön intézkedés« állami politikáját, és teljesítette az állam által meghatározott kötelezettségeit” (ÉB 2011., 11. o.).
(231)
A Sinosure működésének alapjául szolgáló intézményi keret és egyéb, a kínai kormány által kibocsátott dokumentumok bizonyítják a Sinosure közjogi szervként betöltött feladatát, valamint azt, hogy kormányzati politikák végrehajtásával bízták meg. A kereskedelemnek a tudomány és technológia útján, exporthitel-biztosítások alkalmazásával történő előmozdítására irányuló stratégia végrehajtásáról szóló közleményt (Shang Ji Fa, 2004. évi 368. sz.,2004. július 26.) a Kereskedelmi Minisztérium és a Sinosure közösen adta ki 2004-ben, és jelenleg is ez alapján irányítják a Sinosure tevékenységeit. A közlemény célkitűzései között szerepel az új és csúcstechnológiák, valamint a nagy hozzáadott értékkel rendelkező termékek kivitelének az exporthitel-biztosítások további alkalmazása útján történő ösztönzése. A közlemény kifejezetten felhatalmazza a Sinosure-t arra, hogy támogassa az új és csúcstechnológiát alkalmazó kínai termékek 2006. évi Címtárában meghatározott, kulcsfontosságú kiviteli ágazatokat. E Címtár támogatható termékei között szerepelnek a „napelemek és napmodulok”, így ezek a Sinosure által közvetlenül támogatott termékeknek minősülnek. A közleményben a következő előnyöket határozzák meg: „zöld csatorna”, a Címtárban szereplő termékekre vonatkozó egyedi támogatás, amelyet a szerződési feltételek teljesülése esetén öt napon belül jóvá kell hagyni, és a biztosításra vonatkozó elsőbbségi korlátozási jóváhagyás; a kárigénylési eljárás ideje, amely a kárigénylési dokumentumok kézhezvételétől számított legfeljebb három hónap lehet; a díjak rugalmassága, ideértve a Sinosure ingadozási sávján belüli legnagyobb díjkedvezményt. A közlemény előírja továbbá, hogy a regionális és helyi kereskedelmi hatóságoknak további intézkedéseket kell tenniük a Címtárban foglalt termékek támogatására. A közlemény előírja a Sinosure számára, hogy igazítsa az igényekhez a nemzeti iparpolitikán, valamint az új és csúcstechnológiát alkalmazó termékek kiviteli jellemzőin alapuló biztosítási modellt, és nyújtson támogatást a különösen az állam által támogatott innovációs és K+F gazdasági ágazatoknak.
(232)
A Bizottság tud egyéb olyan dokumentumokról, amelyek bizonyítják, hogy a Sinosure közvetlenül hajt végre kormányzati politikákat, előnyhöz juttatva így többek között az exportáló gyártókat. Az Államtanács 2009. május 27-i közleményében részletesen ismerteti az úgynevezett 840-es tervet (76). Elnevezése az exportbiztosításként felhasznált 84 milliárd USD-ra utal, és az Államtanács által az exportkeresletnek a globális válságot követő további stabilizálása, valamint az exporthitel-biztosítások iránti kereslet ebből fakadó növekedése érdekében 2009-ben hozott hat intézkedés egyike. A hat intézkedés között szerepel a jobb exporthitel-biztosítási fedezet, 2009-ben 84 milliárd USD értékű rövid lejáratú exporthitel-biztosítás nyújtása és a biztosítási díj csökkentése. Egyetlen exporthitel-biztosítást nyújtó szakpolitikai intézményként a Sinosure szerepel a terv végrehajtójaként. A biztosítási díj csökkenése tekintetében a Sinosure köteles volt gondoskodni arról, hogy a 2008. évi átlagos díjhoz képest 30 %-kal csökkentsék a rövid lejáratú exporthitel-biztosítás átlagos díját.
(233)
Az úgynevezett 421-es terv a Kereskedelmi Minisztérium és a Pénzügyminisztérium által 2009. június 22-én közösen kiadott, a nagyméretű teljes berendezésrendszerek exportfinanszírozás-biztosítására vonatkozó külön intézkedések végrehajtásával kapcsolatos kérdésekről szóló közleményben szerepelt. Ez a terv is a 2009. évi gazdasági világválságra válaszul kialakított kínai „nyitási” politikát támogató fontos politika, amely 42,1 milliárd USD értékű biztosításfinanszírozással támogatta a nagyméretű teljes berendezésrendszerek kivitelét. A finanszírozást a Sinosure és más pénzügyi intézmények irányították és biztosították. Az e dokumentum hatálya alá tartozó vállalkozásokra kedvezményes pénzügyi intézkedések - többek között exporthitel-biztosítás - vonatkoztak. A kínai kormány együttműködésének hiányában a Bizottság nem tudott további információkat kérni e közlemény alkalmazásával kapcsolatban. Ellenkező értelmű bizonyíték hiányában a Bizottság okkal feltételezi, hogy a fotovillamos berendezések és a fotovillamos ágazat is e dokumentum hatálya alá tartoznak.
(234)
A rövid lejáratú exporthitel-biztosítások nyújtásának kormányzati támogatását igazoló egyéb dokumentumok között található a stratégiai fontosságú feltörekvő iparágakkal kapcsolatos két dokumentum is. A stratégiai fontosságú feltörekvő iparágak fenntartásának és fejlesztésének felgyorsításáról szóló államtanácsi közlemény (Guo Fa, 2010. évi 32. sz., 2010. október 18.) (7) bekezdésének C) pontja a pénzügyi támogatás növelésére ösztönzi a pénzügyi intézményeket. A felelős minisztériumok (tehát a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság, a Kereskedelmi Minisztérium, a Tudományért Felelős Minisztérium, az Ipari és Információtechnológiai Minisztérium, a Környezetvédelmi Minisztérium, a Pénzügyminisztérium, a Központi Adóigazgatóság, a Vámügyi Főigazgatóság, a Minőségbiztosítási Főigazgatóság és a Szellemi Tulajdonjogok Ellenőrzési Hivatala) által közösen kiadott, a stratégiai fontosságú feltörekvő iparágak fejlesztésére vonatkozó végrehajtási iránymutatások (Guo Fa, 2011. évi 310. sz., 2011. október 21.) (xxvii) bekezdésében ugyancsak kifejezetten a többek között exporthitel-biztosítás útján a stratégiai fontosságú feltörekvő iparágaknak nyújtott aktív támogatásra hivatkoznak. A stratégiai fontosságú feltörekvő iparágak a belső piacnak, a repülőgép- és űriparnak és a prémiumkategóriás berendezések gyártásának a fejlesztésére szolgáló termékek, technológiák és szolgáltatások köré szerveződnek, valamint ösztönzik a belföldi szabadalmaztatott technológiák és a stratégiai fontosságú feltörekvő iparágak normál exporttermékeinek előállítását. Ezért ellenkező értelmű bizonyíték hiányában okkal feltételezhető, hogy az érintett termék és a mintába felvett exportőrök is a „stratégiai fontosságú feltörekvő iparágakhoz” tartozónak minősülnek, és jogosultak az ehhez kapcsolódó előnyökre.
(235)
A fentiek alapján a Bizottság megállapítja, hogy a Sinosure közjogi szerv, amely a kormányzati politikák végrehajtására jogosító kormányzati hatáskört gyakorol, a kormány érdemi ellenőrzése alatt áll, és kormányzati feladatokat lát el.
d) Jogalap
(236)
Ennek a programnak a jogalapját a következők képezik: a Kereskedelmi Minisztérium és a Sinosure által közösen kiadott, a kereskedelemnek a tudomány és technológia útján, exporthitel-biztosítások alkalmazásával történő előmozdítására irányuló stratégia végrehajtásáról szóló közlemény (Shang Ji Fa, 2004. évi 368. sz.); az új és csúcstechnológiát alkalmazó kínai termékek 2006. évi Címtára; az Államtanács 2009. május 27-i közleményben foglalt, úgynevezett 840-es terv; a Kereskedelmi Minisztérium és a Pénzügyminisztérium által 2009. június 22-én közösen kiadott, a nagyméretű teljes berendezésrendszerek exportfinanszírozás-biztosítására vonatkozó külön intézkedések végrehajtásával kapcsolatos kérdésekről szóló közleményben foglalt, úgynevezett 421-es terv; az Államtanács által kiadott, a stratégiai fontosságú feltörekvő iparágak fenntartásának és fejlesztésének felgyorsításáról szóló közlemény (Guo Fa, 2010. évi 32. sz., 2010. október 18.), valamint az ehhez kapcsolódó végrehajtási iránymutatások (Guo Fa, 2011. évi 310. sz., 2011. október 21.).
e) A vizsgálat megállapításai
(237)
Mivel a Sinosure kormányzati hatáskörrel felruházott, valamint kormányzati jogszabályokat és terveket végrehajtó közjogi szerv, az érintett termék gyártóinak nyújtott exporthitel-biztosítás az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében a kormány által potenciális transzfer formájában nyújtott pénzügyi támogatásnak minősül.
(238)
Ami az exportáló gyártók által kifizetett biztosítási díjnak a helyi hatóságok által nyújtott részleges visszatérítését illeti, az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében ez is támogatás formájában nyújtott közvetlen transzfernek minősül.
(239)
Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése és 6. cikkének c) pontja szerinti gazdasági előny azt jelenti, hogy a Sinosure a piacon szokásosan megszerezhető kereskedelmi biztosításhoz képest jóval kedvezőbb feltételek mellett nyújt exporthitel-biztosítási fedezetet, illetve a piacon másképpen egyáltalán nem elérhető biztosítási fedezetet nyújt. Az exportáló gyártók számára a 3. cikk (2) bekezdése értelmében biztosított további gazdasági előny a Sinosure-nak kifizetett biztosítási díjnak az egyes exportáló gyártók székhelye szerinti helyi hatóságok által nyújtott részleges visszatérítése.
(240)
A 2004. évi közlemény felsorolta a Sinosure és/vagy a helyi hatóságok által a 2006. évi Címtár hatálya alá tartozó és a nemzeti politikáknak megfelelő vállalkozásoknak nyújtott gazdasági előnyök teljes körét. A vizsgálat igazolta, hogy a Sinosure és a mintába felvett exportáló gyártók közötti biztosítási megállapodások, valamint a biztosítási díjra a helyi hatóságok által nyújtott részleges visszatérítés teljes mértékben ilyen gazdasági előny. A „Zöld Expressz” program része a fedezetnyújtási eljárás leegyszerűsítése és gyorsasága, valamint a kárigények gyors kárfelméréssel és ebből fakadóan az ügyfélnek történő kifizetés felgyorsításával történő rendezése.
(241)
A vizsgálat igazolta továbbá, hogy a 2009. évi pénzügyi válság nyomán hozott és a 840-es tervben, illetve a 421-es tervben részletesen ismertetett intézkedések, valamint a később, 2011-ben hozott, a stratégiai fontosságú feltörekvő iparágak számára kedvező intézkedések jelentős gazdasági előnyhöz juttatták az exportáló gyártókat. Ezek az intézkedések - a nehéz gazdasági helyzet és a Sinosure-t érintő jelentős kockázatnövekedés ellenére - fokozták a biztosítási fedezethez való hozzáférést, és tovább csökkentették a Sinosure által felszámított díj összegét, ezek pedig teljes mértékben megjelennek a Sinosure által az exportáló gyártóknak nyújtott biztosítási fedezet összegében. A vizsgálat különösen megállapította, hogy a vizsgálati időszakon belüli érintett években érvényes feltételek és az ebben az időszakban felszámított díjak - a Sinosure által kifizetett, nemteljesítés miatti követelések és a fotovillamos ágazat jelentősen romló helyzete ellenére - lényegében változatlanok maradtak vagy kedvezőbbé váltak.
(242)
A gazdasági előny megléte tekintetében a Bizottság elsőként azt vizsgálta, hogy a Sinosure biztosítási díjai milyen mértékben fedezték a rövid lejáratú exporthitel-biztosítások költségét. A Sinosure érvelését a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás (a továbbiakban: a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás) j) pontjára alapozta, amely szerint a megállapodás 3. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében „tiltott” exporttámogatásnak minősülnek az olyan díjak alkalmazása mellett nyújtott exporthitel-biztosítási szolgáltatások, amelyek nem alkalmasak arra, hogy hosszú távon fedezzék az ilyen szolgáltatások működési költségeit vagy a kockázatokból származó veszteségeket. A kérdőív kitöltése során a Sinosure egyszerűen ismertette az előző öt évben termelt nyereségeket és veszteségeket, és azt állapította meg, hogy mivel ebben az időszakban összességében nyereséges volt, az exportáló gyártóknak nyújtott rövid lejáratú exporthitel-biztosítások a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás értelmében nem minősülnek támogatásnak. Amint azt fentebb kifejtettük (lásd a (221) és (222) preambulumbekezdést), a Bizottság felkérte a Sinosure-t, hogy a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodással összhangban szolgáltasson konkrét információkat és bizonyítékot exporthitel-biztosítási tevékenységeinek hosszú távú nyereségességére - többek között a program díjbevételeire, működési költségeire és veszteségeire - vonatkozóan. A Sinosure azonban az ellenőrző látogatás során nem adta át a kért dokumentumokat és bizonyítékokat, és ragaszkodott a saját ellenőrzött éves beszámolóiban szereplő adatokhoz, amelyek összességében nyereségességre utaltak.
(243)
A Bizottság megállapítja, hogy ha egyszerűen a Sinosure éves beszámolóiból indulna ki - anélkül, hogy ellenőrizni tudná az ezekben foglalt adatokat és az elemeket -, akkor sem juthatna arra a következtetésre, hogy a Sinosure j) pontban említett „programnak” megfelelő exporthitel-biztosítási részlege hosszú távon nyereséget termelt. Az exporthitel-biztosításon túl a Sinosure számos tevékenységet végez, az éves beszámolóban szereplő számok és adatok valamennyi ilyen tevékenységre vonatkozó összesített adatok, az egyes tevékenységek szerinti pontos lebontás pedig nem áll rendelkezésre. Több éves beszámolóból (de nem a legutóbbiból) úgy tűnik, hogy a rövid lejáratú exporthitel-biztosítás messze a Sinosure legfontosabb tevékenysége, pontos százalékos adatok azonban nem állnak rendelkezésre. Mivel a Sinosure kizárólag ez utóbbi tevékenység tekintetében tagadta meg a kért információk és bizonyítékok átadását - ami a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1. mellékletének j) pontjában foglalt „program” vizsgálatának elvégzéséhez szükséges -, a Bizottságnak a rendelkezésre álló bizonyítékokra kell alapoznia megállapításait.
(244)
A Bizottság először is megállapítja, hogy a Sinosure alapszabályának 11. cikke értelmében a vállalat megtérülési szinten működik. Más megfogalmazásban ez azt jelenti, hogy a törvényi szabályozás szerint a Sinosure Kína egyetlen hivatalos exporthitel-biztosítójaként nem a nyereségét kívánja maximalizálni, csupán a megtérülésre kell törekednie. Amint azt fent kifejtettük, a rendelkezésre álló nyilvántartásokból kiderül, hogy a Sinosure működésének jogi és politikai környezetében a vállalat - közpolitikai megbízásának teljesítése keretében - köteles végrehajtani a kormányzati politikákat és terveket. A kiválasztott gazdasági ágazatok és a kifejezetten az állam által támogatott vállalkozások közül az exportáló gyártók még a 2009. évi világválságot követően, és a fotovillamos ágazatban jelentkező, korábban példátlan válság idején is - amely a vizsgálati időszakban is érvényesült - teljes körűen hozzáfértek a Sinosure által nyújtott, kedvezményes díjú exporthitel-biztosításokhoz A Sinosure tehát korlátlan hozzáférést biztosít a biztosítási fedezethez a fotovillamos ágazat számára, és az általa kínált rendkívül alacsony biztosítási díj nem tükrözi az ezen ágazaton belüli kivitel biztosításából eredő tényleges kockázatokat. Az említett, rendelkezésre álló szempontok alapján máris megállapítható, hogy nem zárható ki az a lehetőség, hogy a Sinosure által felszámított díjak nem alkalmasak a hosszú távú működés költségeinek fedezésére, sőt mi több, ez valószínűnek tűnik.
(245)
A Sinosure együttműködésének hiányában a Bizottság ezt a megállapítást még inkább alátámasztó további tényezőket is figyelembe vett. A nyilvánosan hozzáférhető bizonyítékok már jelenleg is kifejezetten igazolják, hogy a Sinosure valójában hosszú távon működési veszteséget termelve működik (77). A Bizottság elemezte a Sinosure 2006 és 2011 közötti időszakra vonatkozó éves beszámolóiban szereplő, a vállalat által a kérdőív kitöltése során feltüntetett nyereségességi számadatok indokolása céljából benyújtott eredménykimutatások kapcsolódó számadatait is. Ezek a számadatok azt mutatják, hogy a Sinosure az összes biztosítási tevékenységéből származó jelentős hosszú távú működési veszteségről számolt be, amely nem tartalmazza a befektetési jövedelmet és más jövedelmeket. Pontosabban 2006 és 2011 között (egyedül 2010 kivételével) minden évben a kifizetett követelések már (közel) egyenlők a Sinosure-hoz beérkezett díjak nettó összegével vagy (messze) meghaladják azt. Ha a működési kiadásokat és a jutalék költségeit is levonjuk a nettó díjakból, még jelentősebb veszteség az eredmény. A számadatok azt mutatják, hogy a 2010-ben jelentkező mérsékelt nyereség ellenére a biztosítási tevékenységekből származó működési veszteség a teljes időszakban jelentős. Az éves beszámolók szerint a Sinosure teljes bevétele jelentős részben a befektetési és más jövedelmekből származik, amelyek az exporthitel-biztosítási program életképességének értékelése szempontjából lényegtelenek. Mivel a rövid lejáratú exporthitel-biztosítás adja a Sinosure üzleti tevékenységének túlnyomó többségét, ellenkező értelmű bizonyíték hiányában megállapítást nyert, hogy a Sinosure exporthitel-biztosítási programjából jelentős hosszú távú veszteséget termelt.
Mivel a Sinosure exporthitel-biztosítási programja veszteséges, a gazdasági előny meglétét az exportáló gyártók által fizetett díjaknak a piacon elérhető díjakkal történő összehasonlításával állapítják meg. A Sinosure az egyetlen hivatalos exporthitel-biztosító, ennélfogva teljes körű ellenőrzést gyakorol a belföldi piac felett. Mivel az ilyen eszközökhöz Kínán belül nem áll rendelkezésre kereskedelmi viszonyítási alap, és mivel a kormányzati beavatkozás a kínai pénzügyi piac torzulását okozza, ésszerű Kínán kívüli viszonyítási alapot - tehát a normál piaci helyzetben felszámított díjakat - alkalmazni. Ez alapján - amint az alább, a támogatási összeg kiszámításáról szóló szakaszban olvasható - a díjak a piaci értéknél alacsonyabbak, és gazdasági előny valósul meg.
(246)
Ezek a támogatások az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdésének a) pontja értelmében exportteljesítmény-függők, mivel kivitelhez kötöttek. Ezen felül az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyediek is, mivel a hozzáférés bizonyos vállalatokra korlátozódik. A napelemek és a napmodulok konkrétan szerepelnek az új és csúcstechnológiát alkalmazó termékek 2006. évi Címtárában, ami feltétele annak, hogy a 2004.évi közleményben meghatározott kedvezményes elbánásban részesülhessenek. Ezen túlmenően a Sinosure egyik fő célkitűzése a nemzeti politikák és tervek - többek között a fotovillamos ágazat 12. ötéves tervének - végrehajtása. A 840-es terv és 421-es terv néhány más, ezekben kijelölt ágazat mellett a fotovillamos ágazatot is támogatja (lásd a (232) és a (233) preambulumbekezdést). Ezen túlmenően a fotovillamos ágazat a 40. sz. határozat, valamint más tervdokumentumok és törvények értelmében támogatott iparágnak minősül (lásd a (207) és a (208) preambulumbekezdést). Ez a gazdasági ágazat a „stratégiai fontosságú és feltörekvő iparágak” kategóriájába tartozik, amelyek több kormányzati politika értelmében is számos előnyben részesülnek (lásd a (102) preambulumbekezdést). A legtöbb exportáló gyártó hivatalosan szintén új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozás, aminek köszönhetően - az előnyös kormányzati politikák miatt - számos előnyben részesülnek.
(247)
Ennélfogva egyértelmű, hogy a Sinosure vagy a biztosítási díjat részlegesen visszatérítő helyi hatóságok által biztosított előnyök nem állnak rendelkezésre valamennyi gazdasági ágazat és vállalkozás számára, hanem kizárólag azokra az ágazatokra és vállalkozásokra korlátozódnak, amelyek kifejezetten megfelelnek a kapcsolódó kormányzati támogatási politikák és az azokat alátámasztó dokumentumok feltételeinek. A Bizottság megállapítja, hogy a Sinosure és/vagy a helyi hatóságok által az érintett termék gyártóinak nyújtott előnyök az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedinek minősülnek. Ezen túlmenően, mivel nem volt arra utaló bizonyíték, hogy a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt objektív szempontokon és feltételeken alapulna, a gazdasági előny ebben a tekintetben is egyedi.
f) Következtetés
(248)
A vizsgálat kimutatta, hogy a vizsgálati időszakban a mintába felvett exportáló gyártók hat csoportja részesült a Sinosure által nyújtott exporthitel-biztosításból származó előnyben.
(249)
A Sinosure által a fotovillamos ágazatnak nyújtott exporthitel-biztosítás támogatásnak minősül, amennyiben biztosítási díjai kedvezőbbek a piaci értéknél.
(250)
Az exportáló gyártók számára biztosított pénzügyi támogatásra és gazdasági előnyre, illetve az egyedi jellegre tekintettel ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
g) A támogatás összegének kiszámítása
(251)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A gazdasági előny kiszámítása a hitelgaranciákat érintő helyzethez hasonlóan történik. A kedvezményezetteknek juttatott gazdasági előny az alaprendelet 6. cikkének c) pontja szerint a hitelt felvevő vállalat által a Sinosure rövid lejáratú biztosítása esetében fizetendő díj összege és a vállalat által a piacon megszerezhető, összehasonlítható exporthitel-biztosítás esetében fizetendő összeg közötti különbözet.
(252)
Mivel a Sinosure által nyújtott exporthitel-biztosítás kormánypolitikai célkitűzések megvalósításának eredménye, és mivel egyetlen hivatalos exporthitel-ügynökségként a Sinosure monopolhelyzetben van a belföldi piacon, a megfelelő piaci viszonyítási alapot az alább ismertetett módszer alkalmazásával hozták létre. Ezenkívül a kínai kormány és a Sinosure együttműködésének hiányában a Bizottság a rendelkezésre álló tények alapján állapította meg a fotovillamos ágazat gyártói számára nyújtott biztosítás megfelelő piaci díját.
(253)
A Bizottság úgy véli, hogy a legmegfelelőbb viszonyítási alap, amelyre vonatkozóan hozzáférhető adatok állnak rendelkezésre, az Amerikai Egyesült Államok Export-Import Bankja (Ex-Im Bank) által alkalmazott díjak. A nyilvánosan hozzáférhető információk (78) szerint az Ex-Im Bank az Egyesült Államok szövetségi kormányának hivatalos exporthitel-ügynöksége, amelynek működése önfenntartó. Az Ex-Im Bank tevékenységei magukban foglalják az exporthitel-biztosítást és más tevékenységeket, például a forgótőke-garanciákat és a hitelgaranciákat (vevőfinanszírozás). Célja, hogy a nemzetközi vevők részére megvalósuló egyesült államokbeli export támogatása útján munkahelyeket teremtsen és támogasson az Egyesült Államokban. Az Ex-Im Bank az Egyesült Államok Kongresszusának megbízásából állami vállalatként jár el. Ezért számos hasonlóság figyelhető meg a Sinosure-ral, és a bank megfelelő viszonyítási alapul szolgáló intézménynek minősül.
(254)
A viszonyítási alapul szolgáló díjat a biztosított összegre 90 %-os fedezetet nyújtó és 120 napos időtartamú teljesforgalom-biztosítások esetében az OECD-országokba irányuló kivitelre felszámított tényleges díjak alapján számították ki. A tényleges díj a külföldi vevőknek a fizetőképességük és nemteljesítésük kockázata szerinti öt kategóriájára vonatkozó értékek átlagos középértéke. Ez az érintett termék gyártói által a piacon fizetendő díj kiszámításához rendelkezésre álló legpontosabb viszonyítási alap.
(255)
Az előny összegét a kínai kormány által biztosított információk felhasználásával számították ki, és ez a Sinosure exporthitel-biztosításainak fedezete alatt álló összegekre, valamint a vizsgálati időszakban az ilyen biztosítások tekintetében kifizetett díjakra vonatkozik. A Sinosure-ral együttműködő vállalatok által közölt információkat nem használták fel, mivel egyértelmű volt, hogy a kínai kormánynak több adat volt a birtokában (például nem minden vállalat számolt be Sinosure-ral kötött biztosításáról a kérdőív kitöltésekor, illetve nem jelentette azt a helyszíni ellenőrzések során).
(256)
A biztosítási díj helyi hatóságok általi részleges visszatérítését illetően a kiszámított előny a mintába felvett vállalatok számára a vizsgálati időszakban nyújtott visszatérítések és támogatások mértékének felel meg.
(257)
Ebben a rendszerben a vizsgálati időszak alatt a mintába felvett exportáló gyártók tekintetében megállapított támogatási ráták a következők:
Exportgaranciák és exportbiztosítékok
Vállalat/Csoport
Támogatási ráta
A Wuxi Suntech Power Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,58 %
A Yingli Green Energy Holding Company és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,95 %
A Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. Solar Group és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,71 %
A JingAo Group és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,50 %
A Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,39 %
A Delsolar (Wujiang) Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,63 %
A Jinko Solar Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
3.4.1.5. Az offshore holdingtársaságokhoz biztosított hozzáférésből és a hitelek kormány általi visszafizetéséből származó előnyök
(258)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.2. Támogatási programok
3.4.2.1. Exporttermék-kutatási és -fejlesztési Alap
(259)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.2.2. Az „Ismert Márkák” és a „Világvezető Kínai Márkák” elnevezésű program fejlesztéséhez nyújtott támogatások
(260)
A Bizottság megállapította, hogy a mintába felvett egyes exportáló gyártók a vizsgálati időszakban előnyhöz jutottak a programok keretében. A szerzett gazdasági előny alacsony összege és a támogatási különbözetre gyakorolt elhanyagolható hatása miatt azonban a Bizottság nem ítélte szükségesnek a programok kiegyenlíthetőségének vizsgálatát.
3.4.2.3. Az iparágak külföldi terjeszkedéséhez nyújtott források Kuangtung tartományban
(261)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.2.4. Golden Sun demonstrációs program
a) Bevezetés
(262)
A panaszban foglaltak szerint az érintett termék gyártói támogatásban részesültek a kínai kormány által 2009 júliusában végrehajtott Golden Sun demonstrációs program (Golden Sun program) keretében. A panasz meggyőző bizonyítékot tartalmazott arra vonatkozóan, hogy a mintába felvett exportőrök közül négy a program keretében közvetlen támogatásban részesült az érintett termékre vonatkozóan. A panasz továbbá arra is rávilágított, hogy a mintába felvett exportőrök egyikét 2011-ben a projektüzemeltetők (azaz a fotovillamos rendszerekkel előállított villamos energiát termelő és értékesítő társaságok) által kiépített teljes kapacitás 70 %-a vonatkozásában az érintett termék szállítójaként választották. A panasz arra utaló információkat is tartalmazott, hogy a Golden Sun finanszírozást nem átlátható módon és nem versenyeztetés útján osztották fel a projektgazdák között.
b) Az együttműködés hiánya és a rendelkezésre álló tények felhasználása
(263)
Amint azt a fenti (104) és (105) preambulumbekezdésben részletesebben kifejtettük, a Bizottság a kérdőívben, a hiánypótlást kérő levélben, majd a kínai kormánynál tett helyszíni ellenőrző látogatás során információkat kért a Golden Sun programról, amelyeket a kínai kormány nem adott meg.
(264)
A kérdőívben és a hiánypótlást kérő levélben kért információkat illetően a kínai kormány kitartott azon állítása mellett, hogy ez a támogatási program nem az érintett termék gyártóira vonatkozik. Ennek eredményeképpen a kínai kormány a „tárgytalan” lehetőséget megjelölve több, a programmal, valamint az érintett termék gyártóinak nyújtott előnyökkel kapcsolatos kérdésre sem adott választ. Ezenfelül a kínai kormány nem ismertette a kérdőívben kért valamennyi kapcsolódó törvényt, rendeletet, igazgatási iránymutatást és más jogszabályt, és mindössze a fő jogalap megadására szorítkozott.
(265)
A Golden Sun programmal kapcsolatos ellenőrző ülés előtt a Bizottság felkérte a kínai kormányt, hogy nyújtsa be a korábban ismertetett fő jogalap valamennyi mellékletét, valamint hogy közölje, szándékában áll-e a programmal kapcsolatos további hivatalos dokumentumokat átadni. A kínai kormány átadta a kért mellékleteket, azonban jelezte válaszában, hogy további dokumentumokat nem kíván átadni. Ezt követően a Bizottság a program keretében ténylegesen finanszírozott projektekkel és az ennek a programnak megfelelően odaítélt összegekkel kapcsolatos, a Pénzügyminisztérium által kiadott költségvetési dokumentumot ismertetett a kínai kormánnyal, amelyet az együttműködő exportőrök nyújtottak be (a Pénzügyminisztérium 2010. december 2-i, 965 [2010]. sz. dokumentuma). E dokumentum függelékeiből az derül ki, hogy a mintába felvett exportőrök egyike jelentős mértékű Golden Sun finanszírozást kapott mind saját projektjeire, mind a támogatható berendezés számos, a Golden Sun program által finanszírozott projekt keretében tevékenykedő szállítójaként. A Pénzügyminisztériumnak az ellenőrzésen jelen lévő képviselői ismerték a bemutatott dokumentumot, és a Bizottság felkérte őket, hogy adják át a Golden Sun program végrehajtásának éveire vonatkozó valamennyi hasonló, a Pénzügyminisztérium által kiadott költségvetési dokumentumot. Habár a Pénzügyminisztérium képviselői elvben beleegyeztek a kért dokumentumok átadásába, azokat később mégsem küldték meg a Bizottságnak.
(266)
A Bizottság továbbá ismertette a Kereskedelmi Minisztériummal a Golden Sun programmal kapcsolatosan egy tartomány és egy település helyi pénzügyi hivatala által kiadott és az együttműködő exportőrök egyike által benyújtott költségvetési dokumentumokat, és felkérte a kínai kormányt, hogy adja át a programmal kapcsolatos hasonló (tehát tartományok vagy települések által kiadott), releváns dokumentumokat. A kínai kormány válaszában azt állította, hogy nem állnak rendelkezésére ezek a dokumentumok, mivel azok az érintett tartományok és/vagy települések dokumentumai, így a kormány nem tudja átadni azokat.
(267)
A kínai kormány 2013. június 3-i levelében megismételte azon álláspontját, hogy a Golden Sun program nem az érintett termék gyártóira vonatkozik, és azt a magyarázatot adta, hogy ezek a gyártók a program keretében csak erőművek projektüzemeltetőiként és nem napelempanelek gyártóiként jutottak előnyhöz, mivel a program kizárólag projektüzemeltetők részére nyújt támogatást. A levélben ugyancsak helytelenül állítják, hogy a Bizottság kizárólag három konkrétan megnevezett dokumentumot kért, amelyeket a kínai kormány át is adott. Ez valótlan állítás, mivel a Bizottság az ellenőrzés során a Pénzügyminisztérium által kiadott (a Bizottság 2013. május 23-i levelében is kifejezetten említett), valamint az exportáló gyártók telephelye szerint illetékes helyi hivatalok által kiadott (az exportáló gyártók által benyújtott konkrét dokumentumokra utaló) konkrét költségvetési dokumentumokat kért, amelyeket a kínai kormány nem adott át.
(268)
Ezenfelül a Bizottság konkrét tájékoztatást kért az egyik mintába felvett együttműködő exportőr számára a Golden Sun program keretében juttatott kifizetésekről, ahol az exportőr az érintett terméket szállította, és a kifizetés közvetlenül a kormánytól származott. A kínai kormány az ellenőrző látogatás során ismét nem tudott magyarázattal és részletes adatokkal szolgálni a helyzetet illetően, így egyszerűen kapcsolatba lépett a vállalat jogi tanácsadójával, aki állítólag azzal érvelt, hogy az ellenőrző látogatás során tisztázták a helyzetet a bizottsági tisztségviselőkkel, ami nem volt maradéktalanul igaz. A helyzettel kapcsolatos további információk az alábbi (276)-(278) preambulumbekezdésben szerepelnek. Amint az az alábbi (275)-(278) preambulumbekezdésben foglalt további részletekből is kiderül, a vizsgálat megállapította, hogy a mintába felvett együttműködő gyártók számára a Golden Sun program szerinti támogatások előnyt biztosítottak, ideértve különösen az érintett termék szállítására vonatkozóan. A vizsgálat során ellenőrzött bizonyítékok és tények vitathatatlanul cáfolták a kínai kormány azon álláspontját, hogy ez a program nem biztosít előnyt az érintett termék gyártása tekintetében.
(269)
A kínai kormány együttműködésének hiánya miatt a Bizottság nem tudta ellenőrizni a Golden Sun program és az érintett termék gyártói számára biztosított tényleges előny számos kulcsfontosságú szempontját. Ráadásul a kínai kormány nem nyújtott be valamennyi kért kapcsolódó dokumentumot, nevezetesen a Golden Sun program előirányzatairól a program végrehajtásának éveire vonatkozóan a Pénzügyminisztérium által kiadott költségvetési dokumentumokat. Ennélfogva az alaprendelet 28. cikkének megfelelően a vizsgálat egyes megállapításai a rendelkezésre álló legmegbízhatóbb tényeken alapulnak.
c) Jogalap
(270)
A fő jogalap a Pénzügyminisztérium, a Tudományért Felelős Minisztérium és a Nemzeti Energiatanács által 2009. július 16-án kiadott, a Golden Sun demonstrációs program végrehajtásáról szóló közlemény és ennek a Golden Sun demonstrációs program keretében a pénzügyi támogatási alap kezelésére vonatkozó ideiglenes intézkedések című melléklete (CaiJian, 2009. évi 397. sz.); a Golden Sun demonstrációs programhoz kapcsolódó megbízatások sikeres végrehajtásáról szóló körlevél (2009. évi 718. sz.), a 2010. évi Golden Sun demonstrációs program sikeres teljesítéséről szóló körlevél (2010. évi 622. sz.); a Pénzügyminisztérium által2010. december 2-án kiadott, a 2010. évi Golden Sun demonstrációs programok építési költségeihez kapcsolódó finanszírozási támogatási költségvetési indexekre vonatkozó utasításokról szóló körlevél (2010. évi 965. sz.; a hebei Pénzügyi Hivatal által 2011. szeptember 1-jén kiadott, a 2011. évi Golden Sun programokra előirányzott költségvetési támogatásra vonatkozó költségvetési cél elosztásáról szóló körlevél, JCJ, 336. sz.; a hengsuji települési Pénzügyi Hivatal által 2011. november 8-án kiadott, a 2011. évi Golden Sun programokra előirányzott költségvetési támogatásra vonatkozó költségvetési cél elosztásáról szóló körlevél, HCJ 135. sz.
d) A vizsgálat megállapításai
(271)
A Golden Sun programot 2009-ben hozták létre a megosztott napenergiát hasznosító fotovillamos rendszerek gazdasági ágazatán belüli technológiai fejlődés és fokozatos fejlesztés ösztönzése céljából. A programért felelős központi hatóságok a Pénzügyminisztérium, a Tudományért Felelős Minisztérium és a Nemzeti Energiatanács. A Golden Sun program végrehajtásáról szóló közleményben felsorolnak számos, az e program keretében támogatási jogosultságot biztosító kritériumot, ideértve a következőket: a) a vállalatnak szerepelnie kell a Golden Sun demonstrációs projekt helyi végrehajtási tervében; b) legalább 300 kWh teljesítményű beépített kapacitással kell rendelkeznie; c) az építési időszak legfeljebb egy év lehet, a működési időszaknak pedig legalább húsz évnek kell lennie; d) a fotovillamossági projektek tulajdonosainak összesen legalább 100 millió RMB értékű eszközzel és a befektetési költségek legalább 30 %-ának megfelelő tőkével kell rendelkeznie; és e) a fotovillamos energiatermelési projektekben alkalmazott megosztott rendszerek és kulcsfontosságú berendezések gyártóit ajánlattételi eljárás útján kell kiválasztani. A kormány a támogatható projektek teljes befektetési költségének legfeljebb 50 %-át biztosíthatja, míg a kiépített elektromos hálózat nélküli távoli területeken működő projekttulajdonosok esetében a támogatás felső határa 70 %.
(272)
Ami az eljárást illeti, a program keretében támogatásra igényt tartó vállalatoknak be kell nyújtaniuk pályázatukat és a kísérő dokumentumokat az illetékes kormányzati hatósághoz. A program szervezéséért felelős, tartományi szintű pénzügyi, technológiai és energiaügyi hivatalok közös összefoglaló jelentést nyújtanak be a Pénzügyminisztériumnak, a Tudományért Felelős Minisztériumnak és a Nemzeti Energiatanácsnak, amelyek feladata a tartományi projektek felülvizsgálata a műszaki programok, az építési feltételek, a finanszírozás és valamennyi egyéb szempont szerint. A kormány végső jóváhagyását követően a Pénzügyminisztérium a támogatást közvetlenül a projekttulajdonos számára utalja ki, és megőrzi a kapcsolódó jóváhagyási és kifizetési dokumentumokat.
(273)
A gyakorlatban a projektüzemeltetők finanszírozási pályázatot nyújtanak be a kormányhoz azt követően, hogy leszerződtek a támogatható fotovillamos berendezés (azaz az érintett termék) szállítójával/szállítóival. A vonatkozó jogszabályok értelmében a támogatható fotovillamos berendezés e szállítóit pályázati eljárás keretében választják ki. Ennek ellenére a kínai kormány nem adott magyarázatot arra vonatkozóan, hogy miként alkalmazza mérlegelési jogkörét a Golden Sun demonstrációs projekt helyi végrehajtási terveinek a projektüzemeltetői kiválasztásakor, és hogy e projektüzemeltetők miként választják ki a támogatható fotovillamos berendezés szállítóit. A kínai kormány és az érdekelt felek nem bizonyították a kiválasztási eljárás nyílt, átlátható és megkülönböztetéstől mentes voltát, mivel nem nyújtották be a kapcsolódó dokumentációt. Nincs arra utaló jel, hogy bármilyen külföldi fotovillamos berendezés beszerzésére került volna sor. A támogatható fotovillamos berendezések jelentős részét egyetlen, mintába felvett együttműködő gyártó biztosította. A rendelkezésre álló tények alapján ezért az intézmények arra a következtetésre jutottak, hogy a Golden Sun Programot arra használták fel, hogy mesterséges keresletet teremtsenek az érintett termék egyes kiválasztott kínai gyártói által előállított termékek iránt. Amennyiben a kormány támogathatónak ítéli a projektet, biztosítania kell a finanszírozást.
(274)
A Golden Sun program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében a kínai kormánytól származó transzfer formájában támogatást nyújtott az érintett termék gyártói számára.
(275)
A vizsgálat során mindenekelőtt megállapították, hogy a Golden Sun program keretében számos, a mintába felvett együttműködő gyártó közvetlen támogatásban részesült a telephelyeiken található, napenergiát hasznosító berendezések telepítéséhez. Ezek a mintába felvett együttműködő gyártóknak kifizetett támogatások részben ellentételezik a máskülönben általuk viselendő költségeket, tehát közvetlenül kapcsolódnak az érintett termékhez.
(276)
A vizsgálat megállapította továbbá, hogy a mintába felvett együttműködő gyártók e program keretében finanszírozásban részesültek az érintett termék független projektüzemeltetők számára történő szállítása tekintetében is. Nevezetesen a helyszíni vizsgálat során megállapították, hogy a kínai kormány a mintába felvett egy együttműködő exportőr számára közvetlenül jelentős egyösszegű kifizetést biztosított a Golden Sun programból támogatott 40 projekt mindegyike tekintetében, amelyekhez az exportőr az érintett terméket szállította. A mintába felvett együttműködő exportáló gyártó a kérdőívre adott válaszában nem számolt be ilyen összegről. A Pénzügyminisztérium 2010. évi körleveléből kiderült, hogy ezt az együttműködő exportőrt az érintett termék mind a magán-, mind az állami szférába tartozó számos független projektüzemeltető számára történő szállításra választották ki. A Bizottság megkísérelt tájékoztatást kérni a kínai kormánytól a mintába felvett együttműködő exportőr számára történt közvetlen kifizetésről, mivel a 2009. évi közleményben a Golden Sun programra vonatkozó ideiglenes intézkedések 13. cikke kifejezetten előírja, hogy a támogatást közvetlenül a projektüzemeltetőnek (tehát nem a fotovillamos berendezés szállítójának) kell kifizetni, és a kínai kormány az ellenőrzés során ezt kifejezetten megerősítette. Amint azt fent kifejtettük, a kínai kormány nem tudott indokolással szolgálni az ellenőrző látogatás során arra vonatkozóan, hogy a mintába felvett exportőrök egyike miért részesült közvetlen támogatásban. 2013. június 3-i levelében a kínai kormány észrevételeit kizárólag a 40 projekt egyikére korlátozta, azt állítva, hogy a projektüzemeltető és a mintába felvett együttműködő exportáló gyártó korábban pénzügyi megállapodást kötött egymással, mivel az üzemeltető nem rendelkezett elegendő összeggel a mintába felvett exportáló gyártó kifizetéséhez, ezért abban állapodtak meg, hogy a támogatást közvetlenül a mintába felvett együttműködő exportáló gyártónak fizetik ki. Mivel ez a megalapozatlan és rendkívül rövid indokolás, amely a pénzügyminisztériumi dokumentumban felsorolt, a mintába felvett együttműködő exportőrt érintő 40 projekt közül kizárólag egyre vonatkozott, egyáltalán nem volt elégséges a Bizottság számára a helyzet tisztázásához.
(277)
A mintába felvett együttműködő exportőr 2013. június 24-i levelében szereplő indokolás szerint a 40 érintett projektre nyújtott közvetlen kifizetéseket azért nem jelentették be, mert a projektüzemeltető és nem a szállító számára nyújtott „felhasználói” támogatásokról van szó. Az exportőr megerősítette, hogy a Pénzügyminisztérium körlevelében felsorolt 40 projekthez kapcsolódó szállítások tekintetében közvetlenül egyösszegű kifizetésben részesült, és hozzátette, hogy a kormánynak lehetősége van közvetlen transzfert biztosítani a szállító számára, amit azzal indokolt, hogy ez biztosítja a támogatásoknak kizárólag az engedélyezett fotovillamos rendszerek tekintetében történő felhasználását, valamint elősegíti az ellenőrzést. Ugyanakkor az exportőr válaszában arra az egyetlen projektre fókuszált, amelyre vonatkozóan a helyszínen dokumentumokat gyűjtöttek, és teljes mértékben figyelmen kívül hagyta azt a másik 39 projektet, amelyre közvetlenül Golden Sun finanszírozást kapott. Noha az exportőr bebizonyította, hogy az erre a konkrét projektre nyújtott finanszírozást követelésként és nem állami támogatás előlegeként könyvelték, semmilyen további bizonyítékot nem nyújtott be arra vonatkozóan, hogy ez a projekt vagy a többi projekt bármelyike - köztük a finanszírozásban részesült érintett termék szállítása - ténylegesen teljesült volna. Az exportőrtől kapott információk a közvetlen állami kifizetéseknek a fent említett azon végrehajtási szabályokkal való következetlenségeit sem magyarázzák, amelyek szerint a kínai kormány a pénzösszeget rendes esetben a projektüzemeltetőnek és nem a berendezés szállítójának fizeti ki.
(278)
A Bizottság úgy véli, hogy a kínai kormánynak a mintába felvett együttműködő exportőr és a projektüzemeltető közötti pénzügyi megállapodásáról szóló indokolása nem meggyőző, mivel szokatlannak tűnik, hogy két magánfél önállóan - a kormány részvétele és feltehetően tudta nélkül - határozzon egy kormányzati fellépést (azaz a 2009. évi közlemény 13. cikkétől eltérve, közvetlenül a szállítónak nyújtott kormány általi kifizetést) érintő megállapodás megkötéséről. A kínai kormány nem szolgált meggyőzőbb bizonyítékokkal és észrevételekkel a szállítóknak történt közvetlen kifizetések ezen szempontjára vonatkozóan, és úgy döntött, hogy válaszát a mintába felvett együttműködő exportőr által végrehajtott 40 projekt közül kizárólag egyetlenegy meg nem nevezett projektre korlátozza. Indokolásában az érintett exportőr ugyancsak nem tért ki a kínai kormány által az általa pontosan meg nem nevezett projekt üzemeltetőjének nehéz pénzügyi helyzetére tett, említett észrevételre. Ezen túlmenően az exportőrnek a közvetlen kifizetés lehetősége és ennek okai tekintetében megfogalmazott állításait más források és a kínai kormány sem erősítették meg.
(279)
A kínai kormány és a mintába felvett együttműködő exportőr fent vázolt korlátozott körű és ellentmondásos észrevételei fényében az egyetlen közös pont és a levonható következtetés az, hogy a kínai kormány általi egyösszegű közvetlen kifizetést a mintába felvett együttműködő exportőr részére az tette szükségessé, hogy biztosítani lehessen, hogy ez az exportőr kapja a pénzt, mivel a projektüzemeltető pénzügyi nehézségei veszélyeztették volna a fizetés teljesítését. Mindez azonban nem változtat azon a tényen, hogy a mintába felvett együttműködő exportőr nem tudta megmondani, miként használta fel a kormánytól kapott egyösszegű kifizetést, a fotovillamos berendezések végül eljutottak-e a projektüzemeltetőkhöz, és a projektüzemeltetők milyen árat fizettek értük, ha fizettek egyáltalán. Mivel más rendelkezésre álló vagy a Bizottság számára egyébként ésszerűen elérhető bizonyíték hiányában a Bizottság ezért az alaprendelet 28. cikke alapján megállapította, hogy a mintába felvett együttműködő exportőr számára történt egyösszegű kifizetés az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében közvetlen támogatásnak minősül.
(280)
A Bizottság továbbá megállapítja, hogy az érintett termék szállítóinak projektüzemeltető minőségben, vagy a fotovillamos berendezés független projektüzemeltetők részére történő állítólagos szállítására nyújtott támogatás az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében előnyökhöz juttatja őket. Projektüzemeltetőként a Golden Sun program keretében nyújtott finanszírozás lehetővé teszi az érintett termék gyártói számára, hogy megtakarításaik keletkezzenek a napenergiát hasznosító berendezések telepítési költségei terén. A fotovillamos berendezés független projektüzemeltetők részére történő szállítása esetén a Golden Sun program keretében nyújtott finanszírozás közvetlenül az érintett termék gyártóinál marad anélkül, hogy ténylegesen le kellene szállítaniuk a berendezést és/vagy azzal, hogy a finanszírozás védelmet nyújt számukra a független projektüzemeltető általi fizetés elmaradásának kockázatától. Ez utóbbi esetben az érintett termék gyártói olyan kifizetésben részesülnek, amelyet máskülönben nem kaptak volna meg a független projektüzemeltetőtől.
(281)
Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály, amelynek alapján a támogatást biztosító hatóság működik, a programhoz való hozzáférést kizárólag a jogszabályban felsorolt számos feltételt teljesítő, meghatározott projektüzemeltetőkre, és tágabb értelemben kizárólag a napenergia-ágazatban érintett projektüzemeltetőkre korlátozza. Továbbá, mivel a kiválasztási eljárás nem alapul nyílt, átlátható és megkülönböztetéstől mentes pályáztatási eljáráson sem a fotovillamos berendezés szállítója, sem a projektüzemeltető esetében, és mivel a kínai kormány közvetlen kifizetéseket teljesít a fotovillamos berendezések szállítói részére, a program azért is egyedi, mivel a tények szerint csak a fotovillamos berendezések szállítóinak némelyikét juttatja előnyhöz. Ez a program nem teljesíti az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontjában foglalt, az egyedi jelleg tilalmára vonatkozó követelményt, mivel a vállalatoknak a helyi projekt-végrehajtási tervekbe történő felvétele, valamint a különböző technikai és pénzügyi szempontok alapján végül kiválasztandó projektek tekintetében meghatározott tényleges kiválasztási feltételek nem objektívek, és nem alkalmazhatók automatikusan.
e) Következtetés
(282)
A Golden Sun program egy vissza nem térítendő támogatás formájában nyújtott egyedi támogatás. A vizsgálat során megállapították, hogy a mintába felvett egyes együttműködő exportőrök gazdasági előnyhöz jutottak ebből a támogatásból.
f) A támogatás összegének kiszámítása
(283)
Ebben a rendszerben a vizsgálati időszak alatt a mintába felvett exportáló gyártók tekintetében megállapított támogatási ráták a következők:
Golden Sun demonstrációs program
Vállalat/Csoport
Támogatási ráta
A Wuxi Suntech Power Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
A Yingli Green Energy Holding Company és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,24 %
A Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,09 %
JA Group
0,00 %
A Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
A Delsolar (Wujiang) Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,02 %
A Jinko Solar Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,05 %
3.4.3. Közvetlen adómentességet és adócsökkentést biztosító programok
3.4.3.1. A „két évig adómentesség, három évig fele adó” program külföldi tőkével működő vállalatoknak (ktv-k)
a) Bevezetés
(284)
A panaszban foglaltak szerint a külföldi tőkével működő vállalatok és a külföldi vállalatok társasági adójáról szóló törvény (a ktv-k társasági adójáról szóló törvény) útján egy 1991-ben elfogadott konkrét jogszabály ösztönzi a külföldi befektetéseket Kínában. Az úgynevezett külföldi tőkével működő vállalatoknak (ktv-k) nyújtott előnyök közé tartozik többek között a „két évig mentesség, három évig fele adó” elnevezésű program, amely a ktv-k első két nyereséges évében teljes körű adómentességet, a következő három évben pedig az alkalmazandó társaságiadó-kulcs felének elengedését biztosítja.
(285)
Létezik ennek a programnak egy külön változata az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásnak minősülő vállalatok, valamint egyes kijelölt területeken található vállalatok számára. A program e változatának keretében biztosított előnyöket a 2013-as éven túl is biztosítják. A vizsgálat során megállapították, hogy az együttműködő exportőrök egyike (a Yingli Hainan) e 2011-ben elindított program keretében - a 2011-es és 2012-es évre vonatkozó teljes adómentességgel, a következő három évben pedig az adókulcs 50 %-os csökkentésével - gazdasági előnyben részesül.
(286)
A Bizottság a kínai kormánynál tett ellenőrző látogatása során ellenőrizni kívánta ezt a programot. A kínai kormány azonban nem nyújtott tájékoztatást a „két évig mentesség, három évig fele adó” program e külön változatáról. A kínai kormány 2013. június 3-i levelében azzal érvelt, hogy a panaszban nem tértek ki erre a programra, és ez a program nem helyettesíti a ktv-knek szóló „két évig mentesség, három évig fele adó” program földrajzi korlátozás nélkül alkalmazandó változatát, amely a panaszban szerepel. A Bizottság figyelembe veszi a kínai kormány magyarázatát, és úgy értelmezi, hogy ez az adóprogram hivatalosan elkülönül a ktv-knek szóló „két évig mentesség, három évig fele adó” programtól. Mivel azonban az ebből származó előnyök a ktv-knek szóló program lejártát követően is fennállnak, azok mechanizmusai, jellege és hatásai megegyeznek a ktv-knek szóló program keretében biztosított előnyök hasonló jellemzőivel, és mivel a programot a mintába felvett együttműködő exportőrök egyike jelentette be, a Bizottság úgy véli, hogy az - a ktv-knek szóló „két évig mentesség, három évig fele adó” program folytatásaként - szoros kapcsolatban áll ezzel a korábbi programmal, és ki kell egyenlíteni. E tekintetben a Bizottság megállapítja, hogy az alaprendelet 10. cikkének (1) bekezdése a panaszos által megnevezett bármely „vélelmezett támogatás” kivizsgálását lehetővé teszi, és nem hivatkoznak benne „vélelmezett támogatási program”-ra. Mivel ebben az esetben mindkét program azonos támogatást biztosít - tehát a társasági adóból származó bevétel elmaradását eredményezi -, a Bizottságnak jogában áll azokat egyetlen támogatásként vizsgálni.
b) Jogalap
(287)
E program jogalapja a ktv-k társasági adójáról szóló törvény 8. cikke és a Kínai Népköztársaság a külföldi tőkével működő vállalatok és a külföldi vállalatok társasági adójáról szóló törvénye végrehajtási szabályzatának 72. cikke. A kínai kormány szerint a 2008. évi társasági adóról szóló törvénynek, nevezetesen e törvény 57. cikkének a 2007. március 16-i, a Kínai Népköztársaság 10. Országos Népi Kongresszusának 5. ülésszakán történő elfogadásával - a program által biztosított gazdasági előnyök 2012-ig történő fokozatos felszámolása mellett - ezt a programot megszüntették.
(288)
A „két évig mentesség, három évig fele adó” különleges program jogalapja a 2007. évi 40. sz. rendelet, azaz a társasági adóról szóló kínai törvény 57. cikkének (3) bekezdésén alapuló, a különleges gazdasági övezetben és Sanghaj új Pudong városrészében található, csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok társasági adójára vonatkozó átmeneti kedvezményes politikák végrehajtásáról szóló államtanácsi közlemény, valamint az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozások meghatározására vonatkozó közigazgatási intézkedések.
c) A vizsgálat megállapításai
(289)
A társasági adó alól kizárólag a legalább tíz éves működésre tervezett, külföldi tőkével működő termelő vállalatok mentesülnek. A mentesség a vállalat első nyereséges évében kezdődik, és az első két évig tart, amelyet a következő három évben az alkalmazott adókulcs ötven százalékos csökkentése követ.
(290)
A program különleges változata esetében a meghatározott közigazgatási minősítés alapján új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásként elismert vállalatok támogathatók, tehát alapvető szellemi tulajdonnal kell rendelkezniük, és teljesíthetik a társasági adóról szóló kínai törvény végrehajtási szabályzatának 93. cikkében meghatározott feltételeket.
(291)
Az erre a programra pályázatot benyújtó vállalatoknak be kell nyújtaniuk az éves társaságiadó-bevallást, valamint ennek függelékeit és a pénzügyi kimutatásokat a Központi Adóigazgatósághoz. Ez a gyakorlat alkalmazandó a program különleges változata esetében is.
(292)
A kínai kormány azzal érvelt, hogy a társaságiadó-törvény 2008. évi hatálybalépése óta fokozatosan kivezetik a programot, és az abból származó gazdasági előny 2012 vége után megszűnik. A kínai kormány kijelentette továbbá, hogy a ktv-k számára nem hoztak létre helyettesítő programot, és a ktv-k adóztatása jelenleg megegyezik a többi társaságiadó-alany adóztatásával. A Bizottság megállapítja, hogy ez az adóprogram a vizsgálati időszakban gazdasági előnyt biztosított, mivel a vizsgálati időszakban a fotovillamos gazdasági ágazat számos gyártója részt vett benne. Ezenfelül nem zárható ki, hogy az ebből a programból származó gazdasági előny továbbra sem szűnik meg, illetve hogy rendelkezésre áll egy hasonló helyettesítő program, vagy hogy a jövőben bevezetnek ilyet. Amint azt fent kifejtettük, a vizsgálat megállapította, hogy léteznek a „két évig mentesség, három évig fele adó” programnak egyéb változatai is, amelyek továbbra is gazdasági előnyt biztosítanak a napelempanel-gyártóknak. Ezért a program továbbra is kiegyenlíthetőnek minősül.
(293)
A program különleges változatában csak egyetlen együttműködő exportőr, a Yingli Green Energy vállalat vett részt.
d) Következtetés
(294)
A program - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatásnak minősül, amelynek révén a támogatásban részesülő vállalat gazdasági előnyhöz jut.
(295)
Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel maga a jogszabály, amely szerint a támogatást biztosító hatóság működik, a programhoz való hozzáférést kizárólag a ktv-nek minősülő, és a kapcsolódó jogszabályokban meghatározott konkrét feltételeket teljesítő vállalatokra korlátozza.
(296)
Ennek megfelelően ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
(297)
A program érintett változata esetében a rendszert - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amelynek révén a támogatásban részesülő vállalat gazdasági előnyhöz jut.
(298)
Ez a támogatási program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel az a jogszabály, amelynek alapján a támogatást nyújtó hatóság működik, a programhoz való hozzáférést kizárólag a támogatott kategóriába tartozó vállalatokra és iparágakra, például a fotovillamos gazdasági ágazatra korlátozza. Ez a program a 4. cikk (3) bekezdése értelmében is egyedinek minősül, mivel a jogosultságot meghatározott régiókra korlátozzák.
(299)
Ennek megfelelően a program e változatát kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(300)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő fél által szerzett, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felek által szerzett gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy a szokásos adókulcsnak megfelelően fizetendő adó teljes összegéből levonták a kedvezményes adókulcs alapján eddig befizetett összeget. A kiegyenlített összegek a vállalatok 2011. évre vonatkozó társaságiadó-bevallásaiban szereplő számadatokon alapulnak. Mivel a 2012-es adóévre vonatkozó ellenőrzött adóbevallások a mintába felvett együttműködő exportőrök egyikénél sem álltak rendelkezésre, a teljes 2011-es adóévre vonatkozó számadatokat vették figyelembe.
(301)
Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(302)
Ebben a rendszerben a vizsgálati időszak alatt a mintába felvett exportáló gyártók tekintetében megállapított támogatási ráták a következők:
A „két évig mentesség, három évig fele adó” program
Vállalat/Csoport
Támogatási ráta
A Wuxi Suntech Power Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,31 %
A Yingli Green Energy Holding Company és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,35 %
A Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
A JingAo Group és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,47 %
A Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
A Delsolar (Wujiang) Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,00 %
A Jinko Solar Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
1,03 %
3.4.3.2. Társaságiadó-csökkentés exportorientált ktv-k számára
(303)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.3.3. A földrajzi elhelyezkedés alapján a ktv-k számára nyújtott társaságiadó-kedvezmények
(304)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.3.4. Adócsökkentés kínai gyártású berendezéseket beszerző ktv-k számára
(305)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.3.5. Adójóváírás kutatáshoz és fejlesztéshez ktv-k számára
a) Bevezetés
(306)
A panaszos azt állította, hogy a ktv-k kutatási és fejlesztési tevékenységük tekintetében - a kiadásaik 150 %-ának megfelelő adójóváírás útján - jogosultak a kedvezményes adópolitikára, amennyiben ilyen jellegű tevékenységük az előző évhez képest legalább 10 %-kal nőtt.
(307)
A kínai kormány azt állította, hogy ez a program a társasági adóról szóló törvény 2008. évi hatálybalépésével kivezetési időszak nélkül megszűnt. Számos, a mintába felvett együttműködő exportőr azonban arról számolt be, hogy a 2008. évi társasági adóról szóló törvény értelmében létrehozott hasonló program útján gazdasági előnyhöz jutott, igazolva ezzel azt, hogy a kutatási és fejlesztési tevékenységre vonatkozó, ktv-knek szóló kedvezményes költség-jóváírási programot 2008-ban egy konkrét programmal váltották fel. A kínai kormány a kitöltött kérdőívben és a hiánypótlást kérő levélre adott válaszában nem biztosított további információkat a 150 %-os adójóváírásról.
b) Jogalap
(308)
E program jogalapja a társasági adóról szóló törvény 30. cikkének 1. pontja, a társasági adóról szóló kínai törvénye végrehajtási szabályzatának (a társasági adóról szóló törvény végrehajtási szabályzata) 95. cikke, az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok meghatározására vonatkozó közigazgatási intézkedések (Guo Ke Fa Huo, 2008. évi 172. sz.), valamint a társasági adóról szóló törvény végrehajtási szabályzatának 93. cikke és a Központi Adóigazgatóság új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok társaságiadó-fizetésével kapcsolatos kérdésekre vonatkozó közleménye (Guo Shui Han, 2008. évi 985. sz.).
(309)
A 95. cikk kimondja, hogy az új és csúcstechnológiával előállított termékek esetében a 30. cikk 1. pontjában említett, a kutatási és fejlesztési kiadások 50 %-ának megfelelő további adócsökkentés alkalmazandó, amelynek alapján e termékek értékcsökkenését az immateriális javakra fordított költségek 150 %-a alapján számolják el.
c) A vizsgálat megállapításai
(310)
A fent említettek szerint a kínai kormány a kérdőívre és a hiánypótlást kérő levélre adott válaszában e programra vonatkozóan semmilyen lényeges információt nem szolgáltatott. A programot a bevont finompapírra vonatkozó vizsgálatban (79) és a szerves bevonatú acéltermékekre vonatkozó vizsgálatban már kiegyenlítették (80). A kapcsolódó jogszabályi rendelkezések azt bizonyítják, hogy ez a program kizárólag a hivatalosan új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásnak minősülő vállalatok számára biztosít gazdasági előnyt. Ezeknek a vállalatoknak továbbá kutatási és fejlesztési kiadásokat kell fordítaniuk új technológiák, új termékek és új járművek fejlesztésére. A jogosult vállalatok kutatási és fejlesztési kiadásaik további 50 %-át leírhatják kötelezően fizetendő társasági adójukból. Ezenfelül az immateriális kutatási és fejlesztési javakra fordított kiadások feljogosítják a vállalatokat az általuk viselt tényleges költségek 150 %-ának megfelelő összeg levonására.
(311)
A vizsgálat megállapította, hogy az ebből a programból származó gazdasági előnyben részesülő vállalatok benyújtják társaságiadó-bevallásukat és a kapcsolódó mellékleteket. A gazdasági előny tényleges összegét mind az adóbevallásban, mind az V. mellékletben feltüntetik. Kizárólag a hivatalos minősítéssel új és csúcstechnológiát alkalmazóként elismert vállalatok jogosultak arra, hogy részt vegyenek ebben a programban.
d) Következtetés
(312)
A program - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - kormányzati bevétel elengedése formájában nyújtott támogatásnak minősül, amelynek révén a támogatásban részesülő vállalat gazdasági előnyhöz jut.
(313)
Ez a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel a jogszabály a program alkalmazását kizárólag azokra a vállalatokra korlátozza, amelyek hivatalosan új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásnak minősülnek, és amelyek új technológiák, új termékek és új járművek fejlesztésére kutatási és fejlesztési kiadásokat fordítanak.
(314)
Ennek megfelelően ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(315)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő fél által megszerzett gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy a szokásos adókulcsnak megfelelően fizetendő adó teljes összegéből levonták a jóváhagyott projektek tényleges K+F költségeinek 50 %-ával csökkentett befizetett összeget. A kiegyenlített összegek a vállalatok 2011. évre vonatkozó társaságiadó-bevallásaiban szereplő számadatokon alapulnak. Mivel a 2012-es adóévre vonatkozó ellenőrzött adóbevallások a mintába felvett együttműködő exportőrök egyikénél sem álltak rendelkezésre, a teljes 2011-es adóévre vonatkozó számadatokat vették figyelembe.
(316)
Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(317)
Ebben a rendszerben a vizsgálati időszak alatt a mintába felvett exportáló gyártók tekintetében megállapított támogatási ráták a következők:
A kutatási és fejlesztési tevékenységre vonatkozó adójóváírás
Vállalat/Csoport
Támogatási ráta
A Wuxi Suntech Power Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,10 %
A Yingli Green Energy Holding Company és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,49 %
A Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
A JingAo Group és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,02 %
A Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
A Delsolar (Wujiang) Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,29 %
A Jinko Solar Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,33 %
3.4.3.6. Adó-visszatérítés a ktv-k nyereségének exportorientált vállalkozásokba történő befektetéséhez
(318)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.3.7. Kedvezményes adóprogramok csúcstechnológiát vagy új technológiát alkalmazó vállalkozásként elismert ktv-k számára
(319)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében, mivel a vállalatoknak az e kedvezményes elbánást felváltó új program biztosított gazdasági előnyt. Ennek részletes ismertetését a későbbi 3.4.4.8. pont tartalmazza.
3.4.3.8. Adócsökkentés kijelölt projektekben részt vevő, csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalkozások számára
a) Bevezetés
(320)
Ez a program az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásnak minősülő vállalatoknak a szokásos 25 %-os társasági adó helyett 15 %-os csökkentett társaságiadó-fizetést tesz lehetővé. Ezt a programot a bevont finompapírra vonatkozó uniós vizsgálat és a szerves bevonatú acéltermékekre vonatkozó uniós vizsgálat, valamint az Egyesült Államok hatóságai is kiegyenlíthetőnek minősítették.
b) Jogalap
(321)
Ennek a programnak a jogalapja a társasági adóról szóló törvény 28. cikkének (2) bekezdése és az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozások meghatározására vonatkozó közigazgatási intézkedések (Guo Ke Fa Huo, 2008. évi 172. sz.), valamint a társasági adóról szóló törvény végrehajtási szabályzatának 93. cikke és a Központi Adóigazgatóság új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozások társaságiadó-fizetésével kapcsolatos kérdésekre vonatkozó közleménye (Guo Shui Han, 2008. évi 985. sz.).
c) A vizsgálat megállapításai
(322)
Ez a program az alapvető állami támogatásra szoruló, új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásnak minősülő vállalatokra alkalmazandó. Ezek a vállalatok alapvető független szellemi tulajdonjogokkal rendelkeznek, és számos követelménynek kell, hogy megfeleljenek: i. gyártóik részt vesznek az alapvető állami támogatásban részesülő csúcstechnológiai ágazatok termékeinek előállításában; ii. a kutatásra és fejlesztésre fordított összes kiadásuk megfelel a teljes értékesítési bevétel meghatározott hányadának; iii. az új és csúcstechnológiával készült termékekből származó bevételük megfelel a teljes értékesítési bevétel meghatározott hányadának; iv. a kutatásban és fejlesztésben részt vevő személyzet megfelel a teljes személyzet meghatározott hányadának; valamint v. teljesülnek az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásokra vonatkozó, 2008. évi közigazgatási intézkedésekben meghatározott további követelmények.
(323)
Az ebből a programból származó gazdasági előnyben részesülő vállalatoknak be kell nyújtaniuk társaságiadó-bevallásukat és a kapcsolódó mellékleteket. A gazdasági előny tényleges összegét mind az adóbevallásban, mind az V. mellékletben feltüntetik.
d) Következtetés
(324)
Ennek megfelelően a rendszert - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - támogatásnak kell tekinteni, mivel kormányzati bevétel elengedése formájában pénzügyi hozzájárulást nyújt, amelynek révén a támogatásban részesülő vállalat gazdasági előnyhöz jut. Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében a támogatásban részesülő fél számára nyújtott gazdasági előny a program által biztosított adómegtakarítás összegének felel meg.
(325)
Ez a támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel az az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásnak minősülő, és a 2008. évi közigazgatási intézkedésekben foglalt valamennyi követelményt teljesítő vállalatokra korlátozódik. Ezenkívül a programra való jogosultságra vonatkozóan nincsenek jogszabályban megállapított vagy a támogatást nyújtó hatóság által meghatározott objektív kritériumok, és ez a jogosultság az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint nem automatikus.
(326)
Ennek megfelelően ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(327)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felek által szerzett gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy a szokásos adókulcsnak megfelelően fizetendő adó teljes összegéből levonták a kedvezményes adókulcs alapján eddig befizetett összeget. A kiegyenlített összegek a vállalatok 2011. évre vonatkozó társaságiadó-bevallásaiban szereplő számadatokon alapulnak. Mivel a 2012-es adóévre vonatkozó ellenőrzött adóbevallások a mintába felvett együttműködő exportőrök egyikénél sem álltak rendelkezésre, a teljes 2011-es adóévre vonatkozó számadatokat vették figyelembe.
(328)
Ebben a rendszerben a vizsgálati időszak alatt a mintába felvett exportáló gyártók tekintetében megállapított támogatási ráták a következők:
Adócsökkentés kijelölt projektekben részt vevő, csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalkozások számára
Vállalat/Csoport
Támogatási ráta
A Wuxi Suntech Power Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,31 %
A Yingli Green Energy Holding Company és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,42 %
A Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,35 %
A JingAo Group és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,13 %
A Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,86 %
A Delsolar (Wujiang) Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,00 %
A Jinko Solar Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
3.4.3.9. Az északkeleti régió vállalataira vonatkozó kedvezményes társaságiadó-politika
(329)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.3.10. Kuangtung tartomány adóprogramjai
(330)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.4. Közvetett adó- és behozatalivám-programok
3.4.4.1. Héa-mentességek és behozatalivám-visszatérítések importált berendezés használatáért
a) Bevezetés
(331)
Ez a program azoknak a ktv-knek vagy belföldi vállalatoknak biztosít héa- és behozatalivám-mentességet, amelyek a termelésükhöz tárgyi eszközöket importálnak. A mentességre való jogosultság feltétele, hogy a berendezés nem szerepelhet a támogatásra nem jogosult berendezések jegyzékében, és a támogatást igénylő vállalatnak be kell szereznie a kínai hatóságok vagy a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság által - a vonatkozó befektetési, adózási és vámjogszabályokkal összhangban - kibocsátott, „államilag támogatott projekt” tanúsítványt. Ezt a programot a bevont finompapírra és a szerves bevonatú acéltermékekre vonatkozó szubvencióellenes eljárásban kiegyenlítették.
b) Jogalap
(332)
Ennek a programnak a jogalapja az Államtanács körlevele a behozott berendezésekre vonatkozó adópolitika szabályozásáról (Guo Fa 37/1997. sz.), a Pénzügyminisztérium, a Vámügyi Főigazgatóság és a Központi Adóigazgatóság közleménye az egyes kedvezményes behozatalivám-politikák kiigazításáról, a Pénzügyminisztérium, a Vámügyi Főigazgatóság és a Központi Adóigazgatóság 2008. évi 43. sz. közleménye, a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság 2006. február 22-i 316. sz. közleménye az állami fejlesztési támogatásban részesülő belföldi vagy külföldi finanszírozású projektek igazolásának kezelésével kapcsolatos lényeges kérdésekről, továbbá a ktv-k, illetve belföldi vállalatok számára behozott, vámfizetés alól nem mentesíthető árucikkek 2008. évi jegyzéke.
c) A vizsgálat megállapításai
(333)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a kínai kormány által bevételek elengedése formájában nyújtott pénzügyi támogatásnak minősül, mivel a ktv-k és más jogosult belföldi vállalatok mentesülnek az általuk egyébként megfizetendő héa és/vagy vám megfizetése alól. Ez a program tehát az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében gazdasági előnyt biztosít a támogatásban részesülő vállalatoknak. A program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel a jogszabály - amelynek alapján a támogatást nyújtó hatóság működik - azokra a vállalatokra korlátozza a programhoz való hozzáférést, amelyek jogszabályokban tételesen meghatározott, konkrét ágazatokban valósítanak meg beruházást, és amelyek a külföldi befektetésre és technológiatranszferre vonatkozó iparági útmutatók jegyzéke értelmében vagy a támogatott vagy a korlátozott „B” kategóriába tartoznak, vagy azokra, megfelelnek az állami fejlesztési támogatásban részesülő, kulcsfontosságú iparágak, termékek és technológiák jegyzékének. Ezenfelül az erre a programra való jogosultságot nem korlátozzák objektív feltételek, és nincs olyan egyértelmű bizonyíték, amelynek alapján megállapítható, hogy a jogosultság - az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint - automatikus.
d) A támogatás összegének kiszámítása
(334)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felek által szerzett gazdasági előny a behozott berendezésre vonatkozó, elengedett héa és vám összege. Annak biztosítása érdekében, hogy a kiegyenlített összeg kizárólag a vizsgálati időszakra vonatkozzon, a szerzett előny értékcsökkenését - a vállalat rendes számviteli eljárásainak megfelelően - a berendezés teljes élettartamára számolták el.
(335)
Ebben a rendszerben a vizsgálati időszak alatt a mintába felvett exportáló gyártók tekintetében megállapított támogatási ráták a következők:
Héa-mentességek és behozatalivám-visszatérítések importált berendezés használatáért
Vállalat/Csoport
Támogatási ráta
A Wuxi Suntech Power Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,24 %
A Yingli Green Energy Holding Company és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,44 %
A Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,38 %
A JingAo Group és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,35 %
A Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,78 %
A Delsolar (Wujiang) Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,07 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,63 %
A Jinko Solar Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
3.4.4.2. Héa-visszatérítések kínai gyártású berendezés ktv-k általi beszerzéséért
a) Bevezetés
(336)
Ez a program a ktv-k számára a belföldön előállított berendezések vásárlásakor héa-mentességet biztosít. A mentességre való jogosultság feltétele, hogy a berendezés nem szerepelhet a támogatásra nem jogosult berendezések jegyzékében, és a berendezés értéke nem haladhatja meg a meghatározott határértéket. Ezt a programot a bevont finompapírra és a szerves bevonatú acéltermékekre vonatkozó szubvencióellenes eljárásban vizsgálták.
b) Jogalap
(337)
A program jogalapja a ktv-k által a belföldön előállított berendezések vásárlásakor fizetett adó visszatérítésével kapcsolatos eljárásra vonatkozó ideiglenes intézkedések, a külföldi tőkével működő projektek számára a kínai gyártmányú berendezések vásárlásakor biztosított adókedvezménnyel kapcsolatos eljárásra vonatkozó kísérleti intézkedések, valamint a Pénzügyminisztérium és a Központi Adóigazgatóság közleménye a belföldi berendezéseknek a külföldi tőkével működő vállalatok általi megvásárlására vonatkozó visszatérítési politika megszüntetéséről.
c) A vizsgálat megállapításai
(338)
A kínai kormány a kitöltött szubvencióellenes kérdőívben azt állította, hogy ezt a programot 2009. január 1-jével kezdődően megszüntették, és a Pénzügyminisztérium és a Központi Adóigazgatóság által a belföldön előállított berendezéseknek a külföldi tőkével működő vállalatok általi megvásárlására vonatkozó visszatérítési politika megszüntetéséről kiadott közleményre (CAISHUI, 2008. évi 176. sz.) hivatkozott. A vizsgálat azonban kimutatta, hogy a vizsgálati időszakban számos, a mintába felvett exportáló gyártó a program kedvezményezettje volt. Az érintett, mintába felvett exportőrök részletes tájékoztatást nyújtottak a programról, ideértve a számukra biztosított gazdasági előny összegét is. Ezt figyelembe véve megállapítást nyert, hogy a kínai kormány nem biztosított pontos információkat a programmal kapcsolatban, és amint az az egyes exportáló gyártók jelenlegi helyzetéből kiderül, a programot nem szüntették meg.
(339)
Mivel a kínai kormány nem adta át a kért információkat, a Bizottság a mintába felvett exportáló gyártók által benyújtott információkra alapozta megállapításait.
(340)
Ez a program az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a kínai kormány által bevételek elengedése formájában nyújtott pénzügyi támogatásnak minősül, mivel a ktv-k mentesülnek a számukra biztosított adómentesség hiányában egyébként megfizetendő héa megfizetése alól. Ez a program tehát az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében gazdasági előnyt biztosít a támogatásban részesülő vállalatoknak. A program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi, mivel a jogszabály - amelynek alapján a támogatást nyújtó hatóság működik - azokra a külföldi tőkével működő vállalatokra korlátozza a programhoz való hozzáférést, amelyek belföldön előállított berendezést vásárolnak, és amelyek a külföldi tőkével működő iparágak jegyzéke értelmében a támogatott, illetve a korlátozott „B” kategóriába tartoznak, továbbá azokra a belföldi piacon vásárolt berendezésekre, amelyek az állami fejlesztési támogatásban részesülő, kulcsfontosságú iparágak, termékek és technológiák jegyzékében szerepelnek. Ezenfelül a külföldi tőkével működő projektek számára a kínai gyártmányú berendezések vásárlásakor biztosított adó-visszatérítéssel kapcsolatos eljárásra vonatkozó kísérleti intézkedések és a Pénzügyminisztérium közleménye korlátozza a külföldi tőkével működő iparágak útmutató jegyzéke vagy a Kína központi és nyugati régióiban található, kedvezményben részesülő, külföldi tőkével működő iparágak jegyzéke értelmében a támogatott kategóriába tartozó ktv-k számára biztosított gazdasági előnyt. Ezenfelül az erre a programra való jogosultságot nem korlátozzák objektív feltételek, és nincs olyan egyértelmű bizonyíték, amelynek alapján megállapítható, hogy a jogosultság - az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint - automatikus. Ez a program az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdésének b) pontja értelmében szintén egyedi, mivel a hazai áruk használatának az importáruk használatával szemben történő előnyben részesítésével függ össze.
d) A támogatás összegének kiszámítása
(341)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő feleknek biztosított gazdasági előny a belföldön előállított berendezésre vonatkozóan elengedett héa összege. Annak biztosítása érdekében, hogy a kiegyenlített összeg kizárólag a vizsgálati időszakra vonatkozzon, a szerzett előny értékcsökkenését - az általános iparági gyakorlatnak megfelelően - a berendezés teljes élettartamára számolták el.
(342)
Ebben a rendszerben a vizsgálati időszak alatt a mintába felvett exportáló gyártók tekintetében megállapított támogatási ráták a következők:
Héa-visszatérítések kínai gyártású berendezés ktv-k általi beszerzéséért
Vállalat/Csoport
Támogatási ráta
A Wuxi Suntech Power Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
A Yingli Green Energy Holding Company és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
A Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
A JingAo Group és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,07 %
A Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,03 %
A Delsolar (Wujiang) Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,15 %
A Jinko Solar Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,05 %
3.4.4.3. Héa- és vámmentességek a külkereskedelmi fejlesztési alap programjának keretében állóeszközök beszerzéséért
(343)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.5. Az áruk és szolgáltatások megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében az állam által történő biztosítása
3.4.5.1. Az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított poliszilícium
(344)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.5.2. Az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított extrudált alumíniumtermékek
(345)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.5.3. Az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított üveg
(346)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszak alatt nem jutottak gazdasági előnyhöz a program keretében.
3.4.5.4. Az állam által biztosított energiaellátás
a) Bevezetés
(347)
A panaszos állítása szerint egyes kínai poliszilícium-gyártók a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított, olcsó villamos energia útján jutottak gazdasági előnyhöz.
b) A vizsgálat megállapításai
(348)
A vizsgálat megállapította, hogy a mintába felvett számos exportáló gyártó vállalatcsoportjának tagja egy-egy vele kapcsolatban álló poliszilícium-gyártó. Megállapítást nyert, hogy a mintába felvett exportáló gyártók egyik csoportja, az LDK Solar számára rendszeresen jelentős villamosenergiadíj-támogatást nyújtott Hszin Jü gazdasági övezet Pénzügyi Hivatala. Noha ebben az esetben nem biztosítottak a vállalat számára a piacon egyébként fizetendőnél alacsonyabb villamosenergia-díjból fakadó közvetlen gazdasági előnyt, a Hszin Jü gazdasági övezet Pénzügyi Hivatala által nyújtott jelentős visszatérítések végül olyan helyzetet eredményeztek, hogy a vállalat az olcsó energiaszolgáltatásból származó előnyhöz jutott, így ez az előny a piaci árnál alacsonyabb árú állami szolgáltatással azonos célú. Mindenesetre ha a visszatérítés nem is minősül támogatásnak, az intézkedés szorosan kapcsolódik a panaszos állításához, és a vizsgálat hatálya alá tartozik. Az LDK Group érintett vállalatának a vizsgálati időszakra vonatkozó villamosenergia-díjait ugyanis csaknem teljes mértékben visszatérítették.
(349)
Az LDK Solar Group a vele kapcsolatban álló poliszilícium-gyártó útján pénzügyi támogatásban részesült, vagy az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iii. alpontja szerint azáltal, hogy a helyi önkormányzat villamosenergiadíj-támogatást biztosított számára, vagy pedig az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében. Ez az alaprendelet értelmében kimeríti a nem általános infrastruktúraként áruk rendelkezésre bocsátásának formájában nyújtott kormányzati pénzügyi támogatás fogalmát. Másként megfogalmazva közvetlen transzfer valósult meg.
(350)
Az LDK Solar az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében vett gazdasági előnyben részesült, mivel a kormány a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított számára villamos energiát. Megállapítást nyert, hogy ez az exportőr a villamosenergiadíj-támogatások miatt az általában fizetendő árnál ténylegesen alacsonyabb árat fizetett. A közvetlen transzfer gazdasági előnyt biztosít, mivel ez a piacon nem elérhető, vissza nem térítendő támogatás.
(351)
A mintába felvett exportőrök egyikének az olcsó villamos energiával kapcsolatos visszatérítés formájában nyújtott támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) pontja értelmében egyedi jellegű, mivel kizárólag az LDK számára fizettek villamosenergiadíj-támogatást. A támogatás regionális szempontból is egyedi, mivel a Hszin Jü gazdasági övezet meghatározott vállalataira vonatkozik. Mivel az LDK és a kínai kormány nem jelentette be ezt a támogatást, együttműködésük hiánya a rendelkezésre álló tényeken alapuló, fenti megállapításokhoz vezetett.
c) A támogatási összeg kiszámítása
(352)
A támogatás összege megegyezett a vizsgálati időszakra vonatkozó visszatérítés összegével.
(353)
Ebben a rendszerben a vizsgálati időszak alatt a mintába felvett exportáló gyártók tekintetében megállapított támogatási ráták a következők:
Az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított villamos energia
Vállalat/Csoport
Támogatási ráta
A Wuxi Suntech Power Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
A Yingli Green Energy Holding Company és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
A Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
A JingAo Group és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
A Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
2,45 %
A Delsolar (Wujiang) Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
0,00 %
A Jinko Solar Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,00 %
3.4.5.5. Földhasználati jogok biztosítása a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében
a) Bevezetés
(354)
A panaszos állítása szerint az érintett termék kínai gyártói a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében jutnak földhasználati jogokhoz a kínai kormánytól, mivel a nemzeti és a helyi önkormányzatok nem a piaci elvekkel összhangban biztosítják ezeket a jogokat.
(355)
A kínai kormány állítása szerint a földterületek értékesítésének szabványosított és megfelelően versengő piaca van, amelyen belül a földhasználati jogokkal a földpiaci törvény rendelkezéseinek megfelelően nyilvánosan kell kereskedni. A kínai kormány azt állította továbbá, hogy az ipari és kereskedelmi földterületeket földhasználati kompenzációval kell megszerezni a nyílt piacon nyilvános ajánlattétel, árverés és verseny útján, és „a ténylegesen kifizetett ár - az ajánlatok számától, valamint az induló ártól függetlenül - tükrözi a szabadpiaci kereslet és kínálat által meghatározott piaci árat”. Ezen túlmenően a kínai kormány azt állította, hogy a földhasználati jogok átruházásakor az átruházás nyilvános ajánlattétel, árverés vagy ajánlattétel útján történő meghirdetése nem foglal magában a tisztességes versenyt érintő korlátozásokat.
(356)
A kínai kormány nem közölt adatokat a földhasználati jogok tényleges árára és a kormány által meghatározott kezdeti földhasználati díjra vonatkozóan. A kínai kormány által - a kérdőívben szereplő utasításnak megfelelően - a földhasználati jogokkal kapcsolatos ügyletekre vonatkozóan közölt adatok hiányosak voltak. A kitöltött kérdőívben megadott válaszainak az ellenőrző látogatás során történő korrigálásakor a kínai kormány azt is megerősítette, hogy a bejelentett ügyletek egy részében ajánlattételi eljárást folytattak le. Nem biztosított azonban az ajánlatok számáról, valamint az induló és a végső ár közötti különbségről - a kérdőívben szereplő utasításnak megfelelő - részletes adatokat.
(357)
Az ellenőrzés során a Bizottság bizonyítékot kért a kínai kormánytól azon állítása alátámasztására, hogy Kínában a földhasználati jogok átruházása nyilvános ajánlattétel, ajánlattétel vagy árverés útján történik. Megállapítja, hogy az állami tulajdonban lévő építési telkek földhasználati jogának ajánlattételi felhívás, árverés és árajánlat révén történő átruházásáról szóló rendelet 11. cikke szerint az illetékes állami hatóság a nyilvános ajánlattételi/árverési/ajánlattételi eljárásról minden alkalommal nyilvános hirdetményt ad ki. Ez alapján a Bizottság kérte az ezen eljárásokban érintett ügyletekre vonatkozó nyilvános hirdetmények benyújtását, hogy összegyűjtse és ellenőrizze a kérdőívben kért információkat. A kínai kormány egyetlen ilyen hirdetményt sem nyújtott be, és azt állította, hogy ezek „már nem állnak rendelkezésre”. Ennek eredményeképpen a Bizottság nem tudta ellenőrizni a mintába felvett exportáló gyártók földhasználati jogokkal kapcsolatos ügyleteire vonatkozó információkat.
(358)
A Bizottság tájékoztatta a kínai kormányt arról, hogy e támogatási program vonatkozásában alkalmazni kívánja az 597/2009/EK rendelet 28. cikkének rendelkezéseit, és mivel a kínai kormány a Bizottságnak küldött, 2013. május 23-i válaszában nem biztosított kielégítő indokolást vagy új bizonyítékokat e kérdést illetően, a Bizottságnak az elérhető legjobb tényekre - azaz ebben az esetben a mintába felvett exportáló gyártók által benyújtott információkra és más, nyilvánosan rendelkezésre álló információkra - kellett alapoznia megállapításait.
(359)
A Bizottság egyben - feltételezve, hogy Kínában a földnek nincs piaci ára - azt kérte a kínai kormánytól, hogy fejtse ki a lehetséges viszonyítási alapokra vonatkozó nézeteit. Noha ez a kérdőív kínai kormánynak való elküldésekor csak feltételezés, és semmi esetre sem megállapítás vagy következtetés volt, a kínai kormány arra az álláspontra helyezkedett, hogy ez a feltételezés téves, és a lehetséges viszonyítási alapot illetően semmiféle konkrét információt nem szolgáltatott. A kínai kormány mindössze azt válaszolta, hogy „amennyiben viszonyítási alapot kell használni, az legyen a nem kedvezményezett kínai iparágak által a hasonló földterületért fizetett ár”. Mivel a kínai kormány nem közölte, hogy melyek a „nem kedvezményezett” iparágak, továbbá nem adott információkat az ezen iparágak által a kínai ipari földterületekért fizetett árakról, a Bizottság nem tudta felmérni, hogy azok megfelelő viszonyítási alapként szolgálnak-e. E tekintetben megjegyzendő, hogy a bevont finompapírra és a szerves bevonatú alumíniumtermékekre vonatkozó korábbi vizsgálataiban a Bizottság megállapította, hogy a földhasználati jogok ezen iparágaknak történő biztosítása során nem tartják tiszteletben a piaci elveket.
b) Jogalap
(360)
Kínában a földhasználati jog biztosítása a Kínai Népköztársaság földügyi igazgatásról szóló törvényének hatálya alá tartozik.
c) A vizsgálat megállapításai
(361)
A földügyi igazgatásról szóló törvény 2. cikkének megfelelően minden földterület állami tulajdonban van, mivel a kínai alkotmány, illetve a vonatkozó jogi rendelkezések szerint a föld a kínai nép közös tulajdona. A földet nem lehet eladni, a földhasználati jogot azonban a törvény alapján át lehet ruházni. Az állami hatóságok e jogokat nyilvános ajánlattétel, árajánlat vagy árverés útján ruházhatják át.
(362)
Az együttműködő exportáló gyártók információkat közöltek az általuk használt földterületről, illetve a legtöbb földhasználati jogra vonatkozó szerződésről/okiratról, a kínai kormány azonban a földhasználati jogok ellenértékének megállapításával kapcsolatban azonban csak igen korlátozott tájékoztatást adott.
(363)
A fent említetteknek megfelelően a kínai kormány azt állította, hogy Kínában valamennyi ipari földterületet nyilvános ajánlattétel, árverés vagy verseny útján osztanak ki. Ezt a Kínai Népköztársaság ingatlanokról szóló törvényének 137. cikke is előírja.
(364)
Megállapítást nyert azonban, hogy a kínai kormány által ismertetett rendszer a gyakorlatban nem mindig azonos módon működik. A mintába felvett exportáló gyártók ellenőrzése során a Bizottság hozzájutott az illetékes hatóságok által kiadott, az átruházható földhasználati jogokat érintő néhány hirdetményhez. Bár az egyik hirdetmény kifejezetten a fotovillamos gazdasági ágazatra korlátozza a földhasználati jogok potenciális vevőinek körét (81), egy másik felső határértéket állapít meg az eredetileg a hatóságok által megszabott árra, és nem teszi lehetővé, hogy a piac határozza meg az árat. (82) Az árverések sem biztosítottak valódi versenyt, mivel az exportáló gyártóknál végzett helyszíni ellenőrzések során megtekintett esetekben mindössze egyetlen vállalat (a fotovillamos gazdasági ágazat mintába felvett gyártója) tett ajánlatot, ezért az induló ajánlati összeg (a helyi földhivatal által meghatározott érték) megegyezett a négyzetméterenkénti végső árral.
(365)
A fenti bizonyítékok ellentmondanak a kínai kormány azon állításának, hogy Kínában a földhasználati jogokért fizetett ár tükrözi a szabadpiaci kereslet és kínálat által meghatározott piaci árat, és hogy a földhasználati jogok átruházásakor az átruházás nyilvános ajánlattétel, árverés vagy ajánlattétel útján történő meghirdetése nem foglal magában a tisztességes versenyt érintő korlátozásokat. Megállapítást nyert továbbá, hogy a mintába felvett egyes exportáló gyártók visszatérítést kaptak a helyi hatóságoktól, amellyel a gyártók által a földhasználati jogokért fizetett (eleve alacsony) árat ellentételezték.
(366)
Az alacsony áron felül a mintába felvett egyes exportáló gyártók egyéb olyan támogatásokban is részesültek a földhasználati jogok megvásárlásakor, amelyek érdemben tovább csökkentették az e jogokért ténylegesen fizetett összeget.
(367)
Az eljárás megállapításai megerősítik, hogy Kínában a földhasználat biztosításával és megszerzésével kapcsolatos helyzet tisztázatlan és nem átlátható, az árakat pedig a hatóságok gyakran önkényesen szabják meg. A hatóságok a települési földértékelési rendszer szerint szabják meg az árakat, és ez a rendszer - egyéb szempontok mellett - arra kötelezi őket, hogy az ipari földterületek árának meghatározásakor az iparpolitikát is figyelembe vegyék (83).
(368)
A nyilvánosan rendelkezésre álló információkból az is kiderül, hogy Kínában a földet a szokásos piaci ár alatt bocsátják rendelkezésre (84)
d) Következtetés
(369)
Ennek megfelelően a földhasználati jogok kínai kormány által történő biztosítását - az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának iii. alpontja, illetve 3. cikkének (2) bekezdése értelmében - áruk rendelkezésre bocsátásának formájában nyújtott támogatásnak kell tekinteni, amelynek révén a támogatásban részesülő vállalkozás gazdasági előnyben részesül. A fenti (364)-(367) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint a földterületek értékesítésének nincs működő piaca Kínában, és a külső viszonyítási alap használata (lásd a későbbi (372) preambulumbekezdést) azt bizonyítja, hogy a mintába felvett exportőrök által a földhasználati jogokért fizetett összeg jóval a szokásos piaci ár alatt van. Ezen túlmenően a helyi hatóságoktól kapott visszatérítés közvetlen transzfer, amely gazdasági előnyt biztosít, mivel az a piacon nem elérhető, vissza nem térítendő támogatás. A támogatás az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének a) és c) pontja értelmében egyedi jellegű, mivel az ipari földterületekhez való kedvezményes hozzáférés csak azokra a vállalatokra korlátozódik, amelyek adott gazdasági ágazatokhoz - ebben az esetben a fotovillamos gazdasági ágazathoz - tartoznak, nyilvános ajánlattételi eljárásra csak egyes ügyletek tekintetében került sor, az árakat a hatóságok gyakran önkényesen szabják meg, és a kormányzati gyakorlat ezen a területen tisztázatlan és nem átlátható. A földdel kapcsolatban Kínában fennálló helyzetre az IMF munkadokumentumában is kitérnek, amely megerősíti, hogy a földhasználati jogok kínai iparágaknak történő biztosítása során nem tartják tiszteletben a piaci viszonyokat (85).
(370)
Következésképpen ez a támogatás kiegyenlíthetőnek minősül.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(371)
Mivel megállapítást nyert, hogy a földhasználati jogokkal kapcsolatos viszonyokat Kínában nem a piac határozza meg, Kínában a jelek szerint a magánszektor vonatkozásában viszonyítási alapok egyáltalán nem állnak rendelkezésre. Így a kínai árak és költségek kiigazítása nem megvalósítható. Ilyen körülmények között a Bizottság azt állapította meg, hogy Kínában nincs működő piac, és az alaprendelet 6. cikke d) pontjának ii. alpontjával összhangban a gazdasági előny meghatározásához indokolt a külső viszonyítási alap használata. Mivel a kínai kormány nem működött együtt, illetve a külső viszonyítási alapra nem volt hajlandó javaslatot tenni, a Bizottságnak a megfelelő külső viszonyítási alapot a rendelkezésre álló tények alapján kellett meghatároznia. Ebben a tekintetben megfelelő viszonyítási alapként a Tajvan Független Vámterületről származó információkat ítélték megfelelőnek. A bevont finompapírra és a szerves bevonatú acéltermékekre vonatkozó korábbi vizsgálatokban is ezeket az adatokat használták.
(372)
A Bizottság véleménye szerint a tajvani földárak biztosítják a legjobb összehasonlítási alapot azon kínai földterületek vonatkozásában, ahol az együttműködő exportáló gyártók tevékenysége folyik. Az exportáló gyártók többsége a fejlett, magas GDP-vel és nagy népsűrűséggel rendelkező tartományokban található.
(373)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő fél által szerzett gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy figyelembe vették az egyes vállalatok által a földhasználati jogokért ténylegesen fizetett (a helyi önkormányzatoktól kapott visszatérítésekkel csökkentett) összeg és a tajvani viszonyítási alapnak megfelelően fizetendő rendes összeg közötti különbözetet.
(374)
A Bizottság a számítás során a tajvani földterületek átlagos négyzetméterárát alkalmazta, és azt a földhasználati jogokra vonatkozó szerződések időpontja után bekövetkezett valutaleértékelődésnek és a GDP alakulásának megfelelően kiigazította. Az ipari földterületekre vonatkozó árak Tajvan Gazdasági Minisztériuma Ipari Hivatalának honlapjáról származnak. A valutaleértékelődést és a GDP alakulását Tajvan vonatkozásában az IMF 2011-es World Economic Outlook című kiadványában közölt inflációs ráták, illetve a tajvani egy főre jutó folyóáras, USD-ben kifejezett GDP alakulása alapján számították ki. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdésével összhangban - az ipari földterületek földhasználati joga szokásos időtartamának (ami 50 év) figyelembevételével - kivetítették a vizsgálati időszakra. Ezt az összeget aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
(375)
Ebben a rendszerben a vizsgálati időszak alatt a mintába felvett exportáló gyártók tekintetében megállapított támogatási ráták a következők:
Az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított földhasználati jogok
Vállalat/Csoport
Támogatási ráta
A Wuxi Suntech Power Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,31 %
A Yingli Green Energy Holding Company és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,77 %
A Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,65 %
A JingAo Group és a vele kapcsolatban álló vállalatok
1,31 %
A Jiangxi LDK Solar Hi-tech Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
4,28 %
A Delsolar (Wujiang) Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
0,32 %
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
1,73 %
A Jinko Solar Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
1,66 %
3.5. A felek észrevételei a végleges nyilvánosságra hozatalt követően
(376)
A kínai kormány kifogásolta azt a tényt, hogy a nyilvánosságra hozatalt követően egyes médiumok és érdekelt felek idéztek a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentumból. E tekintetben megjegyzendő, hogy a Bizottság nem adta közre a dokumentumot. Ugyanakkor a Bizottságnak nem áll módjában ellenőrizni annak a több száz érdekelt félnek a tevékenységét, akik megkapták a nyilvánosságra-hozatali dokumentumot. Amennyiben valamelyik érdekelt úgy döntött, hogy közre adja a nyilvánosságra-hozatali dokumentumot, vagy kifejti azzal kapcsolatos nézeteit, a Bizottság nem tehetett semmit, amivel ezt megakadályozhatta volna.
3.5.1. A kínai kormány észrevételei a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentumban foglalt, állítólagosan helytelen állításokkal kapcsolatban
(377)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság megsértette a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12. cikke (1) bekezdésének „bőséges lehetőségre” vonatkozó követelményét. A kínai kormány szerint a Bizottság által (a fenti (104) preambulumbekezdésben foglaltaknak megfelelően) a kérdőív kitöltésére biztosított, jelentős mértékben meghosszabbított határidők nem voltak elegendők erre a célra. A kínai kormány továbbá állította, hogy valamennyi egyéb kérdőív típusú dokumentum tekintetében a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12. cikkének (7) bekezdésében foglalt „ésszerű határidő” egyben az ugyanezen megállapodás 12. cikkének (1) bekezdésében foglalt „bőséges lehetőségnek” is megfelel. A kínai kormány azt is állította, hogy a mintába felvett exportáló gyártókkal csak a minta véglegesítését követően tudott kapcsolatba lépni, ezért a válaszadásra a kérdőív kézhezvételétől a minta kiválasztására vonatkozó döntésig biztosított időt nem lehetett kihasználni. A kínai kormány állította, hogy a jelek szerint a vizsgálat gyors befejezésére irányuló bizottsági „szándék” háttérbe szorítja a 12. cikk (1) bekezdésében foglalt bőséges lehetőség „vitán felül álló követelményét”. A Bizottság nem ért egyet ezekkel az állításokkal, mivel minden tőle telhetőt megtett annak érdekében, hogy a lehetséges leghosszabb határidőt biztosítsa a kínai kormány számára a kérdőív kitöltéséhez és a hiánypótlást kérő levélre adott válaszának benyújtásához.
Arról is tájékoztatták a kínai kormányt, hogy a kért dokumentumokat az ellenőrző látogatás napjáig lehetősége van benyújtani. A Bizottság nem gátolta a kínai kormányt abban, hogy az eljárás teljes ideje alatt információkat közöljön, és számos alkalommal emlékeztette a kínai kormányt, hogy lehetősége van meghallgatást kérni, ahol ismertetheti saját információit és álláspontját. Megjegyzendő, hogy a kínai kormány által az eljárás során közölt egyetlen információt sem utasítottak el a határidőkre hivatkozva. Valótlan a kínai kormány azon állítása, hogy a válaszadásra a kérdőív kézhezvétele és a minta kiválasztására vonatkozó döntés között biztosított idő haszontalan volt. A kérdőív jelentős része az érintett iparág/termék általános támogatási szintjét vizsgálta, a minta kiválasztására vonatkozó döntés pedig semmilyen módon nem akadályozta a kínai kormányt abban, hogy általános jellegű információkat gyűjtsön. Még fontosabb, hogy a minta kiválasztását követően a kínai kormánynak további 43 nap állt rendelkezésére a mintába felvett exportáló gyártókkal kapcsolatos egyedi információk gyűjtésére. A Bizottság a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12. cikkének (1) bekezdésével összhangban járt el, és bőséges lehetőséget biztosított a kínai kormánynak az általa lényegesnek tekintett bizonyítékok átadására, szem előtt tartva, hogy a vizsgálat kellő időben történő befejezése érdekében e kötelezettség teljesítésére időbeli korlátot kell szabni.
(378)
A kínai kormány továbbá azt állította, hogy a Bizottság kezdetben a mintába fel nem vett exportáló gyártókkal kapcsolatos részletes információkat kért, amelyek a mintavételen alapuló vizsgálat szempontjából nem voltak „szükséges információk”. E tekintetben megjegyzendő, hogy a kínai kormánynak szánt kérdőív elküldésekor még nem született végleges döntés arról, hogy ebben az eljárásban alkalmaznak-e mintavételt. Azt követően, hogy a Bizottság megkapta a kitöltött mintavételi formanyomtatványokat a kínai exportáló gyártóktól, és az exportőrök részéről nagyfokú együttműködést tapasztaltak, illetve egyértelművé vált, hogy a mintába felvett exportőrök kérdőíveik megfelelő kitöltése útján együtt fognak működni, a Bizottság nem ragaszkodott a mintába fel nem vett exportáló gyártóktól származó, a támogatással kapcsolatos vállalatspecifikus információk közléséhez. Ezért a Bizottság nem ért ezzel egyet.
(379)
A kínai kormány azt állította, hogy a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentumban a Bizottság tévesen állította, hogy a kínai kormány a kérdőív kitöltése és a későbbi adatszolgáltatás során bizonyos információkat visszatartott. Ez nem helytálló. Amint azt a Bizottság a kínai kormánynak szóló, 2013. május 23-i levelében már megállapította, a kínai kormány nem adta át az állami tulajdonú pénzügyi intézményekre vonatkozóan kért információkat, a Sinosure-ral és az exporthitel-biztosításokkal, valamint a Golden Sun demonstrációs programmal kapcsolatos dokumentumokat és a földhasználati jogok biztosítására vonatkozó információkat.
(380)
A kínai kormány szerint a Bizottság a vizsgálóbizottságok által és a WTO-viták során (86) előírtaktól eltérően a hiányzó információkat nem a rendelkezésre álló tényekre támaszkodva egészítette ki, hanem „büntető jelleggel hátrányos következtetéseket alkalmazott, és ismét megsértette a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás rendelkezéseit”. A kínai kormány továbbá állította, hogy a Bizottság a rendelkezésre álló tényeket nem „kizárólag az esetlegesen hiányzó információk pótlására használta, hanem konkrétan ezekre alapozta a támogatás meglétére vonatkozó összes megállapítását, ugyanakkor teljes mértékben figyelmen kívül hagyta a kínai kormány és az érintett pénzügyi intézmények által közölt jelentős mennyiségű információt, többnyire azzal az indokkal, hogy állítása szerint ezek az információk nem szolgáltak tökéletes válasszal, illetve nem igazoltak minden egyes számadatot.” A Bizottság nem tett ilyet. A kínai kormány által szolgáltatott valamennyi információt - ideértve a terveket és a jogszabályokat - figyelembe vették és elemezték, a megállapítások pedig ezeken a kínai kormány által átadott dokumentumokon alapulnak, amennyiben azokat rendelkezésre bocsátották és ellenőrzés igazolta helyességüket. Az ezekből a dokumentumokból származó, a megállapításokat alátámasztó gyakori idézetek illusztrálják, hogyan kezelte a Bizottság a kínai kormány által közölt információkat. A fenti (110) preambulumbekezdésben a Bizottság világosan ismerteti azokat a helyzeteket, amelyekben az átadott információkat nem fogadta el kritika nélkül.
(381)
A kínai kormány továbbá azt állította, hogy a Bizottság önmagával került ellentmondásba, amikor a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentumban kijelentette, hogy vizsgálata során kizárólag a mintába felvett exportőrök tekintetében kért ügyletspecifikus információkat, miközben a dokumentumban máshol azt állította, hogy „a kormánynak küldött kérdőív nem korlátozódik a mintába felvett exportőrökre.” Ez nem igaz. A Bizottság nem tett ellentmondásos kijelentéseket. Amint azt a fenti (378) preambulumbekezdésben már kifejtettük, a Bizottság a minta kiválasztására vonatkozó döntést követően a vállalatspecifikus információkra vonatkozó eredeti kérését a mintába felvett exportáló gyártókra korlátozta. Az állítólagos támogatási rendszerek kiegyenlíthetőségének értékeléséhez azonban a Bizottság a mintába felvett exportáló gyártókkal kapcsolatos információktól eltérő információkat is kért, például a kínai pénzügyi piacot vagy a földhasználati jogok piacát érintő információkat. Ezért említette meg, hogy „a kormánynak küldött kérdőív nem korlátozódik a mintába felvett exportőrökre”.
(382)
A kínai kormány továbbá azt állította, hogy a jelek szerint a Bizottság figyelmen kívül hagyja, hogy az információk nem utasíthatók el, ha azokat nem tették hozzáférhetővé ellenőrzés céljára. A Bizottság nem így kezelte az információkat ebben az eljárásban. Egyetlen alkalommal sem az „ellenőrzés céljára való hozzáférhetőség hiánya” volt az ilyen információk nem teljes körű elfogadásának kizárólagos oka. Amikor azonban az aktában szereplő más információk azoknak ellentmondtak, a kínai kormány pedig semmilyen bizonyítékkal nem tudta alátámasztani azokat, akkor az ilyen információk kritika nélkül nem voltak elfogadhatók.
(383)
A kínai kormány szerint a Bizottság a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentumnak (a fenti (117) preambulumbekezdésként megismételt) (85) bekezdésében „tudomásul vette”, hogy a bankok és a pénzügyi intézmények nem állnak a kínai kormány ellenőrzése alatt, és a kormány nem kötelezheti őket adatszolgáltatásra. Megjegyzendő, hogy a Bizottság nem tud ilyen kijelentésről, és az említett preambulumbekezdés szövegének vizsgálatát követően a fenti állítás nem tűnik helytállónak.
(384)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság a jelek szerint egyetértett a kínai kormánnyal abban, hogy vizsgálat esetén az Unió alaprendeletének vagy a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodásnak az előírásai nem írhatják felül a nemzeti törvényeket. Amikor a kínai kormány az állítólag bizalmas információk közlésének elmulasztására hivatkozik, szem elől téveszti a lényeget. A Bizottság azonban úgy érvelt (lásd a fenti (117) preambulumbekezdést), hogy valamely WTO-tag önkormányzati jogszabályai vagy belső szabályai nem menthetik fel azt a WTO szerinti, a vizsgálat során tanúsítandó együttműködés kötelezettsége alól, és kollíziós esetben a kínai kormány feladata olyan módokat meghatározni, amelyek révén hozzáférést lehet biztosítani az információhoz annak megfelelő ellenőrzése céljából. Az állítólag kevés információ ellenőrzésének módjára irányuló javaslattételre példaként a kínai kormány arra az esetre hivatkozott, amikor egy banki tisztviselő az egyik mintába felvett vállalatra vonatkozóan hitelkockázat-értékelést végzett, és azt állította, hogy „a Bizottság továbbra sem volt elégedett”. Ellenkezőleg - amint az a fenti (148) preambulumbekezdés szövegéből is nyilvánvaló -, a Bizottság nem foglalkozott e konkrét dokumentum ellenőrzésével, és megállapításaiban teljes körűen figyelembe vette ezt az információt. Ez azonban kivételes helyzet volt, és sajnálatos módon az ebben az eljárásban kért, hasonló jellegű információk többsége esetében nem ismétlődött meg.
(385)
Ezzel összefüggésben a kínai kormány továbbra is azt állította, hogy a tervek szerint a bankok „minősített belső dokumentumai” a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás értelmében lényeges információnak minősülnek, és átadásuk elmulasztása nem indokolhatja a rendelkezésre álló tények alkalmazását. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy ez az állítás túlzottan általánosító, és nem látja be, hogyan hajthatnának végre valamennyi esetben megfelelő (az információk bizalmas kezelését biztosító megfelelő eljárások alkalmazásával végzett) ellenőrzést, ha egyszerűen visszatartják ezeket a dokumentumokat (köztük az ügyfelekkel folytatott ügyletekre vonatkozókat). Ellenőrzések hiányában a rendelkezésre álló tények a hiányzó adatok pótlására használhatók.
(386)
A kínai kormány ismételten azt állította, hogy az ellenőrzést megelőzően küldött levélben nem szerepeltek az ellenőrzéssel kapcsolatos konkrét kérdések, és a Bizottság 2013. május 23-i levelére hivatkozott, amely ezt a megfogalmazást alkalmazta. A Bizottság azonban a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentumnak (a fenti (118) preambulumbekezdésként megismételt) (86) bekezdésében azt állította, hogy az ellenőrzést megelőzően küldött, 2013. május 25-i levélben - az alaprendelet 26. cikkének (3) bekezdésének és a WTO követelményeinek teljes mértékben megfelelően - pontosan és részletesen ismertette az ellenőrzés során vizsgálandó kérdések és dokumentumok felsorolását. A konkrét kérdések felsorolásának hiánya - amelyek biztosítását az alaprendelet és a WTO szabályai nem írják elő - nem indokolja azt, hogy a kínai kormány nem tudott teljes körűen együttműködni az ellenőrzés során.
(387)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság semmiféle rugalmasságot nem tanúsított az ellenőrzés során. Ez a tények, valamint az ellenőrzés előtt és során fennálló helyzet félremagyarázása. A végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentum (a fenti (120)-(122) preambulumbekezdésként megismételt) (88)-(90) bekezdéseiben foglaltaknak megfelelően a Bizottság teljes körű és feltétel nélküli rugalmasságot tanúsított. Sajnálatos módon mivel a kínai kormány olyan információt kívánt átadni, amelyek ellenőrzésére a helyszíni ellenőrzések ütemtervén belül nem volt lehetőség, az ilyen információkat nem lehetett összevetni, és azokat nem vehették figyelembe az ellenőrzött dokumentumokkal azonos mértékben. A kínai kormány továbbá emlékeztette a Bizottságot a WTO-nak az EK lazacokkal kapcsolatos ügyének vizsgálóbizottságában alkalmazott ítélkezési gyakorlatára, amely szerint a dokumentumok „ellenőrizhetőségét” nem mindig a helyszíni ellenőrzések lehetősége határozza meg, és azt állította, hogy a Bizottság nem utasíthat el információkat kizárólag azért, mert azok az ellenőrző látogatások során nem voltak hozzáférhetők. A Bizottság megállapítja, hogy az ilyen - megbízhatóságuk és pontosságuk tekintetében a helyszíni ellenőrzés során nem vizsgált - információk kisebb mértékben vehetők figyelembe, mintha megfelelően ellenőrizték volna azokat, és hogy ez a jelenlegi esetben is előfordult.
(388)
A kínai kormány kifogásolja a Bizottság azon állítólagos gyakorlatát, hogy nem fogad be új dokumentumokat és bizonyítékot ellenőrzésre azon ellenőrzési szakaszt követően, amelyhez ezek tartoztak. A végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentum (fenti (121) preambulumbekezdésében megismételt) (89) bekezdésében kifejtetteknek megfelelően ez sem jelenleg, sem korábban nem volt helytálló. Igaz, hogy a Bizottság az ellenőrzési szakasz lezárását követően általában nem fogadhat be dokumentumokat ellenőrzéssel kapcsolatos bizonyítékként, és gyakorlatilag nincs lehetőség az ilyen dokumentumok ellenőrzésére, ugyanakkor a kínai kormányt semmi nem gátolja abban, hogy írásban átadjon ilyen dokumentumokat, amint az ebben az esetben is történt.
(389)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság nem szolgált magyarázattal a fenti (122) preambulumbekezdésben említett hat dokumentum bekérésére, és ezért azok ellenőrzését nem engedélyezték. Ez az állítás már a kínai kormány 2013. június 3-i levelében is szerepelt, és a Bizottság a fenti (122) bekezdésben teljes körű választ adott rá. A Bizottság ismételten megállapítja, hogy valamennyi ilyen dokumentum az érintett iparággal, sőt bizonyos támogatási rendszerekkel, például a kedvezményes hitelezéssel vagy a kedvezményes adóprogramokkal kapcsolatos. Ennélfogva elnevezésük és tartalmuk alapján nyilvánvaló, hogy a vizsgálat szempontjából relevánsak voltak. A kínai kormány azonban - kizárólag olyan alapon, hogy állítása szerint az adott dokumentum nem kapcsolódott az eljáráshoz - az ellenőrzés során ebben a tekintetben megtagadta a válaszadást.
(390)
A kínai kormány azt állította, hogy nem biztosíthatott az érintett iparágnak nyújtott hitelek százalékos arányára vonatkozóan a kérdőív kitöltése során közölt adatokat alátámasztó bizonyítékokat, mivel ezeket az információkat a bankok tartják nyilván, amelyek nem a kínai kormány szervei, hanem független szervezetek, és a Bizottságnak ezeket a számadatokat a bankoknál kell ellenőriznie. A kínai kormány a kereskedelmi bankokról szóló törvény azon rendelkezéseire hivatkozott, amelyek kimondják, hogy a bankok a törvénynek megfelelően végzik üzleti tevékenységüket (4. cikk), és a helyi önkormányzatok, illetve különböző szintű kormányzati szervek, közjogi szervezetek vagy egyének nem avatkoznak be a bankok üzleti tevékenységébe (5. cikk). Valójában a kínai kormány a kérdőív kitöltésekor megfogalmazott egy állítást, amelyet nem tudott alátámasztani. Ezen túlmenően a Bizottság által ellenőrizni kívánt bankok sem tudták információkkal alátámasztani ezt az állítást. Amennyiben ezt elfogadható gyakorlatnak kívánják tekinteni, a vizsgált fél bármely, a saját ügyét alátámasztó állítást megfogalmazhatna, és azt a vizsgálatot végző hatóságnak el kellene fogadnia anélkül, hogy lehetősége lenne ellenőrizni az állítás valóságtartalmát. Ez még nagyobb jelentőséggel bír, ha az adott információ ellentétes az aktában szereplő további információkkal. A kereskedelmi bankokról szóló törvény más cikkei is kötelezik a bankokat arra, hogy hitelezési tevékenységüket a nemzetgazdaság és a társadalmi fejlődés igényeinek megfelelően, illetve az állami iparpolitika iránymutatásai alapján végezzék (34. cikk). Amint a kínai kormány arra észrevételeiben helyesen rámutatott, a bankok üzleti tevékenységüket a törvénynek megfelelően, tehát a kereskedelmi bankokról szóló törvény említett 34. cikkének rendelkezéseivel is összhangban végzik. Ennélfogva ezt a kormány és a bankok közötti, feltételezett éles határvonalat a tények nem támasztják alá.
(391)
A kínai kormány azt állította, hogy a bankokon belüli tulajdoni részesedésével kapcsolatban rendelkezésére álló összes információt átadta. Továbbá azt állította, hogy a bankok tulajdonviszonyaira vonatkozóan közölt számadatok a CBRC hivatalos adatai, ezért nem volt indokolt az a feltevés, hogy a kínai kormány téves vagy félrevezető információkat közölt, sem pedig az alaprendelet 28. cikkében foglalt rendelkezések alkalmazása. Mindemellett a kínai kormány azt állította, hogy nincs tudomása a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentum (fenti (127) preambulumbekezdésként megismételt) (95) bekezdésében a Bizottság által megfogalmazott állítás forrásáról („A nyilvánosan hozzáférhető információk szerint […] vannak még más állami tulajdonú bankok is [amelyek szintén hiteleztek a mintába felvett exportáló gyártóknak]”), jelesül a kínai kormány által a hiánypótlást kérő levélre adott válaszban megjelölt bankokon kívül. Ezek az állítások nem elfogadhatók. Megjegyzendő, hogy a kitöltött kérdőívben a kínai kormány eredetileg azt állította, hogy nem rendelkezik információval a bankokon belüli tulajdoni részesedését illetően. A kínai kormány csak azt követően közölt adatokat erre vonatkozóan, hogy a Bizottság a hiánypótlást kérő levélben rámutatott, hogy a kínai törvények értelmében a kínai kormány köteles ilyen adatokat gyűjteni. Az ellenőrzés során a CBRC tisztviselője nem volt hajlandó információkkal alátámasztani a bankok tulajdonviszonyaira vonatkozó számadatokat, megtagadta az információ forrásának megadását, és nem szolgált magyarázattal annak eredetére vonatkozóan. Megjegyzendő, hogy a kínai kormány nem vitatta, hogy a Bizottság által a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentumban megnevezett legalább 5 bank (lásd a (127) preambulumbekezdés lábjegyzetét) állami tulajdonban van.
(392)
A kínai kormány nem értett egyet a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentum (fenti (129) preambulumbekezdésként megismételt) (97) bekezdésében szereplő azon állítással, hogy a CBRC a 10 legnagyobb kínai bankra vonatkozó kérdésre azért nem válaszolt, mert a kérdést írásban nem nyújtották be, és állítása szerint a Bizottság félremagyarázta a tényeket, hiszen a válasz megtagadásának fő oka az volt, hogy mivel a kérdés nem szerepelt az ellenőrzést megelőzően küldött levélben, időre volt szükségük a válaszadásra való felkészüléshez. Valójában a kínai kormány magyarázza félre a kérdéssel kapcsolatos tényeket. A Bizottság nem ragaszkodott azonnali válaszhoz, a CBRC azonban a kérdést sem volt hajlandó megtekinteni azzal az ürüggyel, hogy azt írásban előzetesen nem nyújtották be. Ha az ok a válaszadásra rendelkezésre álló idő rövidsége volt, a kínai kormány később az ellenőrzés során vagy e-mailben is benyújthatta volna válaszát (noha azt a Bizottságnak nem állt volna módjában ellenőrizni), amint azt számos más dokumentum esetében tette. A kínai kormány azonban megtagadta a válaszadást.
(393)
A kínai kormány azt állította, hogy a CBRC létrehozása és megbízása tekintetében a Bizottság által a kérdőívben kért valamennyi dokumentumot átadta, és mivel a Bizottság a hiánypótlást kérő levélben e tekintetben nem emelt kifogást, illetve „az ellenőrző látogatás kezdetén átadandó dokumentumoknak” az ellenőrzést megelőzően küldött levél 2. mellékletében szereplő „listájában” nem kérte ezt a dokumentumot, a kínai kormány nem tekintette kötelességének további dokumentumok átadását. Ez nem igaz. A Bizottság kérte a CBRC létrehozásának és megbízásának alapjául szolgáló valamennyi dokumentumot, a kínai kormány azonban ezek közül mindössze néhányat adott át. A Bizottság kizárólag a CBRC tisztviselőjének kijelentése alapján szerzett tudomást az ebből a szempontból lényeges további dokumentumok létezéséről. Valójában a kérdőív kitöltése során a kínai kormány által e tekintetben adott válaszok hiányosak és félrevezetők voltak, mivel a kínai kormány (a CBRC) nyilvánvalóan tudott az ilyen további dokumentumok létezéséről, amint azt a CBRC a helyszíni ellenőrzés során elismerte.
(394)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság az ellenőrzés során valójában nem kért statisztikai adatokat és beszámolókat a vizsgálati időszakban a mintába felvett exportáló gyártóknak hitelt nyújtó bankoktól. Azt állították, hogy a Bizottság mindössze a Kínai Központi Bank által a CBRC-nek benyújtott, 2012. évi statisztikai beszámolót kérte, és ehhez a titoktartási kötelezettségek miatt a CBRC tisztviselőjének egyeztetnie kellett az érintett jogi szolgálatokkal. Ez nem helytálló. Az ellenőrzés során a Bizottság megismételte a kérdőívben és a hiánypótlást kérő levélben foglalt, a mintába felvett exportőröknek hitelt nyújtó valamennyi banktól származó statisztikai adatok közlésére vonatkozó kérését (87).
(395)
A kínai kormány továbbá azt állította, hogy a panaszban a panaszosnak a bevont finompapírra vonatkozó ügyre való hivatkozása - amelyben a Bizottság „hátrányos következtetések alapján” megállapította, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok közjogi szervként jártak el -, „az érintett termék exportáló gyártóinak nyújtott támogatás jellege és megléte tekintetében az összefüggéseket figyelmen kívül hagyó, megalapozatlan feltételezés, és ennélfogva” a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 11. cikkének (2) bekezdése értelmében „nem tekinthető” a kormány vagy közjogi szerv által nyújtott pénzügyi támogatás meglétére vonatkozó „egyértelmű bizonyítéknak”. Elsőként hangsúlyozni kell, hogy a bevont finompapírra vonatkozó ügyet érintő megállapítások nem hátrányos következtetéseken, hanem az alaprendelet 28. cikkének megfelelően a rendelkezésre álló tényeken alapultak, és nincs olyan későbbi ítélet, amely megerősítené a kínai kormány azon állítását, hogy a Bizottság ilyen irányú megállapítása „a rendelkezésre álló tények helytelen felhasználásán” alapul. Ezzel ellentétben a Bizottság az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankokat illetően egy másik, Kínából származó behozatalt - a szerves bevonatú acéltermékeket - érintő szubvencióellenes ügyben is hasonló megállapításokat tett, valamint más vizsgálatot végző hatóságok - jelesül az Egyesült Államok hatóságai - a WTO fellebbviteli testülete által fenntartott megállapításban ugyancsak arra a következtetésre jutottak, hogy az állami tulajdonban lévő kínai kereskedelmi bankok közjogi szervek. (88)
(396)
A kínai kormány továbbra is azt állította, hogy a Bizottság bizonyos információkat valamennyi kínai székhelyű banktól kért, és hogy a kínai kormány gyakorlatilag nem állt módjában „több mint 3 800” bankról közölni ezeket az információkat. A Bizottság nem ért egyet ezzel az állítással, és ismételten hivatkozik a hiánypótlást kérő levélre, amelyben - a kínai kormány kitöltött kérdőívének kézhezvételét követően - a kért információk körét kizárólag azokra a bankokra szűkítette, amelyekben a kínai kormány közvetlen vagy közvetett részvényes (89).
(397)
A kínai kormány azt állította, hogy nem helytálló a Bizottság azon kijelentése, hogy figyelembe vette a Kínai Központi Bank szóban forgó körleveleinek a honlapról származó, az ellenőrzés során benyújtott összefoglalóját, és a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentumok (fenti (164) preambulumbekezdésként megismételt) (133) bekezdése ezt bizonyítja. Ez nem helytálló. A (164) preambulumbekezdés tartalma nem ellentétes a honlapon található kivonatok tartalmával. Figyelembe veszi azt, ugyanakkor hivatkozik a körlevél tényleges tartalmára is, amelynek helytállóságát a kínai kormány ez idáig valójában nem vitatta.
(398)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság „különböző dokumentumokból származó bizonyos kifejezéseket és szókapcsolatokat kiragadott szövegkörnyezetükből”, másokat félremagyarázott, és megpróbálta összekapcsolni azokat annak bizonyítása érdekében, a kínai kormány támogatást nyújt az érintett terméket gyártó iparág számára, illetve hogy az állami tulajdonban lévő bankok közjogi szervek. A kínai kormány úgy érvel, hogy e dokumentumok (tervek, kivonatok és határozatok) „teljes olvasata” igazolná, hogy a Bizottság megállapításainak nincs jogalapja, és azok nem bizonyítékokon alapulnak. Ez nem helytálló. A Bizottság valamennyi - többek között a (102) preambulumbekezdésben említett - dokumentumot teljes egészében, pontosan a kínai kormány által javasolt módon megvizsgált és figyelembe vett.
(399)
A 40. sz. határozatot illetően a kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság azt a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentumban a szövegkörnyezetből kiragadva idézte, „hogy torzítsa annak pontos jelentését”. A kínai kormány szerint a 40. sz. határozat más rendelkezéseiből egyértelmű, hogy annak célja nem napmodulok és napelemek tervezett fejlesztési politikák tárgyaként való meghatározása - amint azt a Bizottság állította -, hanem a megújuló energiaforrások felhasználásának fejlesztése. Nem igaz, hogy a Bizottság a szövegkörnyezetből kiragadva hivatkozott a 40. sz. határozat V. cikkének szövegére. A Bizottság nem azt vitatja, hogy a célok egyike a megújuló energiaforrások felhasználásának fejlesztése volt-e. A 40. sz. határozatban az Államtanács valójában kiemelt iparágakként jelöli meg az újenergia-ágazatot és a napenergiát, így ezek az ipari szerkezetátalakításról szóló útmutatóban a támogatott kategóriájú projektekhez tartoznak. A 40. sz. határozat 17., 18. és 19. cikkeit figyelembe véve a pénzügyi intézmények kizárólag az ebbe a kategóriába tartozó iparágaknak/vállalatoknak nyújthatnak hiteleket. Ez egyértelműen jelzi, hogy a többek között napmodulokat és napelemeket előállító fotovillamos ágazat kiemelt iparág.
(400)
A kínai kormány azt állította, hogy az Államtanács október 10-i határozatának szövege nem tartalmaz a napmodulokra és napelemekre, illetve a fotovillamos ágazatra utaló hivatkozást, és a pénzügyi támogatás ösztönzésére kizárólag az alternatív energiák felhasználásával kapcsolatos célkitűzések tekintetében kerülhetett sor, amelyeknek az általános modul- vagy elemgyártás fejlesztése szempontjából nincs jelentősége. A Bizottság ezzel nem ért egyet. Meg kell jegyezni, hogy ez az államtanácsi határozat a jelek szerint nem kizárólag az alternatív energiaforrások felhasználásának ösztönzésére törekszik. Címéből (Az Államtanács határozata a stratégiai fontosságú feltörekvő iparágak kialakításának és fejlesztésének felgyorsításáról), valamint tartalmából (többek között 1. cikkének (1) és (2) bekezdéséből, valamint 2. cikkének (2) bekezdéséből) nyilvánvaló, hogy célja egyes kiválasztott iparágak (ebben az esetben a stratégiai fontosságú feltörekvő iparágak) fejlesztésének támogatása. Megerősíti ezt az is, hogy az ebben a határozatban kijelölt célok közvetlenül a stratégiai fontosságú feltörekvő iparágak eredményeihez és teljesítményéhez kapcsolódnak (a 2. cikk (3) bekezdése). Ezenfelül egyértelmű kapcsolat áll fenn a stratégiai fontosságú feltörekvő iparágak és a fotovillamos ágazat között, amely többek között napmodult és napelemet állít elő. Először is kétségtelen, hogy a fotovillamos ágazat az alternatívenergia-ágazat része, amelyre a határozat 2. cikkében az állam által kialakítandó és fejlesztendő iparágként hivatkoznak. Másodszor, a mintába felvett exportáló gyártók a határozat 2. cikkének (2) bekezdésében említett, csúcstechnológiát alkalmazó iparágak kategóriájába tartoznak. Hasonlóképpen a 12. ötéves tervben is a stratégiai fontosságú iparágak közé sorolják a napenergetikai ágazatot, a fotovillamos napenergetikai ágazatról szóló 12. ötéves terv pedig megerősíti, hogy az államtanácsi határozat „a fotovillamos ágazatot a stratégiai fontosságú feltörekvő iparágak fontos csoportjába sorolta, amelyet hazánk a jövőben fejleszteni fog”. (90)
(401)
A kínai kormány szerint a Bizottság hivatkozott a közép- és hosszú távú tudományos és technológiai fejlesztésről szóló tervre, ugyanakkor elmulasztott megemlíteni olyan eseteket vagy rendelkezéseket, amelyekben a csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok dokumentumban szereplő meghatározása magában foglalja a modul- és elemgyártó vállalatokat vagy általában a fotovillamos ágazatot. A kínai kormány szerint a terv célkitűzései kizárólag a fosszilis tüzelőanyagoktól való függés csökkentése céljából összpontosulnak az alternatív energiaforrások fejlesztésére. A Bizottság ezzel nem ért egyet. A vizsgálatban részt vevő, mintába felvett exportáló gyártók többségét új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatnak minősítették, és ezen az alapon olyan támogatásban részesültek, amelyet kizárólag az új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalatoknak nyújtottak (például adómentesség). A mintába felvett exportőrök a tervben említett, azonos típusú egyedi támogatási programokat vették igénybe.
(402)
A kínai kormány azt állította, hogy nem tényeken alapul a Bizottság azon kijelentése, hogy a tudományos és technológiai fejlődésről szóló kínai törvény is felsorol több, a stratégiai ágazatok, köztük a fotovillamos ágazat támogatását szolgáló intézkedést, és hogy ez a törvény nem említi a fotovillamos ágazatot, sem pedig a stratégiai fontosságú ágazatokat, így nem megalapozott az az állítás, hogy az érintett termék e törvény hatálya alá tartozik. Ez nem helytálló. A fenti állítás alapjául az említett törvény 18. és 34. cikke szolgál. A 18. cikk értelmében az állam ösztönzi a pénzügyi intézményeket, és iránymutatást ad a számukra a csúcstechnológiát, illetve új technológiát alkalmazó ágazat fejlesztésének támogatását illetően. A 34. cikk értelmében a politikaorientált pénzügyi intézmények külön támogatást kínálnak a vállalatok állam által támogatott projektjei számára. A fotovillamos ágazat az új és csúcstechnológiát alkalmazó iparágak csoportjába, valamint az állam által támogatott projekteket végrehajtó vállalkozások kategóriájába tartozik. Mindemellett ugyanezen törvény 17. cikke kedvezményes adópolitikát ígér többek között azoknak a szervezeteknek, amelyek részt vesznek a nemzeti tudományos és technológiai fejlesztési tervek hatálya alá tartozó projektekben. A fenti (401) preambulumbekezdésből nyilvánvaló, hogy a fotovillamos ágazatban működő vállalatok projektjei e hatály alá tartoznak. Következésképpen legalább három egyértelmű jele van annak, hogy a fotovillamos ágazat, valamint az érintett terméket gyártó és exportáló vállalatok e törvény hatálya alá tartoznak.
(403)
A kínai kormány továbbá azt állította, hogy a Bizottság Kína terveit, határozatait és törvényeit azonos joghatással és jogi kötőerővel rendelkezőként vette figyelembe, ami ellentétes a jogértelmezési elvekkel, Kína jogalkotásról szóló törvényével és a kínai kormány többször megismételt érvelésével A kínai kormány szerint az általános ötéves tervre, valamint a konkrét fotovillamossági tervre történő hivatkozásnak nincs jogalapja, mivel nem szolgáltattak egyértelmű bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a tervek jogilag kötelező erejűek. Ez nem helytálló, mivel az aktában található más bizonyítékkal nem támasztható alá a kínai kormány azon állítása, hogy a tervek jogilag nem kötelező erejűek. Ezzel szemben a tervnek a kínai kormány által a kitöltött kérdőívben megadott szövege egyértelműen kimondja a következőt: „Ezt a tervet az Országos Népi Kongresszus megvitatta és elfogadta, és a terv joghatással bír.” (91) A kínai kormány a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatos észrevételeiben a következőt állította: „Kína jogalkotásról szóló törvénye értelmében Kínában jogszabály az alkotmány, a törvények, a közigazgatási jogszabályok, a helyi rendeletek és szabályok.” Mivel a terv joghatással bír, és a kínai kormány megerősítette, hogy Kínában a törvények jogszabályok, a Bizottság megállapította, hogy a terv valóban jogilag kötelező erejű. A kínai kormány által az ellenőrző látogatás során adott magyarázat szerint az ágazati és a regionális ötéves tervek alapját az általános ötéves terv képezi, ezért a Bizottság indokolatlanul kezelte eltérően a 2011-2015 közötti időszakra vonatkozó, fotovillamos ágazatról szóló ötéves tervet és az általános ötéves tervet.
(404)
A kínai kormány uniós összefüggésben „a Bizottság ellentételezésről/visszatérítésekről szóló iránymutatásait” említette példaként a jogilag nem kötelező erejű hasonló dokumentumokra. A Bizottság feltételezi, hogy a kínai kormány „a dömpingellenes vámok visszatérítéséről szóló bizottsági közleményre” utalt (HL C 127., 2002.5.29., 10. o.) Valójában nem pontos ezeket az iránymutatásokat nem kötelező erejűnek nevezni, mivel a Bizottságra nézve kötelező erejűek mindaddig, amíg nem ellentétesek egy felsőbbrendű szabállyal. A Bizottság megállapította, hogy Kína tervei jogilag kötelező erejűek. Mindazonáltal még ennek az ellenkezőjét feltételezve is egyértelmű, hogy a - kormányzat legfelsőbb szintjeiről kiinduló, valamint a gazdasági és ipari fejlődésre vonatkozóan kormányzati politikát meghatározó - nemzeti, ágazati és regionális tervek nagyobb bizonyító erővel rendelkeznek saját kijelölt céljaik gyakorlatilag kötelező jellege tekintetében. Ugyanígy egyértelmű, hogy a kormány hivatkozhat a tervekre az azokat helytelenül végrehajtó szervezetek megrovása céljából. Ezért továbbra is igen relevánsak lennének a gazdaságra irányuló állami beavatkozás meghatározása és egyes iparágak irányítása és ellenőrzése szempontjából.
3.5.2. A felek kedvezményes biztosítási hitelekkel, más finanszírozásokkal, garanciákkal és biztosításokkal kapcsolatos észrevételei
(405)
A kínai kormány azt állította, hogy az A. függelék megválaszolásának elmulasztása miatt nem kellene az alaprendelet 28. cikke értelmében a rendelkezésre álló tényeket alkalmazni. A kínai kormány úgy véli, ha a Bizottság valóban ellenőrizni kívánta a panaszban foglalt azon állításokat, hogy az állami tulajdonban lévő kínai kereskedelmi bankok közjogi szervek, ehhez a kérdőívben szükségtelen volt számos, a - többségében nem is kormányzati tulajdonú - bankokat érintő belső, minősített, ügyletspecifikus adatokra vonatkozó kérést megfogalmaznia. E tekintetben a kínai kormány a bank által a mintába felvett exportáló gyártóknak nyújtott egyedi hitelt érintő információkra hivatkozott. A Bizottság nem ért egyet ezzel az állítással. Az A. függelékben kért információk célja annak igazolása volt, hogy a kínai bankok közjogi szervek-e és a kormány bízza-e meg és utasítja azokat. A kínai kormány az egyedi hitelekre vonatkozó információk kivételével nem határozta meg pontosan, hogy mely további kért információkat ítélt lényegtelennek e szempontból.
(406)
A Bizottság emlékeztet arra, hogy az A. függelékben szereplő kérdések a bankokon belüli tulajdoni részesedésre, az igazgatóságnak és a részvényesek tanácsának összetételére, a részvényesek/igazgatók üléseinek jegyzőkönyveire, a felső vezetők és az állami hatóságok közötti kapcsolatokra, a hitelek ágazat szerinti lebontására, valamint az együttműködő exportáló gyártóknak nyújtott hitelekhez kapcsolódó kockázatértékelésre vonatkozó információk gyűjtésére szolgáltak. A kínai kormány azt állította, hogy a közjogi szervekkel kapcsolatos megállapítások tekintetében ez a kérés „nyilvánvalóan ésszerűtlen” volt, és az információk túlságosan széles körét érintette. Azt is állította, hogy a bank közjogi szervi jogállására vonatkozó minimális kritériumokat még az ilyen információk kérése előtt meg kell határozni. A Bizottság ezzel nem ért egyet. Tekintettel a WTO fellebbviteli testülete által a DS 379. számú ügyben (92) meghatározott magas szintű követelményekre, valamennyi kért információ szükséges, ideértve a pénzügyi rendszeren belüli kormányzati részvétel mértékére vonatkozó megállapításokat is. Például bizonyítékul szolgálhat egy szervezet nem kereskedelmi magatartására a megbízás és az utasítás bemutatása, ha állami beavatkozás jelei is mutatkoznak. Mindazonáltal meg kell jegyezni, hogy amint a mintába felvett exportáló gyártók együttműködése bizonyítást nyert, a Bizottság úgy határozott, hogy a kért információk körét az ezeknek a vállalatoknak nyújtott hitelekre korlátozza, és semmiféle következtetést nem vont le abból, hogy a kínai kormány nem közölt az egyedi hitelekkel kapcsolatban eredetileg kért további információkat. Az információkra vonatkozó egyéb kérések ugyanakkor továbbra is lényegesek voltak a vizsgálat szempontjából. A kínai kormány azon kijelentését illetően, hogy az A. függelékben szereplő egyes információkat nem állt módjában közölni, meg kell jegyezni, hogy a kínai kormány - néhány bank kivételével - teljes egészében megtagadta az A. függelék megválaszolását. A fentiek figyelembevételével megállapítást nyert, hogy a kínai kormány a kért információk fennmaradó részét nem közölte ésszerű határidőn belül.
(407)
A kínai kormány a WTO fellebbviteli testületének az Egyesült Államok melegen hengerelt acélra vonatkozó ügyéről szóló jelentésére (93) (99. pont) hivatkozva azzal érvel, hogy gyakorlatilag nem állt módjában eleget tenni a Bizottság információközlésre vonatkozó „ésszerűtlen” kéréseinek, és hogy mivel a Bizottság nem foglalkozott ezzel a kérdéssel, illetve a különböző kéréseket nem kapcsolta azokhoz a ténymegállapításokhoz, amelyekhez tartoztak, a Bizottság nem jóhiszeműen járt el. Noha az említett ügy az exportőrök dömpingellenes eljáráson belüli együttműködéséhez kapcsolódik, a Bizottság belátja, hogy a kiegyenlítő vámokkal kapcsolatos ügyekben alkalmazott, kormánynak címzett kérdőívek esetében a kért információknak és a válaszadó tényleges megfelelési képességének egyensúlyban kell lennie. Ezt az egyensúlyt azonban valamennyi tény ismeretében kell kialakítani. A bevont finompapírra, illetve a szerves bevonatú acéltermékekre vonatkozó ügyben már megállapították az állami tulajdonban lévő kínai bankok közjogi szervi jogállását, ebben az ügyben pedig a panaszos kellő meggyőző bizonyítékkal szolgált annak igazolásához, hogy az állami tulajdonban lévő bankok közjogi szervek maradtak. Ennélfogva a kínai kormánynak - amennyiben cáfolni kívánta ezt az állítást - számítania kellett volna a tényekre összpontosító vizsgálatra. Sajnálatos módon a kínai kormány továbbra is azt állította például, hogy kevés információval rendelkezik a kormány bankokon belüli tulajdoni részesedéséről (ami a közjogi szervi jogállás megállapítása szempontjából rendkívül jelentős tényező), vagy nem rendelkezik ilyen információkkal, ami arra utalt, hogy a kínai kormány nem működött együtt legjobb tudása szerint, és megtagadta a szükséges információk átadását. Ez azon „korlátozott körülmények” egyike, amelyek esetén (a WTO vizsgálóbizottságának jelentése (94) szerint) a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12. cikkének (7) bekezdése alkalmazandó. Mindemellett habár a Bizottság tisztában volt azzal, hogy az információközlésre vonatkozó kérései szükségszerűen terjedelmesek, az együttműködés kétoldalú folyamat, a kínai kormány azonban ahelyett, hogy javaslatot tett volna az információközlésre vonatkozó kérések ésszerű kezelésének lehetőségeire, kezdetben mindössze magyarázatot követelt arra, hogy a kérések mely ténybeli megállapításokhoz kapcsolódnak (aminek az előzetes meghatározása nem lehetséges).
(408)
A Sanghaji Bank ellenőrzését illetően a kínai kormány azt állította, hogy az ellenőrzés elmaradása nem elég indok a rendelkezésre álló tények alkalmazására, és hogy mindenképpen a Bizottság saját hibájából nem került sor az ellenőrzésre. Erre válaszul a Bizottság megállapítja, hogy a Sanghaji Banknál tett ellenőrző látogatás szervezésével kapcsolatos ténybeli helyzetet ismertették a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentum (fenti (143) és (144) preambulumbekezdésként megismételt) (111) és (112) bekezdésében. Ezen ellenőrzés tekintetében a ténybeli helyzet nem változott, és a Bizottság nem ért egyet e tényeknek a kínai kormány általi értelmezésével, továbbá kitart amellett, hogy minden tőle telhetőt megtett az ellenőrzés elvégzése érdekében, erre azonban a kínai kormány részéről felmerült akadályok miatt nem volt lehetőség. A kínai kormány a WTO vizsgálóbizottsági jelentését (95) említi, amelyben megállapították, hogy a helyszíni ellenőrzés hiánya nem zárja ki teljes körűen a dokumentumok ellenőrzésének lehetőségét. Ebben a vizsgálatban azonban a kínai kormány csak egy munkanappal a kínai kormánynál végzett ellenőrzés kezdete előtt tájékoztatta a Bizottságot arról, hogy a bank készen áll az ellenőrzésre (miután a visszajelzésre rendelkezésre álló időt korábban már meghosszabbították), így teljesen kizárta a bank helyszíni ellenőrzésének lehetőségét, mivel a kormánnyal már korábban megállapodtak, és ezt nem lehetett módosítani. Ilyen körülmények között megállapítást nyert, hogy a kínai kormány nem működött együtt legjobb tudása szerint, és a Bizottság nem lát módot arra, hogy a helyszíni látogatás során elvégzendő ellenőrzéseket más úton megvalósítsa.
(409)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság nem hagyhatja figyelmen kívül a HuaXia Bank által a saját tulajdonosi struktúrájáról közölt információkat azzal az indokkal, hogy azok „nem minden szempontból tökéletesek”. A Bizottság megállapítja, hogy ezeket az információkat nem azért utasította el, mert azok nem voltak minden szempontból tökéletesek. Amint a fenti (147) preambulumbekezdésben már kifejtettük, a HuaXia Bank az ellenőrző látogatásig annak ellenére nem közölt a kormányzati tulajdonrésszel kapcsolatos információt, hogy a Bizottság ezt már az eredeti kérdőívben is kérte. Miután a Bizottság rámutatott arra, hogy a HuaXia Banknak van néhány állami tulajdonú részvényese, a bank átadott egy lapot, amely ismeretlen forrásból származó információkat tartalmazott, ráadásul az információk ellentétesek voltak az aktában szereplő más információkkal. Ezek az információk nem voltak elfogadhatóak.
(410)
A HuaXia Bank azon döntése tekintetében, hogy a fenti (148) preambulumbekezdésben ismertetett módon csak néhány hitelképesség-vizsgálatot közölt, a kínai kormány azt állította, ésszerű magyarázattal szolgáltak a Bizottságnak arra, miért nem ismertethették a többi vizsgálatot. A Bizottság ezzel nem ért egyet. Mivel az ellenőrzést megelőzően küldött levélben egyértelműen szerepelt, hogy ezek a dokumentumok az ellenőrző látogatás tárgyát fogják képezni, a magyarázat, amely szerint „két kockázatértékelési beszámolót a Bank más fiókjai kezeltek, és az illetékes munkatársak az adott időpontban nem voltak elérhetők”, nem volt kielégítő. Mindemellett a kínai kormány hivatkozik arra az észrevételeiben máshol is megismételt érvre, hogy az információt az ügyféladatok bizalmas kezelése miatt nem adhatták át. A Bizottság megállapítja, hogy vannak rendelkezések a bizalmas információknak a kiegyenlítő vámmal kapcsolatos vizsgálat során történő kezelésére vonatkozóan (96), ugyanakkor pedig a Bizottság ezzel és más kérdésekkel kapcsolatos kéréseinek többsége nem az ilyen információk másolatainak elkészítésére, hanem azok ellenőrzésére irányult. Mindenesetre a Bizottság megállapítja, hogy az „ügyféladatok bizalmas kezelésének” elvének szigorú betartása ellehetetlenítheti számos releváns információ kiegyenlítő vámmal kapcsolatos vizsgálatok során történő ellenőrzését. Ilyen esetben ugyanis nincs lehetőség az exportőr számos kérdésre adott válaszainak összevetésére, illetve nem lehet véletlenszerű ellenőrzéseket végezni az egyes programok kedvezményezettjeinél olyan esetekben, amikor az exportőrök nem működtek együtt, vagy amikor a vizsgálatot összesített alapon végezték.
(411)
A kínai kormány azt állította, hogy az EXIM Bank teljes körűen együttműködött a vizsgálattal, és a Bizottság által kért bizonyos dokumentumokat belső politikai szabályokra, államtitokra, bizalmas adatkezelésre és más jogszabályokra hivatkozva nem adhatott át. Ennélfogva e dokumentumok átadásának elmulasztása nem indokolhatja a rendelkezésre álló tények alkalmazását. A kereskedelmi bankokról szóló törvénnyel összhangban az EXIM Bank tisztviselői nem adhatták át ezeket a dokumentumokat az ellenőrzés során. Ebben a tekintetben és a Bizottság feltevésével ellentétben az alaprendelet, valamint a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás nem írhatja felül a Kínai Népköztársaság nemzeti törvényeit. A kínai kormány továbbá azt állítja, hogy a felső vezetők politikai párttagságára vonatkozó kérdések nem tartoznak a tárgyhoz, és a kínai kormány számára nyugtalanítók. A Bizottság ezzel nem ért egyet. Bár a (nagyobbrészt az alaprendelet alapjául szolgáló) WTO-szabályok nem „írhatják felül” a nemzeti törvényeket, ez nem akadályozza meg a Bizottságot abban, hogy megállapításokat tegyen, amikor az ilyen nemzeti törvények a jelek szerint gátolják az információközlésre irányuló ésszerű kéréseket. Mindemellett tény, hogy miközben az EXIM Bank az A. függelék néhány kérdésére választ adott, ezen információk szinte egyikét sem támasztotta alá forrásadatokkal vagy más bizonyítékokkal. Ennélfogva ezek az információk mindössze szóbeli közlésnek minősülnek, amelyeket nem támaszt alá ellenőrzött írásos dokumentum. Ha ezt a gyakorlatot elfogadhatónak tekintenék, az EXIM Bank lényegében bármilyen információt közölhetett volna, a vizsgáló hatóságnak pedig el kellett volna fogadnia azt anélkül, hogy lehetősége lett volna értékelni az információ pontosságát.
Az EXIM Bankon (és ebben az ügyben minden más bankon) belüli, politikai párttagságra és a Kínai Kommunista Párt szervezeteire vonatkozó kérdések rendkívül lényegesek annak megállapítása szempontjából, hogy az állam mekkora befolyást gyakorol a bank vezetésére, tekintettel a Kínai Kommunista Pártnak a Kínai Népköztársaság alkotmánya szerinti különös szerepére. E kérdéseknek a fenti (151) preambulumbekezdésben foglalt, Bizottság általi indokolásán felül megjegyzendő, hogy a Kínai Kommunista Párt alapító okirata szerint valamennyi szervezet - ideértve a kereskedelmi célú magánvállalkozásokat is - köteles létrehozni „a párt elsődleges szervezeteit”, ha a vállalat legalább három párttagot foglalkoztat. Ezek a szervezetek szavatolják és felügyelik a Kommunista Párt és az állam elveinek és politikáinak végrehajtását, valamint támogatják a részvényesek, az igazgatóság, a felügyelőbizottság és a vezetők törvény szerinti feladataik ellátása és hatásköreik gyakorlása céljából tartott ülését (97). Kína társasági törvénye ugyancsak arra kötelez valamennyi kínai vállalatot, hogy szervezeti struktúrájukon belül hozzák létre a Kínai Kommunista Párt szervezetét a Kínai Kommunista Párt tevékenységeinek végrehajtása céljából (98). Ennélfogva a Kínai Kommunista Párt bizonyíthatóan kapcsolatban áll a kínai kormány tevékenységeivel, valamint valamennyi típusú kínai vállalat és intézmény működésével; ezért jogosak a politikai párttagsággal kapcsolatban e tekintetben feltett kérdések.
(412)
A Kínai Fejlesztési Bank ellenőrzését illetően a kínai kormány ugyanezt az állítást fogalmazta meg a vezetők politikai párttagságával és a Kínai Kommunista Párt bankon belüli szerepével kapcsolatos kérdések tekintetében. E szempontokat illetően a Bizottság a fenti (151) és (411) preambulumbekezdésben foglalt indokolásokra hivatkozik. A kínai kormány továbbá azt állította, hogy a Kínai Fejlesztési Bank titoktartási okokból nem adhatta át a hitelkockázat-értékelésről szóló kért beszámolókat, és hogy a bank átadta a hitelminősítési formanyomtatványt, valamint a vállalat nevét elrejtve konkrét példával is szolgált hitelkockázat-értékelésre. Megjegyzendő, hogy a hitelminősítési formanyomtatvány és egy ismeretlen iparághoz tartozó ismeretlen vállalat hitelminősítése nem szolgál bizonyítékként a mintába felvett egyik exportőr - Bizottság kérésének megfelelő - hitelkockázat-értékelésére. A bizalmas adatkezeléssel kapcsolatos kérdések tekintetében a Bizottság a (410) preambulumbekezdésben foglalt indokolásra hivatkozik.
(413)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság azon megállapítása, amely szerint az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok közjogi szervek, ellentétes a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1. cikkének (1) bekezdésével, mivel a Bizottság ezt a megállapítást nem tényekre alapozta, és nem biztosított indokolással ellátott, megfelelő elemzést azon megállapításával kapcsolatban, hogy a kormány részvétele a kínai pénzügyi ágazatban olyan jelentős mértékű, hogy a bankok kötelesek kedvezményes politikákat követni. A Bizottság alapvetően nem ért egyet ezzel az állítással. A (162)-(168) preambulumbekezdésben említett független információk egyértelműen igazolják, hogy a bankok végrehajtják a kedvezményes politikákat, valamint ez derül ki a fenti (102) preambulumbekezdésben említett számos kínai tervből, törvényből és szakpolitikai dokumentumból is. A Bizottság számos, nemzetközi szervezetek - ideértve a WTO-t, a Világbankot, az IMF-et és az OECD-t - által közzétett dokumentumot felülvizsgált, elemzett és idézett, és a dokumentumok mindegyike azt állapítja meg, hogy a kínai bankszektor jelentős állami beavatkozásnak van kitéve főként a hitelek előnyben részesített kedvezményezettjei és a kamatláb megállapítása terén.
(414)
A kínai kormány vitatja számos olyan, legjobb rendelkezésre álló tényként felhasznált dokumentum relevanciáját, amelyre a Bizottság az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok közjogi szervi jogállásának megállapításával kapcsolatban hivatkozott. Előzetesen meg kell jegyezni, hogy a Bizottság kizárólag a kínai kormány együttműködésének hiánya és a kért információk átadásának megtagadása miatt kényszerült a legjobb a rendelkezésre álló tények felhasználására.
(415)
A kínai kormány azt állította, hogy a Deutsche Bank kutatási jelentése (DB-jelentés) - amelyet a Bizottság a (161) preambulumbekezdésben idézett - egy korábbi kínai helyzetet ismertet, és 7 évvel később nem szolgálhat meggyőző alapként a kínai bankszektor értékeléséhez. Először is a kínai kormány tévesen állítja, hogy a jelentés a „7 évvel későbbi” helyzet értékelésének alapjául szolgál. A jelentés 2007-ben készült, a kínai bankszektor értékelése tekintetében ebben az eljárásban releváns vizsgálati időszak pedig 2011-ben kezdődik. Ennélfogva a jelentés a releváns időszaknál 4 évvel korábbi helyzetre vonatkozik. Másodszor, a DB-jelentés nem az egyetlen olyan dokumentum, amelyre a Bizottság a megállapításait alapozza, hanem mindössze a kínai bankszektorra, és különösen annak tulajdonosi struktúrájára vonatkozó bizottsági elemzés kiindulópontja. Harmadszor, a kínai bankszektor tulajdonosi struktúrájának meghatározása céljából a Bizottság által említett további információk (a WTO, az IMF és az OECD jelentései és munkadokumentumai) összhangban vannak a DB-jelentés megállapításaival. Ebben az összefüggésben meg kell jegyezni, hogy a kínai kormány az e tekintetben ismételten kért információk közlésekor csak a minimumra szorítkozott, és nem támasztotta alá tényekkel a Bizottság bankszektoron belüli állami tulajdonrésszel és a bankrendszeren belüli állami bevatkozással kapcsolatos megállapításai ellen emelt kifogásait.
(416)
A kínai kormány vitatja továbbá a WTO kereskedelempolitikáról szóló 2012. évi beszámolójára történő bizottsági hivatkozást, és azt állítja, hogy a kijelentés, amely szerint „általában csekély változás következett be a kínai bankszektor piaci struktúrájában”, a 2010-ben kezdődő korábbi felülvizsgálati időszakkal való összehasonlítás céljából született. A Bizottság nem vitatja ezt az állítást. A Bizottság valójában a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentum említett (161) preambulumbekezdésében idézte a WTO kereskedelempolitikáról szóló 2010. és 2012. évi beszámolóját annak szemléltetésére, hogy a két év során igen kevés változás történt. Míg a 2010. évi beszámoló szerint „az állami tulajdon magas aránya a kínai pénzügyi szektor egy másik fontos jellemzője”, a 2012. évi beszámoló azt erősítette meg, hogy ebből a szempontból kevés változás történt. A kínai kormány is idézte a 2012. évi beszámolót, és ezen idézetek alapján azt állította, hogy a beszámoló ellentmond a fenti (161) preambulumbekezdésben foglalt bizottsági értékelésnek. Ez az állítás nem elfogadható. A beszámolóból származó, a kínai kormánynak a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentummal kapcsolatban tett észrevételeiben megismételt idézetek egyike sem mond ellent a Bizottság (161) preambulumbekezdésben foglalt értékelésének, és nem is kérdőjelezi meg azt.
(417)
A kínai kormány továbbá azt állította, hogy a Bizottság fenti (162) preambulumbekezdésben foglalt megállapításait nem támasztják alá egyértelmű bizonyítékok (a fenti preambulumbekezdésekben tárgyalt DB-jelentésen és a WTO kereskedelempolitikáról szóló beszámolóin felül), mivel a Bizottság „pusztán csak hivatkozik a Világbank jelentésére és a gazdasági felmérésre stb., de megállapításait nem támasztja alá indokolással ellátott, megfelelő magyarázattal”. Ez az állítás nem elfogadható. E tekintetben megjegyzendő, hogy a Világbank jelentése többek között a következőket állapítja meg: „Az előző három évtizedben a pénzügyi szektor reformja és kibővítése terén elért meggyőző előrelépés ellenére Kína pénzügyi rendszerének fejlődése továbbra is korlátozott, és jelentős strukturális egyenlőtlenségek jellemzik. Az állami tulajdonban lévő bankokkal, erős állami beavatkozással és a kamatlábak felett továbbra is fennálló ellenőrzéssel jellemzett jelenlegi rendszer a kínai gazdaság fellendülése idején rendkívül nagy sikerrel mozgósította a megtakarításokat, és juttatott tőkét a stratégiai fontosságú ágazatoknak”, vagy „Ezzel egy időben a pénzügyi intézmények közvetlen és közvetett ellenőrzését független, piaci alapú intézkedéseknek kell felváltania. Ez egy nyílt piaci műveleteket bevezető és a likviditáskezelés céljából nem hitelplafonokat, hanem kamatlábakat alkalmazó független központi bank létrehozását jelentené. A kereskedelmi bankok kormányzati utasítások helyett kereskedelmi elveket és hitelképesség-elemzést alkalmaznának a hitelezés irányításához”, és „Részvénytulajdona vagy közvetett hatások útján valamennyi kormányzati szint részt vesz a pénzügyi intézmények kereskedelmi jellegű tevékenységeiben, főként azért, mert a kormány nagymértékben függ a kereskedelmi banki hitelek politikai célokra történő felhasználásától”. Kína OECD által végzett, 2010. évi gazdasági felmérése szerint a Kínai Központi Banknak a hitelkamatlábak alsó határára és a betéti kamatlábak felső határára vonatkozó politikái nem teszi érdekeltté a bankokat abban, hogy a kockázatot megfelelően árazzák, és a bankszektoron belüli verseny tekintetében ellentétes hatású intézkedésként jellemzi azokat, valamint kimondja, hogy a cél a túlnyomórészt állami tulajdonban lévő bankszektor jövedelmezőségének biztosítása.
(418)
A kínai kormány továbbá azt állítja, hogy a Bizottság megállapítása, amely szerint a Kínai Központi Bank részt vesz a kamatoknak az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok általi meghatározásában és befolyásolja azt, nem megfelelően indokolt és nem támasztják alá bizonyítékok. E tekintetben a kínai kormány azt állította, hogy a Bizottságnak tisztában kellett volna lennie azzal, hogy a hitelkamatlábak alsó határát 2013 júliusában eltörölték. Elsőként meg kell jegyezni, hogy a Bizottság nem vizsgálta a kínai bankpiac 2013. júliusi helyzetét, mivel az a jelenlegi vizsgálat szempontjából nem volt releváns. Másodszor nem helytálló az az állítás, hogy a Bizottság megállapítása nem megfelelően indokolt, és azt nem támasztják alá bizonyítékok. A kapcsolódó körlevelekből nyilvánvaló, hogy a Kínai Központi Bank korlátokat állapít meg a hitel- és a betéti kamatlábakra. Harmadszor, az OECD-nek a fenti (162) preambulumbekezdésben idézett, Kínáról szóló 2010. évi gazdasági elemzése ugyancsak e korlátok meglétét igazolja.
(419)
A kínai kormány azt állította, hogy „A Bizottság tisztában volt azzal, hogy a körleveleket - köztük a 2012. június 8-i és július 8-i körleveleket - azt követően adták ki, hogy a bevont finompapír ügy megállapításai jelentősen megváltoztatták a Kínai Központi Bank kamatláb-meghatározási gyakorlatát”. Ez valótlan. A Bizottság nem tudhatta, hogy a gyakorlat megváltozott-e, és pontosan hogyan, mivel a kínai kormány nem adta át ezeket a körleveleket. Még a Kínai Központi Bank honlapjáról származó, az ellenőrzés során átadott összefoglalók is - amelyekről a kínai kormány tévesen állítja, hogy azokat a Bizottság teljesen figyelmen kívül hagyta - megerősítik, hogy továbbra is léteznek ilyen korlátok.
(420)
A kínai kormány azt is állította, hogy „a Bizottság - a birtokában lévő korábbi információknak ellentmondó - megállapítását a jelek szerint nem a rendelkezésre álló valós tényekre alapozta, hanem a kínai kormányra hárította annak bizonyítását, hogy a szerves bevonatú acéltermékekkel kapcsolatos ügyben vizsgált helyzet megváltozott”. A fenti (415)-(419) preambulumbekezdésben foglalt indokolás ismeretében ez az állítás egyértelműen valótlan. Az aktában nem található a Bizottság megállapításainak ellentmondó tény, és a megállapítások nem kizárólag a korábbi információkon, hanem a vizsgálati időszakra vonatkozó valamennyi releváns információra alapozott, meggyőző bizonyítékokon alapulnak.
(421)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság által a fenti (166) preambulumbekezdésben kifejtett négy pont nem helytálló, és nem támasztja alá megfelelő jogi értékelés. A kínai kormány a kereskedelmi bankokról szóló törvény 34. cikkére hivatkozva úgy érvelt, hogy a bankok azon feladata, hogy „a hitelezési tevékenységüket a nemzetgazdaság és a társadalmi fejlődés igényeinek megfelelően, illetve az állami iparpolitika iránymutatásai alapján végezzék”, teljes mértékben semleges. Nem világos, hogy a kínai kormány mit ért a „semleges” kifejezés alatt, de a fenti (102) preambulumbekezdésben említett tervek, szakpolitikai dokumentumok és törvények szerint a fotovillamos ágazat fejlesztése, valamint pénzügyi és más jellegű támogatása a jelek szerint a kínai nemzetgazdaság igényei közé tartozik. Az ezekben a dokumentumokban ösztönzött és kifejezésre juttatott pénzügyi támogatással összefüggésben nyilvánvaló, hogy a bankok támogatják a fotovillamos ágazathoz tartozó vállalatokat. Arról a megállapításról, hogy a bankokra olyan jogszabályok vonatkoznak, amelyek előírják számukra, hogy nyújtsanak hiteltámogatást a támogatott projektek számára - amelynek esetében a Bizottság az Államtanács 40. sz. határozatának szövegére hivatkozott -, a kínai kormány azt állította, hogy „az semmiképpen nem helytálló”, mivel a határozat nem mondja ki és nem utal arra, hogy a napenergetikai ágazat támogatott projekt. Ez az állítás sem helytálló. A fenti (399) preambulumbekezdésből nyilvánvaló, hogy a fotovillamos ágazat a támogatott iparágak/projektek kategóriájába tartozik. A kínai kormány a tudományos és technológiai fejlődésről szóló kínai törvényt és a Bizottság megállapítását illetően hasonlóképpen azt állította, hogy a törvény előírja a bankok számára az új és csúcstechnológiát alkalmazó iparágak fejlesztésének előnyben részesítését, és hogy a mintába felvett gyártók a csúcstechnológiát alkalmazó vállalatok kategóriájába tartoznak. A kínai kormány szerint a Bizottság jogilag nem vizsgálta azt a kérdést, hogy a csúcstechnológiát alkalmazónak minősített, napmodulok és napelemek előállítását végző ágazat e törvény hatálya alá tartozik-e. Ez nem helytálló. A Bizottság egyértelmű kapcsolatot tárt fel a csúcstechnológiát alkalmazó iparágak kategóriája és a napmodulok és napelemek előállítását végző ágazat között. Ezt a fenti (402) preambulumbekezdésben ismertetjük részletesen.
(422)
A kínai kormány állítása szerint a Bizottság azon kijelentését, hogy az állam részvétele a kínai pénzügyi ágazatban jelentős és folyamatos, nem támasztják alá meggyőző bizonyítékok. A kínai kormány vitatta a Bizottság által említett bizonyítékokat, és azt állította, hogy az IMF-nek a kamatlábak liberalizációjának hiányát hangsúlyozó 2009. évi jelentése nem releváns, mivel Kínában a kamatlábakat teljes körűen liberalizálták. Ez nem helytálló. Az aktában található bizonyítékok megerősítik, hogy Kínában a kamatlábak liberalizációja nem zárult le, amit a Kínai Központi Bank ellenőrző látogatáson jelenlévő tisztviselői is megerősítettek. Az IMF Bizottság által említett, 2010. évi országjelentését illetően a kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság teljes mértékben figyelmen kívül hagyta az IMF-nek a pénzügyi szektor liberalizációjára vonatkozó megállapításait. Ez nem igaz. A Bizottság az IMF e jelentésben szereplő egyetlen releváns megállapítását sem hagyta figyelmen kívül. Az IMF-nek a kínai kormány által saját észrevételeiben említett megállapításai nem ellentétesek a kínai pénzügyi szektoron belüli állami részvételre vonatkozó bizottsági megállapításokkal, különösen az állami tulajdoni részesedés, valamint a hitel- és betéti kamatlábbal kapcsolatos politika tekintetében. A jelentés azon állítása, hogy az elmúlt években Kínában előrelépés történt a fokozottabban piaci alapú pénzügyi rendszer kialakítása terén, nem jelenti azt, hogy a jelentés kimondja, hogy Kínában ténylegesen piaci alapú rendszer működik. Az OECD Bizottság által idézett felméréseivel összefüggésben a kínai kormány azt állította, hogy „egyetlen, a bankszektor liberalizációja terén megvalósuló jelentős előrelépés kizárására utaló kifejezés” alapján nem állapítható meg, hogy a bankok Kínában nem függetlenül működnek. Az állítást illetően meg kell jegyezni, hogy a Bizottság egy alkalommal sem „egyetlen kifejezés” alapján, hanem - amint azt a fenti szöveg is szemlélteti -, több, független nemzetközi szervezetek által összeállított dokumentum alapján tett megállapítást.
(423)
A kínai kormány azt állította, hogy a közjogi szervi jogállás meghatározásának bizottsági elemzése „teljesen téves”, és a fenti (168) preambulumbekezdésben foglalt megállapítása ellentétes a „közjogi szerv” kifejezésnek a WTO fellebbviteli testületének az Egyesült Államok - Végleges dömpingellenes és kiegyenlítő vámok egyes Kínából származó termékekre vonatkozó ügy szerinti értelmezésével. Az exportáló gyártók egyike is azt állította, hogy a Bizottság közjogi szervre vonatkozó meghatározása „jogi szempontból téves”. A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság nem bizonyította, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok kormányzati hatáskörrel rendelkeznek, azokat ilyen hatáskörrel ruházták fel, illetve ilyen hatáskört gyakorolnak, valamint nem igazolta, hogy i. az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok által állítólag elvégzett, szóban forgó feladatok általában a kormány által végrehajtott, tehát alapvetően kormányzati feladatok; ii. az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok és a kormányzat közös jellemzőkkel bírnak, a részvénytulajdon kivételével, amelyet szintén nem az összes állami tulajdonban lévő kereskedelmi bank esetében állapítottak meg; és hogy iii. valamennyi állami tulajdonban lévő kereskedelmi bank azért rendelkezik a szükséges kormányzati hatáskörrel, hogy gyakorolhassa azt, illetve az érintett kormányzati feladatok végrehajtása céljából ruházták fel a hatáskörrel. Ezeket az állításokat a Bizottság elutasította. A Bizottság utal e kérdéseknek a (158)-(167) preambulumbekezdésben foglalt elemzésére. A hitelezés a támogatásnak az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i) alpontjában foglalt meghatározásában kormányzati funkcióként szerepel. A jelen vizsgálatban az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankokat tervek és más szakpolitikai dokumentumok útján utasítják, hogy bizonyos ágazatokat - többek között a fotovillamos ágazatot - támogassák. A rendelkezésre álló tények alapján megállapítást nyert az is, hogy a kínai bankok jelentős állami tulajdonrésszel rendelkeznek, és hogy a kormány érdemi ellenőrzést gyakorol az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok felett. Mivel a kínai kormány nem közölte az összes állami tulajdonban lévő kínai kereskedelmi bankon belüli kormányzati tulajdonrésszel kapcsolatban kért információkat, a Bizottság a megállapítását a rendelkezésre álló tényekre alapozta. Tehát a Bizottság megállapítja, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok a kormány akaratát képviselve járnak el, és közfunkciót látnak el, amikor a kínai kormány kedvezményes hitelezési politikáját egyes ágazatokra vonatkozóan végrehajtják.
(424)
A kínai kormány továbbá azt állította, hogy a Bizottság nem bizonyította a kínai magánbankoknak adott utasítást vagy megbízást, és különösen azt, hogy a Bizottság nem bizonyította, hogy a kínai kormány kifejezett és megerősítő felhatalmazást vagy kötelező utasítást adott volna a magánbankoknak és az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankoknak, vagy hogy azokat ilyen feladatkörrel vagy hatáskörrel ruházta fel kedvezményes hitelek nyújtása céljából. A Bizottság nem ért egyet ezzel az állítással. Ahogy a (170)-(173) preambulumbekezdés magyarázatában is szerepel, egy kínai kormányzati politika a fotovillamos ágazat támogatása céljából kedvezményes hitelezés biztosítását írja elő. A magán tulajdonban lévő bankok kötelesek ezt a kormányzati politikát végrehajtani: A kínai kormány a kereskedelmi bankokról szóló törvény útján valamennyi kínai bankot arra utasított, hogy „a hitelezési tevékenységüket a nemzetgazdaság és a társadalmi fejlődés igényeinek megfelelően, illetve az állami iparpolitika iránymutatásai alapján végezzék”. Ezek az igényeket és állami iparpolitikákat többek között különböző tervekben és szakpolitikai dokumentumokban határozzák meg, és ezek egyike a kiválasztott iparágaknak - köztük a fotovillamos ágazatnak - biztosított kedvezményes finanszírozás. A kínai kormány továbbá azt állította, hogy a kereskedelmi bankokról szóló törvény vonatkozó cikkét kiragadták a szövegkörnyezetből, és nem bizonyítja egyértelműen a kínai kormány által bármely kereskedelmi banknak adott felhatalmazás vagy kötelező utasítás, a bankra történő feladatkör-átruházás vagy a bankra vonatkozóan gyakorolt hatáskör meglétét. A Bizottság nem ért egyet azzal, hogy a 34. cikket kiragadta a szövegkörnyezetből, amint azt a fenti (390) preambulumbekezdésben már kifejtette, és úgy véli, hogy a cikk szövege Kína valamennyi bankjára vonatkozó, világos és jogilag kötelező erejű utasítást tartalmaz. A Bizottság továbbá nem ért egyet a kínai kormány azon állításával, hogy a fotovillamos ágazat számára kedvezményes hitelezés biztosítását előíró, (102) preambulumbekezdésben említett dokumentumok „jogalapja nem megfelelő”. Ennek részletes kifejtése a fenti (399)-(403) preambulumbekezdésben olvasható.
(425)
Az exportáló gyártók egyike azt állította, hogy a Bizottság nem bizonyította, hogy a külföldi tulajdonban lévő kínai bankok a kínai kormány megbízása mellett vagy irányítása alatt működnének. Ezt az állítást el kellett utasítani. A Bizottság megbízás és utasítás fennállását bizonyította valamennyi magántulajdonban lévő kínai bank esetében (többek között a (169)-(172) és a fenti (424) preambulumbekezdés), és a külföldi tulajdonban lévő bankok is ebbe a kategóriába tartoznak.
(426)
A megbízás és az utasítás meghatározása tekintetében a kínai kormány továbbá azt állította, hogy a Bizottság egyetlen mintába felvett exportőr egyetlen bank által elvégzett hitelkockázat-elemzése alapján vont le következtetéseket, és azokat Kína valamennyi bankjára vonatkoztatta, ezáltal ebben a tekintetben hátrányos következtetéseket alkalmazott. Megjegyzendő, hogy a kínai kormány, valamint a bankok megtagadták a mintába felvett exportáló gyártók további hitelkockázat-értékeléseinek átadását. Mivel a Bizottság ebben a kérdésben kénytelen volt a rendelkezésre álló tényeket alkalmazni, a fent említett hitelkockázat-értékelés pedig legjobb rendelkezésre álló tény, a Bizottság részben erre a dokumentumra alapozta megállapítását. Megismétli azonban, hogy a megállapítások nem hátrányos következtetéseken, hanem a rendelkezésre álló tényeken alapultak.
(427)
A kínai kormány azt „jogilag nem helytállónak” minősítve kifogást emelt a Bizottságnak a kínai pénzügyi piac torzulására vonatkozó értékelése ellen. A kínai kormány azt állította, hogy a vizsgálati időszakra vonatkozóan nem áll rendelkezésre olyan bizonyíték, amely arra utalna, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok a kínai pénzügyi piac 2/3-át képviselik. A Bizottság nem ért egyet ezzel az állítással. A bankszektoron belüli tulajdoni részesedésekre vonatkozó, több alkalommal kért, a kínai kormány által azonban nem közölt információk hiányában a Bizottság a rendelkezésre álló tényeket alkalmazta. A Bizottság ebben a kérdésben a DB-jelentésre hivatkozott, amely kimondja, hogy az állami tulajdonban lévő kereskedelmi bankok a kínai pénzügyi piac több mint 2/3-át képviselik. Ezt a WTO, az IMF, az OECD és a Világbank dokumentumaiból származó bizonyítékok is alátámasztják, amelyek megerősítik, hogy a kínai bankszektoron belüli állami jelenlét nem változott jelentős mértékben a vizsgálati időszakban. A kínai kormány továbbá azt állította, hogy nem helytálló a Bizottság kamatlábakra vonatkozó kijelentése (miszerint a bankok kötelesek a Kínai Központi Bank által meghatározott korlátokon belül maradni), mivel a hitelkamatláb alsó határát teljesen megszüntették. Ez nem helytálló. Igaz, hogy a kínai kormány észrevételeiben azt állította, hogy a hitelkamatláb alsó határát 2013 júliusában eltörölték, ez azonban több mint egy évvel a vizsgálati időszak lezárását követően történt. Igaz továbbá, hogy a betéti kamatlábakra vonatkozó plafonok továbbra is érvényben vannak. Ennélfogva helytálló a Bizottság azon megállapítása, hogy a bankok (legalábbis a vizsgálati időszak vonatkozásában) nem dönthetnek teljesen szabadon a hitelek feltételeiről, és az aktában szereplő bizonyítékok ezt alátámasztják. A kínai kormány a Bizottság által idézett számos terv, szakpolitikai dokumentum és törvény állítólagos irrelevanciája alapján vitatta továbbá a (183)-(188) preambulumbekezdésben foglalt bizottsági megállapításokat. A Bizottság nem ért egyet ezzel az állítással, és a fenti (399)-(403) preambulumbekezdésre hivatkozik, amelyekben kifejtette, hogy ezek a dokumentumok miért relevánsak az említett megállapítások tekintetében.
A kínai kormány azt állította, nem helytálló a Bizottság azon megállapítása, hogy egyes bankok számára hozzáférést biztosítottak a SAFE állami valutatartalékaihoz, mivel a Bizottság által említett bizonyítékban csak az EXIM Bankot és a Kínai Fejlesztési Bankot nevezték meg, valamint elmagyarázták, hogy az ezekből a tartalékokból származó hitelekben kizárólag állami tulajdonú vállalatok részesülhetnek. A Bizottság ezzel nem ért egyet. A bizonyíték mindössze azt mondja ki, hogy ez a program eredetileg szakpolitikai bankok (Kínai Fejlesztési Bank és EXIM Bank) számára volt elérhető, de említést tesz a Kínai Központi Bank egy olyan jelentős hiteléről, amely azt mutatja, hogy a kezdeti korlátozást megszüntették. Pontatlan továbbá az az állítás is, hogy a bizonyíték „egyértelműen kimondja, hogy a hitelekben kizárólag állami tulajdonú vállalatok - például a Sinopec - részesülhetnek”. Valójában az szerepelt benne, hogy előnyben részesítik a jelentős, állami tulajdonú vállalatokat, ugyanakkor azt nem mutatta, hogy kizárólag ezekre korlátoznák az ilyen hitelek nyújtását. Mindenesetre - tekintettel az EXIM Bank és a Kínai Fejlesztési Bank méretére, valamint a kínai pénzügyi piacra gyakorolt hatásukra -, ha a programot e két bankra korlátoznák is, az továbbra is a teljes pénzügyi piac jelentős torzulását eredményezné.
(428)
A kínai kormány továbbá azt állította, hogy a Bizottság nem bizonyította a kedvezményes hitelezés egyedi jellegét, és az egyedi jellegre vonatkozó vizsgálat jogilag következetlen volt, mivel nem határozta meg, hogy a 40. sz. határozat projektekre vagy iparágakra hivatkozik. A kínai kormány szerint az, hogy „a 40. sz. határozat a gazdasági ágazatok és iparágak rendkívül széles körét foglalja magában”, bizonyítja, hogy ez a dokumentum az állítólagos támogatáshoz való hozzáférést nem korlátozza kifejezetten bizonyos vállalatokra, amit a WTO ítélkezési gyakorlata alapján meg kell állapítani. A Bizottság nem ért egyet ezzel az állítással. A támogatott projekteket illetően emlékeztetni kell arra, hogy azok csupán néhány gazdasági ágazaton belüli, meghatározott tevékenységekre vonatkoznak, így ez a kínai vállalatok mindössze egy részét magában foglaló csoportosítás nem tekinthető általános és nem egyedi jellegűnek. A Bizottság úgy vélte, hogy ez a leginkább magától értetődő értelmezés az arra vonatkozó indokolás (és alátámasztó dokumentumok) hiányában, hogy a kínai kormány pontosan hogyan alkalmazta a fotovillamos ágazat fogalmát például a 40. sz. határozat és a kapcsolódó ipari szerkezetátalakításról szóló útmutató alkalmazásában. Mindemellett, amint azt a fenti (102) preambulumbekezdésben kifejtettük, a fotovillamos ágazat a 12. ötéves terv meghatározása szerint a stratégiai fontosságú iparágak kategóriájába is tartozik, és ennek alapján - amint az a különböző terv- és szakpolitikai dokumentumokból, valamint törvényekből származó, ugyanebben a preambulumbekezdésben szereplő idézetekből nyilvánvaló - kedvezményes finanszírozáshoz való hozzáférésben részesül.
(429)
A kínai kormány továbbá azt állította, hogy a Bizottság nem bizonyította a kedvezményes hitelezésből származó gazdasági előny meglétét, mivel a külső viszonyítási alap e célból történő alkalmazását a Bizottság megállapításai nem támasztották alá. A kínai kormány szerint a Bizottságnak nem volt jogalapja a „BB” minősítés alkalmazására, mivel nem szolgált bizonyítékkal arra vonatkozóan, hogy a „BB” minősítés bármely más minősítésnél nagyobb valószínűséggel torzításmentes hitelminősítés, és ennek alkalmazása „a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 12. cikke (7) bekezdésének megsértésével levont, megengedhetetlen hátrányos következtetéseket tükrözi”. Ezt az állítást el kellett utasítani. Tekintettel a torzulásokra és a hitelt nyújtó bankok által a mintába felvett exportáló gyártó vállalatokra vonatkozóan végzett megfelelő hitelképességi értékelés vagy kockázatelemzés hiányára, a Bizottság nem vehette figyelembe kritika nélkül az egyes exportáló gyártók hitelminősítését (ha volt ilyen egyáltalán). A „BB” minősítés ebben az esetben nem hátrányos következtetés, és nem kedvezőtlen az exportáló gyártókra nézve, mivel ez a piacon a legjobb nem befektetési fokozatú minősítés.
(430)
A panaszos állítása szerint a Bizottságnak a „BB” besorolásnál kevésbé kedvező hitelminősítést kellett volna alkalmaznia a viszonyítási alap meghatározásához néhány különösen rossz pénzügyi helyzetben lévő exportáló gyártó esetében. A fenti (429) preambulumbekezdésben szereplő okok miatt a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a „BB” (nem befektetési fokozatú) minősítés megfelelően tükrözi a mintába felvett exportáló gyártók vizsgálati időszak alatti pénzügyi helyzetét.
(431)
A panaszos azt is kérte, hogy a Bizottság kínai pénznemben hozza nyilvánosságra a hitelek felárának számítását. A Bizottság a végleges nyilvánosságra-hozatali dokumentum 169. bekezdésében ismertette a módszertant (amelyet a fenti (198) preambulumbekezdés is megismétel). A bevont finompapír és a szerves bevonatú acéltermékek eljárásában alkalmazott módszerrel összhangban a Bizottság a vizsgálati időszak alatt a piacokon forgalmazott legjobb és „BB” minősítésű kötvények közötti kamatfelár hozzáadásával módosította a kínai kamatlábakat.
(432)
Az exportáló gyártók egyike azt állította, hogy a Bizottságnak a kedvezményes hitelnyújtásból származó előny megállapításához a „kedvezményezett” ágazatok hitelkamatlábait a „nem kedvezményezett” ágazatok hitelkamatlábaival kellene összehasonlítania. A pénzügyi piac bizottsági elemzése fényében ((181)-(185) preambulumbekezdés) ezt az állítást el kellett vetni. Figyelembe véve a megállapított torzulásokat a kínai pénzügyi piaci kamatlábak nem tekinthetők megbízhatónak.
(433)
A kínai kormány azt állította, hogy az EUR- és USD-hitelek tekintetében a Bizottságnak nem kellene külső viszonyítási alapot alkalmaznia, mivel a Bizottság torzításra vonatkozó vizsgálatának alapját képező egyik kulcsfontosságú elem - azaz a Kínai Központi Bank kamatlábakra vonatkozó korlátozásai - e hitelek esetében nem létezik. Ezt az állítást el kellett utasítani. A Kínai Központi Bank kamatlábakra vonatkozó korlátozásai csak a Bizottság által a kínai pénzügyi piac elemzéséhez felhasznált számos kulcselem egyikét jelentik. A fenti (180)-(185) preambulumbekezdésben kifejtetteknek megfelelően számos olyan torzulás áll fenn, amelyek már magukban is külső viszonyítási alap alkalmazását indokolták az EUR-ban és az USD-ban denominált hiteleknél is.
(434)
Számos exportőr, valamint a kínai kormány is azt állítja, hogy az exportőrök és egyes állami tulajdonban lévő bankok közötti megállapodások (e szakasz további részében: a megállapodások) nem azonosak a hitelkeretekkel, és nem minősülnek pénzügyi hozzájárulásnak, mivel nem tartalmaznak kötelezettséget vagy kötelezettségvállalást arra, hogy a bank a jövőben meghatározott feltételek teljesítése esetén finanszírozást biztosítson. Megemlítik továbbá az EK légijárművekkel kapcsolatos ügye WTO-vizsgálóbizottságának megállapításait, amelyek szerint annak „puszta lehetősége”, hogy egy kormány egy előre meghatározott feltétel teljesítése esetén transzfert biztosít, még nem bizonyítja a pénzügyi hozzájárulás megvalósulását. A vizsgálóbizottság azon állítására hivatkoztak, amely szerint a szerződés szerinti intézkedés „önmagában képes - és ez kifejezett célja - arra, hogy olyan előnyhöz juttassa a kedvezményezettet, amely elkülönül és független bármely jövőbeli transzferből potenciálisan származó előnytől”.
(435)
Az EK légijárművekkel kapcsolatos ügye vizsgálóbizottságának megállapításait illetően a Bizottság megjegyzi, hogy az ilyen megállapítások a hitelkeretek és más hasonló megállapodások alkalmazási köre tekintetében nem kimerítőek, és ebben az ügyben nem kötik a Bizottságot az alaprendelet értelmezését illetően. A Bizottság mindazonáltal nem vitatja a vizsgálóbizottság megállapításait, azzal a kitétellel, ha e megállapításokat a kínai kormány a jelen vizsgálatban is alkalmazza. E megállapodások általában előírják az állami tulajdonban lévő bankok számára, hogy legfeljebb a szükséges pénzösszeg mértékéig - esetenként az érintett vállalat teljesítményjavulásának függvényében - hitelt nyújtsanak. Egyrészről tehát elképzelhető, hogy a megállapodásokban foglalt kötelezettségek a szöveg szintjén kevésbé egyértelműek vagy automatikusak a jövőbeni hitel feltételeivel kapcsolatban, mint azok, amelyek bizonyos típusú hitelkeret-megállapodásokban szerepelnek. Ezeket néha különálló kölcsön- vagy hitelmegállapodások egészítik ki. Ugyanakkor megállapítást nyert, hogy az ezen megállapodások keretében nyújtott hitelek általában nagyon hasonló, szinte azonos feltételekre épülnek. Másrészről azonban a megállapodások számos olyan rendelkezést tartalmaznak, amelyek messze túlmutatnak a hitelkeret-megállapodások általános szövegén, és amelyek a szóban forgó bank által szavatolt támogatási mechanizmust hoznak létre. A Bizottság úgy véli, hogy ebben az esetben a megállapodások írott rendelkezései nem feltétlenül egyértelműek, mivel a transzferre vonatkozó „kötelezettség” vagy a „kötelezettségvállalás” kifejezhető írásos és nem írásos formában egyaránt, és meglétüket a dokumentumokban szereplő összes tény alapján kell meghatározni.
(436)
Ez alapján az állami tulajdonban lévő bankok megállapodások szerinti kötelezettségvállalásainak és kötelezettségeinek pontos jellege az alábbiaktól függ:
a)
A megállapodások szövege: A Bizottság megállapítja, hogy legfontosabb megállapodások nagyméretű, állami tulajdonban lévő bankokra és adott exportáló gyártókra vonatkozó rendelkezési nagyjából megegyeznek. A megállapodások a transzferek tekintetében a bankok és az exportőrök közötti szoros kapcsolatot hoznak létre. A szükséges pénzösszeg átutalását néha bizonyos - teljesítményhez vagy hitelminősítéshez kapcsolódó - feltételek teljesítéséhez kötik. A megállapodások a hitelkérelem benyújtásakor „kedvező elbánásra” jogosítják a vállalatot azon vállalatokkal szemben, amelyek nem kötöttek ilyen megállapodást. Egyes potenciális finanszírozási összegek a vállalatok éves forgalmához képest rendkívül nagyok. A mintába felvett exportőröknek ígért hitel összege éves forgalmuk több mint háromszorosát tette ki. Mindemellett a megállapodások előírják a bank számára, hogy határozottan támogassa az érintett vállalat fejlesztését. Hivatkoznak a bank és a cég közötti „hosszú távú állandó stratégiai partnerségre”, arra, hogy a bank „prioritásként kezeli” a vállalat fő építési projektjeit, „tartós és állandó pénzügyi támogatást” biztosítva a vállalat számára „eszközei beszerzéséhez és átszervezéséhez, az egyes üzleti egységek, műszaki fejlesztési projektek, globális piacra törekvő projektek és más üzleti tevékenységek alapvető kialakításához”, valamint segítséget nyújtva számára ahhoz, hogy „szakmai előnyét, intézményi formájából fakadó előnyét és teljesítménybeli előnyeit kihasználva közép- és hosszú távú fejlesztési tervet alakítson ki”. A megállapodások a nemzeti makrogazdasági és ágazati politikának való megfelelésre is kitérnek. Ennélfogva a vállalatoknak nyújtott stratégiai támogatás a megállapodások szerinti „kedvező elbánással” együtt láthatólag nagymértékben valószínűsíti, hogy a vállalat automatikusan jogosult lesz arra, hogy a megállapodások alapján hitelt vegyen fel.
b)
A hitelezők jellege és céljai: A hitelezők vagy olyan állami tulajdonban lévő bankok, amelyekről megállapítást nyert, hogy közjogi szervek, vagy pedig más bankok, amelyekről megállapítást nyert, hogy azoknak a kormány megbízást és utasítást adott, és ennélfogva a kínai kormány akaratát képviselve járnak el. Megállapítást nyert továbbá, hogy ezek a bankok a piaci értéknél jóval alacsonyabb díj ellenében nyújtanak hitelt. Egyes megállapodások például a bankok „pénzügyi előnyét” és a „kormányzati koncessziók útján történő fejlesztésben előnyben részesített, csúcstechnológiát alkalmazó iparágnak” nyújtott támogatását említik.
c)
A kormány hitelfelvevővel szemben tanúsított hozzáállása: A hitelfelvevők a stratégiai fontosságú feltörekvő iparágakhoz tartoznak, amint az a fenti (102) preambulumbekezdésben szerepel.
d)
A kormány vizsgálattal kapcsolatos együttműködésének mértéke: A hitelkeretek nyújtói (állami tulajdonban lévő bankok, valamint a kormány által megbízott és utasított bankok) nem működtek együtt teljes körűen a vizsgálattal, és a rájuk vonatkozó megállapítások a rendelkezésre álló tényeken alapulnak.
e)
A megállapodások piaci megítélése: A jelek szerint több vállalat is arra vonatkozó bizonyítéknak tekinti a megállapodásokat, hogy állami támogatást élveznek, és nyilvánosságra hozzák e megállapodások megkötését, hogy ezzel pozitív üzenetet küldjenek a piac és a potenciális befektetők számára. Például 2010. július 9-én a Yingli Solar sajtónyilatkozatot adott közre, amelyben a Kínai Fejlesztési Bankkal kötött „stratégiai együttműködési megállapodásról” számol be, amelynek keretében a Kínai Fejlesztési Bank „várhatóan összesen maximum 36 millió RMB összegű hitelkeretet biztosít a Yingli Group és kapcsolt vállalkozásainak támogatása számára” A Yingli pénzügyi igazgatója így nyilatkozott: „Ez a megállapodás új szintre emelte két fél együttműködését, hitünk szerint ezáltal lehetővé téve számunkra azt, hogy a fotovillamos ágazatban betöltött vezető pozíciónkat erősítő célokat valósítsunk meg”. Jinko Solar 2011. január 26-án a Kínai Nemzeti Bank által nyújtott 50 milliárd RMB-t kitevő hitelkeretet olyan „stratégiai együttműködési megállapodásnak” minősítette, amely „tovább erősíti a fotovillamos termékek gyártói között betöltött vezető pozíciónkat”. A sajtóközlemény szerint „A Kínai Nemzeti Bank hosszú távú pénzügyi támogatásával biztosak lehetünk abban, hogy kitűnő eredményeket érünk el 2011-ben és teljesítjük a hosszú távú növekedési célunkat.”2010. április 14-én bejelentették a Trina Solar arra irányuló szándékát, hogy a Kínai Fejlesztési Bankkal kötött 4,4 milliárd USD-t kitevő hitelmegállapodást „piacbővítésre” használja. E bejelentések mindegyike arra utal, hogy az érintett exportáló gyártók a megállapodásokat a finanszírozás bevett, mintsem bizonytalan forrásaként értelmezik.
f)
A megállapodások működése: Több exportáló gyártó számos egyedi hitelt vett fel, azaz a megállapodások tényleges transzfert eredményeztek, általában jóval a piaci érték alatt.
(437)
A bizonyítékok alapján megállapítható, hogy a bankok a megállapodásokat a fotovillamos ágazat támogatására irányuló kormányzati stratégia keretében kínálják, és az érintett exportőrök rendkívül értékesnek tekintik azokat, függetlenül attól, hogy ténylegesen sor kerül-e transzferre. Ez ellentmond a felek azon érvelésének, hogy a megállapodások tényleges értéket nem képviselnek. Noha a megállapodásokra a hitelkeretek szokásos tulajdonságai jellemzők, túlmutatnak azok feltételein, és valójában közjogi szervek és vállalatok között létrejött stratégiai partnerségekről van szó, amelyek célja a kormányzati politika megvalósítása. Ebben a tekintetben állami támogatási/garanciamechanizmusként működnek, amely javítja az érintett exportőrök piaci helyzetét, és lehetővé teszi számukra a kapacításbővítést és eredményjavítást a szükséges finanszírozás garantálása mellett. Ilyen támogatás/garancia hiányában a piacok egyértelműen kedvezőtlenebbnek ítélnék az exportőrök helyzetét. Következésképpen a megállapodások potenciális transzfernek vagy pénzügyi szolgáltatásnyújtásnak minősülnek. Egy ilyen értékes „garancia” piac számára értékkel bír, de legalábbis jelentős díj ellenében lehet hozzájutni. Mindezek fényében a megállapodások olyan gazdasági előnyt is biztosítanak, amely az EK légijárművekkel kapcsolatos ügye WTO-vizsgálóbizottságának megfogalmazása szerint „elkülönül és független bármely jövőbeli transzferből potenciálisan származó előnytől”, többek között a kormányzat általi kifizetések potenciális kötelezettsége miatt. Nem csupán „olcsó finanszírozás biztosítására tett határozatlan ígéretről” van szó (99), és a kedvezményezetteket egyértelműen „jobb helyzetbe hozzák”, mint amilyenben a megállapodások nélkül lennének.
(438)
A gazdasági előny összegét az egyik mintába felvett exportáló gyártónak nyújtott hitelkeretre felszámított díjak alapján állapították meg. Ezt a hitelkeretet egy Kína pénzügyi joghatóságán kívüli székhellyel rendelkező bank nyújtotta, és ennek valamennyi eleme megfelel a világ pénzügyi piacain elérhető kereskedelmi hitelkeretek, valamint a kereskedelmi ágazatban található más megállapodások elemeinek. Meg kell jegyezni továbbá, hogy e hitelkeret feltételei nem különböznek számottevően a mintába felvett exportáló gyártók számára nyújtott más kereskedelmi hitelkeretek - többek között a külföldi bankok által biztosított hitelek - feltételeitől, amelyek esetében díjat számítanak fel. A fenti elemzést figyelembe véve ez egy konzervatív viszonyítási alap, mivel a bizonyítékok arra utalnak, hogy a megállapodások egyedi intézkedésként valójában jóval értékesebbek a vállalatok számára, mint a hagyományos hitelkeretek. A Bizottság ugyanakkor úgy vélte, hogy a felszámított díjak a megállapodások értelmében fizetendő díjak tekintetében ésszerű összehasonlítási alapként szolgálnak.
(439)
A kínai kormány továbbá azt állította, hogy a mintába felvett exportőrökkel megállapodást kötő bankok nem közjogi szervek, illetve azokat nem a kormány bízta meg ezzel a feladattal. Ezt az állítást el kellett utasítani. Az érintett bankok a kedvezményes finanszírozást biztosító bankok voltak, és a fenti (159)-(168), valamint (169)-(180) preambulumbekezdésben a Bizottság részletesen kifejtette, hogy e bankok miért közjogi szervek és/vagy miért a kínai kormány bízza meg és utasítja azokat.
(440)
A kínai kormány azt állította, hogy alaptalan a Bizottság azon állítása, hogy szokásos piaci körülmények között a hitelkeretekre számottevő kötelezettségvállalási és ügyviteli díjakat számítanak fel, mivel ezek a díjak csak a „lekötött hitelkeretekre” vonatkoznak. Ezt az állítást el kellett utasítani. Amint azt a fenti preambulumbekezdésben kifejtettük, a viszonyítási alapként használt hitelkeret feltételei nem különböznek számottevően a mintába felvett exportáló gyártók számára - többek között Kínán kívüli bankok által - nyújtott más kereskedelmi hitelkeretek feltételeitől. Mindemellett a mintába felvett exportáló gyártókkal számos ilyen megállapodást kötő egyik bank a jelek szerint külföldi ügyfeleinek is hasonló díjakat számít fel (100).
(441)
A kínai kormány azt is állította továbbá, hogy a Bizottság nem támasztotta alá bizonyítékokkal azon állítását, mely szerint a hitelkeretek kormányzati biztosítása (azaz a megállapodások) a kedvezményes hitelezés részét képezi. Ez nem helytálló. A hitelkeretek biztosítása a bankok által a vállalatoknak nyújtott finanszírozás általános része, a megállapodások pedig különálló és egyedi intézkedések, amelyek a kedvezményes finanszírozás hatálya alá tartoznak. Amint az a fenti (102) preambulumbekezdésben szerepel, a kínai kormány számos terv- és szakpolitikai dokumentum, valamint törvény útján a fotovillamos ágazat számára biztosított kedvezményes hitelezést ír elő. Emellett e magállapodások keretében számos hitelt lehívtak, ami egyértelműen azt mutatja, hogy e megállapodások a fotovillamos iparág kedvezményes finanszírozásának szerves részét képezik.
(442)
Az exportáló gyártók egyike azt állította, hogy a hitelkeretek nyújtása nem egyedi támogatás. Ezt az állítást el kellett utasítani. A fenti (441) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint a hitelkeret-nyújtás a kedvezményes finanszírozás szerves részét képezi, és ebből következően az egyedi jellegre vonatkozó, a fenti (191), (192), (209) és (428) preambulumbekezdés szerinti vizsgálat egyaránt vonatkozik a hitelkeret-nyújtásra is.
(443)
A panaszos álláspontja szerint, mivel az EXIM Bank nem volt hajlandó együttműködni, a Bizottságnak kellett volna a szubvenció mértékét megállapítania a külföldi vevők esetében. A Bizottságnak fel kellett volna használnia a panaszban közölt információkat és az Amerikai Egyesült Államok Szövetségi Kereskedelmi Minisztériuma (US DOC) megállapításait a hasonló fotovillamos ügyben. Ez az állítás nem elfogadható. A Bizottság megvizsgálta a panaszban közölt állításokat, de nem talált arra vonatkozó bizonyítékokat, hogy a mintában szereplő exportáló gyártók ilyen intézkedések kedvezményezettjei lettek volna a vizsgálati időszakban. Meg kell jegyezni, hogy az amerikai ügy és ezen ügy vizsgálati időszaka eltérő.
3.5.3. Az érdekelt felek észrevételei a zöld technológiákra vonatkozó exportgaranciákkal és exportbiztosítékokkal kapcsolatban
(444)
A Bizottság által az ellenőrző látogatás során kért, a (220) és (221) preambulumbekezdésben meghatározott dokumentumok tekintetében a kínai kormány azt állította, hogy amikor a 840-es tervet kérték, nem tisztázták, hogy a Sinosure 2012. évi pénzügyi kimutatásai az ellenőrző látogatás időpontjában nem álltak rendelkezésre, és hogy a mintába felvett vállalatokkal kapcsolatos információk bizalmasak voltak, a szóban forgó szerződéseket pedig egyébként sem a Sinosure székhelyén őrizték. A Bizottság utal a (219), (220) és (223) preambulumbekezdésben megadott magyarázataira, amelyek választ adnak ezekre az érvekre. A 840-es terv tekintetében a Bizottság hozzáteszi, hogy a Sinosure tevékenységével és a mintába felvett exportőröket támogató állítólagos támogatási programmal kapcsolatos összes fontos dokumentumot bekérte, és hogy ez a 840-es terv mindenképpen fontos a megállapításai szempontjából, a (236) preambulumbekezdésben megnevezett összes többi dokumentummal együtt, amit a (232) preambulumbekezdésben foglalt magyarázat is alátámaszt. A Sinosure 2012. évi pénzügyi kimutatásai tekintetében a Bizottság bekérte a próbakönyvelést, amennyiben a 2012. évi pénzügyi kimutatások még nem készültek volna el, de a Sinosure megtagadta, hogy 2012 vonatkozásában próbakönyvelést adjon át.
(445)
A kínai kormány azt állította továbbá, hogy nincs olyan jogi vagy tárgyi bizonyíték, amely alátámasztaná azt a következtetést, amely szerint a fotovillamos ágazat „stratégiai ágazat”, és hogy ez csupán feltételezés eredménye. A Bizottság a (231) preambulumbekezdésben kifejtett magyarázatra utal, és emlékeztet arra, hogy ezt a pontot a kínai kormány kifejezetten megerősítette az ellenőrző látogatás során. A 840-es tervvel, a 421-es tervvel és a „stratégiai fontosságú feltörekvő iparágak” támogatására szolgáló intézkedésekkel kapcsolatos hasonló állítás és azon állítás tekintetében, amely szerint a tervek nem jogilag kötelező érvényűek, a Bizottság a (232)-(234) preambulumbekezdésben megfogalmazott magyarázatokra utal. Megállapítja továbbá, hogy a kínai kormány nem nyújtotta be ezeket a dokumentumokat, és nem vitatta meg ezeket a Bizottsággal, továbbá hogy nincs arra utaló bizonyíték, hogy a Bizottság megállapításai valótlanok lennének.
(446)
A kínai kormány és a mintába felvett egyik exportőr azt állítja, hogy a helyi hatóságok által az exporthitel-biztosítási díj kifizetéséhez nyújtott visszatérítéseket és támogatásokat jogtalanul egyenlítették ki, mivel nem állapították meg, hogy ezek a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás értelmében támogatásnak minősülnének. A Bizottság utal a vizsgálat eredményeivel kapcsolatos elemzésére, és különösen a (239) és (247) preambulumbekezdésre. A Bizottság megállapítja továbbá, hogy a visszatérítések és a támogatások elválaszthatatlanul összekapcsolódnak az exporthitel-biztosítási programmal, mivel visszafizetésük a Sinosure számára a fő exporthitel-biztosítás keretében kifizetett biztosítási díjból következik. Végül, de nem utolsósorban, ezek a visszatérítések a Kereskedelmi Minisztérium és a Sinosure közös 2004. évi 368. számú közleményének hatálya alá esnek, amely szerint „a regionális és helyi kormányzati hatóságok együttesen erőfeszítéseket tesznek annak érdekében, hogy további támogatási intézkedéseket vezessenek be a Címtárban felsorolt termékek, és a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalatok támogatására az exporthitel-biztosítás érdekében”.
(447)
A kínai kormány vitatta továbbá a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 1. mellékletének j) pontjával kapcsolatos megállapítást, amely szerint a Sinosure rövid távú exporthitel-biztosítási programja olyan díjakat alkalmaz, amelyek nem alkalmasak arra, hogy hosszú távon fedezzék az ilyen szolgáltatások működési költségeit vagy a kockázatokból származó veszteségeket. Ennek alátámasztására a kínai kormány a WTO vizsgálóbizottságának az USA közép-amerikai gyapotra vonatkozó ügyével kapcsolatos joggyakorlatára hivatkozik, és a Sinosure éves beszámolóiban található különböző adatcsoportokra és érvekre alapozott magyarázatokat terjeszt elő. A kínai kormány megkérdőjelezi továbbá a Bizottság által a Sinosure alapszabályának 11. cikkére és a Stewart Law ügyvédi iroda egy cikkére tett hivatkozást. A Bizottság megismétli a (242)-(245) preambulumbekezdésekben kifejtett érveit és emlékeztet arra, hogy következtetései az ügyhöz kapcsolódóan rendelkezésre álló legjobb bizonyítékokon alapulnak, mivel a kínai kormány nem működött együtt, így a Bizottság nem tudta megszerezni azokat az információkat, amelyekre szüksége volt. A Bizottság több tényezőt és rendelkezésre álló bizonyítékot is figyelembe vett megállapításai megfogalmazása során, ezek között volt a Sinosure alapszabálya és a Stewart Law ügyvédi iroda cikke is. A Bizottság úgy véli, hogy bár ezen elemek közül önmagában egyik sem meghatározó tényező, ezek és az összes többi tényező is fontos a megállapítás megtételéhez. A Bizottság a megállapításaiban teljes mértékben figyelembe vette az USA közép-amerikai gyapotra vonatkozó ügyével kapcsolatos joggyakorlatot, és a kínai kormány e joggyakorlattal kapcsolatos utalásai nagyon is fontosak.
(448)
A Bizottság (245) preambulumbekezdésben megfogalmazott elemzésének megkérdőjelezése keretében a kínai kormány benyújtott egy táblázatot, amely a Sinosure 2006-2011 közötti időszakra vonatkozó, nyilvános éves beszámolóiban szereplő nyereségességi számadatokat tartalmazza, és azt a következtetést vonta le, hogy a beszedett díjak nyilvánvalóan magasabbak voltak, mint a program működési költségei. A Bizottság először is megállapítja, hogy a kínai kormány által benyújtott táblázat megfelelő sora nem tartalmazza a Sinosure által kifizetett jutalékok összegét, hanem csak a működési költségeket. Másodszor a számadatok vitathatatlanul bizonyítják, hogy a díjak nettó összege 2006 és 2011 között minden évben - 2010-et kivéve - alacsonyabb volt, mint a követelések nettó összege és a működési költségek együttvéve, és ez még akkor is igaz, ha nem vesszük figyelembe a jutalékok összegét, amit a kínai kormány kihagyott. Ez a 2011-es évre is vonatkozik, amely részben lefedi a vizsgálati időszakot, és a veszteségek összege bizonyos évek (pl. 2008) vonatkozásában kifejezetten számottevő. Harmadszor pedig a Bizottság megállapítja, hogy 2010 tekintetében a kínai kormány aránytalanul alacsony összegű nettó követeléseket adott meg (a megadott adatok szerint a kifizetett díjak hússzor akkorák, mint a kifizetett követelések), amelyek nem szerepelnek a 2010. évi éves beszámolóban. A kínai kormány által a 2010-es év vonatkozásában bejelentett összeg a követelések behajtásával és a tartalék kintlevőségekkel kapcsolatos jelentős utólagos kiigazításokon alapul, amelyek csak a 2011. évi éves beszámolóban szerepelnek a 2010-es év vonatkozásában. A jelek szerint ezek a kiigazítások rendkívüli és rendellenes jellegűek, és csak a következő évre vonatkozó beszámolóban szerepelnek. A Bizottság megállapítja továbbá, hogy 2011 tekintetében a kínai kormány a 2011. évi éves beszámolóban szereplő összegeket jelentette be. A Bizottság úgy véli, hogy az utólagos kiigazításokat nehéz összeegyeztetni a tényleges helyzettel, különösen mivel a kínai kormány és a Sinosure nem működött együtt és nem adott magyarázatot a vizsgálat során.
Az USA közép-amerikai gyapotra vonatkozó ügyével kapcsolatos WTO-joggyakorlat szerint - amire a kínai kormány is hivatkozott - „a j) pontban szereplő »hosszú táv« fogalma olyan megfelelő hosszúságú időtartamot jelent, amely biztosítja a tárgyilagos vizsgálatot, amelynek során érdemben meg lehet vizsgálni a programot, és amely nem tulajdonít túl nagy jelentőséget egy adott napon, hónapban, negyedévben, félévben, évben vagy más időtartam során tapasztalt egyedi vagy szokatlan eseményeknek” [kiemelés utólag]. A Bizottság úgy véli, hogy a 2006-2011 közötti időszak kellően hosszú a vizsgálat szempontjából, és a Sinosure az időszak minden éve tekintetében veszteséget könyvelt el. A 2010-es helyzet egyedinek vagy szokatlannak minősül, ha figyelembe vesszük a 2011. évi éves beszámolóban szereplő kiigazított számadatokat, ezért jelentősége is korlátozottabbá válik, vagy pedig a 2010. évi éves beszámolóban szereplő rendes, nem kiigazított számadatokat kell figyelembe venni, amelyek szerint az eredmény kicsivel meghaladja a jövedelmezőségi küszöböt. A többi évben elkönyvelt jelentős veszteségeket tekintve ez megerősíti a Bizottság megállapításait, amelyek szerint a Sinosure a 2006-2011-es időszakban összességében hosszú távon veszteséges volt. Emellett, még ha a 2010-es évvel kapcsolatos adatokat reprezentatívnak is tekintjük, a Sinosure akkor is veszteséges volt a 2006 és 2011 közötti hat év közül öt év tekintetében. A többi táblázatot és adatcsoportot, amelyet a kínai kormány azért nyújtott be, hogy megkérdőjelezze a Bizottság megállapításait a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás j) pontjával kapcsolatban, nem lehet összeegyeztetni a rendelkezésre álló dokumentumokban található többi információval, és/vagy nem lehet ellenőrizni ezeket. Mindenesetre önmagukban nem bizonyítják, hogy a Sinosure elérte volna a jövedelmezőségi küszöböt a 2006-2011-es időszakban a rövid távú exporthitel-biztosítási programja tekintetében.
(449)
A haszon kiszámításához használt viszonyítási alap tekintetében a kínai kormány úgy véli, hogy egy külső viszonyítási alap meghatározása nincs összhangban a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodással, de állítását nem támasztja alá érvekkel. A Bizottság a (245) preambulumbekezdésben foglalt magyarázatára hivatkozik.
(450)
A kínai kormány és egy mintába felvett együttműködő exportőr vitatja az alkalmazott viszonyítási alapot, mivel a Bizottság nem indokolta meg, hogy i. a biztosítási díjak kiszámítása miért az amerikai EXIM Bank adatain alapul; ii. miért Olaszországot vette alapul importőrként Németország helyett, amely az érintett termék fő exportpiaca; iii. 60 napos vagy más rövidebb időtartam helyett miért 120 napos időtartamot vett figyelembe; iv. a biztosítási díjakat miért nem a közvetlen exportok tekintetében, hanem a „Financial Institution Buyer Credit” (FIBC) exportbiztosítás tekintetében számította ki. Az i. ponttal kapcsolatban a Bizottság a (253) preambulumbekezdésre hivatkozik. A ii. ponttal kapcsolatban a Bizottság úgy véli, hogy Olaszország képviseli a megfelelő középutat a legkisebb kockázatot jelentő uniós ország és a sokkal magasabb kockázatot jelentő, ezáltal pedig magasabb biztosítási díjat fizető országok között, amelyek szintén exportpiacnak számítanak az érintett termék tekintetében. A iii. ponttal kapcsolatban az EXIM Bank weboldalán elérhető, 90 napos időszakon alapuló egyedi szimuláció hiányában a Bizottság úgy véli, hogy a 120 napos időtartam képviseli a legjobban a vizsgálati időszak során fennálló értékesítési feltételeket. A iv. ponttal kapcsolatban a Bizottság nem tudott szimulációt készíteni a közvetlen exportokra vonatkozó biztosítási díjak kiszámítására, és úgy véli, hogy ez a viszonyítási alap tükrözi a vásárlás helye szerinti országban fennálló általános kockázati helyzetet.
(451)
Egy mintába felvett együttműködő exportőr azt állítja, hogy exportja egy része tekintetében exporthitel-biztosítást kötött, de rendes biztosítási díjat fizetett, és nem vett részt a „Zöld Expressz” programban, a panaszos állításaival ellentétben pedig nem kapott kivételes elbánást. Ezen állítást alátámasztó bizonyítékok hiányában a Bizottság az e rendelet 3.4.1.4. szakaszában megfogalmazott megállapításaira hivatkozik. A „Zöld Expressz” program tekintetében a Bizottság a (240) preambulumbekezdésben szereplő megállapításaira hivatkozik, és megállapítja, hogy ez a Sinosure rövid távú hitelbiztosítási programjának egyedi szempontja, és hogy a Bizottság megállapításai nem csupán erre a szempontra, hanem a teljes programra vonatkoznak.
3.5.4. A Golden Sun demonstrációs program
(452)
A kínai kormány továbbá azt állítja, hogy a szóban forgó program a „fotovillamos rendszerek forgalmazásához”, nem pedig az érintett termék gyártóinak/exportőreinek nyújt támogatást, és hogy a jogszabályban szereplő releváns kritériumok nem a modul- és elemgyártókra irányulnak. Ezzel összefüggésben a kínai kormány azt állítja, hogy közölte a programra vonatkozó dokumentációt, sőt, e pont alátámasztása érdekében egyeztetett is a mintában szereplő vállalatokkal. Három, a mintában szereplő együttműködő exportáló azt állítja, hogy egy „felhasználói támogatásról” van szó, amely nem juttat előnyöket az érintett termék számára, következésképpen a támogatás nem kiegyenlíthető az alaprendelet 1. cikkének (1) és 3. cikkének (2) bekezdése, az 1994. évi GATT VI. cikkének (3) bekezdése és a WTO támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodásának 19.1. cikke értelmében. Ezek az exportőrök a „Biodízel az Egyesült Államokból” ügyre (a 194/2009/EK bizottsági rendelet (97) preambulumbekezdése, HL L 67., 2009.3.12., 50. o.) és a WTO-nak az „Amerikai ólomrudak” (a vizsgálóbizottsági jelentés 6.50., 6.53., 6.56. és 6.57. pontja),„A polgári repülőgépek kivitelét érintő kanadai intézkedések” (a vizsgálóbizottsági jelentés 9.112. pontja), „A repülőgépek brazíliai exportfinanszírozási programja” (a vizsgálóbizottsági jelentés 7.24. pontja), és „A polgári repülőgépek kivitelét érintő kanadai intézkedések” (a fellebbviteli testület jelentésének 157. és 159. pontja) ügyében követett joggyakorlatára hivatkoznak.
(453)
A Bizottság a vizsgálati megállapításaira és különösen e rendelet (243)-(246) preambulumbekezdéseire hivatkozik, amelyek kimerítő magyarázatot tartalmaznak a fenti állításokra vonatkozóan, és megerősítik, hogy a döntés konzisztens a releváns rendelkezésekkel, továbbá a kínai kormány és a mintában szereplő együttműködő exportálók által hivatkozott joggyakorlattal. A Bizottság újfent megállapítja, hogy a program keretében nyújtott támogatások közvetlenül az érintett termékhez kapcsolódnak, mivel a támogatásra jogosult „fotovillamos rendszerek forgalmazása” magában foglalja a moduloknak és az elemekeknek a projekt fontos részét kitevő szállítását, következésképpen a kormány által juttatott kedvezmény és az érintett termék közötti kapcsolat közvetlennek és elválaszthatatlannak tekinthető. Miként az különösen a (244) és a (245) preambulumbekezdésben is szerepel, a vizsgálat megerősítette, hogy a kínai kormány a mintában szereplő számos olyan együttműködő exportálónak fizetett közvetlen támogatást (saját felhasználású energia termelése érdekében fotovillamos panelek telepítése céljából, és az így megtermelt energiát részben az érintett termék gyártási folyamata során felhasználva), amelyek többek között saját előállítású napmoduljaikat és napelemeiket használják fel. Megállapítást nyert továbbá, hogy az exportálóknak, mint az érintett terméket harmadik fél projektüzemeltetők részére értékesítő szállítóknak fizetett közvetlen összegek nincsenek összhangban a vonatkozó szabályozással, továbbá, hogy a kínai kormánynak nem sikerült bizonyítékokat szolgáltatni a helyzet rendezése érdekében (lásd különösen a (245) és a (246) preambulumbekezdést).
A kínai kormány és a mintában szereplő együttműködő exportáló által adott rövid magyarázat, amely szerint a - kínai rendelkezésekkel ellentétes - közvetlen támogatásra a projektüzemeltető pénzügyi nehézségei, illetve annak biztosítása érdekében volt szükség, hogy a támogatásokat kizárólag az engedélyezett fotovillamos rendszerekre fordítsák, arra enged következtetni, hogy ezen közvetlen kormányzati támogatás nélkül a mintában szereplő együttműködő, szállítóként eljáró exportőr egyáltalán nem jutott volna pénzhez az érintett termék értékesítéséből, illetve a kormány nem tudta volna biztosítani azt, hogy a támogatást a céljának megfelelően használják fel. Ebből a szempontból és további bizonyítékok hiányában ezeket a kifizetéseket a kínai kormány által az érintett termék gyártójának nyújtott közvetlen támogatásnak kell tekinteni, amely gyártónak az érintett termék értékesítéséből egyébként nem származott volna bevétele (feltételezve, hogy erre az értékesítésre egyáltalán sor került, amire vonatkozóan viszont ugyancsak nincs bizonyíték). Ebből kiindulva a Bizottság úgy véli, hogy a kínai kormány és a mintában szereplő együttműködő exportőrök által előadott érvek jogilag nem megalapozottak.
(454)
A kínai kormány továbbá azt állítja, hogy azokban a helyzetekben, amikor a programból származó előnyök az érintett terméknek független projektüzemeltetők részére történő értékesítéseihez kapcsolódtak, ennek megállapításához a Bizottságnak átfogó elemzést kellett volna készítenie. A kínai kormány az Egyesült Államok - Softwood Lumber IV. ügyben hozott WTO határozatra hivatkozik (a fellebbviteli testület jelentésének 141. és 142. pontja). Ezen állítást a Bizottság a fenti (244)-(246) és a (352) preambulumbekezdésben előadott magyarázat alapján elutasítja. Egyébiránt a kínai kormány és az érdekelt felek együttműködésének hiánya miatt a Bizottságnak nem állt módjában átfogó elemzést készítenie. Az átfogó elemzés kérdése tehát nem merül fel, a WTO hivatkozott joggyakorlata pedig ebben az esetben irreleváns, mivel a bevételeket közvetlenül az érintett termék gyártóinak fizették, és a bevételek - többek között - közvetlenül az érintett termék értékesítéshez kapcsolódtak. Mivel ezek a kifizetések vissza nem fizetendő támogatások voltak, pénzügyi támogatás (közvetlen pénzjuttatás) valósult meg, és a Bizottság - a szóban forgó összegek további felhasználására vonatkozó egyéb bizonyítékok hiányában - jogosult azt feltételezni, hogy a támogatás kedvezményezettjei (a gyártók) ezáltal előnyhöz jutottak. Amennyiben e program keretében a kormány harmadik fél projektüzemeltetőket támogatott volna és az eszközöket rendes piaci áron szerezték volna be, az érintett exportőrök nem részesültek volna előnyben. Jelen helyzetben azonban az exportőrök részére teljesítettek kifizetéseket, és ezen vállalatok ezeket az összegeket fotovillamos panelek telepítésére fordították, ami által előnyhöz jutottak, mivel olyan költség alól mentesültek, amit egyébként viselniük kellett volna a folyamat során. Amennyiben az exportáló gyártó nem tudja bizonyítani azt, hogy a támogatás egy részét harmadik fél felhasználóknak utalták, a rendelkezésre álló tények alapján feltételezhető, hogy a támogatásnak ezen része általános támogatásként az exportőrt juttatja a vállalat tevékenységeit összességében támogató előnyhöz. Ebben az esetben ez a helyzet.
(455)
Két, a mintában szereplő együttműködő exportáló érvelése szerint a Golden Sun program nem tekinthető egyedinek, mivel a kínai jogszabály vonatkozó rendelkezései tárgyilagosak és az azoknak eleget tevő bármely vállalat részesülhet a program előnyeiből, a támogathatóság feltételei minden vállalat számára azonosak, függetlenül attól, hogy az érintett terméknek gyártói-e vagy sem. A Bizottság hivatkozik az egyedi jelleggel kapcsolatos, a (247) preambulumbekezdésben megfogalmazott megállapítására, amelynek értelmében a feltételek és a kiválasztási kritériumok nem objektívek és nem automatikusan alkalmazandók. Az előírt kritériumok megerősítik azt, hogy a program a feltételeket teljesíteni tudó vállalkozások korlátozott csoportja számára elérhető: konkrétan a jelentős, legalább 300kWh telepített kapacitással és jelentős, legalább 100 millió RMB eszközzel rendelkező vállalkozások számára. A kiválasztási kritériumok között szerepel az is, hogy a kedvezményezett vállalkozásoknak szerepelniük kell a Golden Sun demonstrációs projekt helyi megvalósítási tervében, a vizsgálat során pedig megállapítást nyert, hogy ezen helyi tervekbe való bekerülés az illetékes hatóságok diszkrecionális döntésén múlik, amely nem átlátható és nem objektív kritériumokon alapul. A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a támogatásra jogosult „forgalmazott fotovillamos rendszerek” a napenergiával működő termelő berendezések gyártására és értékesítésére épül, ennek nagy részét pedig a napmodulok és napelemek adják. A mintában szereplő exportőrök állításával szemben tehát a program egyedi jellegű abban a tekintetben is, hogy gyakorlatilag kizárólag a fotovillamos rendszerek gyártói, azaz az érintett termék gyártói jogosultak a program előnyeinek igénybevételére, amit projektüzemeltetőként közvetlenül vagy mint a projektüzemeltető részére az érintett terméket - állítólagosan - értékesítő szállítóként közvetve tehetnek meg.
Ebből kifolyólag és figyelembe véve azt, hogy a kínai kormány nem működött együtt és nem biztosította a Bizottság részére a kért költségvetési dokumentumokat (lásd a (234)-(239) preambulumbekezdéseket) megállapítást nyer, hogy a program az alaprendelet 4. cikke (2) bekezdésének c) pontja értelmében de facto egyedinek minősül, mivel valójában főleg az érintett termék gyártói részesülnek közvetlenül vagy közvetve a program előnyeiből. A támogatást továbbá korlátozott számú vállalkozás (az érintett termék gyártói) veszik igénybe, vagy elsősorban, illetve aránytalanul nagy hányadban ezek a vállalkozások veszik igénybe, hiszen bár csak egy részét teszik ki a program állítólagos célcsoportjának, mégis úgy tűnik, hogy ezekhez a vállalkozásokhoz jut a támogatás egésze.
3.5.5. Közvetlen adómentességet és adócsökkentést biztosító programok
3.5.5.1. A „két évig adómentesség, három évig fele adó” program a külföldi tőkével működő vállalatok számára
(456)
A kínai kormány megismétli állítását, amely szerint a külföldi tőkével működő vállalatokat (ktv-k) érintő programot, amelyet a panaszos is említ, 2013-ban megszüntették. A Bizottság megállapítja, hogy a vizsgálati időszak jóval 2013 előtt véget ért, ezért e program keretében a vizsgálati időszakban nyújtott előnyök kiegyenlíthetőek. Ezt megerősíti a vizsgálat megállapítása, amely szerint e program keretében a vizsgálati időszak során előnyöket nyújtottak a mintába felvett több együttműködő exportőrnek is. Jóllehet a programot 2013-ban megszűntették, a program keretében nyújtott előnyök a jövőben is fennmaradnak.
(457)
A kínai kormány és egy mintába felvett együttműködő exportőr azt állítja továbbá, hogy a program csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalatok számára létrehozott változata nem kiegyenlíthető az alaprendelet 10. cikkének (1) bekezdése alapján, mivel ez nem szerepelt a panaszban. A Bizottság ezen érvnek a (286) preambulumbekezdésben foglalt részletes cáfolatára hivatkozik. A Bizottság emlékeztet továbbá, hogy a kínai kormány úgy döntött, hogy nem működik együtt a vizsgálat során a program e változata tekintetében. E szempontok mellett a Bizottság megállapítja, hogy a panasz a ktv-k számára biztosított „két évig adómentesség, három évig fele adó” program (a panasz 4.2.5.1. szakasza) mellett a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalatokat támogató más kedvezményes közvetlen adórendszereket is felsorol, például a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalatokra vonatkozó adócsökkentést (a panasz 4.2.5.9. szakasza) vagy a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalatként elismert ktv-kre vonatkozó kedvezményes adóprogramot (a panasz 4.2.5.8. szakasza). Ezért ez a program igen szoros kapcsolatban állhat ezen állítólagos adóprogramok közül eggyel vagy mindkettővel, mivel a közvetlen adókulcs csökkentéséhez kapcsolódik, és a kedvezményezettek ugyanazon csoportját, mégpedig a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalatokat érinti. A kínai kormány együttműködése ebben az esetben is lehetővé tette volna a Bizottság számára, hogy megfelelően és alaposan megvizsgálja az összes olyan tényezőt, amely a panaszban említett programokkal való kapcsolatra vonatkozik, és hogy megszerezze azokat az információkat, amelyek hiányoztak a panaszból, amely a panaszos számára rendelkezésre álló meggyőző bizonyítékokra épült. Ezen érvek alapján a Bizottság ismét megállapítja, hogy a program kiegyenlítése teljes mértékben összhangban van az alaprendelet 10. cikkének (1) bekezdésével, mivel ez a rendelkezés lehetővé teszi a panaszos által megnevezett bármely „vélelmezett támogatás” kivizsgálását, nem csak egy konkrét programét. Ebben az esetben az azonos típusú kedvezményezetteknek nyújtott, vélelmezett támogatás, az állami adóbevételről történő lemondás az összes szóban forgó program esetében egyformán fennáll.
(458)
A támogatás összegének kiszámítása tekintetében a mintába felvett két együttműködő exportőr azzal érvel, hogy a Bizottság tévesen a 2011. évi éves társaságiadó-bevallásban szereplő, a teljes évre vonatkozó számadatokat használta, annak ellenére, hogy a vizsgálati időszak 2011 második felére és 2012 első felére terjed ki, és ez megsérti a kiegyenlítő vámok vizsgálata során a támogatás összegének kiszámításánál a Bizottság által alkalmazott irányelv (HL C 394., 1998.12.17., 6. o.) E. szakasza a) pontjának ii. alpontjában megadott számítási módszert. Az egyik exportőr azt állítja továbbá, hogy mivel a teljes 2012-es adóbevallás nem állt rendelkezésre az ellenőrzés időpontjában, a Bizottságnak 2012 tekintetében a számítást a 2012. év első felére vonatkozó, a helyszínen beszerzett negyedéves társaságiadó-bevallás, illetve a 2012-re vonatkozó eredménykimutatás alapján kellett volna elvégeznie, amelyek bizonyítják, hogy a vállalat veszteséges volt.
(459)
A Bizottság a (300) preambulumbekezdésre hivatkozik és megismétli, hogy az előny kiszámításának egy bizonyos adóévre vonatkozó végleges, ellenőrzött adóbevallásokra kell épülnie. A Bizottság megjegyzi továbbá, hogy a 2011. évi adóbevallásnak a vizsgálati időszakban történt végleges rendezése a bevallással igényelt kedvezményeket véglegessé teszi, megerősítve ezáltal a követett megközelítés helyességét. A Bizottság nem alapozhatja számításait a negyedéves adóbevallásokra, mivel ezek a bevallások a benyújtás időpontjában fennálló, átmeneti helyzetet tükrözik, és természetüknél fogva nem veszik figyelembe az adóév végleges konszolidált helyzetét. E bevallások célja, hogy amennyiben átmenetileg adótartozás áll fenn, bizonyítsák az államnak likviditásukat, de a benyújtás időpontjában csak részben tükrözik a valós helyzetet. Az is előfordulhat, hogy ha a vállalat az év utolsó két negyedévében számottevő nyereséget ér el, amely kiegyenlíti az első két negyedévre jellemző veszteséget, akkor a végső adóbevallásban adóköteles nyereségről számol be. Ezért, a 2012-es előzetes adóbevallások, habár részben utalnak az exportőr benyújtás időpontjában fennálló helyzetére, és ez megmagyarázza, hogy a Bizottság miért gyűjtötte be ezeket, nem teljesen relevánsak, mivel nem zárható ki, hogy a pénzügyi év végén a végleges bevallás által mutatott helyzet teljesen más. Ami a 2012. évvel kapcsolatos eredménykimutatásokat illeti, a Bizottság megállapítja, hogy a pénzügyi könyvelés nem mindig felel meg az adóügyi könyvelésnek, és előfordulhat, hogy a bevételek és a kiadások közvetlen adózás céljából történő bejelentésére vonatkozó kötelezettség jelentősen eltér a számviteli célból történő beszámolási kötelezettségtől. Előfordulhatnak továbbá olyan, adózás céljából végzett kiigazítások, amelyeket nem tükröz teljes mértékben a pénzügyi könyvelés. Összefoglalva tehát, az, hogy egy vállalat a pénzügyi könyvelése szerint veszteséges, nem feltétlenül jelenti azt, hogy végleges adóbevallásában ugyanígy veszteséges lesz. Ezen érvek alapján a Bizottság megerősíti, hogy a közvetlen adórendszerek esetében a támogatások kiszámításának mindenképpen a végleges, ellenőrzött társaságiadó-bevallásban szereplő végleges számadatokon kell alapulnia, nem pedig az előzetes adóbevalláson vagy a végleges vagy előzetes számviteli kimutatásokon.
3.5.5.2. Adójóváírás kutatáshoz és fejlesztéshez ktv-k számára
(460)
A kínai kormány azt állítja, hogy most hall először arról, hogy a Bizottság kiegyenlít egy olyan K+F programot, amely nem a panaszban említett, ktv-k számára létrehozott K+F program helyettesítő programja. A kínai kormány az előző rendszer esetében megfogalmazott érveket hozza fel, amelyek a (457) preambulumbekezdésben olvashatóak, és úgy véli, hogy e rendszer kiegyenlítése megsérti a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló WTO-megállapodás 11. és 13. cikkét. A kínai kormány ezután azt állítja, hogy a ktv-kra vonatkozó K+F programot 2008-ban megszüntették, és a Kína társasági adózásáról szóló törvényében meghatározott új K+F program nem helyettesítő program, mivel nem említi a ktv-ket, és nem írja elő, hogy a K+F kiadásoknak 10 %-kal meg kell haladniuk az előző év kiadásait.
(461)
A Bizottság megállapítja, hogy a kínai kormány nem nyújtott be információkat e rendszerrel kapcsolatban a kérdőívre és a hiánypótlást kérő levélre adott válaszában, ezt a rendszert azonban már korábbi vizsgálatok során kiegyenlítették (lásd a (310) preambulumbekezdést). A Bizottság azonban azt is megállapítja, hogy ezt a programot megvitatták a kínai kormánnyal az ellenőrző látogatás során, és hogy a vonatkozó végrehajtási rendelkezéseket bizonyítékként begyűjtötték (ezeket egy mintába felvett exportőr is benyújtotta). Ezért a kínai kormány azon állítása, amely szerint most tájékoztatták először e program lehetséges kiegyenlíthetőségéről, nem megalapozott. Többek között azért sem, mert több olyan, a mintába felvett együttműködő exportőr, amellyel a kínai kormány összehangolta a válaszát, beszámolt erről a programról a kérdőívre adott válaszában. A kínai kormány tisztában volt ezzel a ténnyel, mivel többször is megtekintette a nem bizalmas aktát. A vizsgálat eredményei szerint ez a program kiegyenlíthető (a fenti (310)-(314) preambulumbekezdés). A Bizottság hozzáteszi, hogy ez a program nyilvánvalóan az előző, a ktv-kre irányuló program helyettesítése, és a szoros kapcsolatot bizonyítja az ugyanolyan formában és összegben nyújtott adóelőny (az adóalapból levonható további adójóváírás), az ugyanakkora arány és a megegyező alapvető helyzet (K+F tevékenységek támogatható költségei), amelyben csupán apró eltérések mutatkoznak. Ezeket az apró eltéréseket az új társaságiadó-törvény 2008-as reformjával kiigazították, de a program jellege és tartalma alapvetően ugyanaz maradt. A Bizottság emellett az eljárás megindítására vonatkozó előírásokkal kapcsolatosan a (457) preambulumbekezdésben kifejtett érvekre hivatkozik.
(462)
A kínai kormány és egy mintába felvett együttműködő exportőr azt állítja, hogy az említett program nem egyedi, mert a Bizottság nem bizonyította, hogy csúcstechnológiát vagy új technológiát alkalmazó vállalkozásként csak bizonyos vállalatokat minősítenek. A Bizottság utal a fenti (313) preambulumbekezdésben és a (321) és (325) preambulumbekezdésben adott magyarázataira, amelyek a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalatokat érintő másik adóprogramra vonatkoznak. A Bizottság hozzáteszi, hogy az e program alkalmazásával kapcsolatos végrehajtási szabályok (lásd a (321) preambulumbekezdést) is megerősítik a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalatokkal kapcsolatos egyedi jellegre vonatkozó megállapítást, mivel csak a kormányzati szakpolitikák által támogatott ágazatokban tevékenykedő és az idevágó kormányzati jegyzékek és irányelvek értelmében jogosult vállalatok kaphatják meg ezt a minősítést. Például csak a kulcsfontosságú állami támogatásban részesülő új és csúcstechnológiai ágazatokban, illetve a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság csúcstechnológiai iparágak kulcsfontosságú ágazataival kapcsolatos jelenlegi fejlesztési prioritásokra vonatkozó 2007. évi iránymutatásaiban előírt K+F projektekben részt vevő vállalatok, illetve a közép- és hosszútávú tudományos és technológiai fejlesztésről szóló nemzeti tervezetről (2006-2020) szóló államtanácsi közlemény (az Államtanács 2006. évi 6. sz. határozata) hatálya alá tartozó K+F tevékenységekben részt vevő vállalatok kaphatják meg ezt a minősítést. Egyértelmű tehát, hogy ez az adóprogram csak a kínai kormány által támogatott ágazatokban tevékenykedő vállalatokra és K+F tevékenységekre korlátozódik, ideértve a támogatott fotovillamos ágazatban tevékenykedő vállalatokat is.
(463)
A támogatás összegének kiszámítása tekintetében a mintába felvett két együttműködő exportőr azzal érvel, hogy a Bizottság tévesen a 2011. évi éves társaságiadó-bevallásban szereplő számadatokat használta, pedig a vizsgálati időszak 2011 második felére és 2012 első felére terjed ki, és hogy ez megsérti a kiegyenlítő vámok vizsgálata során a támogatás összegének kiszámításánál a Bizottság által alkalmazott 1998. évi irányelv E. szakasza a) pontjának iii. alpontjában megadott számítási módszert. A Bizottság a (459) preambulumbekezdésben kifejtett érvekre utal, amelyek mindegyike segítségével elutasítható az e programmal kapcsolatos állítás. A Bizottság megállapítja továbbá, hogy a 2012-es adóévvel kapcsolatban vélelmezett adózási veszteséggel kapcsolatos érvelés korlátozottan vagy egyáltalán nem kapcsolódik ide, mivel az adólevonást további öt adóévre tovább lehet vinni, és be lehet számítani a következő öt adóévben bevallott adóköteles bevételbe. Ezért a Bizottság, ha el is fogadná, hogy ezek a vállalatok a 2012. évben adózási veszteséget értek el, vagy ha rendelkezésre állnának a végleges, ellenőrzött 2012-es adóbevallások, és adózási veszteséget mutatnának (itt nem ez a helyzet), akkor is figyelembe venné e program keretében nyújtott előnyöket, mivel nem kizárt, hogy az adólevonásból 2012-ben felhalmozott előnyöket felhasználják, amint a vállalat a következő öt adóév egyikében adóköteles bevételt vallana be.
3.5.5.3. Adócsökkentés a kijelölt projektekben részt vevő, csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalatok számára
(464)
A kínai kormány és egy együttműködő exportáló azzal érvel, hogy ez a program nem egyedi, hogy az egyedi jelleggel kapcsolatos elemzés nem tényeken alapul, és hogy a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalatként történő minősítésre vonatkozó követelmények objektív kritériumoknak minősülnek, illetve a támogatásra való jogosultság és a programra való jogosultság feltételei automatikusak. E program és a K+F adójóváírás csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalatokra való korlátozásával kapcsolatos egyedi jellegre vonatkozó megállapítás tekintetében a Bizottság a (321) és (325) preambulumbekezdésben foglalt magyarázatára, valamint a (462) preambulumbekezdésre hivatkozik, amely szintén kapcsolódik ehhez a programhoz. A Bizottság megismétli, hogy különösen a fentebb felsorolt végrehajtási intézkedések és dokumentumok bizonyítják, hogy e program végrehajtása és a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalatként történő minősítés - amely messze van attól, hogy minden vállalat számára elérhető legyen és objektív szempontokon alapuljon - csak bizonyos ágazatokra és vállalatokra korlátozódik, amelyeket a kínai kormány olyan szempontok alapján támogat, amelyek a jelek szerint nem objektívek és nem semlegesek. E program keretében a támogatási jogosultság szintén nem automatikus, hanem a csúcstechnológiát és új technológiát alkalmazó vállalat minősítés megszerzésétől függ, amelyet az illetékes hatóságok mérlegelés után ítélnek oda, ezért nem automatikus.
(465)
Egy együttműködő exportőr azt állítja, hogy a Bizottság tévesen számította ki az e programból eredő gazdasági előnyt, mert a 2011. évi ellenőrzött adóbevallást használta, miközben 2012 első és második negyedéve tekintetében rendelkezésre álltak a negyedéves adóbevallások, és ezeket be is szerezték az ellenőrzés során, továbbá a Bizottság elkérhette volna a 2012-es végleges éves társaságiadó-bevallást, amint az rendelkezésre állt. Az exportőr azzal érvel továbbá, hogy ha a 2011-es adóbevallást használják a támogatással járó gazdasági előny kiszámításához, akkor a vállalat 2011-es árbevételét, nem pedig a vizsgálati időszak alatti forgalmat kell figyelembe venni. A Bizottság a fenti (459) preambulumbekezdésben foglalt magyarázatára utal. A Bizottság megállapítja továbbá, hogy az ellenőrzést megelőzően a mintába felvett exportőröknek, például a szóban forgó exportőrnek küldött levelében kifejezetten a vizsgálati időszakra és az azt megelőző három évre vonatkozó eredeti adóbevallásokat kérte el. Ezért ez az együttműködő exportőr a lehető legkorábban benyújthatta volna, és be is kellett volna nyújtania a 2012. évi adóbevallását, és a Bizottság megállapítja, hogy ezt még akkor sem tette meg, amikor beküldte a nyilvánosságra hozatali dokumentummal kapcsolatos észrevételeit. Azzal az érvvel kapcsolatban, hogy a Bizottságnak a 2011-es forgalmat kellene használnia az előny kiszámításához, megállapítja, hogy a 2011-es adóbevallás alapján megállapított előny ésszerűen tükrözi a vizsgálati időszakban fennálló helyzetet, különösen mivel a 2011-re vonatkozó adót a vizsgálati időszakban (hónap) kellett befizetni, és az ellenőrzés időpontjában nem álltak rendelkezésre a 2012-re vonatkozó végleges adatok. Mindenesetre a Bizottság nem használhat különböző nevezőket a különböző támogatások összegének megállapítása során, különben a százalékos adatokat nem lehetne összehasonlítani, és nem lehetne biztosítani a számítások egységességét. A Bizottság végül hozzáteszi, hogy a 2011-es árbevétel tekintetében nem állnak rendelkezésére ellenőrzött számadatok, csak a vizsgálati időszak tekintetében.
3.5.6. Az érdekelt felek észrevételei a földhasználati jogoknak a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében történő biztosításával kapcsolatban
(466)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság a támogatásokról és kiegyenlítő intézkedésekről szóló megállapodás 2. cikkének (1) és (2) bekezdése értelmében nem állapított meg egyedi jelleget, és az egyedi jellegre vonatkozó megállapításait nem támasztotta alá egyértelműen pozitív bizonyítékokkal, ahogyan azt az említett megállapodás 2. cikkének (4) bekezdése előírja. A kínai kormány szerint a Bizottság nem támasztotta alá tényszerű bizonyítékokkal, hogy mely ágazatok kaptak földhasználati jogot kedvezményes díjszabással, és értékelésének jogalapját sem adta meg, amely szerint a napelemeket és modulokat gyártó gazdasági ágazat ezen ágazatok közé tartozik. Az exportáló gyártók egyike hasonló állítást tett, ezeket azonban el kellett utasítani. A Bizottság a fenti (364) preambulumbekezdésben említette a földhasználati jogokkal kapcsolatos értesítés példáit, amelyekben az illetékes hatóságok a fotovillamos gazdasági ágazatra korlátozzák az olyan potenciális vevők körét, akik a megszabott áron vásárolhatnak földhasználati jogot, és korlátozták a mintába felvett exportáló gyártók által vásárolt földhasználati jogok árát. Mivel a kínai kormány nem nyújtotta be a többi információt, és tekintve a fotovillamos ágazat kormányzati támogatását, valamint a földhasználati jogok mérlegelésen alapuló és nem átlátható kiosztását, a Bizottság úgy véli, hogy ezek az információk bizonyítják az egyedi jelleget.
(467)
A kínai kormány és több exportáló gyártó is azt állította, hogy a Bizottság által a földhasználati jogok tekintetében kiválasztott viszonyítási alap nem megfelelő. A kínai kormány azt állította továbbá, hogy a Bizottság nem tett meg minden tőle telhetőt egy olyan viszonyítási alap megtalálása érdekében, amely megközelíti a torzulás hiánya esetén valószínűsíthető piaci viszonyokat, a WTO-vizsgálóbizottság által az Egyesült Államok - Végleges dömpingellenes és kiegyenlítő vámok egyes Kínából származó termékekre ügyben (101) hozott határozatban előírtaknak megfelelően. Ezt az állítást el kellett utasítani. A Bizottság alaposan megvizsgálta a különböző mutatókat, és összehasonlította Tajvant Kína egészével, illetve az egyes érintett kínai tartományokkal. E vizsgálat alapján a Bizottság úgy véli, hogy Tajvan az aktában található valamennyi információ alapján megfelelő viszonyítási alap, és ezek az információk az alábbiak: i. összehasonlítható a gazdasági fejlettség szintje és az uralkodó gazdasági struktúra Tajvanban, valamint az érintett kínai tartományok és városok többségében, ahol az együttműködő exportáló gyártók működnek; ii. Kína és Tajvan fizikai közelsége; iii. Tajvan és az érintett kínai tartományok magas szintű ipari infrastruktúrája; iv. a szoros gazdasági kapcsolatok és határokon átnyúló kereskedelem Tajvan és Kína között; v. magas népsűrűség az érintett kínai tartományokban és Tajvanban; vi. a tajvani viszonyítási alap meghatározásához figyelembe vett földtípus és ügyletek hasonlósága a kínai földtípusokkal és ügyletekkel, valamint vii. Tajvan és Kína közös demográfiai, nyelvi és kulturális jellemzői. Ezeken túlmenően az érintett tartományok többsége a gyártás tekintetében kiemelkedő tartománynak tekinthető Kínában.
Noha Tajvanon és ezekben a tartományokban és városokban az egy főre jutó GDP nem egyezik meg, az említett tartományok és városok GDP-je az elmúlt években rohamosan nőtt, azaz felzárkóznak Tajvanhoz. A legfrissebb adatok továbbá azt mutatják, hogy Kína egész területén, valamint a szóban forgó tartományokban és városokban sokkal magasabb a GDP növekedési rátája, mint Tajvanon, azaz nagyon gyors ütemben zárkóznak fel. Ezzel kapcsolatban fontos megjegyezni, hogy egy nem piacgazdasággal rendelkező ország (Kína) és egy nagy múltú piacgazdasággal rendelkező ország (Tajvan) GDP-jének pontos összehasonlítása nem döntő szempont, hiszen természetszerű, hogy egy nem piacgazdasággal rendelkező ország GDP-je elmarad egy működő piacgazdasággal rendelkező ország GDP-jétől. Ezenkívül sok más tényező - pl. a területrendezési szabályok vagy a környezetvédelmi politika - is hatással lehet az ipari földterületek keresletére és kínálatára. Az igazi kérdés az, hogy a földhasználati jogok tekintetében milyenek lennének az „uralkodó piaci viszonyok” az érintett kínai tartományokban, ha az ország működő piacgazdasággal rendelkezne, és minden bizonyíték arra utal, hogy a tajvanihoz nagyon hasonló viszonyok uralkodnának.
3.5.7. Egyéb észrevételek
(468)
A panaszos álláspontja szerint a Bizottságnak nyilvánosságra kellene hoznia a vizsgálat során megismert további támogatási rendszerekkel kapcsolatos információkat, és meg kellene állapítania a támogatás mértékét ezen, a panaszban nem említett rendszerekre vonatkozóan is. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a Bizottság a vizsgálat megindításához szükséges jogi feltételeknek megfelelő valamennyi támogatást megvizsgálta.
(469)
A panaszos azt állította, hogy a panaszban közölt információk és a US DOC által a hasonló fotovillamos ügyben tett megállapítások alapján a Bizottságnak meg kellett volna állapítania a támogatás mértékét a poliszilíciumnnak a megfelelőnél alacsonyabb ellenértékért történő szállítása tekintetében. A Bizottság megvizsgálta ezt a programot és a mintában szereplő exportáló gyártóktól és a kínai kormánytól kapott információk alapján arra a megállapításra jutott, hogy a vizsgálati időszak alatt ebből a programból nem származott előny, amit elsősorban az magyaráz, hogy a poliszilícium importárai a kínai szállítók által felszámított árak alatt voltak. Meg kell jegyezni, hogy az amerikai ügy és ezen ügy vizsgálati időszaka eltérő.
(470)
A panaszos azt állította továbbá, hogy a Bizottságnak meg kellett volna állapítania a támogatás mértékét a villamos energiának a megfelelőnél alacsonyabb áron történő biztosítása tekintetében is. Ezt az állítást el kellett utasítani. A Bizottság nem talált kielégítő bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy a mintában szereplő exportáló gyártók - az LDK kivételével - kedvezményesen jutottak volna villamos energiához a vizsgálati időszakban.
(471)
A kínai kormány állítása szerint a Bizottság számítási módszere „kétszeres beszámítást eredményezett a dömpingellenes és a szubvencióellenes intézkedések kiszámításakor”. A kínai kormány szerint a Bizottságnak a dömpingkülönbözetből le kellett volna vonnia az exporthitel-biztosítási program alapján megállapított támogatási különbözetet, mivel az exporttámogatás. A kínai kormány szerint a Bizottságnak a dömpingkülönbözetből le kellett volna vonnia továbbá az országon kívüli referenciaértékek alapján kalkulált támogatási különbözeteket. A kínai kormány érvelése szerint ugyanis „az analóg országra érvényes rendes érték alapján kalkulált dömpingkülönbözet egy része valójában ugyanaz a támogatás, amelyet a párhuzamosan futó szubvencióellenes vizsgálatban kiegyenlítettek”. Ezen érvek semmilyen formában nem befolyásolják a hozott intézkedések mértékét, mivel a jelen esetben kivetett vámok együttes mértékének a kárkülönbözet szab korlátot. A kínai kormány megerősítette ezt a tényt a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatos észrevételeiben is. Ebből kifolyólag a Bizottság nem találta indokoltnak, hogy ezen érvek tartalmi részével foglalkozzon.
3.6. A kiegyenlíthető támogatások összege
(472)
A kiegyenlíthető támogatásoknak az alaprendelet rendelkezéseivel összhangban megállapított, érték szerint kifejezett, a vizsgált vállalatokra vonatkozó összegét az alábbi táblázat mutatja:
Exportáló termelők
Végleges szubvenciókülönbözet
Wuxi Suntech Power Co. Ltd.
Luoyang Suntech Power Co. Ltd.
Suntech Power Co. Ltd.
Wuxi Sun-Shine Power Co. Ltd.
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd. Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd.
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd.
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd.
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd.
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd.
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd.
Changzhou Youze Technology Co. Ltd.
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd.
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd.
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd.
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd.
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd.
Shanghai Jinglong Solar Energy Technology Co. Ltd.
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd.
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd.
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd.
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd.
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd.
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd.
de minimis
Renesola Zhejiang Ltd.
Renesola Jiangsu Ltd.
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd. és a vele kapcsolatban álló vállalatok
6,5 %
Egyéb együttműködő vállalatok (1. melléklet)
6,4 %
Minden más vállalat
11,5 %
(473)
Az alaprendelet 15. cikkének (3) bekezdésével összhangban a mintába fel nem vett együttműködő vállalatok teljes szubvenciókülönbözete a mintába felvett együttműködő vállalatokra megállapított szubvenciókülönbözet súlyozott átlaga alapján 6,4 %.
(474)
A kínai exportáló gyártók részéről az együttműködés jelentős mértékére tekintettel a „minden más vállalatra” alkalmazandó vámot a mintába felvett vagy együttműködő vállalatokra kivetendő legmagasabb vámként határozták meg. A „minden más vállalatra” érvényes vámtétel azokra a vállalatokra vonatkozik, amelyek a vizsgálat során nem működtek együtt.
4. KÁR
4.1. Az uniós gazdasági ágazat és az uniós termelés meghatározása
(475)
A vizsgálati időszak alatt hasonló terméket 215 gyártó állított elő az Unióban. Az alaprendelet 9. cikkének (1) bekezdése értelmében ezek alkotják az uniós gazdasági ágazatot, a továbbiakban ez az uniós gazdasági ágazat. Az intézmények ellenőrizték az érdekelt felek állításait, amelyek szerint ennél több gyártó volt, az ellenőrzés pedig kimutatta, hogy az állítólagos további gyártók valójában többnyire exportáló gyártók, illetve ezekhez kapcsolódó importőrök, továbbá forgalmazók és telepítők voltak.
(476)
A Bizottság nyilvánosan elérhető termelési adatok hiányában az uniós gazdasági ágazattal kapcsolatos minden rendelkezésre álló információt - mint például a panaszban szolgáltatott információkat, az Europressedienst (egy független tanácsadó cég, a továbbiakban: tanácsadó) által megadott makrogazdasági adatokat, valamint a mintába felvett uniós gyártók által kitöltött kérdőívekben szereplő, ellenőrzött válaszokat - felhasznált a vizsgálati időszak alatti uniós össztermelés megállapítására. Mivel a modulokat és az elemeket olyan vámtarifaszámon hozzák be az Unióba, amelybe a mostani vizsgálat körén kívüli más termékek is beletartoznak, és a bejelentett behozatali mennyiségeket tonnában adták meg, az Eurostat segítségével nem volt meghatározható a behozatal mennyisége és értéke, így ez a tanácsadótól származó adatokon alapult. A tanácsadótól kapott adatokat lehetőség szerint összevetették más nyilvánosan elérhető adatforrásokkal és a kitöltött kérdőívek ellenőrzött adataival.
(477)
Ennek alapján a vizsgálati időszak teljes uniós termelését modulok esetében 4 GW, elemek esetében pedig 2 GW mennyiségben határozták meg.
(478)
A fenti (21) preambulumbekezdésben foglaltak szerint a mintába felvettek kilenc olyan uniós gyártót, amelyek az uniós modultermelés 18-21 %-át és az uniós elemtermelés 17-24 %-át képviselik.
(479)
Több fél vitatta azt a tényt, hogy a tanácsadó által biztosított adatokat többek között az uniós gazdasági ágazat termelésének, termelési kapacitásának, valamint az uniós gazdasági ágazatot érintő egyéb makrogazdasági kármutatóknak és az importadatoknak a meghatározására használták. Ezek a felek megkérdőjelezték a tanácsadó függetlenségét, és azt állították, hogy kapcsolatban állt a panaszossal. A felek kérték továbbá annak tisztázását, hogy a Bizottság mi alapján választotta ki a tanácsadót, és megkérdőjelezték a fotovillamos gazdasági ágazattal kapcsolatos gazdasági adatok gyűjtése terén szerzett szakértelmét. E tekintetben azt állították, hogy a Bizottságnak más rendelkezésre álló forrásokból - különösen ismert kutatóintézetektől - származó adatokra kellett volna alapoznia megállapításait. Végül az AFASE a „Bevált gyakorlatok a gazdasági bizonyítékok benyújtására és az adatgyűjtésre az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 101. és 102. cikkének alkalmazásával és a vállalatok egyesülésével kapcsolatos ügyekben” című dokumentumra hivatkozva vitatta a tanácsadó által benyújtott adatok megbízhatóságát.
(480)
A tanácsadó és a panaszos közötti vélt kapcsolat tekintetében az érintett érdekelt felek nem nyújtottak be e kapcsolat meglétét igazoló bizonyítékot. Hasonlóképpen a vizsgálat sem tárt fel olyan bizonyítékot, amely a kizárólag üzleti jellegű viszonyon túlmutató kapcsolatra utalt volna. A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél azt állította, hogy voltak arra utaló jelek, hogy a panaszos uniós gazdasági ágazat által a panaszban benyújtott meggyőző bizonyítékok ugyanattól a tanácsadótól származó adatokon alapultak. Habár a Bizottság elismerte, hogy bizonyos mutatókra vonatkozó megállapítások hasonlítottak a panaszban megadott bizonyítékokra, de ez nem feltétlenül jelenti azt, hogy kizárólag egy forráson alapultak. Ezzel kapcsolatban a panasz megadja a különböző felhasznált forrásokat. Ezért az erre vonatkozó állításokat el kellett utasítani.
(481)
A más nyilvános forrásból származó, a teljes uniós piacra vonatkozó szükséges makrogazdasági adatok és importadatok hiánya miatt a Bizottság helyénvalónak ítélte tanácsadás igénybevételét a jelenlegi vizsgálat során. Az Europressedienst kiválasztását megelőzően a Bizottság értékelte a tanácsadó által a kapcsolódó adatok gyűjtéséhez alkalmazott módszereket, valamint azt, hogy a tanácsadó képes-e valamennyi terméktípus esetében külön-külön, illetve a teljes érintett időszakra biztosítani a szükséges adatokat.
(482)
Ezen túlmenően a vizsgálat során a tanácsadó által biztosított adatokat lehetőség szerint összevetették más nyilvánosan elérhető adatforrásokkal, és igazolták. E tekintetben megjegyzendő, hogy számos, a fotovillamos gazdasági ágazat statisztikai adatainak gyűjtésére szakosodott kutatóvállalat létezik a piacon, és a jelentésekben szereplő számadatok szinte soha nem egyeznek meg. Ez annak köszönhető, hogy a kutatóintézetek nehezen tudják meghatározni a pontos számadatokat, ezért a fotovillamos gazdasági ágazat jelentésekben szereplő piaci mutatói - az ilyen adatok szolgáltatóitól függetlenül - mindig becsléseken alapulnak. Ebben az összefüggésben az adatok Bizottság általi keresztellenőrzése során a tanácsadótól kapott adatokra jellemző tendenciákat összehasonlították a más kutatóvállalatok, a Bizottság Közös Kutatóközpontja (JRC) és az EPIA által közzétett azonos adatokra jellemző tendenciákkal, amennyiben ezek rendelkezésre álltak. Az adatok keresztellenőrzése során nem észleltek jelentős eltérést, és a keresztellenőrzés tárgyát képező mutatókra jellemző tendenciák hasonlók voltak. Az ideiglenes dömpingellenes megállapítások tehát nem kizárólag a tanácsadó által biztosított adatokon, hanem ezen adatoknak a Bizottság által végzett saját elemzésén és értékelésén is alapultak. Ezenfelül, amint azt a fenti (8) preambulumbekezdésben említettük, az ideiglenes dömpingellenes intézkedések elrendelését követően ellenőrző látogatást tettek a tanácsadó telephelyén. A Bizottság a tanácsadó telephelyén helyszíni ellenőrzést végzett a módszer és a benyújtott adatok megbízhatóságának ellenőrzése érdekében. A helyszíni ellenőrzésre az adatok Bizottság általi összevetését követően és abból a célból került sor, hogy a Bizottság további biztosítékot szerezzen az adatok és a kapcsolódó módszerek megbízhatóságára és minőségére vonatkozóan. A helyszíni ellenőrzést a gondos ügyintézés elvének alkalmazása tekintetében megfelelőnek találták, noha az adatokat nem érdekelt fél, hanem egy tanácsadó szolgáltatta. Így a Bizottság további biztosítékot szerzett a tanácsadó által biztosított adatok megbízhatóságára vonatkozóan.
(483)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy a Bizottság kereszt-ellenőrzési módszerét nem írták le eléggé részletesen, és azt kérte, hogy tegyék közzé a keresztellenőrzés céljából használt többi forrást. Ez az érdekelt fél azzal érvelt továbbá, hogy az alkalmazott módszer egyébként sem volt mérvadó, mivel csak a különböző források tendenciáit hasonlították össze, nem pedig az abszolút értékeket.
(484)
A tanácsadótól kapott adatok keresztellenőrzéséhez használt egyéb források a JRC és az EPIA által ugyanabban a témában közzétett jelentések voltak. Az adatok más forrásokkal történő összehasonlításával kapcsolatban a Bizottság megállapítja, hogy ezek nem csupán hasonló tendenciákat, hanem hasonló nagyságrendeket is mutattak. Ezért a Bizottság megállapította, hogy az alkalmazott módszer megfelelő volt, és az ezzel kapcsolatos állításokat elutasította.
(485)
A tanácsadó főtevékenysége a fotovillamos gazdasági ágazattal kapcsolatos adatok gyűjtése és a fotovillamos gazdasági ágazat piacán működő vállalatok naprakész adatbázisának létrehozása. Ezeket az adatokat fotovillamossággal foglalkozó magazinokban teszik közzé, és olyan vállalatok is használják, amelyek számára a tanácsadó speciális kutatást végez. Az Europressedienst által létrehozott adatbázist rendszeresen frissítik, és újra közzéteszik. Ezenfelül a tanácsadó több éves tapasztalattal rendelkezik ebben az ágazatban. Pontosabban a tanácsadó módszerének lényege az adatoknak a piacon elérhető számos forrás alkalmazásával történő gyűjtése, keresztellenőrzése és összesítése. E célból a tanácsadó - különösen az uniós gyártók esetében - az adatbázisban szereplő vállalatoknak küldött szabványos kérdőívek útján vagy telefonon, illetve - különösen a harmadik országok gyártóitól - szakmai kiállításokon gyűjt adatokat. Ha az említett csatornákon nem lehetséges az adatszerzés, az Europressedienst ellenőrzi a fotovillamos gazdasági ágazatban működő vállalatok pénzügyi beszámolóit, illetve adatgyűjtés vagy az adatok keresztellenőrzése céljából önkéntes alapon együttműködik más kutatóintézetekkel. Igazolták, hogy a tanácsadó mindennapi tevékenysége során ezeket a forrásokat használta. A fentiek alapján megfelelőnek ítélték az Europressedienst szolgáltatásainak a jelenlegi vizsgálatban történő igénybevételét, ezért a felek ilyen irányú állításait a Bizottság elutasította.
(486)
A gazdasági bizonyítékok benyújtása során alkalmazott, a Bizottság illetékes szolgálata által meghatározott bevált gyakorlatok tekintetében a következő észrevételeket kell tennünk. Először is, ez egy olyan dokumentum, amely nem jelent kötelezettségvállalást a Bizottság számára, mivel nem a biztosi testület fogadta el, hanem az illetékes szolgálat tette közzé azzal a céllal, hogy ajánlásokat fogalmazzon meg az érdekelt felek számára a gazdasági bizonyítékok ismertetésével kapcsolatban. Másodszor pedig, a bevált gyakorlatok az EUMSZ 101. és 102. cikkének alkalmazásával és a vállalatok egyesülésével kapcsolatos versenyügyekben folytatott vizsgálatokban alkalmazott gazdasági elemzések és adatok benyújtására vonatkoznak. Az idevágó szabályok, a bizonyítási követelmények és a Bizottság vizsgálati hatásköre ezekben a versenyügyekben nem hasonlítható össze a piacvédelmi vizsgálatokkal, amelyekre teljesen más szabályok vonatkoznak.
(487)
Számos fél vitatta a tanácsadó által alkalmazott módszereket, és azt állították, hogy azok nem felelnek meg az elfogadott tudományos szabványoknak. Amint azonban azt a fenti (481) preambulumbekezdésben említettük, a módszereket értékelték, és a kapott adatokat összevetették más adatokkal, illetve igazolták, majd ennek eredményeképpen más közzétett adatokkal összhangban lévőnek, és így ésszerűen megbízhatónak ítélték. Egyes érdekelt felek által megfogalmazott konkrét kérdéseket kétoldalúan tisztáztak, majd az eredményt a vizsgálat szabadon hozzáférhető iratai között elérhetővé tették, ahol az érdekelt felek megtekinthetik azt.
(488)
A CCCME azzal érvelt, hogy az adatösszesítés módszerét nem tisztázták. Az állítást elutasították, mivel a kapcsolódó információt betekintésre valamennyi érdekelt fél számára elérhetővé tették a szabadon hozzáférhető iratok között.
(489)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően több érdekelt fél is megismételte a Bizottság által kiválasztott tanácsadóval és a benyújtott adatok minőségével kapcsolatos aggályait. Ezzel kapcsolatban azt állították, hogy a tanácsadó által biztosított adatokat ad hoc alapon lehet megrendelni és megvásárolni, hogy megfeleljenek a potenciális ügyfelek különböző kéréseinek, ezért nem lehetnek objektívek. Továbbá a CCCME vitatta, hogy a tanácsadó által gyűjtött adatok az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében pozitív bizonyítéknak lennének tekinthetők, mivel az adatok nagyrészt hipotéziseken és becsléseken alapulnak. Emellett azt állították, hogy a benyújtott adatokat nem támasztották alá megfelelően az aktában szereplő bizonyítékok, és hogy nem voltak határozott, objektív és ellenőrizhető jellegűek.
(490)
Ezen állítások tekintetében a Bizottság a fenti (481)-(482) preambulumbekezdésre hivatkozik, amelyek további információkat tartalmaznak a tanácsadó kiválasztásával kapcsolatban. Emellett a Bizottság megállapítja, hogy a tanácsadót az akkor rendelkezésre álló legjobb információk alapján, és az eljárásra vonatkozó, a Bizottságra irányadó költségvetési rendelettel teljes összhangban választotta ki. Emellett a Bizottság emlékeztet arra, hogy nagyon fontos volt, hogy a tanácsadó megfelelő időben be tudja nyújtani a szükséges adatokat, mivel a Bizottságot kötötték a folyamatban lévő vizsgálat ideiglenes megállapításainak közzétételére vonatkozó határidők.
(491)
A benyújtott adatok minőségével és azzal kapcsolatban, hogy ezek az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése értelmében pozitív bizonyítéknak tekinthetők-e, amint az a fenti (482) preambulumbekezdésben említést nyert, a tanácsadó által alkalmazott adatgyűjtési módszert megvizsgálták, és megállapították, hogy kielégítő minőségű. Ezen túlmenően, amint az az említett preambulumbekezdésben is szerepel, a tanácsadó által biztosított adatokat lehetőség szerint összevetették más adatforrásokkal, és ésszerűen pontosnak találták. Végül pedig a Bizottság megállapítja, hogy a tanácsadó egyetlen adatbázissal rendelkezik, amelyet rendszeresen frissítenek, az ügyfelek igényeitől és kéréseitől függetlenül. Ugyanezt az adatbázist használják, amikor fotovillamossággal kapcsolatos statisztikákat állítanak össze és küldenek el a különböző ügyfeleknek, ezért el kellett utasítani azt az állítást, amely szerint az adatok nem voltak objektív jellegűek.
(492)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél azt állította, hogy a Bizottság nem tette közzé a felhasznált forrásokat és módszereket, valamint azokat a vállalatokat, amelyekkel a tanácsadó együttműködött a makrogazdasági adatok összegyűjtése érdekében. Egy másik érdekelt fél szintén azt állította, hogy a tanácsadó által alkalmazott módszer miatt az eredmények pontatlanok lehetnek. Több érdekelt fél is további tájékoztatást kért a tanácsadó által alkalmazott módszerről, például a kérdőívekkel/interjúkkal kapcsolatos átlagos válaszadási arányról, az egyes csatornákon keresztül gyűjtött adatok arányáról, az adatok ellenőrzésének módszeréről, az adatok előállításához használt becslésekről/hipotézisekről, azon vállalatok számáról, amelyek esetében becsléseket készítettek, és a tanácsadó alkalmazotti létszámának legalább a nagyságrendjéről.
(493)
Ezen állítások tekintetében a Bizottság felhívja a figyelmet arra, hogy az ideiglenes intézkedések nyilvánosságra hozatala után tájékoztatta az érdekelt feleket a tanácsadó által az adatok összesítése során használt módszerről és forrásokról, és az ideiglenes dömpingellenes intézkedések nyilvánosságra hozatala után válaszolt az érdekelt felek ezekkel kapcsolatos konkrét kérdéseire. A Bizottság úgy véli, hogy az érdekelt felek által a végleges nyilvánosságra hozatalt követően benyújtott további tájékoztatás iránti kérelmeket kielégítik az átmeneti vámok kivetése után rendelkezésre bocsátott információk, amennyiben ezt a titoktartási korlátozások lehetővé tették. Emellett a Bizottság hangsúlyozta, hogy a helyszínen ellenőrizte, hogy a tanácsadó hogyan gyűjtötte össze és összesítette az adatokat, valamint az adatok összesítése során használt alapvető hipotéziseket. Az ellenőrzés eredményei kielégítőek voltak, és a Bizottság megbizonyosodott az alapvető hipotézisek ésszerűségéről és a tanácsadó által biztosított adatok minőségéről. Emellett az érdekelt felek nem vitatták az adatokat.
(494)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy másik érdekelt fél kérte annak tisztázását, hogy a tanácsadó az adatgyűjtés során hány uniós gyártót vett figyelembe, valamint hogy van-e átfedés ezek és a Bizottság által ismert körülbelül 215 uniós gyártó között. Ezzel kapcsolatban a Bizottság tisztázza, hogy a tanácsadó által figyelembe vett uniós gyártók nagyrészt megegyeznek azokkal a gyártókkal, amelyek ebben a vizsgálatban az uniós gazdasági ágazatot képviselik, és amelyeket a fenti (475) preambulumbekezdés is megemlít.
(495)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél azt állította, hogy a Bizottság következetlenül végezte el a kár elemzését, mivel különválasztotta a modulok és az elemek vizsgálatát, miközben a kár és támogatási különbözet kiszámítását a modulok és az elemek esetében közös súlyozott átlagként állapították meg. Ezzel kapcsolatban a Bizottság megállapította, hogy bár a mutatókat az egyes terméktípusok esetében külön adták meg, az egyes mutatókkal kapcsolatos következtetések a vizsgált termék egészére vonatkoznak. Emlékeztet továbbá arra, hogy a modulok és az elemek egyetlen terméknek minősülnek, ezért a támogatási különbözetet és a kár megszüntetéséhez szükséges szintet ennek alapján állapították meg. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(496)
Végül pedig egy másik érdekelt fél azt állította, hogy a makrogazdasági mutatók értékeinek vizsgálati időszakban történő kiszámítását helytelenül, a 2011. és 2012. év egyszerű átlaga alapján végezték, mivel ez a módszer nem objektív, és eredményei nem tükrözik a vizsgálati időszakban fennálló valós helyzetet. A Bizottság tisztázza, hogy az adatok egyszerű átlagát csak olyan esetekben használták, amikor az érintett időszakokban hasonló tendenciákat figyeltek meg. Amennyiben a tendenciák eltértek, a módszert ennek megfelelően módosították a piaci helyzet figyelembe vételével. Az érdekelt fél nem fejtette ki, hogy az alkalmazott módszer eredményei milyen mértékben nem felelnek meg a piaci realitásnak. Emiatt a fenti állításokat elutasították.
4.2. Az érintett uniós piac meghatározása
(497)
Az uniós gazdasági ágazat egy része vertikálisan integrált, és termelésének jelentős részét kötött felhasználásra szánták, különösen az elemek előállítása tekintetében.
(498)
Annak megállapításához, hogy az uniós gazdasági ágazatot lényeges kár érte-e, továbbá a felhasználás és más gazdasági mutatók meghatározása érdekében a Bizottság megvizsgálta, hogy figyelembe kell-e venni, és ha igen, milyen mértékben az uniós termelés során előállított hasonló termék későbbi felhasználását („kötött” felhasználás).
(499)
Az uniós gazdasági ágazat helyzetének lehető legteljesebb feltérképezése érdekében a Bizottság elemezte a hasonló terméket érintő teljes tevékenység adatait, és ezt követően meghatározta, hogy a termelés rendeltetése kötött felhasználás vagy a szabad piac volt-e.
(500)
Megállapítást nyert, hogy az uniós gazdasági ágazattal kapcsolatos következő gazdasági mutatók vizsgálatakor a teljes tevékenységet figyelembe kell venni (az uniós gazdasági ágazat kötött felhasználását is beleértve): felhasználás, értékesítési volumen, termelés, termelési kapacitás, kapacitáskihasználás, növekedés, befektetések, készletek, foglalkoztatás, termelékenység, pénzforgalom, a befektetések megtérülése, a tőkebevonási képesség és a kiegyenlíthető támogatások mértéke. Ennek az az oka, hogy a vizsgálat szerint ezeket a mutatókat a teljes tevékenység figyelembevételével ésszerű vizsgálni, mivel az érintett országból érkező behozatal miatti verseny ugyanúgy befolyásolja a kötött felhasználásra történő termelést. A továbbiakban a kötött és a szabad piacra együttesen „teljes piacként” hivatkozunk.
(501)
Az elemzés a jövedelmezőséget illetően a szabad piacra összpontosított, mivel megállapítást nyert, hogy a kötött piaci árak nem mindig tükrözik a piaci árakat, és nem befolyásolták ezt a mutatót.
(502)
Számos fél azzal érvelt, hogy külön kárfelmérést kellett volna végezni a kötött és a szabad piac tekintetében. Az egyik fél azzal érvelt, hogy a kötött piacon történő felhasználásra szánt elemekre vonatkozó adatokat ki kellett volna zárni a kárfelmérésből, mivel a támogatott behozatal azokra nem gyakorolt hatást.
(503)
A vizsgálat igazolta, hogy a támogatott termékek által kifejtett árnyomás következtében a vertikálisan integrált uniós gyártók támogatott termékek (elemek) behozatalára, valamint arra kényszerültek, hogy megszüntessék az importárnál magasabb árú ilyen termékek előállítását. A vizsgálat megállapította továbbá, hogy a szabad és a között piacon azonos ártendenciák figyelhetők meg, ami ugyancsak azt bizonyította, hogy az érintett behozatal mindkét piacra azonos hatást gyakorolt.
(504)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően több fél ismét azt állította, hogy a Bizottság nem készített megfelelő és ésszerű elemzést a kötött piacról, illetve ismét feltette a kérdést, hogy miért nem végeztek külön elemzést. Egy érdekelt fél azt állította, hogy nem adtak tájékoztatást a kötött felhasználásra szánt uniós termelés jelentőségéről. Emellett azt állították, hogy az ideiglenes dömpingellenes rendelet (106) preambulumbekezdése, amely szerint a kötött piaci árak nem mindig tükrözik a szabad piaci árakat, ellentmondott a fenti (503) preambulumbekezdésben olvasható következtetéseknek, amelyek szerint a szabad piac és a kötött piac árai hasonló tendenciát mutattak.
(505)
A Bizottság először is megállapítja, hogy az ideiglenes dömpingellenes rendelet (105) preambulumbekezdése megadja azokat az indokokat, amelyek miatt megfelelőnek ítélték az uniós gazdasági ágazat teljes tevékenységére vonatkozó kármutatók vizsgálatát, ideértve a kötött felhasználást is (kivéve a jövedelmezőséget). Ezzel kapcsolatban a Bizottság emlékeztet arra, hogy amint az az említett preambulumbekezdésben is szerepel, a vizsgálat kimutatta, hogy a kötött felhasználásra szánt termelést ugyanúgy érintette a kínai behozatallal való verseny, amit önmagában az érintett érdekelt felek sem vitattak. Ezért el kellett utasítani azt az állítást, hogy nem indokolták meg a külön elemzés hiányát. Hasonlóképpen e következtetés alapján azt is el kellett utasítani, hogy a kötött piaccal kapcsolatban is kellett volna ilyen külön elemzést készíteni.
(506)
Másodszor, bár a fentiek alapján a kötött felhasználásra szánt uniós termelés jelentőségét nem tekintették alapvető szempontnak, a Bizottság megállapítja, hogy a kötött felhasználásra szánt uniós elemgyártás a vizsgálati időszak teljes termelésének körülbelül a felét képviselte. Végül pedig a Bizottság tisztázza, hogy az, hogy a kötött piaci árak nem tükrözik a szabad piac árait, nem feltétlenül mond ellent annak, hogy mindkét ár hasonló tendenciát mutatott, mivel így is eltérő szinten lehetnek, vagy az áringadozások magasabb vagy alacsonyabb szintűek lehetnek, ezáltal pedig eltérő képet festenek. A fentiek alapján a kötött piaccal kapcsolatos állításokat elutasították.
(507)
Az érintett felek nem közöltek olyan információkat, amelyek érvényteleníthették volna ezt a megállapítást. Ezen indokok alapján a Bizottság az ilyen irányú állításokat elutasította.
4.3. Uniós felhasználás
(508)
Az uniós felhasználás magában foglalta az érintett termék teljes behozatali mennyiségét és a hasonló termék teljes uniós értékesítési mennyiségét, beleértve a kötött felhasználásra történő értékesítést is. Nem álltak rendelkezésre adatok az uniós gazdasági ágazat uniós piacon történő teljes értékesítésére vonatkozóan. Továbbá a modulok, elemek és lemezek uniós behozatalát olyan vámtarifaszámon tartják nyilván, amelybe beletartoznak a mostani vizsgálat körén kívüli más termékek is, a bejelentett behozatali mennyiségeket pedig tonnában adták meg. Emiatt a behozatal mennyisége és értéke az Eurostat segítségével nem volt meghatározható. Ezért az uniós felhasználási adatok a tanácsadó fenti adatain alapulnak, amelyeket összevetettek nyilvános adatforrásokkal, úgymint piackutatásokkal, nyilvánosan elérhető tanulmányokkal és a kitöltött kérdőívek ellenőrzött adataival.
(509)
Az uniós felhasználás alakulása:
1-a. táblázat
Modulok uniós felhasználása
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Teljes piac
5 465
12 198
19 878
17 538
Index (2009 = 100)
100
223
364
321
Forrás: Europressedienst.
1-b. táblázat
Elemek uniós felhasználása (MW)
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Teljes piac
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009 = 100)
100
154
200
187
Forrás: Europressedienst.
(510)
A figyelembe vett időszakban a teljes uniós felhasználás a modulok esetében 221 %-kal, az elemek esetében pedig 87 %-kal nőtt 2009 és a vizsgálati időszak között, de 2011-hez viszonyítva a vizsgálati időszakban csökkent. Összességében a vizsgált termék uniós felhasználása a 2009-es szinthez képest jelentősen nőtt.
(511)
Az érdekelt felek egyike azzal érvelt, hogy a vizsgálatban érintett termék uniós felhasználására vonatkozó adatok a használt adatforrástól függően jelentősen eltérnek. Ez az érdekelt fél azzal érvelt, hogy megbízható adatok kizárólag szakosodott intézményektől vagy kutatóintézetektől származó információkon alapulhatnak. A vizsgálatban alkalmazott, a tanácsadó által közölt adatok megbízhatósága tekintetében a fenti (481)-(483) preambulumbekezdésben ismertetett indokokra és levont következtetésekre figyelemmel a Bizottság elutasította ezt az állítást.
(512)
Ugyanez az érdekelt fél azzal érvelt, hogy az uniós felhasználás nem alapulhat az Unióban elérhető modul-előállítási kapacitások egyszerű összeadásán, hanem az uniós gazdasági ágazat saját projektjeikre vonatkozó modulfelhasználást ki kell vonni azokból. Az érvelést elutasították, mivel a modulfelhasználást az Unión belül újonnan létesített kapacitások alapján határozták meg. Ez a modulfelhasználás meghatározásának általános gyakorlata. Az elemek esetében a felhasználást a modulok uniós termelése alapján állapították meg.
(513)
Egy másik érdekelt fél azzal érvelt, hogy a tanácsadó által leírt módszertanban elismerik, hogy nehezen lehet megbízható fogyasztási adatokat megállapítani. Azzal érvelt továbbá, hogy a behozatali adatok, valamint az uniós gazdasági ágazatból származó exportértékesítések vagy ellenőrizhetetlen becsléseken, vagy pedig hiányos adatokon alapultak, és hogy a Bizottság által végzett keresztellenőrzés nem volt elég annak megállapításához, hogy ezek az adatok megbízhatóak és pontosak voltak-e.
(514)
Amint az a fenti (481)-(482) preambulumbekezdésben említést nyert, az adatok, illetve az adatok gyűjtéséhez használt módszerek minőségét a Bizottság egy helyszíni ellenőrzés alkalmával ellenőrizte, amelynek alapján úgy ítélte meg, hogy az alkalmazott módszerek megfelelőek, az eredmények pedig pontosak és ésszerűen megbízhatóak voltak. Emiatt ezt az állítást elutasították.
4.4. Az érintett országból származó behozatal
4.4.1. Az érintett országból származó behozatal mennyisége és piaci részesedése
(515)
Az érintett országból származó, Unióba irányuló behozatal az alábbi táblázatban ismertetett adatoknak megfelelően alakult. A számadatokat adatvédelmi okokból kizárólag index és értéktartomány formájában tüntették fel. Ennek az az oka, hogy a Kínából származó összes behozatalból levonták annak az exportáló gyártónak a behozatalát, amelynek esetében - a fenti (472) preambulumbekezdésben foglaltak szerint - támogatást állapítottak meg.
2-a. táblázat
Modulok behozatala Kínából (MW)
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
A Kínából származó behozatal mennyisége
Index (2009 = 100)
100
251
462
408
A teljes piacból való részesedés
60-65 %
68-73 %
75-80 %
78-83 %
Forrás: Europressedienst.
2-b. táblázat
Elemek behozatala Kínából (MW)
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
A Kínából származó behozatal mennyisége
Index (2009 = 100)
100
273
491
506
A teljes piacból való részesedés
5-10 %
12-17 %
17-22 %
22-27 %
Forrás: Europressedienst.
(516)
A figyelembe vett időszak alatt az érintett országból az Unióba irányuló behozatal mennyisége jelentősen, hozzávetőleg 300 %-kal nőtt a modulok, és több mint 400 %-kal nőtt az elemek esetében. Ennek következtében jelentősen emelkedett az érintett országból származó, az Unióba irányuló behozatal piaci részesedése. Konkrétabban az érintett országból származó behozatal piaci részesedése a modulok esetében 60-65 %-ról 78-83 %-ra, az elemek esetében pedig 5-10 %-ról 22-27 %-ra nőtt. Összefoglalva az érintett termék Kínából származó behozatala 2009 és a vizsgálati időszak között a mennyiség és a piaci részesedés tekintetében is jelentősen nőtt.
(517)
Meg kell jegyezni, hogy az érintett országból érkező behozatal növekedése sokkal nagyobb mértékű volt, mint az érintett termék uniós felhasználásának növekedése. Emiatt az exportáló gyártók haszonhoz jutottak a növekvő uniós felhasználásból, és a nagyobb piaci részesedés következtében piaci helyzetük erősödött.
(518)
Az érdekelt felek egyike azzal érvelt, hogy a vizsgálatban érintett termék behozatali mennyiségeire vonatkozó adatok a használt adatforrástól függően jelentősen eltérnek. Ez az érdekelt fél azzal érvelt, hogy megbízható adatok kizárólag szakosodott intézményektől vagy kutatóintézetektől származó információkon alapulhatnak. A vizsgálatban alkalmazott adatok megbízhatósága tekintetében a fenti (481)-(483) preambulumbekezdésben ismertetett indokolásokra és következtetésekre figyelemmel a Bizottság ezt az érvelést elutasította.
(519)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél vitatta a Kínából származó teljes behozatal értékének meghatározására használt módszert és azt állította, hogy az a CIF szintjének megfelelő vámfizetés előtti ügyleteken alapult, ezért kétséges, hogy ezeket az ügyleteket uniós fogyasztásra szánták-e. Ezzel az állítással kapcsolatban a Bizottság egyértelművé kívánja tenni, hogy a teljes kínai behozatal tanácsadó által megadott értékét nem használták a megállapításokban, és hogy a vizsgálat során csak a behozatal mennyiségét és a behozatali árakat állapították meg. Mivel az érdekelt fél nem vitatta a behozatali árak megállapításához használt módszert, a Bizottság az alábbi (520)-(528) preambulumbekezdésre hivatkozik. Emiatt a fenti állítást elutasították.
4.4.2. A behozott termékek ára és az áralákínálás
(520)
Az érintett országból származó, Unióba irányuló behozatal átlagárai a következőképpen alakultak:
3-a. táblázat
Kínából származó modulok importára (EUR/kW)
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Behozatali árak
2 100
1 660
1 350
764
Index (2009 = 100)
100
79
64
36
Forrás: Europressedienst és a mintába felvettek ellenőrzött kitöltött kérdőívei.
3-b. táblázat
Kínából származó elemek importára (EUR/kW)
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Behozatali árak
890
650
620
516
Index (2009 = 100)
100
73
70
58
Forrás: Europressedienst és az ellenőrzött kitöltött kérdőívek.
(521)
A Kínából származó átlagos importár a figyelembe vett időszakban a modulok és az elemek tekintetében jelentősen esett. Modulok esetében az átlagos behozatali ár 64 %-kal csökkent, a 2009. évi 2 100 EUR/kW-ról a vizsgálati időszakban 764 EUR/kW-ra. A Kínából származó elemek átlagos importára hasonlóan 42 %-kal csökkent, 890 EUR/kW-ról 516 EUR/kW-ra.
(522)
Összefoglalva az érintett termék ára 2009 és a vizsgálati időszak között a mennyiséget és a piaci részesedést tekintve is jelentősen csökkent.
(523)
Az egyik független együttműködő importőr azt állította, hogy az importárakat az érintett termék saját uniós behozatalára vonatkozóan a vizsgálat során általa biztosított adatok alapján kellett volna meghatározni. Az ezen importőr által a vizsgálat során biztosított adatok azonban mindössze az összes uniós behozatal töredékének feleltek meg, és a több évet felölelő teljes vizsgálati időszakban Kínából származó összes behozatal átlagos importára tekintetében ebből nem lehetett érdemi következtetéseket levonni. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(524)
Egy másik érdekelt fél azt állította, hogy az árak megállapítására használt módszert nem fejtették ki, ideértve különösen azt, hogy a különböző források adatait hogyan egyesítették és egyeztették össze. Azzal érvelt továbbá, hogy a behozatal költségeit a vizsgálat során gyűjtött ellenőrzött információk, nem pedig becslések alapján kellett volna megállapítani.
(525)
A Bizottság szerint a módszerrel kapcsolatban az érdekelt felek rendelkezésére bocsátott információkból kiderül, hogyan állapították meg a számadatokat. Ami a „behozatali” költségeket illeti, a Bizottság tisztázza, hogy kiigazították a helyszíni árakat, és így kapták meg a CIF-árakat. A becslést a vizsgálat során gyűjtött adatok segítségével megerősítették.
(526)
A vizsgálati időszakra jellemző áralákínálás mértékének megállapítása céljából a mintába felvett uniós gyártók által az Unió piacán független vevők számára történő értékesítés során alkalmazott, terméktípusonkénti eladási ár gyártelepi szintre igazított súlyozott átlagát összehasonlították az együttműködő kínai gyártók által az Unió piacán az első független vevőnek értékesített behozatal azon terméktípusonkénti, megfelelő súlyozott átlagárával, amelyet a behozatalt követő költségek - azaz a vámkezelés, kezelési és rakodási költségek - miatt megfelelően kiigazított CIF-paritás alapján állapítottak meg. A mintába felvett importőrök modulokra vonatkozó, behozatalt követő átlagos költségeit vették figyelembe, amennyiben ilyen adatok rendelkezésre álltak.
(527)
Az árakat típusonként hasonlították össze, a kereskedelem azonos szintjén lezajló ügyleteket vizsgálva, az adatokat szükség esetén kiigazítva, a visszatérítések és kedvezmények levonása után. Az összehasonlítás - a mintába felvett uniós gyártók vizsgálati időszak alatt lebonyolított forgalmának százalékában kifejezve - súlyozott átlagosan a modulok esetében [19,8-37,5 %-os], az elemek esetében [12,6-53,8 %-os], az érintett termékre összességében pedig [19,8-37,5 %-os] ár-alákínálási különbözetet mutatott ki.
(528)
Megjegyzendő, hogy egy mintába felvett exportáló gyártó esetében az elemek tekintetében negatív áralákínálást számítottak ki. Mivel azonban a kiviteli mennyiségek nem voltak jelentősek, ez nem tekinthető reprezentatívnak. Ezen túlmenően egy másik, mintába felvett exportáló gyártó vitatta a monokristályos elemek polikristályos elemek tekintetében történő kiigazításának forrását, jóllehet meggyőző indok nélkül. A konkrét kiigazítást nem vitatta az exportáló gyártó, és új információkat vagy bizonyítékot sem nyújtott be, ezért állítását a Bizottság elutasította.
4.5. Az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzete
4.5.1. Általános megjegyzések
(529)
A Bizottság az alaprendelet 8. cikkének (4) bekezdése alapján minden olyan lényeges gazdasági tényezőt és indexet megvizsgált, amelyek az uniós gazdasági ágazat helyzetét befolyásolják. A fenti (14)-(22) preambulumbekezdésben foglaltak szerint az uniós gazdasági ágazatot ért kár vizsgálatához mintavételt alkalmaztak.
(530)
A kár elemzése céljából a Bizottság megkülönböztetést tett makrogazdasági és mikrogazdasági kármutatók között. A Bizottság a makrogazdasági mutatók elemzését a figyelembe vett időszak tekintetében a független tanácsadótól beszerzett információk alapján végezte el, amelyeket lehetőség szerint összevetettek más rendelkezésre álló forrásokkal és a mintába felvett uniós gyártók által a kérdőívekre adott ellenőrzött válaszokkal. A Bizottság a mikrogazdasági mutatókat a mintába felvett uniós gyártók kitöltött kérdőíveiben szereplő, ellenőrzött információk alapján elemezte.
(531)
E vizsgálat céljaira a következő makrogazdasági mutatók elemzése történt meg a hasonló termék összes uniós gyártója tekintetében: termelés, termelési kapacitás, kapacitáskihasználás, értékesítési volumen, piaci részesedés, növekedés, foglalkoztatás, termelékenység, a kiegyenlíthető támogatások összegének nagysága, valamint a gazdasági ágazat felépülése a korábbi támogatás vagy dömping hatása alól.
(532)
A hasonló termék mintába felvett uniós gyártói esetében a következő mikrogazdasági mutatókat elemezték: értékesítési egységárak, egységköltség, bérköltségek, készletek, nyereségesség, pénzforgalom, befektetések, befektetések megtérülése és tőkebevonási képesség.
(533)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy az érintett termék piaci feltételei eleve tagállamonként eltérőek, ezért a kár elemzését minden tagállam esetében elkülönítve kellene elvégezni. Ez az állítás nem megalapozott. Ezen túlmenően a vizsgálat nem tárt fel olyan konkrét körülményt, amely indokolná a kár tagállamonkénti elemzését. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(534)
Néhány fél megkérdőjelezte a Bizottság által e vizsgálat céljára felhasznált makrogazdasági kármutatók általános megbízhatóságát. Azzal érveltek, hogy több mutató esetében a meghatározott tendenciák eltértek azoktól a tendenciáktól, amelyek a mintába felvett uniós gyártók esetében meghatározott hasonló mutatókra vonatkoznak. Külön hangsúlyt kapott az uniós termelés, termelékenység, értékesítés, átlagos bérköltségek és foglalkoztatás kérdése.
(535)
A makrogazdasági mutatókat az Unió összes gyártója vonatkozásában állapították meg. Amennyiben egyes uniós gyártók, illetve uniós gyártók egy csoportja (vagyis a mintába felvett uniós gyártók) vonatkozásában ugyanazokat az adatokat gyűjtik, a tendenciák nem feltétlenül egyeznek meg, mivel például a figyelembe vett vállalatok súlyát ilyen összehasonlítás során nem veszik figyelembe. Ezért az összes uniós gyártóra és a mintába felvett uniós gyártókra vonatkozó makrogazdasági mutatók összehasonlításának eredménye nem feltétlenül ad érdemi információkat, és ebből nem lehet arra következtetni, hogy az egyik vagy a másik adatcsoport megbízhatatlan. Az uniós gazdasági ágazatra vonatkozó makrogazdasági mutatók tendenciáinak és a mintába felvett uniós gyártókra vonatkozó ugyanazon konszolidált mutatók tendenciáinak összehasonlítása során 2011 és a vizsgálati időszak között több mutató esetében is megfigyelhetőek különbségek, például az uniós termelés, a termelési kapacitás, az értékesítési volumen, a foglalkoztatás és a termelékenység vonatkozásában. A mintába felvett uniós gyártók e mutatók mindegyike esetében jobban teljesítettek, mint a teljes uniós gazdasági ágazat. Ennek az az oka, hogy a vizsgálati időszakban számos uniós gyártó, amely nem szerepel a mintában, felhagyott a gyártással vagy fizetésképtelenné vált, ezáltal pedig negatív hatást gyakorolt az uniós szinten kiszámított makrogazdasági mutatóra. Emiatt a fenti állításokat elutasították.
(536)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy az ideiglenes dömpingellenes rendelet (153) preambulumbekezdésében szereplő következtetés, amely szerint az uniós gazdasági ágazat helyzetének elemzése valamennyi fő kármutató tekintetében egyértelműen negatív tendenciát mutatott, a tanácsadó által közölt adatokra alapult. Ezzel kapcsolatban tisztázták, hogy egyrészt az ideiglenes dömpingellenes rendelet 4-a-6-c. táblázataiban felsorolt makrogazdasági mutatók a tanácsadó által benyújtott adatokon alapultak, és ezeket az adatokat lehetőség szerint összevetették más rendelkezésre álló forrásokkal. Másrészt azonban az ideiglenes dömpingellenes rendelet 7-a-11-c. táblázataiban felsorolt mikrogazdasági mutatók a mintába felvett uniós gyártóktól gyűjtött adatokon alapultak, és a Bizottság a helyszínen ellenőrizte ezeket. Meg kell jegyezni továbbá, hogy az uniós gazdasági ágazat károsodását meghatározó tényezőket, például az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségi szintjét, az Unióra jellemző átlagos értékesítési árat, valamint az alákínálás kiszámítását a mintába felvett uniós gyártóktól, valamint az exportáló gyártóktól gyűjtött és a helyszínen ellenőrzött adatok alapján határozták meg. Emiatt a fenti állítást elutasították.
4.5.2. Makrogazdasági mutatók
4.5.2.1. Termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás
(537)
A figyelembe vett időszak során a teljes uniós termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás a következőképpen alakult:
4-a. táblázat
Modulok - termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás (MW)
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
A gyártási mennyiség
2 155
3 327
4 315
4 021
Index (2009 = 100)
100
154
200
187
Termelési kapacitás
4 739
6 983
9 500
9 740
Index (2009 = 100)
100
147
200
206
Kapacitáskihasználás
45 %
48 %
45 %
41 %
Forrás: Europressedienst.
4-b. táblázat
Elemek - termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás (MW)
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
A gyártási mennyiség
1 683
2 376
2 723
2 024
Index (2009 = 100)
100
141
162
120
Termelési kapacitás
2 324
3 264
3 498
3 231
Index (2009 = 100)
100
140
151
139
Kapacitáskihasználás
72 %
73 %
78 %
63 %
Forrás: Europressedienst.
(538)
A figyelembe vett időszakban a modulok teljes uniós gyártása 87 %-kal nőtt. A gyártási mennyiség 2011-ben volt a legmagasabb, majd a vizsgálati időszakban csökkent. A modulok uniós gyártása az ugyanazon időszak alatt több mint háromszorosára növekedett mértékű felhasználáshoz képest sokkal kisebb ütemben nőtt. A felhasználás jelentős növekedése mellett az uniós gyártók a figyelembe vett időszakban megkettőzték modulgyártási kapacitásaikat. Mindazonáltal a magasabb gyártási szint ellenére az uniós gazdasági ágazat kapacitáskihasználása 4 százalékponttal csökkent, és a vizsgálati időszakban csak 41 %-ot ért el.
(539)
A figyelembe vett időszakban a lemezek uniós gyártása összességében 20 %-kal nőtt. Volumene 2011-ben volt a legmagasabb, és ezt követően a vizsgálati időszakban csökkent. Az uniós elemgyártás az uniós felhasználás tendenciáját követte, és 2011-ig lassúbb emelkedést, majd pedig a vizsgálati időszakban határozottabb csökkenést mutatott. Az uniós felhasználás alakulásával párhuzamosan az uniós gazdasági ágazat előbb 51 %-kal növelte kapacitását 2011-ig, majd a vizsgálati időszakban ez csökkent. A figyelembe vett időszakban a kapacitás összességében 39 %-kal nőtt. A kapacitáskihasználási ráta 2011-ig emelkedett, ekkor 78 %-on tetőzött, majd pedig a vizsgálati időszakban 15 százalékponttal csökkent. Összességében az elemgyártás uniós gazdasági ágazat kapacitáskihasználása a figyelembe vett időszakban csökkent, és a vizsgálati időszakban 63 %-ot ért el.
(540)
Ezért az uniós gazdasági ágazat a megnövekedett felhasználásra reagálva bővítette kapacitását. Mindazonáltal az uniós gazdasági ágazat termelési szintjei a felhasználáséinál sokkal kisebb ütemben emelkedtek, aminek következtében az érintett termék tekintetében a kapacitáskihasználási ráta a figyelembe vett időszakban csökkent.
(541)
Az AFASE azt állította, hogy a fenti (537) preambulumbekezdésben meghatározott, modulokra és elemekre vonatkozó termelési volument, valamint az uniós gazdasági ágazat modulokra és elemekre vonatkozó, ugyanebben a preambulumbekezdésben megadott termelési kapacitását túlbecsülték, és más forrásokból (pl. EPIA, IMS és BNEF) származó adatokat nyújtott be, amelyek alacsonyabb mennyiségekre vonatkoztak. Ezek az adatok a fenti (537) preambulumbekezdésben szerepelnek.
(542)
A fenti (537) preambulumbekezdésben meghatározott termelési volumen a tőzsdén jegyzett és a tőzsdén nem jegyzett vállalatokra egyaránt kiterjedő információkon alapul. Az uniós termelés fenti, (537) preambulumbekezdésben meghatározott alakulása az uniós fogyasztás (509) preambulumbekezdésben meghatározott alakulásával is összhangban van. Ezzel szemben az AFASE által a termelési volumennel kapcsolatban benyújtott adatok eltérő tendenciákat mutattak az (509) preambulumbekezdés szerinti uniós fogyasztáshoz és az EPIA által az uniós fogyasztással kapcsolatban közzétett statisztikákhoz képest.
(543)
Ami a termelési kapacitást illeti, a vizsgálatból kiderült, hogy az (537) preambulumbekezdésben foglalt megállapítások olyan vállalatok termelési kapacitását is magukban foglalták, amelyek fizetésképtelenségi eljárást kezdeményeztek, illetve a vizsgálati időszakban leállították a termelést, ugyanakkor viszont nem adták el gyártóüzemeiket és gépeiket, ezért nagyon gyorsan újrakezdhetik a termelést. Hasonlóképpen és az (542) preambulumbekezdésben említettek szerint az (537) preambulumbekezdésben szereplő adatok a tőzsdén nem jegyzett vállalatoktól kapott adatokat is tartalmazták.
(544)
Végül pedig a független tanácsadótól kapott adatokat összevetették és ellenőrizték, és ezek ésszerűen elvárható pontosságúnak bizonyultak. A fentiek alapján az AFASE által más rendelkezésre álló források alapján benyújtott adatok nem feltétlenül mondanak ellent az ideiglenes dömpingellenes rendelet megállapításainak.
(545)
Mindenesetre az AFASE által benyújtott adatok elfogadása nem befolyásolná azt az általános következtetést, hogy az uniós gazdasági ágazat súlyos kárt szenvedett, mivel ezek a mutatók, vagyis az uniós termelés és az uniós termelési kapacitás ebben az esetben még határozottabb tendenciát mutatnának.
(546)
Az egyik együttműködő független importőr úgy érvelt, hogy a termelési volument, a termelési kapacitást és a kapacitáskihasználást csak a mintába felvett uniós gyártók adatai alapján kellett volna meghatározni. Mivel azonban ezek makrogazdasági mutatók, az összes uniós gyártó szintjén kell ezeket meghatározni ahhoz, hogy érdemi és teljes képet kaphassunk az uniós gazdasági ágazat helyzetéről. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(547)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél arra kérte a Bizottságot, hogy tisztázza, hogy a tanácsadó hogyan számította ki az éves uniós termelést. Egy másik érdekelt fél arra kérte a Bizottságot, hogy alaposabban fejtse ki a teljes uniós termelési kapacitással kapcsolatos különböző adatok összeegyeztetését. Egy további érdekelt fél kifejtette, hogy a teljes uniós termeléssel és a termelési kapacitással kapcsolatos adatokat a mintába felvett uniós gyártóktól kellett volna megszerezni, mivel ez megbízhatóbb eredményt hozott volna. Ezzel kapcsolatban azt állította, hogy a nyilvánosan hozzáférhető adatok pontatlanok voltak ezen adatok bizalmas jellege miatt, és hogy minden kutatóközpontnak vagy tanácsadónak több becslés és hipotézis alapján kellett elvégeznie elemzését.
(548)
A Bizottság tisztázza, hogy az éves uniós termelést az uniós gyártók által a tanácsadónak benyújtott számadatok alapján számították ki. Ha egy adott uniós gyártótól egy adott év vonatkozásában nem sikerült megszerezni az éves termelésre vonatkozó adatokat, ezeket az előző évre vonatkozó kapacitáskihasználási rátának az adott év termelési kapacitására való alkalmazásával megbecsülték. Az intézmények emellett összehasonlították a tanácsadó által megszerzett számadatokat az uniós gazdasági ágazat szereplőinek a vizsgálat megindítása előtt elküldött kérdőívekre adott válaszaiban szereplő adatokkal. Az adatok hasonlóak voltak.
(549)
Ami az uniós termelési kapacitás tekintetében rendelkezésre álló különböző adatok összeegyeztetésével kapcsolatos további magyarázatokra vonatkozó kérést illeti, a Bizottság megállapítja, hogy ezt az információt már betekintés céljából rendelkezésre bocsátották az érdekelt felek számára hozzáférhető iratokban. Emiatt ezt a kérést elutasították.
(550)
Végül pedig az uniós termelés és a termelési kapacitás makrogazdasági mutató, ezért ezeket a teljes uniós gazdasági ágazat szintjén kell megállapítani, nem pedig a mintába felvett uniós gyártók szintjén.
(551)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél azzal érvelt, hogy a termelési adatok összegyűjtésére használt módszer (főként interjúk és a termelő létesítmények meglátogatása) nem tette lehetővé megbízható eredmények elérését, mivel ezek az adatok bizalmas jellegűek voltak, és ezért a vállalatok vonakodtak közzétételüktől. Ezért ezt a módszert nem lehet megfelelőnek tekinteni. Ezt állítólag megerősítette az is, hogy bár a tanácsadó sokkal több uniós gyártót vett figyelembe, mint a Bizottság a vizsgálat megindításának elején végzett helyzetfelmérés során, a tanácsadó által megállapított teljes termelési mennyiség mégis alacsonyabb, mint a Bizottság által a helyzetfelmérés céljából megállapított termelési mennyiség. Ez az érdekelt fél azt állította továbbá, hogy emiatt e kármutatóval kapcsolatos információk az alaprendelet 8. cikkének (1) bekezdése értelmében pozitív bizonyítéknak minősülnek.
(552)
A Bizottság először is tisztázza, hogy egyrészt a tanácsadó által, másrészt pedig a Bizottság által figyelembe vett gyártók száma nagyrészt megegyezett, ezért el kellett utasítani azt az állítást, amely szerint az eredmények következetlenek voltak. A Bizottság emlékeztet továbbá, hogy a tanácsadó által gyűjtött adatokat lehetőség szerint összevetették más nyilvánosan elérhető adatforrásokkal, és a becslések kellően megbízhatóak voltak. Bebizonyosodott tehát, hogy a tanácsadó által a termelési adatokkal kapcsolatban benyújtott információk az alaprendelet 8. cikkének (1) bekezdése értelmében pozitív bizonyítéknak minősülnek.
4.5.2.2. Értékesítési volumen és piaci részesedés
(553)
A figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene és piaci részesedése a következőképpen alakult:
5-a. táblázat
Modulok - értékesítési volumen és piaci részesedés (MW)
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Uniós piacon történő értékesítés volumene
1 037
1 890
2 683
2 357
Index (2009 = 100)
100
182
259
227
Piaci részesedés
19 %
15 %
13 %
13 %
Forrás: Europressedienst.
5-b. táblázat
Elemek - értékesítési volumen és piaci részesedés (MW)
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Teljes piaci értékesítés volumene
1 470
1 913
2 245
1 545
Index (2009 = 100)
100
130
153
105
Piaci részesedés
68 %
57 %
52 %
38 %
Forrás: Europressedienst.
(554)
A figyelembe vett időszakban a modulok értékesítési volumene 127 %-kal nőtt. Azonban a felhasználás 221 %-os növekedését figyelembe véve ez az uniós gazdasági ágazat piaci részesedésének a 2009. évi 19 %-ról a vizsgálati időszakban 13 %-ra való csökkenését jelentette. Az elemeket illetően az uniós gazdasági ágazat értékesítése kis mértékben, 5 %-kal nőtt, míg a felhasználás 87 %-kal, aminek következtében a 2009. évi 68 %-os piaci részesedés a vizsgálati időszakban 38 %-ra csökkent. A növekvő felhasználásra reagálva a modulok és az elemek uniós gazdasági ágazat általi értékesítése az érintett országból történő behozatalnál sokkal kisebb mértékben nőtt. Így az uniós gazdasági ágazat a növekvő felhasználásból nem tudott előnyt kovácsolni. Ennek következtében a figyelembe vett időszakban a modulok és az elemek piaci részesedése csökkent.
(555)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése a modulok esetében 2009-ben már csak 19 % volt, és hogy a figyelembe vett időszakra jellemző 6 százalékpontos csökkenés nem minősül kárnak.
(556)
A piaci részesedés figyelembe vett időszakra jellemző 6 százalékpontos csökkenését azzal együtt kell vizsgálni, hogy az uniós fogyasztás a modulok esetében ebben az időszakban több mint 200 %-kal növekedett. A fentiek alapján az uniós gazdasági ágazat még megnövekedett fogyasztás mellett sem tudta megfelelően növelni értékesítési mennyiségét, és veszített piaci részesedéséből. Emiatt ezt az érvet el kellett utasítani.
(557)
Az egyik érdekelt fél azzal érvelt, hogy az értékesítési adatok összegyűjtésére használt módszer (főként interjúk és a termelő létesítmények meglátogatása) nem tette lehetővé megbízható eredmények elérését, mivel ezek az adatok bizalmas jellegűek voltak, és ezért a vállalatok vonakodtak közzétételüktől. Ezért ezt a módszert nem lehet megfelelőnek tekinteni. Hasonlóképpen, nem minősülnek az alaprendelet 8. cikkének (1) bekezdése alapján pozitív bizonyítéknak. Amint az a fenti (482) preambulumbekezdésben említést nyert, a tanácsadó által gyűjtött adatokat lehetőség szerint összevetették más nyilvánosan elérhető adatforrásokkal, és megállapították, hogy a becslések kellően megbízhatóak. Bebizonyosodott tehát, hogy a tanácsadó által az értékelési adatokkal kapcsolatban benyújtott információk az alaprendelet 8. cikkének (1) bekezdése értelmében pozitív bizonyítéknak minősülnek.
4.5.2.3. Foglalkoztatás és termelékenység
(558)
A figyelembe vett időszakban a foglalkoztatás és termelékenység a következőképpen alakult:
6-a. táblázat
Modulok - foglalkoztatás és termelékenység
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Foglalkoztatottak száma
11 779
15 792
17 505
16 419
(Index 2009 = 100)
100
134
149
139
Termelékenység
(kW/alkalmazott)
183
211
247
245
(Index 2009 = 100)
100
115
135
134
Forrás: Europressedienst.
6-b. táblázat
Elemek - foglalkoztatás és termelékenység
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Foglalkoztatottak száma
5 281
5 937
5 641
4 782
(Index 2009 = 100)
100
112
107
91
Termelékenység
(kW/alkalmazott)
319
400
483
423
(Index 2009 = 100)
100
126
151
133
Forrás: Europressedienst.
(559)
A foglalkoztatás 2009 és a vizsgálati időszak között a modulok tekintetében 39 %-kal nőtt, az elemek vonatkozásában viszont 9 %-kal csökkent. Meg kell azonban jegyezni, hogy a modulok tekintetében a foglalkoztatás 2011-ig nőtt, majd a vizsgálati időszakban csökkent. Az elemek tekintetében a foglalkoztatás 2010-ig nőtt, majd 2011-ben és a vizsgálati időszakban csökkent. A teljes termelékenység kedvező tendenciát mutatott, a modulok tekintetében 34 %-kal, az elemek tekintetében pedig 33 %-kal nőtt. Ez részben annak köszönhető, hogy az uniós gazdasági ágazat erőfeszítéseket tett a Kínából származó támogatott behozatalra való reagálás érdekében.
(560)
Ezért a 2011 és a vizsgálati időszak közötti csökkenő uniós modulgyártással párhuzamosan ugyanebben az időszakban csökkent a foglalkoztatás a modulgyártásban. Az elemek tekintetében a foglalkoztatás 2010-ig nőtt, majd 2011-ben és a vizsgálati időszakban csökkent, miközben az uniós elemgyártás 2011-ig folyamatosan nőtt, majd ekkor esni kezdett.
(561)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél azt állította, hogy a teljes uniós foglalkoztatás figyelembe vett időszak tekintetében történő megállapítására használt módszer nem volt megfelelő. Ez az érdekelt fél azt állította, hogy amennyiben egy adott uniós gyártó foglalkoztatottsági adatai nem álltak rendelkezésre, azon uniós gyártók átlagos foglalkoztatását vették figyelembe, amelyek esetében rendelkezésre állt ez az információ. Ezt az állítást el kellett utasítani, mivel a teljes foglalkoztatás megállapítására használt módszer ettől eltérő volt, vagyis ha egy adott uniós gyártó esetében nem álltak rendelkezésre foglalkoztatási adatok, ezt a számadatot az ugyanazon vállalat által az előző év(ek)ben benyújtott adatok alapján becsülték meg. Amint az a fenti (482) preambulumbekezdésben említést nyert, ezt a módszert ellenőrizték, és ésszerűnek minősítették. Emiatt ezt az állítást elutasították.
4.5.2.4. A kiegyenlíthető támogatások összegének nagyságrendje és a múltbeli támogatást vagy dömpinget követő helyreállás
(562)
Valamennyi támogatási különbözet lényegesen meghaladja a minimális szintet. A kiegyenlíthető támogatások nagyságának az uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatását illetően - tekintve az érintett országból érkező behozatal nagyságát és árát - a hatás jelentősnek tekinthető.
(563)
Mivel az érintett termékre vonatkozóan ez az első szubvencióellenes eljárás, nem állnak rendelkezésre adatok a lehetséges korábbi dömping vagy támogatás hatásainak értékeléséhez.
4.5.3. Mikrogazdasági mutatók
4.5.3.1. Árak és az árat befolyásoló tényezők
(564)
A mintába felvett uniós gyártók független uniós vevőknek történő értékesítéskor érvényesített átlagos értékesítési árai a figyelembe vett időszakban a következőképpen alakultak:
7-a. táblázat
Modulok - átlagos uniós értékesítési árak
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Átlagos uniós értékesítési árak a szabad piacon
(EUR/KW)
2 198,75
1 777,15
1 359,35
1 030,83
(Index 2009 = 100)
100
81
62
47
Termelési költségek
(EUR/kW)
2 155,02
1 599,44
1 400,13
1 123,60
(Index 2009 = 100)
100
74
65
52
Forrás: kitöltött ellenőrzött kérdőívek.
7-b. táblázat
Elemek - átlagos uniós értékesítési árak
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Átlagos uniós értékesítési árak a szabad piacon
(EUR/KW)
1 525,09
1 160,99
777,62
474,91
(Index 2009 = 100)
100
76
51
31
Termelési költségek
(EUR/kW)
1 647,10
1 021,67
1 057,56
745,61
(Index 2009 = 100)
100
62
64
45
Forrás: kitöltött ellenőrzött kérdőívek.
(565)
A figyelembe vett időszakban az értékesítési árak élesen zuhantak, mégpedig a modulok tekintetében 53 %-kal és az elemek tekintetében 69 %-kal. Az értékesítési árak esése folyamatos volt a figyelembe vett időszakban, az árcsökkenés azonban a vizsgálati időszakban volt különösen jelentős, amikor az árak fenntarthatatlan szintekre zuhantak. A figyelembe vett időszakban a lemezek előállítási költsége 48 %-kal, az elemeké pedig 55 %-kal esett. Az uniós gazdasági ágazat a jobb költséghatékonyság érdekében tett folyamatos erőfeszítéseiből és a fő alapanyag, a poliszilícium árának a csökkenéséből sem tudott előnyt kovácsolni. Ez főként a támogatott behozatal egyre növekvő árnyomásának volt betudható, ami kedvezőtlenül hatott az uniós gazdasági ágazat értékesítési áraira, amelyek a hatékonyságnövekedésnél is nagyobb mértékben csökkentek. Ezt az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségének a lenti (579) preambulumbekezdésben ismertetett kedvezőtlen tendenciája is mutatja. A hasonló termék átlagos értékesítési ára és előállítási költségei összességében jelentősen csökkentek, ami az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségét drasztikusan csökkentette.
(566)
Egy érdekelt fél vitatta azt a megállapítást, amely szerint az átlagos értékesítési árak csökkenése drasztikusan csökkentette az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségét. Azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat átlagköltségei ugyanolyan mértékben csökkentek, ezért az ár csökkenése természetes. A fenti (565) preambulumbekezdés szerint azonban a vizsgálat során megállapították, hogy az uniós gazdasági ágazatra jellemző értékesítési ár csökkenése nagyobb mértékű volt, mint a termelés átlagköltsége, ezért a költségek ilyen mértékű csökkenését nem tükrözte az uniós gazdasági ágazat jövedelmezősége. Ezért igazolást nyert, hogy az uniós gazdasági ágazat értékesítési árainak csökkenése drasztikusan hatott az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségére, és az erre vonatkozó állításokat elutasították.
(567)
Egy másik fél vitatta az ideiglenes dömpingellenes rendelet (138) preambulumbekezdésében olvasható következtetést, amely szerint az árak a vizsgálati időszakban fenntarthatatlan szintekre zuhantak, mivel szerinte ezt a piaci erőknek kell eldönteniük. Ugyanez a fél a preambulumbekezdés másik következtetését is kifogásolta, amely szerint az uniós gazdasági ágazat nem tudta kihasználni a költségcsökkentés előnyeit a támogatott behozatal árnyomása miatt. Ezzel kapcsolatban az intézmények a következőket figyelték meg: a „fenntarthatatlan szint” arra utal, hogy az uniós gazdasági ágazat értékesítése veszteséges volt, ezért hosszú távon nem tudna fennmaradni. Ezért az a kérdés, hogy az árszint fenntartható-e, csupán az előállítási költségek és az árak közötti kapcsolat kérdése. Az az állítás, hogy „nem tudta kihasználni a költségcsökkentés előnyeit”, azt jelenti, hogy a költségek nem csökkentek olyan gyorsan, mint az árak. Ezt a két állítást alátámasztják az ideiglenes dömpingellenes rendelet (138) preambulumbekezdésében leírt bizonyítékok. Emiatt ezt az érvet el kellett vetni.
4.5.3.2. Bérköltségek
(568)
A mintába felvett uniós gyártók átlagos bérköltségei a figyelembe vett időszakban a következőképpen alakultak:
8-a. táblázat
Modulok - munkavállalónkénti átlagos bérköltség
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Munkavállalónkénti átlagos bérköltség (EUR)
38 194
40 793
41 781
42 977
(Index 2009 = 100)
100
107
110
113
Forrás: kitöltött ellenőrzött kérdőívek.
8-b. táblázat
Elemek - munkavállalónkénti átlagos bérköltség
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Munkavállalónkénti átlagos bérköltség (EUR)
49 677
49 357
49 140
49 350
(Index 2009 = 100)
100
99
99
99
Forrás: kitöltött ellenőrzött kérdőívek.
(569)
A modulok vonatkozásában a munkavállalónkénti átlagos bérköltség 2009 és a vizsgálati időszak között folyamatosan nőtt, összességében 13 %-kal. Az elemeket illetően az átlagos munkaerőköltség a figyelembe vett időszakban állandó volt, és 2009-2010 között kismértékben, 1 %-kal nőtt, majd azt követően a vizsgálati időszakig nem változott. A bérköltség emelkedése részben a termelékenység egyidejű növekedésével (modulok és elemek) és az infláció alakulásával magyarázható.
(570)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy a figyelembe vett időszakban nem volt infláció, és hogy ezért a bérköltségek összességében történő növekedését nem okozhatta ez a tényező.
(571)
Az érdekelt fél állításával ellentétben a vizsgálat kimutatta, hogy a figyelembe vett időszakban volt infláció, és hogy a bérköltség növekedése a modulokra korlátozódott, amit az infláció és a termelékenység növekedése is magyaráz.
(572)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat hátrányos helyzetét az okozta, hogy megnőttek a bérköltségek, és ezzel párhuzamosan csökkent a termelékenység. Először azonban meg kell jegyezni, hogy a bérköltség az elemek tekintetében stabil maradt, míg a termelékenység az elemek és a modulok tekintetében egyaránt nőtt. Ezért utóbbi növekedése a megnőtt termelékenységgel magyarázható. Emellett a vizsgálat kimutatta, hogy a bérköltség nem képviseli a termelési költségek jelentős részét, ahogy az már az ideiglenes dömpingellenes rendelet (203) preambulumbekezdésében is szerepelt. Emiatt ezt az érvet el kellett vetni.
4.5.3.3. Készletek
(573)
A mintába felvett uniós gyártók készleteinek szintje a figyelembe vett időszakban a következőképpen alakult:
9-a. táblázat
Modulok - készletek
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Zárókészlet (kW)
28 612
40 479
74 502
65 415
(Index 2009 = 100)
100
141
260
229
Forrás: kitöltött ellenőrzött kérdőívek.
9-b. táblázat
Elemek - készletek
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Zárókészlet (kW)
16 995
23 829
76 889
68 236
(Index 2009 = 100)
100
140
452
402
Forrás: kitöltött ellenőrzött kérdőívek.
(574)
A figyelembe vett időszakban a készletek jelentősen növekedtek, a modulok tekintetében 129 %-kal, az elemek tekintetében pedig 302 %-kal. A modulok vonatkozásában a készletek folyamatosan emelkedtek a 2011. évi igen magas szintig (160 %-kal), míg a vizsgálati időszakban csökkentek, de a figyelembe vett időszak kezdetéhez viszonyítva továbbra is igen magas szinten maradtak. Az elemek esetében a változás még jelentősebb volt: a készletek 2009 és 2011 között több mint 350 %-kal nőttek. A készletek hasonlóképpen csökkentek a vizsgálati időszakban, de a figyelembe vett időszak kezdetéhez viszonyítva továbbra is igen magas szinten maradtak.
(575)
A vizsgálat megállapította, hogy a jelenlegi kedvezőtlen helyzet miatt az uniós gyártók a hasonló termékekből kisebb készletet tartanak, és megrendelésre gyártanak. Ezért a hasonló termék tekintetében a készlet emelkedése nem minősül releváns tényezőnek annak megállapításakor, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte-e.
(576)
Egy érdekelt fél azzal érvelt, hogy a készleteknek az ideiglenes dömpingellenes rendelet (141) preambulumbekezdésében megadott értéke félrevezető volt, mivel a készleteket MW helyett kW-ban fejezték ki, ellentétben az uniós gazdasági ágazat termelési volumenével.
(577)
Annak megállapítása során, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte-e, nem volt jelentősége annak, hogy a készleteket kW-ban vagy MW-ban fejezték-e ki. Ezt az érvet ennek megfelelően elutasították.
(578)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően több érdekelt fél is azt állította, hogy a készleteket a teljes uniós gazdasági ágazat tekintetében kellett volna megállapítani, és a csupán tíz uniós gyártóra vonatkozó számadatok nem reprezentatívak. A Bizottság tisztázza, hogy a készletekre vonatkozó mutató mikrogazdasági mutatónak minősül, ezért vállalatonként gyűjtött információk alapján kell megállapítani, ebben az esetben a teljes uniós gazdasági ágazat szempontjából reprezentatívnak minősülő uniós gyártókból álló minta alapján. Emiatt a fenti állítást elutasították.
4.5.3.4. Jövedelmezőség, pénzforgalom, befektetések, befektetések megtérülése és tőkebevonási képesség
(579)
A figyelembe vett időszakban a jövedelmezőség és a pénzforgalom a következőképpen alakult:
10-a. táblázat
Modulok - jövedelmezőség és pénzforgalom
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Az Unióban a független vevőknek történő értékesítések jövedelmezősége (az árbevétel %-ában)
2 %
10 %
-3 %
-9 %
Pénzforgalom
13 %
10 %
12 %
3 %
Forrás: kitöltött ellenőrzött kérdőívek.
10-b. táblázat
Elemek - jövedelmezőség és pénzforgalom
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Az Unióban a független vevőknek történő értékesítések jövedelmezősége (az árbevétel %-ában)
-8 %
12 %
-36 %
-57 %
Pénzforgalom
75 %
52 %
-0,3 %
-46 %
Forrás: kitöltött ellenőrzött kérdőívek.
(580)
A mintában szereplő uniós gyártók jövedelmezőségét a hasonló termék független vevőknek történő értékesítéséből származó, adózás előtti nettó eredményben kifejezve állapították meg, az érintett árbevétel százalékában.
(581)
A jövedelmezőség meredek esést mutatott, és a hasonló termék tekintetében a figyelembe vett időszakban veszteségbe fordult át. A modulok esetében a jövedelmezőség 11 százalékponttal, az elemek tekintetében pedig 49 százalékponttal esett.
(582)
A hasonló termék jövedelmezősége 2009-2010 között emelkedett, de 2011-ben jelentősen csökkent, amikor az uniós gazdasági ágazat veszteségeket realizált, majd a vizsgálati időszakban jelentős mértékben tovább csökkent. A veszteségek különösen magasak voltak az elemek tekintetében.
(583)
A mintába felvett uniós gyártók tevékenységük önfinanszírozó képességét kifejező nettó pénzforgalmának alakulása hasonlóan kedvezőtlen tendenciát mutatott 2009 és a vizsgálati időszak között. A pénzforgalom a modulok tekintetében 10 százalékponttal csökkent, míg 2011-ben enyhén növekedett, legerősebb csökkenése pedig 2011 és a vizsgálati időszak között következett be. Az elemek tekintetében a pénzforgalom csökkenése még határozottabb volt, mint a modulok esetében, és a vizsgálati időszak alatt jelentősen kedvezőtlen szintet ért el. Ennélfogva a hasonló termék pénzforgalma a figyelembe vett időszakban csökkent.
(584)
Az alábbi számadatok a mintába felvett uniós gyártók befektetéseinek, illetve a befektetések megtérülésének a teljes piachoz viszonyított alakulását mutatják a figyelembe vett időszakban:
11-a. táblázat
Modulok - befektetések és befektetések megtérülése
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Befektetések (EUR)
12 081 999
50 105 017
64 643 322
32 730 559
(Index 2009 = 100)
100
415
535
271
Befektetések megtérülése
-15 %
19 %
-15 %
-17 %
Forrás: kitöltött ellenőrzött kérdőívek.
11-b. táblázat
Elemek - befektetések és befektetések megtérülése
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Befektetések (EUR)
31 448 407
34 451 675
10 234 050
6 986 347
(Index 2009 = 100)
100
110
33
22
Befektetések megtérülése
-4 %
10 %
-20 %
-19 %
Forrás: kitöltött ellenőrzött kérdőívek.
(585)
A fenti táblázat azt mutatja, hogy az uniós gazdasági ágazat 2009 és a vizsgálati időszak között 171 %-kal növelte befektetéseit. Ez főleg a jelentős kapacitásbővítéshez kapcsolódott. Azonban ugyanezen időszak alatt az uniós gazdasági ágazat 78 %-kal csökkentette befektetéseit az elemek vonatkozásában; a befektetések főként a K+F-hez, illetve a gyártási technológia és folyamat fejlesztéséhez kapcsolódtak, és céljuk a hatékonyság javítása volt. Mivel az uniós gazdasági ágazat a figyelembe vett időszakban nem tudott további befektetéseket finanszírozni az elemek tekintetében, a vizsgálati időszakban a befektetések szintje meglehetősen alacsony volt. Mivel a befektetéseket lényegében a pénzforgalom és a vállalatközi hitelek finanszírozzák, a pénzforgalom csökkenése közvetlen hatást gyakorolt a végzett befektetések szintjére.
(586)
A befektetések megtérülését a befektetés nettó könyv szerinti értéke százalékában megadott haszonnal fejezik ki. A hasonló termék esetében a befektetések megtérülése hasonlóan kedvezőtlen tendenciát mutatott, mint 2009 és a vizsgálati időszak között mindhárom terméktípus többi pénzügyi teljesítménymutatója. Az elemek tekintetében a befektetések megtérülése - noha 2009-2010 között emelkedés mutatkozott - 2011-ben jelentősen csökkent, és negatív szintet ért el. A modulok esetében a befektetések megtérülése a teljes figyelembe vett időszakban negatív szinteken volt, 2010 kivételével, amikor is 19 %-ot ért el. A figyelembe vett időszakban összességében csökkent, a vizsgálati időszakban -17 %-ig, azaz az elemek tekintetében 1 %-kal, azonban továbbra is igen alacsony, -19 %-os szinten maradt. A figyelembe vett időszakban a hasonló termékek esetében a befektetések megtérülése negatív tendenciát mutatott.
(587)
A tőkebevonási képességet a teljes piac tekintetében elemezték és rámutattak, hogy a hasonló termék tekintetében az uniós gazdasági ágazat pénzeszköztermelő képessége egyre romlott, ami az uniós gazdasági ágazat pénzügyi helyzetének gyengüléséhez vezetett.
(588)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy a fent ismertetett beruházási adatok túl alacsonyak voltak az uniós gazdasági ágazat (538) preambulumbekezdésben megadott termelési kapacitásához képest. Ezen állítás alátámasztására az érdekelt fél közölte, hogy tud egy olyan beruházásról, amelyet egy uniós gyártó hajtott végre a kapacitás növelésére, amely sokkal magasabb költséggel járt. Az érdekelt fél azt a következtetést vonta le, hogy ezért az uniós gazdasági ágazat termelési kapacitását túlbecsülték. A Bizottság megállapítja, hogy ezt az állítást nem támasztották alá bizonyítékokkal, ami a szóban forgó uniós gyártó által végrehajtott beruházást illeti. Az ideiglenes dömpingellenes rendeletben megadott beruházási adatok a mintába felvett uniós gyártók által benyújtott valós és ellenőrzött információkon alapulnak. Meg kell jegyezni, hogy ez az állítás a mintába felvett uniós gyártók összes beruházását és a teljes uniós gazdasági ágazat kapacitáskihasználását hasonlítja össze, ami nem megfelelő összehasonlítási alap, mivel nem a teljes uniós gazdasági ágazat összes beruházását vették figyelembe. Emiatt ezt az érvet el kellett vetni.
4.5.3.5. A kárra vonatkozó következtetés
(589)
Az uniós gazdasági ágazat helyzetének elemzése a fő kármutatók tekintetében egyértelműen negatív tendenciát mutatott. A figyelembe vett időszakban az általánosságban növekvő felhasználás mellett az össztermelés a modulok és az az elemek tekintetében nőtt. Noha az értékesítés volumene nőtt, a vizsgálati időszakban csökkent az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése, a felhasználás figyelembe vett időszakban való nagyobb mértékű növekedése következtében. A figyelembe vett időszakban az átlagos értékesítési ár élesen zuhant, kedvezőtlen hatást gyakorolva valamennyi pénzügyi teljesítménymutatóra, úgymint a jövedelmezőségre, a pénzforgalomra, a befektetések megtérülésére és a tőkebevonási képességre.
(590)
A figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene összességében nőtt. Azonban az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumenének emelkedését az átlagos értékesítési ár rendkívüli mértékű csökkenése kísérte.
(591)
A figyelembe vett időszakban az érdekelt felek Kínából származó behozatala mennyiség és piaci részesedés tekintetében is nőtt. Ezzel egyidejűleg a behozatali árak folyamatosan estek, jelentősen alákínálva az uniós gazdasági ágazat uniós piaci átlagárainak.
(592)
Több érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat és különösen a mintába felvett uniós gyártók jól teljesítettek. Azt állították, hogy bizonyos kármutatók alakulása, nevezetesen a gyártási mennyiség, a termelési kapacitás, az értékesítés és a foglalkoztatás, de még a mintába felvett egyes gyártók jövedelmezősége is növekvő tendenciát mutatott, és nem utal jelentős kárra. Ezeket az állításokat a vizsgálat eredményei nem támasztották alá, az ugyanis egyértelmű csökkenő tendenciát mutatott ki számos olyan kármutató tekintetében, amelyek jelentőséggel bírnak azon következtetés szempontjából, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte.
(593)
A fentiekre figyelemmel a vizsgálat megerősítette különösen azt a tényt, hogy az értékesítési árak az előállítási költségek alatt maradnak, ami kedvezőtlen hatást gyakorol az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségére, amely a vizsgálati időszakban negatív szintet ért el. Megállapítást nyert, hogy az uniós piacra irányuló támogatott behozatal folytatódása esetén az uniós gazdasági ágazat veszteségei miatt a hasonló termék számottevő uniós termelése valószínűleg végleg megszűnne. Ezt megerősíteni látszanak a vizsgálati időszak alatti és az utáni fejlemények, azaz hogy egyes vállalatok fizetésképtelenséget jelentettek, és/vagy a termelést ideiglenesen vagy véglegesen leállították.
(594)
A fentiek figyelembevételével azt a következtetést lehet levonni, hogy az uniós gazdasági ágazatot az alaprendelet 8. cikkének (4) bekezdése értelmében jelentős kár érte.
5. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
5.1. Bevezetés
(595)
A Bizottság az alaprendelet 8. cikkének (5) és (6) bekezdésével összhangban megvizsgálta, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárt az érintett országból származó támogatott behozatal okozta-e. A támogatott behozatal mellett az olyan ismert tényezőket is megvizsgálták, amelyek kárt okozhattak az uniós gazdasági ágazatnak, nehogy az egyéb tényezők által okozott esetleges kárt a támogatott behozatalnak tulajdonítsák.
(596)
Néhány érdekelt fél azt állította, hogy az érintett termék piaci feltételei tagállamonként eltérőek, ezért az okozati összefüggés elemzését az egyes tagállamok szintjén elkülönítve kellene elvégezni.
(597)
A nemzeti támogatási rendszerek bizonyos mértékig meghatározzák a tagállami piac méretét. A vizsgálat azonban azt is megállapította, hogy a kereslet nem kizárólag a támogatási rendszerektől függ. Földrajzi elhelyezkedéstől (benapozottságtól) és egy adott helyen a villamos energia árától függően a napelempanelek elérni látszanak a hálózattal való egyenértékűséget (vagyis azt az állapotot, amikor a napenergia előállításának költsége megegyezik a hagyományos energia előállításának költségével), vagy legalábbis ehhez közelítenek, ami azt jelenti, hogy egyes beruházásokra a támogatási rendszerektől függetlenül is sor kerül. Ezért nem lehet azt megállapítani, hogy a piaci feltételek kizárólag a támogatási rendszereken múlnak, és emiatt ezt az állítást elutasították.
(598)
Több érdekelt fél is azt állította, hogy az okozati összefüggéssel kapcsolatos elemzés nem választotta szét, nem különböztette meg, és nem számszerűsítette a támogatott behozatal káros hatásait a többi ismert tényező hatásaihoz viszonyítva, amelyek szintén kárt okoznak az uniós gazdasági ágazat számára. Emellett azt állították, hogy a Bizottság nem végzett átfogó elemzést ezekről az egyéb ismert tényezőkről.
(599)
Ezzel az állítással kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a Bizottság - bevett gyakorlatának megfelelően - először megvizsgálta, hogy a támogatott behozatalok és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár között volt-e okozati kapcsolat, másodszor pedig, hogy az egyéb ismert tényezők bármelyike megszakította-e az okozati összefüggést az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár és a támogatott behozatal között. Ebben az elemzésben értékelték, megkülönböztették és különválasztották az egyéb ismert tényezők által az uniós gazdasági ágazat helyzetére gyakorolt hatásokat a támogatott behozatal által okozott káros hatásokhoz viszonyítva, annak érdekében, hogy az ezen tényezők által okozott kárt ne a támogatott behozatal hatásának tulajdonítsák. Megállapították, hogy ezek közül egyiknek sem volt olyan jelentős hatása - ha volt egyáltalán hatása - a gazdasági ágazat helyzetére, amely ellentmondott volna annak a következtetésnek, hogy az értékelt jelentős kárt a támogatott behozatalnak kell tulajdonítani. Ezen indokok alapján a Bizottság elutasította az érvet.
(600)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően több érdekelt fél is fenntartotta a fenti érveket. Ezzel kapcsolatban azt állították, hogy a Bizottságnak megalapozott és megfelelő magyarázat segítségével konkrétan meg kell állapítania, hogy a támogatott behozataltól eltérő tényezők által okozott kárt nem ennek a behozatalnak tulajdonítják.
(601)
Ebben a vizsgálatban az összes tény figyelembe vétele után azt a következtetést vonták le, hogy önmagában véve a támogatott behozatal okozott jelentős kárt az uniós gazdasági ágazat számára. Ezzel kapcsolatban a többi ismert tényező hatásainak számszerűsítése nem volt lehetséges, ezért az ideiglenes dömpingellenes rendelet (164)-(222) preambulumbekezdésében foglaltaknak megfelelően minőségi értékelést végeztek. Végül megerősítést nyert, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárt a támogatott behozatal okozta. A többi tényező által az uniós gazdasági ágazat által tapasztalt kedvezőtlen változásra gyakorolt hatást tulajdonképpen kismértékűnek kell tekinteni. Meg kell jegyezni, hogy az alaprendelet 8. cikkének (5) és (6) bekezdése értelmében nincs arra vonatkozó kötelezettség, hogy milyen formában kell elvégezni a betudhatósági és be nem tudhatósági elemzéseket. Viszont a 8. cikk (5) és (6) cikke értelmében ezeket az elemzéseket úgy kell elvégezni, hogy külön lehessen választani a támogatott behozatal káros hatásait a más tényezők által okozott káros hatásoktól. A vizsgálat nem tárt fel arra vonatkozó bizonyítékokat, hogy az összes többi ismert tényező, amely hozzájárulhatott volna az okozott kárhoz, együtt vagy külön megszakította volna a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár közötti okozati összefüggést. A fenti elemzés alapján megerősítést nyert, hogy a többi ismert tényező nem mond ellent annak a megállapításnak, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárt a támogatott behozatalnak kell tulajdonítani. Emiatt ezeket az érveket elutasították.
(602)
Néhány érdekelt fél azt állította, hogy a nemzeti támogatási rendszerek, a benapozottság és a villamos energia árai (ideértve a szabályozási célú díjakat is) tagállamonként eltérnek, valamint hogy minden piac különböző piaci szegmensekből áll (ezek a lakossági - maximum 40 kW-os - berendezések, a kereskedelmi és ipari - 40 kW és 1 MW közötti - berendezések és a közüzemi szektor - 1 MW és 10 MW közötti - berendezései). Ezért azt állították, hogy az okozati összefüggéssel kapcsolatos elemzést külön kellene elvégezni egyrészt az egyes tagállamok, másrészt pedig a nagy villamosenergia-fogyasztók, illetve a lakossági szektor tekintetében.
(603)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően néhány érdekelt fél megismételte állítását, amely szerint az okozati összefüggéssel kapcsolatos elemzést külön kellene elvégezni az egyes tagállamok tekintetében, de ezzel kapcsolatban nem adtak meg további érveket vagy új bizonyítékokat.
(604)
A vizsgálat szerint az értékesítési és importárak az egész Unióban hasonlóak. Ezért feltehető, hogy a vizsgált terméknek valóban egyetlenegy piaca van. A vizsgálat nem tárta fel továbbá, hogy az egyes tagállamokban vagy régiókban a gyártók erre a piacra összpontosították volna tevékenységüket, vagy hogy a támogatott behozatal egyetlen tagállamra vagy régióra összpontosult volna. Emellett az érdekelt felek egyike sem érvelt azzal, hogy a támogatást és a kárt tagállamonként kellene elemezni, ami pedig az okozati összefüggéssel kapcsolatos tagállamonkénti elemzés elvégzésének előfeltétele lenne. A vizsgálat nem tárt fel arra utaló bizonyítékot, hogy ez lett volna a megfelelő megközelítés, különösen mivel a figyelembe vett terméket Unió-szerte hasonló árakon értékesítették. Emellett a Bizottság megállapítja, hogy a benapozottság ugyanazon tagállam különböző régiói között eltérhet, például Dél-Franciaország benapozottsága magasabb, mint Észak-Franciaországé, illetve ugyanazon tagállam különböző régióiban eltérő támogatási rendszereket alkalmazhatnak (mint pl. Belgiumban), és ezért ezek a tényezők ugyanazon tagállam különböző régióiban eltérő hatást gyakorolhatnak a keresletre. Az egyes tagállamok, illetve régiók szabályozási keretei közötti különbségek és a körülmények, például a benapozottság tekintetében fennálló különbségek nem indokolnak külön elemzést az okozati összefüggéssel kapcsolatosan, ami miatt külön kellene választani a kár és a támogatás elemzését. Ezért az érvelést el kellett utasítani.
(605)
Egy másik érdekelt fél úgy érvelt, hogy bár a többi tényező is fontos, a kereslet meghatározásakor a nemzeti támogatási rendszerek a legfontosabbak. Ugyanez a fél azt is vitatta, hogy a hálózati egyenértékűség akár csak néhány területen is megvalósult volna, mivel a vizsgálati időszak óta a modulok ára nőtt, míg a villamos energia ára csökkent. Azzal érvelt továbbá, hogy - legalábbis bizonyos tagállamokban - a szabályozási, gazdasági és műszaki feltételek nem teszik lehetővé a hálózathoz való csatlakozást, ezért ezekben a tagállamokban lényegtelen, hogy elérték-e a hálózati egyenértékűséget. Ez a fél azonban fenti állításait nem támasztotta alá bizonyítékokkal. Mindenesetre a fenti érvelés megerősíti, hogy a nemzeti támogatási rendszerekkel és a hálózati egyenértékűséggel kapcsolatos helyzet bizonyos mértékben eltérhet a tagállamok között. Emellett a benyújtott információk egyike sem volt olyan jellegű, hogy tagállamonként külön elemzést tett volna szükségessé. Az érveket ezért elutasították.
(606)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően ugyanez az érdekelt fél megismételte ezt az állítást, és olyan információkat nyújtott be, amelyek állítása szerint bizonyítják a tagállamonként és szegmensenként eltérő piaci feltételek fennállását. A benyújtott információk azonban nem tekinthetők egyértelműnek, mivel mindössze egy Power Point bemutató formájában ismertették ezeket, alátámasztó bizonyítékok nélkül, ezért nem igazolták, hogy indokolt lenne az elemzések tagállamonként külön történő elvégzése. Ezért az említett érdekelt fél állítását elutasították.
(607)
Ezek alapján a Bizottság megállapította, hogy az okozati összefüggéssel kapcsolatos elemzés tagállamonkénti, illetve régiónkénti és szegmensenkénti elvégzése nem felelne meg a piaci valóságnak.
(608)
A kínai kormány azt állította, hogy a Bizottság következetlenül végezte el az okozati összefüggéssel kapcsolatos elemzést, mivel a kárelemzést külön végezte el a modulok és az elemek tekintetében, miközben az okozati összefüggéssel kapcsolatos elemzésben nem különböztették meg a terméktípusokat. Ezzel kapcsolatban a Bizottság megállapította, hogy bár a kármutatókat az egyes terméktípusok esetében valóban külön adták meg, az egyes mutatókkal kapcsolatos következtetések a vizsgált termék egészére vonatkoznak. A Bizottság emlékeztet továbbá arra, hogy a modulok és az elemek egyetlen terméknek minősülnek, ezért az okozati összefüggéssel kapcsolatos elemzést ennek megfelelően végezték el. Emiatt ezt az állítást elutasították.
5.2. A támogatott behozatal hatása
(609)
A vizsgálat igazolta, hogy a figyelembe vett időszakban drámai módon nőtt a Kínából származó támogatott behozatal, a modulok esetében körülbelül 300 %-kal, az elemek tekintetében pedig körülbelül 400 %-kal, vagyis ezek piaci részesedése a 2009-ben jellemző [60 %-65 %]-ról a vizsgálati időszakban jellemző [78 %-83 %]-ra növekedett a modulok, és a 2009-ben jellemző [5 %-10 %]-ról a vizsgálati időszakban jellemző [22 %-27 %]-ra az elemek esetében. Ez igazolja, hogy az érintett termék behozatalának volumene és piaci részesedése a figyelembe vett időszakban drámai módon nőtt. Egyértelmű időbeli egybeesést mutat a támogatott behozatal növekedése és az uniós gazdasági ágazat piaci részesedésének csökkenése. A vizsgálat azt is megállapította, hogy - amint az a fenti (527) preambulumbekezdésben is említésre került - a támogatott behozatal a figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat árai alá kínált.
(610)
A vizsgálat szerint a támogatott behozatal árai a modulok esetében 64 %-kal, az elemek esetében pedig 42 %-kal csökkentek a figyelembe vett időszakban, és az alákínálás emelkedését okozták. Az uniós gazdasági ágazat ilyen árnyomás mellett jelentős erőfeszítéseket tett a termelési költségek csökkentésére. Ezen erőfeszítések ellenére a kínai behozatali árak kivételesen alacsony szintje arra kényszerített az uniós gazdasági ágazatot, hogy értékesítési árait tovább - nem jövedelmező szintre - csökkentse. A figyelembe vett időszakban tehát az uniós gazdasági ágazat jövedelmezősége drámai módon csökkent, és a vizsgálati időszakban veszteségeket mutatott.
(611)
A fentiek alapján megállapítható, hogy a kínai behozatal jelenléte és a Kínából származó támogatott behozatal piaci részesedésének folyamatosan az uniós gazdasági ágazat árai alá kínáló árak mellett történő növekedése meghatározó szerepet játszott az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárban, ami különösen az ágazat gyenge pénzügyi helyzetében és a kármutatók többségének romlásában mutatkozik meg.
(612)
Egy érdekelt fél vitatta, hogy megfelelő összefüggés lenne az érintett termék Kínából származó támogatott behozatala és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár között. Egyrészt azzal érvelt, hogy 2009 és 2010 között az uniós gazdasági ágazat haszonkulcsa az elemek tekintetében jelentősen megnőtt (az ágazat a veszteséget követően 12 %-os nyereséget ért el), míg a kínai behozatal 36 %-kal olcsóbb árakat kínált az uniós gazdasági ágazat árainál, és ugyanebben az időszakban megduplázta piaci részesedését. Másrészt viszont 2010 és 2011 között a kínai behozatal piaci részesedése csupán 6 százalékponttal nőtt, habár a fogyasztás ugyanebben az időszakban ennél sokkal jobban emelkedett, és az uniós gazdasági ágazat mégis 36 %-os veszteséget realizált. Ez a fél továbbá úgy érvelt, hogy a vizsgálati időszak tekintetében az elemek egyéb harmadik országokból való behozatala a kínai behozataléval megegyező áron történt, az előbbi exportőrök mégis olyan mértékű piaci részesedésre tettek szert, amely megfelel az uniós gazdasági ágazat által elvesztett piaci részesedésnek.
(613)
A vizsgálat szerint a figyelembe vett időszakban folyamatosan nőtt Kína piaci részesedése a modulok és az elemek tekintetében (a modulok esetében 17 százalékponttal, az elemek esetében 17 százalékponttal). Sőt, amint az a (609) preambulumbekezdésben említést nyert, a Kínából származó támogatott behozatal jelentősen nőtt, míg az importárak csökkentek. Ezzel párhuzamosan az uniós gazdasági ágazat a figyelembe vett időszakban veszített piaci részesedéséből, és a fenti (589)-(593) preambulumbekezdések alapján az összes fő kármutató negatív tendenciát mutatott. Bebizonyosodott tehát, hogy egyértelmű időbeli egybeesés van a támogatott behozatal növekedése és az uniós gazdasági ágazat piaci részesedésének csökkenése között.
(614)
A fent említett időbeli összefüggést az egyes terméktípusok esetében külön-külön állapították meg. Emellett a behozatal által az uniós gazdasági ágazat haszonkulcsára gyakorolt hatásnak a figyelembe vett időszak egyes éveire lebontott elemzése nem hoz használható eredményeket, mivel nem kell minden egyes év vonatkozásában megállapítani a támogatás és a jelentős kár meglétét, valamint az okozati kapcsolatot. A támogatott behozatal és a jelentős kár közötti összefüggést megfelelően szemlélteti a figyelembe vett időszak egészére vonatkozó fejlemények elemzése is.
(615)
Meg kell jegyezni továbbá, hogy az uniós gazdasági ágazat jövedelmezősége az egyike az alaprendelet 8. cikkének (4) bekezdésében említett olyan tényezőknek, amelyeket meg kell vizsgálni a támogatott behozatal által az uniós gazdasági ágazat helyzetére gyakorolt hatás vizsgálata során. Önmagában az a tény, hogy az uniós gazdasági ágazat jövedelmező volt egy adott évben, nem feltétlenül jelenti azt, hogy az ágazatot nem érte jelentős kár. Emellett az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése csökkenésének, valamint a támogatott behozatal piaci részesedése növekedésének nem kell pontosan egybeesnie ahhoz, hogy okozati kapcsolatot lehessen megállapítani a kár és a támogatott behozatal között. Végül pedig az uniós gazdasági ágazat hátrányos helyzetében potenciálisan szerepet játszó egyéb tényezőket (pl. egyéb harmadik országokból történő behozatal vagy a fogyasztás alakulása) az alábbi (619)-(732) preambulumbekezdésben egyenként vizsgáljuk meg és tárgyaljuk.
(616)
Az uniós gazdasági ágazat árait leszorító, jelentős mennyiségű támogatott behozatal növekedése és az uniós gazdasági ágazat fokozottan ingatag helyzete a fenti (609)-(611) preambulumbekezdésben foglaltaknak megfelelően ebben az esetben is egyértelműen jelzi az okozati összefüggést. A támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár közötti összefüggés hiányával kapcsolatos állításokat ezért elutasították.
(617)
Ugyanez az érdekelt fél a végleges nyilvánosságra hozatalt követően is vitatta az okozati összefüggéssel kapcsolatos elemzést, mivel az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségét nem az egyes évek (különösen 2010) vonatkozásában, hanem a teljes figyelembe vett időszak vonatkozásában elemezték.
(618)
Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a figyelembe vett időszak részét képező egyetlen év különválasztásával nem lehet helytálló következtetéseket levonni az okozati összefüggéssel kapcsolatban, ha közben figyelmen kívül hagyjuk az uniós gazdasági ágazat alakulását a teljes figyelembe vett időszak során, valamint a támogatott behozatal alakulásával való összefüggését. Az így elvégzett elemzés nem adhat teljes képet, és nem teszi lehetővé helytálló következtetések levonását. Így a jövedelmezőségi ráták, amelyek az uniós gazdasági ágazat által 2010-ben elért többi pénzügyi mutatót is növelték, azért voltak magasak, mert az uniós fogyasztás különösen erős emelkedést mutatott a nagyvonalú támogatási rendszereknek köszönhetően, amelyek lehetővé tették az uniós gazdasági ágazat számára, hogy értékesítései ugyanabban az évben a legnagyobb mértékű javulást mutassák, ez azonban csak átmeneti jellegű volt, és semmiképpen sem lett volna fenntartható ennél az ágazattípusnál. Emiatt ezt az érvet el kellett vetni.
5.3. További tényezők hatása
5.3.1. Egyéb harmadik országokból származó behozatal
(619)
Az egyéb harmadik országokból származó behozatal volumene a figyelembe vett időszakban a modulok esetében 19 %-kal nőtt, míg a piaci részesedés ugyanezen időszakban 18,4 %-ról 6,8 %-ra csökkent. Kína után Tajvan a második legnagyobb exportőr.
(620)
Az elemek esetében az egyéb harmadik országokból érkező behozatal volumene a figyelembe vett időszakban 186 %-kal nőtt, ami a piaci részesedés terén a 2009. évi kb. 24 %-ról a vizsgálati időszakban kb. 36 %-ra történő növekedést jelent. Az elemeket tekintve Kína után Tajvan a második legnagyobb exportőr, a többi harmadik országból érkező behozatalt és piaci részesedést messze felülmúlva, de még mindig nem érve el Kína szintjét.
(621)
A modulok és az elemek harmadik országokból érkező behozatalának ára átlagosan meghaladta a kínai behozatal átlagos egységárát. A Tajvanról érkező behozatal tekintetében rendelkezésre álló információk azt jelzik, hogy a modulok átlagos behozatali ára magasabb a kínai behozatal átlagáránál, míg az elemek behozatali átlagára a kínai elemek behozatali átlagárával azonos tartományba esett. Mindazonáltal - mivel nem álltak rendelkezésre részletes áradatok terméktípusonként - az átlagárak összehasonlítása jelzésként használható, de határozott következtetések ezen az alapon nem vonhatók le. A figyelembe vett időszakban az elemek Tajvanról történő behozatala folyamatosan emelkedett, és ennek következtében a piaci részesedés mintegy 14 %-kal nőtt. Ezért még ha el is fogadjuk, hogy a Tajvanról behozott elemek hozzájárulhattak az uniós gazdasági ágazatot ért kárhoz, nem lehet olyan következtetést levonni, hogy ez a behozatal megszakította volna az okozati összefüggést a Kínából származó támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár között, mivel a Kínából behozott elemek mennyisége kissé magasabb volt, mint a Tajvanról származó behozatal. Ami az árakat illeti, habár az indikatív átlagárak ugyanabba a tartományba esnek, erre nem lehet következtetést alapozni, mivel nem áll rendelkezésre információ a behozott elemek egyes típusairól. Azonban a vizsgált termék tekintetében - a piaci részesedés növekedése ellenére - a mennyiség összességében alacsonyabb volt a Kínából behozott mennyiségnél, az árszint pedig az elemek kivételével a vizsgálati időszakban általánosságban magasabb volt. Ennek alapján és különös figyelemmel a behozatal egyéb harmadik országokból érkező mennyiségére, piaci részesedésére és - az uniós gazdasági ágazatéhoz hasonló vagy annál magasabb - árszintjére, megállapítható, hogy a harmadik országbeli behozatal nem szakította meg az okozati összefüggést a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár között.
(622)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően több érdekelt fél is benyújtotta észrevételeit az egyéb harmadik országokból származó behozatalra vonatkozó megállapításokkal kapcsolatban. Ezek az érdekelt felek azonban nem tártak fel új információkat és azokat alátámasztó bizonyítékokat, amelyek módosították volna a kapcsolódó megállapításokat.
(623)
Ezek az érdekelt felek főként az elemek Tajvanról származó behozatalának mennyiségét hangsúlyozták. Az érintett termék Tajvanról származó behozatalának abszolút mennyisége (1 132 MW) a teljes uniós fogyasztásnak (21 559 MW) csupán kis részét képviseli (kevesebb mint 5 %), valamint a kínai behozatalhoz képest (15 005 MW) is alacsony. Ezért a Tajvanról származó behozatal csupán elhanyagolható mértékben járult hozzá - ha hozzájárult egyáltalán - az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz, és nem szakította meg az okozati összefüggést.
12. táblázat
Egyéb harmadik országokból származó behozatal és piaci részesedések
MODULOK
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Az összes egyéb harmadik országból származó behozatal volumene (MW)
1 003
1 702
1 385
1 195
(Index 2009 = 100)
100
169
138
119
Minden más harmadik országból származó import piaci részesedése
18,4 %
14,0 %
7,0 %
6,8 %
Átlagos behozatali ár EUR/kW
2 385,34
1 852,23
1 430,90
1 218,41
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
A Tajvanról származó behozatal volumene (MW)
49
144
140
135
(Index 2009 = 100)
100
294
286
276
A Tajvanról származó behozatal piaci részesedése
0,9 %
1,2 %
0,7 %
0,8 %
Átlagos behozatali ár EUR/kW
2 102,04
1 659,72
1 350,00
1 125,93
(Index 2009 = 100)
100
79
64
54
Az USA-ból származó behozatal volumene (MW)
140
180
51
60
(Index 2009 = 100)
100
129
36
43
Az USA-ból származó behozatal piaci részesedése
2,6 %
1,5 %
0,3 %
0,3 %
Átlagos behozatali ár EUR/kW
2 400,00
1 872,22
1 431,37
1 233,33
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Az Ázsia többi részéből származó behozatal volumene (MW)
720
1.140
1.029
879
(Index 2009 = 100)
100
158
143
122
Az Ázsia többi részéből származó behozatal piaci részesedése
13,2 %
9,3 %
5,2 %
5,0 %
Átlagos behozatali ár EUR/kW
2 400,00
1 870,18
1 440,23
1 229,81
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
A világ többi részéből származó behozatal volumene (MW)
94
238
165
121
(Index 2009 = 100)
100
253
176
129
A világ többi részéből származó behozatal piaci részesedése
1,7 %
2,0 %
0,8 %
0,7 %
Átlagos behozatali ár EUR/kW
2 404,26
1 869,75
1 442,42
1 231,40
(Index 2009 = 100)
100
78
60
51
Forrás: Europressedienst.
ELEMEK
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Az összes egyéb harmadik országból származó behozatal volumene (MW)
510
884
1 100
1 457
(Index 2009 = 100)
100
173
216
286
Minden más harmadik országból származó import piaci részesedése
23,7 %
26,6 %
25,5 %
36,2 %
Átlagos behozatali ár EUR/kW
1 166,67
1 072,40
751,82
553,88
(Index 2009 = 100)
100
92
64
47
A Tajvanról származó behozatal volumene (MW)
235
400
540
997
(Index 2009 = 100)
100
170
230
424
A Tajvanról származó behozatal piaci részesedése
10,9 %
12,0 %
12,5 %
24,8 %
Átlagos behozatali ár EUR/kW
948,94
1 100,00
670,37
514,54
(Index 2009 = 100)
100
116
71
54
Az USA-ból származó behozatal volumene (MW)
40
40
40
33
(Index 2009 = 100)
100
100
100
83
Az USA-ból származó behozatal piaci részesedése
1,9 %
1,2 %
0,9 %
0,8 %
Átlagos behozatali ár EUR/kW
1 350,00
1 050,00
825,00
636,36
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
A Japánból származó behozatal volumene (MW)
60
154
170
145
(Index 2009 = 100)
100
257
283
242
A Japánból származó behozatal piaci részesedése
2,8 %
4,6 %
3,9 %
3,6 %
Átlagos behozatali ár EUR/kW
1 350,00
1 051,95
829,41
641,38
(Index 2009 = 100)
100
78
61
48
A világ többi részéből származó behozatal volumene (MW)
175
290
350
282
(Index 2009 = 100)
100
166
200
161
A világ többi részéből származó behozatal piaci részesedése
8,1 %
8,7 %
8,1 %
7,0 %
Átlagos behozatali ár EUR/kW
1 348,57
1 051,72
831,43
638,30
(Index 2009 = 100)
100
78
62
47
Forrás: Europressedienst.
5.3.2. A Kínából származó nem támogatott behozatal
(624)
A Kínából származó nem támogatott behozatalt alaposan megvizsgálták, és megállapították, hogy az nem gyakorolt jelentős hatást az uniós gazdasági ágazat helyzetére, de alkalmas az okozati összefüggés megszakítására a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár között.
5.3.3. Az uniós felhasználás alakulása
(625)
Amint az a fenti (509) preambulumbekezdésben említésre került, a figyelembe vett időszakban az uniós felhasználás a modulok esetében 221 %-kal, az elemek esetében pedig 87 %-kal nőtt. A felhasználás 2011-ben tetőzött, és a vizsgálati időszakban csökkent, noha továbbra is lényegesen magasabb szinten maradt, mint a figyelembe vett időszak kezdetén, 2009-ben. Az uniós gazdasági ágazat nem tudott előnyt kovácsolni a felhasználás e növekedéséből, mivel piaci részesedése a modulok esetében 19 %-ról 13 %-ra, az elemek esetében pedig 68 %-ról 38 %-ra csökkent ugyanebben az időszakban. Ugyanakkor Kína piaci részesedése meredek emelkedést mutatott 2011-ig, utána igen magas szinten stabilizálódott a vizsgálati időszakban, amikor is a felhasználás esett. Ezért figyelembe véve, hogy az uniós felhasználás vizsgálati időszakban történő csökkenése ellenére a Kínából származó támogatott behozatal (a modulok tekintetében) megőrizte, illetve (az elemek tekintetében) növelte piaci részesedését az uniós gazdasági ágazat rovására, nem vonható le az a következtetés, hogy a felhasználás esése olyan mértékű lett volna, hogy megszakította volna az okozati összefüggést a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár között. Emellett a vizsgálat kimutatta, hogy mivel az uniós gazdasági ágazat kapacitása mindenképpen sokkal alacsonyabb volt, mint a fogyasztás szintje, a vizsgálati időszakban zsugorodó fogyasztás nem játszhatott szerepet az uniós gazdasági ágazat hátrányos helyzetében.
(626)
A rendelkezésre álló információk alapján nehezen állapítható meg, hogy a tagállami támogatási rendszerek milyen mértékben hajtják fel a keresletet. Valójában - ahogy az az alábbi (632) preambulumbekezdésben megemlítésre kerül - többféle támogatási rendszer létezik, és ezek, illetve a kereslet kölcsönhatása igen összetett, emiatt a pontos hatás számszerűsítése nehézségekbe ütközik. A rendelkezésre álló bizonyítékok azonban azt is jelzik, hogy támogatási programok hiányában is lesz kereslet a napenergiára, és ez idővel nőni is fog, noha alacsonyabb szinteken, mint a támogatási programok megléte esetén. Ezzel összefüggésben több fél érvelt azzal, hogy a hálózati egyenértékűség az Unió egyes régióiban már megvalósult vagy csaknem megvalósult.
(627)
Egy érdekelt fél úgy érvelt, hogy a Kínából származó behozatal nem fedte le a fogyasztás teljes növekedését, és hogy az uniós gazdasági ágazat annak ellenére, hogy a modulok esetében 2009 és 2010 között veszített piaci részesedéséből, még így is növelte jövedelmezőségét. Emellett úgy érvelt, hogy 2009-ben, amikor az elemek Kínából történő behozatala csak 8 %-os piaci részesedéssel rendelkezett, az uniós gazdasági ágazat még így is 8 %-os veszteséget tapasztalt.
(628)
Amint az a fenti (609)-(616) preambulumbekezdésekben már említést nyert, annak ellenére, hogy a vizsgálati időszakban csökkent az uniós fogyasztás, a Kínából származó támogatott behozatal a figyelembe vett időszakban (modulok esetében) megtartotta, illetve (elemek esetében) növelte piaci részesedését az uniós gazdasági ágazat kárára. Ezért nem lehet arra következtetni, hogy a fogyasztás csökkenése olyan jellegű, hogy megtörné a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár közötti okozati összefüggést. Emellett a vizsgálat kimutatta, hogy mivel az uniós gazdasági ágazat kapacitása mindenképpen sokkal alacsonyabb volt, mint a fogyasztás, a vizsgálati időszakban zsugorodó fogyasztás nem játszhatott szerepet az uniós gazdasági ágazat hátrányos helyzetében. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(629)
Egy másik érdekelt fél vitatta, hogy az uniós kereslet nemzeti támogatási rendszerek hiányában is megmaradna. Ez a fél úgy érvelt, hogy összefüggés van a kereslet és a támogatási rendszerek között, és hogy ilyen rendszerek nélkül a fotovillamossági projektek nem lennének jövedelmezőek, ezért a napelemek iránti kereslet is megszűnne. Ez a fél azonban nem nyújtott be olyan bizonyítékokat, amelyek cáfolnák a fenti (626) preambulumbekezdésben olvasható megállapításokat. Az ezzel kapcsolatos új információk hiányában ezt az állítást elutasították.
(630)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány azzal érvelt, hogy nincs jelentősége annak, hogy az uniós gazdasági ágazat kapacitása nem tudta kielégíteni az uniós keresletet, mivel az uniós gazdasági ágazat által értékesített modulok mennyisége a fogyasztással együtt csökkent, és megismételte, hogy az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kárt a fogyasztás 2011 és a vizsgálati időszak közötti csökkenése okozta. Habár 2011 és a vizsgálati időszak között valóban hasonló tendenciát mutatott a modulok uniós fogyasztásának és értékesítési mennyiségének csökkenése, ezt a támogatott kínai árak alakulásával összefüggésben kell vizsgálni, amely jelentősen alákínált az uniós gazdasági ágazat árainak, ezáltal pedig arra kényszerítette az uniós gazdasági ágazatot, hogy veszteségesen értékesítsen. Ezzel kapcsolatban a Bizottság emlékeztet arra, hogy amint az az ideiglenes dömpingellenes rendelet (111) preambulumbekezdésekben említést nyert, a Kínából származó behozatal (a modulok esetében) megtartotta, vagy pedig (az elemek esetében) növelte piaci részesedését, miközben a fogyasztás csökkent. Ezzel egyidejűleg a kínai behozatali árak számottevően estek, és jelentősen alákínáltak az uniós gazdasági ágazat értékesítési árainak. Emiatt ezt az állítást elutasították.
5.3.4. Betáplálási tarifák mint a támogatási programok fő példái
(631)
Több érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért kár oka a tagállamokban bevezetett betáplálási tarifák csökkentésével függ össze. Ezek a csökkentések állítólag a napelemes berendezések telepítésének a visszaszorulását és a vizsgált termék iránti kereslet csökkenését eredményezték az uniós piacon, és ez okozta a jelentős kárt az uniós gazdasági ágazatnak.
(632)
A tagállamok betáplálási tarifákat, a forgalmazható zöld bizonyítványok tekintetében kvótakötelezettségeket, vissza nem térítendő beruházási támogatásokat és adóösztönzőket vezettek be a megújulóenergia-termelés támogatására. Egyes tagállamokban az uniós strukturális alapokból is adtak támogatásokat. A napenergia tekintetében a leggyakrabban alkalmazott támogatási eszközöket a betáplálási tarifák képezték. A Bizottság elemzése a támogatási programok e típusára összpontosít.
(633)
A betáplálási tarifák olyan pénzügyi támogatási eszközök, amelyek célja kötelező nemzeti célszámok elérése a megújuló energia felhasználása tekintetében, a megújuló energiaforrásból előállított energia támogatásáról szóló 2009/28/EK (102) irányelvben előírtak szerint. A támogatás szintje és a betáplálási tarifák működési módja tagállamonként változó. A betáplálási tarifák révén a hálózatüzemeltetők kötelesek olyan áron átvenni a napenergiát, amely biztosítja, hogy megtérüljenek a napenergiát előállítók (rendszerint a napelemes berendezések tulajdonosai) költségei, és ésszerű megtérülési rátát érjenek el. A betáplálási tarifák más támogatási rendszerekhez hasonlóan az EUMSZ 107. és 108. cikke szerint állami támogatási ellenőrzés hatálya alá tartoznak, ami biztosítja, hogy ne kerülhessen sor a villamosenergia-termelők túlkompenzációjára.
(634)
A nemzeti különbségek ellenére az uniós betáplálási tarifák alakulásával kapcsolatban három jelenség figyelhető meg: i. a betáplálási tarifák csökkenése; ii. a betáplálási tarifarendszer teljes felfüggesztése (Spanyolország); és iii. kapacitásplafonok („plafonok”) bevezetése a finanszírozásra jogosult telepítések, illetve átfogóan tagállamonként a támogatott új kapacitások évenkénti telepítése vonatkozásában. A plafonértékeket láthatólag főként 2012-ben vezették be, és ezért igen valószínű, hogy a vizsgálati időszak alatti felhasználásra nem voltak hatással. Ezért az elemzés a betáplálási tarifák Spanyolországban nemrég bevezetett felfüggesztésére és a tarifák legtöbb tagállamban történő csökkentésére összpontosult. A Bizottság elemezte, hogy ezek hatást gyakoroltak-e az uniós piaci keresletre, és hogy ezek okozhatták-e az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárt. E tekintetben úgy ítélte meg, hogy a betáplálási tarifák alakulásának a modulok iránti keresletre gyakorolt hatása az elemekkel kapcsolatos helyzet tekintetében is reprezentatív. Valójában - mivel az elemek a modulgyártásban nélkülözhetetlenek, és mivel azokat semmiféle más gyártási eljárásban nem használják - a modulok iránti kereslet csökkenése automatikusan kiváltja az elemek iránti kereslet csökkenését is.
(635)
Noha a vizsgálat megerősítette a betáplálási tarifák és a felhasználás közötti okozati összefüggést, a vizsgálat megállapította, hogy a felhasználás 2011. évi és a vizsgálati időszak alatti csökkenésének nem volt része a Kínából származó támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár közötti okozati összefüggés megszakításában, amint azt a fenti (625) preambulumbekezdés részletesen ismerteti. A vizsgálat valójában azt igazolta, hogy noha az uniós gazdasági ágazat helyzete romlott, az exportáló gyártók képesek voltak magas (80 %-os) piaci részesedés fenntartására a modulok esetében, és kissé még növelni is tudták azt az elemek tekintetében (a 2011. évi 20 %-ról a vizsgálati időszak alatt 22 %-ra). Ezen túlmenően meg kell jegyezni, hogy az uniós gazdasági ágazat által a modulokért felszámított átlagár a figyelembe vett időszakban 53 %-kal csökkent, főként a támogatott behozatal jelentős emelkedése és az uniós piacon ez által kifejtett jelentős árnyomás miatt. Ezért az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségének csökkenése nem tudható be főként a betáplálási tarifák csökkentésének.
(636)
A Bizottság elismerte tehát, hogy a betáplálási tarifák keresletet generáltak a napenergia iránt, és a betáplálási tarifák nemrég (Spanyolországban) bevezetett felfüggesztése és más tagállamokban történő csökkentése visszafogta a vizsgált termék vizsgálati időszak alatti felhasználását, és ezzel hozzájárulhatott az uniós gazdasági ágazatot ért kárhoz. Azonban a felhasználás vizsgálati időszak alatti csökkenése nem volt olyan mértékű, hogy megtörje az okozati összefüggést a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár között.
(637)
Több fél azzal érvelt, hogy a betáplálási tarifák csökkentése miatt a napenergiával kapcsolatos beruházási lehetőségek elvesztették vonzerejüket a befektetők számára, és ezzel visszafogták az érintett termék iránti uniós piaci keresletet.
(638)
Noha a vizsgálat megerősítette a betáplálási tarifák és a napenergetikai ágazat beruházási szintje közötti kapcsolatot, azt is kimutatta, hogy a napenergiával kapcsolatos befektetések sokkal kevésbé függenek ezektől a magas benapozottságú régiókban - ahol a napenergia előállítása hatékonyabb -, illetve a magas villamosenergia-árakkal jellemzett régiókban. A vizsgálat valójában azt támasztotta alá, hogy befektetésekre a betáplálási tarifarendszer felfüggesztése ellenére még mindig sor kerül (pl. Spanyolországban). Emellett a vizsgálat azt igazolta, hogy a napenergetikai beruházási lehetőségek az alacsonyabb betáplálási tarifák ellenére is vonzóak maradtak. A fentiek alapján ezt az állítást elutasították.
(639)
Több fél is azt állította, hogy a betáplálási tarifák alakulása erősen leszorította az árakat, ezáltal pedig az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségét is. Egy érdekelt fél azt állította, hogy csak a betáplálási tarifák alakulása által a keresletre gyakorolt hatást vizsgálták, pedig elemezhették volna az árakra gyakorolt hatást is. Ugyanezzel összefüggésben több érdekelt fél is úgy érvelt, hogy a legtöbb tagállam már 2010-ben jelentős csökkentéseket hajtott végre, és ezáltal leszorította a modulok árát.
(640)
Ezzel az állítással kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a tagállamok különböző időpontokban és eltérő gyorsasággal csökkentették a betáplálási tarifákat, és hogy nem könnyű általános képet festeni a teljes Unió vonatkozásában. Függetlenül attól, hogy a betáplálási tarifák mikor érték el a legalacsonyabb szintet, az uniós áraknak és jövedelmezőségnek a figyelembe vett időszakban megfigyelt jelentős csökkenése nem magyarázható kizárólag vagy elsősorban a betáplálási tarifák csökkentésével. Először is a Németország és Olaszország tekintetében gyűjtött információk alapján, amelyek együtt a 2011. évi uniós fogyasztás körülbelül 75 %-át képviselték, az átlagos értékesítési ár csökkenése jelentősebb volt, mint a betáplálási tarifák vizsgálati időszakban történő csökkenése. Másodszor, az összegyűjtött bizonyítékok szerint az uniós gazdasági ágazatnak néhány ország, például Olaszország tekintetében még az igen nagyvonalú betáplálási tarifák mellett is jelentősen csökkentenie kellett árait. Végül pedig a vizsgálati időszakban az uniós gazdasági ágazatnak az előállítási költségnél alacsonyabb értékesítési árakat kellett alkalmaznia, ami főként annak köszönhető, hogy az uniós kereslet 80 %-át a kínai exportáló gyártók elégítik ki, ezért befolyásolni tudják az árképzési mechanizmust.
(641)
Ez a vizsgálat megállapította továbbá, hogy 2011 előtt a magasabb betáplálási tarifák és a modulok árának uniós csökkenése együttesen rendkívül vonzóvá tette a napenergiába történő beruházást, mivel a beruházók nagyon magas megtérülésre számíthattak. Ezért nagyon sok beruházás valósult meg, és ezáltal megnőtt a napelemek iránti kereslet. A megnőtt kereslet miatt a befizetett betáplálási tarifák teljes összege is jelentősen megnőtt, és a legtöbb tagállam csökkentette a meglévő betáplálási tarifákat, hogy elkerüljék többek között a villamosenergia-költségek növekedését. Ez azt bizonyítja, hogy a betáplálási tarifák csökkentése a csökkenő árak eredménye is lehetett, nem pedig fordítva. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(642)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél azt állította, hogy ellentmondás van a fenti (640) preambulumbekezdés, amely szerint nehéz a teljes uniós kereslet átfogó értékelése és a fenti (608) preambulumbekezdés között, amely szerint a tagállamonként elvégzett, okozati összefüggéssel kapcsolatos elemzés nem hozna érdemi eredményeket. Ezzel kapcsolatban a Bizottság egyértelművé kívánja tenni, hogy a fenti (640) preambulumbekezdésben leírt értékelésben nem az uniós keresletről van szó, ahogy azt az érdekelt fél állítja, hanem az kerül említésre, hogy nehéz átfogó képet alkotni a betáplálási tarifák alakulásáról az egész EU tekintetében. Ebből az következik, hogy nincs ellentmondás a két preambulumbekezdés között, Ezért ezt az érvet elutasították.
(643)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél azt állította, hogy még magas betáplálási tarifák esetén is számottevően csökkenhet a modulok ára a technológiai fejlesztések, a méretgazdaságosság, a költségcsökkentések és a növekedő globális termelési kapacitás miatt. Ezzel az állítással kapcsolatban a Bizottság kifejtette, hogy az összegyűjtött bizonyítékok alapján az olaszországi gyártóknak akkor is az előállítási költségek alatti szintre kellett csökkenteniük az áraikat, amikor a betáplálási tarifák magasak voltak. A fent említett tényezők ugyan valóban hatással lehettek az átlagköltségekre, azonban nem magyarázzák azt, hogy az uniós gyártóknak miért kellett az előállítási költségek alatti szintre csökkenteniük áraikat. Ezért a Bizottság azt a következtetést vonta le, hogy főként a támogatott kínai behozatal szorította le az árakat nem fenntartható szintre, és elutasította ezt az állítást.
(644)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél azt állította, hogy semmi nem bizonyítja a fenti (641) preambulumbekezdésben levont következtetést, amely szerint a betáplálási tarifák csökkentése a csökkenő árak eredménye is lehetett, nem pedig fordítva.
(645)
A Bizottság megállapítja, hogy a fenti (641) preambulumbekezdésben levont következtetések a vizsgálat során rendelkezésre álló információkon alapultak, és a leírt forgatókönyv az érintett piacon fennálló körülmények alapján valóban ésszerűnek tekinthető. Ezért ezt az érvet elutasították.
(646)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a felek egyike nem értett egyet azzal a következtetéssel, amely szerint az uniós gyártókra gyakorolt árleszorító nyomást elsősorban a támogatott behozatal fejtette ki, és azt állította, hogy a betáplálási tarifák csökkentése kényszerítette az uniós gyártókat áraik csökkentésére. Ugyanez az érdekelt fél megismételte, hogy a betáplálási tarifák csökkentése során a fotovillamos rendszerek ára a betáplálási tarifák csökkenésével összhangban csökkent, ezáltal a projektfejlesztők költségei nem nőttek, ami végül árnyomást gyakorolt az uniós gyártókra.
(647)
Mivel ezeket az állításokat nem támasztották alá meggyőző bizonyítékokkal, a Bizottság fenntartotta a fenti (640)-(641) preambulumbekezdésben foglalt elemzését és következtetéseit.
(648)
Ugyanez a fél azt állította, hogy a piacokat a betáplálási tarifák alakulása irányítja, és információkat nyújtott be az Egyesült Királyságban 2012-ben és 2013-ban telepített fotovillamos létesítmények számáról. Az érdekelt fél által benyújtott információ az Egyesült királyság kormányának közleménye volt az Egyesült Királyság központi betáplálásitarifa-nyilvántartásának heti új bejegyzéseiről. A Bizottság megállapítja, hogy ezek az információk nagyrészt a vizsgálati időszakon kívüli időszakra és csupán egyetlen tagállamra vonatkoztak, míg a jelenlegi vizsgálat a teljes uniós piacra összpontosít. Mindenesetre a Bizottság nem vitatja, hogy a betáplálási tarifák szintje befolyásolja a keresletet, mivel a kisebb benapozottságú helyszíneken végrehajtott befektetések jövedelmezősége a betáplálási tarifák szintjétől függ. Annak megállapításához azonban, hogy a betáplálási tarifák vizsgálati időszakban jellemző szintje okozta volna a kárt, az érdekelt feleknek be kellett volna bizonyítaniuk, hogy az uniós gyártók árainak kárt nem okozó szintre való növelése azt jelentette volna, hogy az uniós gyártók nem tudták volna értékesíteni a szóban forgó terméket, mivel a fotovillamos rendszerekbe való beruházás nem lett volna megvalósítható ezeken az árakon. Nem nyújtottak be ezzel kapcsolatban bizonyítékot. Ezért ezt az érvet elutasították.
(649)
Több fél is azt állította, hogy az alacsony betáplálási tarifák miatt a fotovillamossági projektekkel kapcsolatos befektetések csak a Kínából behozott, olcsóbb napelemek felhasználásával voltak gazdaságilag életképesek. Ezért azzal érveltek, hogy a betáplálási tarifák csökkentése jelentős kárt okozott az uniós gazdasági ágazatnak. Egy másik fél úgy érvelt, hogy a betáplálási tarifák szintje befolyásolja a modulok árát meghatározó mechanizmusokat.
(650)
Meg kell jegyezni, hogy tagállamonként, illetve régiónként eltér, hogy egy modulnak mennyibe kell kerülnie ahhoz, hogy egy projekt gazdaságilag még életképes legyen, és ez több tényezőtől is függ, például a betáplálási tarifáktól, más szabályozási ösztönzőktől, a benapozottságtól, a hagyományos villamos energia árától stb. Emellett a vizsgálat kimutatta, hogy a jelenlegi telepítések egyre kevésbé támaszkodik a betáplálási tarifákra, mivel a fotovillamosság hálózati egyenértékűségét bizonyos típusú létesítmények Európa több régiójában is - például Olaszország, Spanyolország, Portugália, Dél-Franciaország és Görögország nagy részén - valószínűleg már elérték. A fenti okok miatt az erre vonatkozó állításokat elutasították.
(651)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy a Bizottság nem vizsgálta meg, hogy az uniós gazdasági ágazat felkészült-e arra, hogy az állami támogatási rendszereket hirtelen megszüntetik vagy csökkentik. Ezt az állítást nem támasztották alá. Meg kell azonban jegyezni, hogy az összegyűjtött bizonyítékok alapján nincs olyan információ, amely arra utalna, hogy az uniós gazdasági ágazat ésszerűtlenül reagált volna a piaci jelzésekre (vagyis a fogyasztás alakulására) és más elérhető információkra (vagyis a támogatási rendszerek csökkentésére). Emiatt ezt az állítást elutasították.
(652)
Az egyik érdekelt fél úgy érvelt, hogy a betáplálási tarifák csökkentése azért okozta az uniós gazdasági ágazat értékesítéseinek visszaesését, mert a befektetések csak a megfizethető kínai árakon voltak életképesek. Az összegyűjtött bizonyítékok valóban csak enyhe csökkenést mutatnak az uniós gazdasági ágazat vizsgálati időszakban megfigyelt értékesítéseiben, ellentétben az abban az esetben várható helyzettel, ha a fotovillamossági projektek csak a kínai modulokkal lettek volna megvalósíthatóak. Sőt, az uniós gazdasági ágazatban a modulok értékesítése 2011-ig nőtt, majd a vizsgálati időszakban enyhén csökkent, ugyanazt a tendenciát követve, mint a fogyasztás. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(653)
Egy érdekelt fél azzal érvelt, hogy a betáplálási tarifák csökkentése kényszerítette az uniós gazdasági ágazatot árai csökkentésére, hogy fenntartsák a befektetők érdeklődését a fotovillamos energia iránt, és megtartsák a kereslet és növekedés lendületét.
(654)
A vizsgálat azt igazolta, hogy az uniós gazdasági ágazat elsősorban a támogatott behozatal és nem a betáplálási tarifák csökkenése miatt kényszerült az árak csökkentésére. Ezt jelzi az a tény, hogy az uniós gazdasági ágazat áraiban a legjelentősebb csökkenés 2010-2011-ben következett be, még azelőtt, hogy a betáplálási tarifák jelentős csökkentésére sor került volna. Valójában a Kínából származó, az uniós gazdasági ágazat árainak jelentősen alákínáló támogatott behozatal kényszerítette az uniós gazdasági ágazatot árainak egyre alacsonyabb szintre csökkentésére. Emiatt ez az érv elvetésre került.
(655)
Egy másik érdekelt fél azzal érvelt, hogy az ideiglenes dömpingellenes rendelet (174) és (175) preambulumbekezdésében foglalt megállapítások, amelyek szerint a betáplálási tarifák megváltoztatása nem szakította meg az okozati kapcsolatot, nem rendelkeznek ténybeli vagy jogi alappal, és nincsenek összhangban az alaprendelet 8. cikkének (5) bekezdésével, mivel a Bizottság nem értékelte a betáplálási tarifák csökkentése által okozott kár mértékét, és mivel úgy véli, hogy az uniós gazdasági ágazat árainak jelentős csökkenése kizárólag a támogatott kínai behozatal következménye volt. Ugyanez a fél azzal is érvelt, hogy a modulok és az elemek árának csökkenése világszintű jelenség volt, és nem a kínai behozatal által kifejtett nyomás következménye.
(656)
Azzal az állítással kapcsolatban, hogy a Bizottság nem értékelte a betáplálási tarifák csökkentése által okozott kárt, a fenti (628) és (629), valamint a (640) és (641) preambulumbekezdésre hivatkozunk, amelyben a Bizottság azt a következtetést fogalmazta meg, hogy sem a kereslet csökkenése, sem pedig a betáplálási tarifák által az uniós árakra gyakorolt hatás nem volt olyan jellegű, hogy megszakítsa az okozati kapcsolatot az uniós gazdasági ágazatot ért kár és a Kínából származó támogatott behozatal között, függetlenül attól, hogy ezt a betáplálási tarifák csökkentése okozta-e, és ha igen, milyen mértékben. Ezért elutasították azt az állítást, amely szerint a Bizottság megállapításai nem rendelkeznek ténybeli alappal. Azzal az állítással kapcsolatban, hogy a modulok és az elemek árának csökkenése világszintű jelenség volt, a fenti (619)-(621) preambulumbekezdésre hivatkozunk, amely szerint a Kínától eltérő egyéb országokból származó behozatal mennyiségét és árait is értékelték. Habár valóban megfigyelhető volt egy világszintű csökkenő tendencia a modulok és az elemek áraiban, a Kínából származó támogatott behozatal árai ezt a csökkenő tendenciát a veszteség szintjéig mélyítették. A fentiek alapján ezt az állítást elutasították.
(657)
Összegzésül: a betáplálási tarifák fontos tényezői voltak az uniós fotovillamossági piac alakulásának, és a betáplálási tarifák megléte befolyásolta a vizsgált termék felhasználását. A vizsgálat azonban azt igazolta, hogy a felhasználás a betáplálási tarifák csökkenése ellenére nem csökkent számottevően. Emellett a vizsgálat azt igazolta, hogy az uniós árak csökkenésének fő oka nem a betáplálási tarifák csökkenése volt. Ezért a Bizottság megállapította, hogy a betáplálási tarifák alakulása nem olyan jellegű, hogy megszakítaná a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár közötti okozati összefüggést.
5.3.5. Az uniós gazdasági ágazatnak nyújtott egyéb pénzügyi támogatás
(658)
Néhány érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárt az okozta, hogy csökkent az uniós gazdasági ágazat pénzügyi támogatása. Ezen állítás alátámasztására az egyik uniós gyártónak a figyelembe vett időszak előtt (2003-2006 között) nyújtott, vissza nem térítendő támogatás alapján adtak át információkat.
(659)
Az átadott bizonyíték nem mutatott okozati összefüggést az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár és az egyik uniós gyártónak a figyelembe vett időszakot megelőzően nyújtott, vissza nem térítendő támogatás között. Ezen túlmenően ez az információ, mivel a figyelembe vett időszakot megelőző időszakra vonatkozik, nemigen bír jelentőséggel. Ezért nem lehetett okozati összefüggést megállapítani az uniós gazdasági ágazatnak nyújtott vissza nem térítendő támogatás és az azt ért jelentős kár között. Emiatt ez az érvelés elvetésre került.
5.3.6. Többletkapacitás
(660)
Olyan állításra is sor került, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárt az okozta, hogy az uniós piacon és a világpiacon általában többletkapacitások vannak. Azt állították továbbá, hogy a világpiaci többletkapacitás miatt az uniós gazdasági ágazat jelenleg konszolidálódik, és az ágazatot ért kár a termelő létesítmények túlságosan nagy számának következménye. Ezen túlmenően több érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár összefüggésben állt az uniós gazdasági ágazat saját maga által kiépített többletkapacitásával. Ezzel szemben néhány érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárt az okozta, hogy az uniós gazdasági ágazat nem hajtotta végre a szükséges kapacitásbővítési beruházásokat.
(661)
Noha az uniós gazdasági ágazat valóban növelte termelési kapacitását, teljes termelési volumene nem fedte le az uniós piacon a figyelembe vett időszakban megnövekedett felhasználási szinteket. Ezért az uniós gazdasági ágazat termelési kapacitásának növekedése ésszerű volt és a piaci fejleményekhez, azaz a felhasználás növekedéséhez igazodott. Ezért ez nem tekinthető az ágazatot ért kár okának.
(662)
Hasonlóképpen és ugyanezen az alapon nem nyert igazolást az az érv, hogy az uniós gazdasági ágazat nem végzett kapacitásbővítési beruházásokat. Ezzel szemben azonban - amint az fentebb már említésre került - az uniós gazdasági ágazat a figyelembe vett teljes időszakban fokozatosan bővítette a kapacitást, és mindvégig volt rendelkezésre álló többletkapacitása is, ami arra utal, hogy képes volt a kereslet növekedésének kiszolgálására. Emiatt ezt az érvet el kellett vetni.
(663)
Néhány érdekelt fél azt állította, hogy a piac valamennyi szereplője - beleértve az upstream és a downstream ágazatokat - nehéz helyzetben volt a világpiaci többletkapacitás és az ebből eredő piaci változások miatt. E tekintetben azzal érveltek, hogy a vizsgált termék olyan tömegcikké vált, amelynek egyes gyártói már nem képesek az ár meghatározására, hanem az ár a kereslet és kínálat világpiaci alakulásának függvénye. Állították, hogy ez a helyzet, nem pedig a támogatott behozatal okozta az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárt.
(664)
A vizsgálat megerősítette, hogy a világpiacon - főként Kínában - többletkapacitás van. Az a piaci változás, amely a vizsgált terméket állítólag tömegcikké tette, nem indokolná a tisztességtelen árképzési magatartást és a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatokat. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy az uniós gazdasági ágazat a vizsgált terméket több mint 20 éve gyártja és értékesíti, míg az érintett termék kínai gazdasági ágazata csak a közelmúltban (az elmúlt évtized közepe táján) alakult ki, elsősorban az uniós betáplálási tarifák és más szakpolitikai kezdeményezések, illetve az ezekből eredő kínálatbővülés hatására. Emiatt a fenti érvek elvetésre kerültek.
(665)
Egy érintett fél azt állította, hogy a többletkapacitás az árak racionalizálásához vezetett. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy egyrészt a többletkapacitás valóban „árversenyhez” és az uniós gazdasági ágazat árainak leszorításához vezetett, amely átlagosan meghaladta a termelési költségek csökkentésének mértékét. Másrészt azonban az uniós gazdasági ágazat kapacitásának növelése a piaci fejleményeket követte, és indokoltnak minősül. Emellett az elemek esetében a termelési kapacitás növelése alacsonyabb szintű volt, mint a modulok esetében. Ezért az erre vonatkozó állítást el kellett utasítani.
(666)
Egy másik érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárt az okozta, hogy az uniós gazdasági ágazat csak a szakosodott beruházásokra összpontosított, és nem hajtotta végre a szükséges kapacitásbővítési beruházásokat és költségcsökkentéseket. Ezt az állítást nem erősítették meg a vizsgálat eredményei sem, amelyek szerint az uniós gazdasági ágazat a figyelembe vett időszakban növelte termelési kapacitását és hatékonyságát. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(667)
Továbbá egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat annak ellenére növelte termelési kapacitását, hogy már egyébként is alacsony volt a kapacitáskihasználási arány, ezáltal magának okozott kárt. Ez az állítás azonban a mintába felvett uniós gyártók beruházásainak tendenciáját és a teljes uniós gazdasági ágazat kapacitáskihasználásának tendenciáját hasonlítja össze, ami nem megfelelő összehasonlítási alap. Emellett a vizsgálat szerint az uniós gazdasági ágazat nem növelte olyan mértékben termelési kapacitását, hogy az meghaladta volna az uniós fogyasztás alakulását, Ezért ezt az érvet elutasították.
(668)
Emellett az összegyűjtött bizonyítékok szerint az új gépekkel kapcsolatos beruházások révén az uniós gazdasági ágazat csökkentette termelési költségeit, és a költségek terén versenyképesebbé vált. Emiatt ezt az érvet el kellett vetni.
(669)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően néhány érdekelt fél vitatta, hogy az uniós gazdasági ágazat által végzett kapacitásbővítések ésszerűek voltak-e, és követték-e a piaci fejleményeket, különösen az uniós fogyasztást. A modulok esetében azonban a figyelembe vett időszak során a termelési kapacitás 106 %-kal, míg az uniós fogyasztás 221 %-kal, vagyis több mint kétszeresére nőtt. Hasonlóképpen, az elemek esetében a figyelembe vett időszak alatt a termelési kapacitás 39 %-kal, míg az uniós fogyasztás 87 %-kal nőtt. Ez bizonyítja, hogy a kapacitás sokkal kisebb mértékben nőtt, mint a fogyasztás, ezért a kapacitásbővítés nem tekinthető ésszerűtlennek, mivel az Unióban sohasem volt többletkapacitás. Emellett a kapacitásbővítések ésszerűségével kapcsolatos elemzést nem az egyes évek tekintetében kell elvégezni, hanem a teljes figyelembe vett időszak során megfigyelt tendenciát kell figyelembe venni. A kapacitásbővítések tehát jellemzően a beruházás elvégzése után csupán bizonyos idő elteltével válnak teljesen működőképessé, és az egyes évekre lebontott elemzés torz képet adhat. Ezért ezt az érvet elutasították.
5.3.7. A nyersanyagárak hatása
(670)
Több érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár összefüggésben állt a poliszilícium - a lemezgyártás fő alapanyaga - árának alakulásával. Azzal érveltek, hogy az uniós gazdasági ágazat hosszú távú fixáras szállítási szerződéseket kötött, és emiatt nem tudta kihasználni a poliszilícium árának a figyelembe vett időszak során bekövetkezett csökkenését.
(671)
A vizsgálat igazolta, hogy noha az uniós gazdasági ágazat a poliszilíciumra hosszú távú szállítási szerződéseket kötött, e szerződések feltételeit a legtöbb esetben újratárgyalták a poliszilícium árának alakulása alapján, és a szerződéses árak az azonnali piaci árak közelébe vagy néha az alá csökkentek.
(672)
Néhány érdekelt fél azzal érvelt, hogy az uniós gazdasági ágazat, vagy legalábbis annak egy része nem tudta kihasználni a poliszilícium árának a vizsgálati időszak során bekövetkezett csökkenését, mivel a nyersanyagra hosszú távú szerződéseket kötött. Ezek a felek azt állították, hogy a poliszilíciumra és/vagy lemezekre vonatkozó hosszú távú szerződések újratárgyalása vagy felbontása szankciókat vont maga után. Ezen állítás bizonyítására ezek a felek a sajtóban megjelent cikkeket nyújtottak be, amelyek szerint néhány uniós gyártó ellen eljárás indult, vagy felbontották a szerződéseiket. Néhány fél olyan információkat közölt, amelyek állításuk szerint megerősítik, hogy a hosszú távú szerződéseket nem lehetett újratárgyalni.
(673)
A poliszilícium a lemezgyártás fő nyersanyaga. A vizsgálat megállapította, hogy a poliszilícium ára 2008-ban megnőtt, és elérte az 500 USD/kg árat, de 2009-ben ismét csökkent, 2009 végén elérte a körülbelül 50-55 USD/kg-os árat, 2010-ben és 2011 elején pedig csak enyhe emelkedő tendenciát mutatott. Az árak a vizsgálati időszakban jelentősen csökkentek, és elérték a 30 USD/kg-ot (JRC Scientific and Policy Reports, „PV Status Report” [Jelentés a fotovillamos ágazat helyzetéről], 2012.). Meg kell jegyezni, hogy a poliszilícium árának az uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatása csak elhanyagolható lehetett, mivel az elemek és modulok gyártásának költségére gyakorolt hatások az értékteremtési lánc egészén eloszlottak. Emellett a fent említett, sajtóban megjelent cikkek a vizsgálati időszak utáni fejleményeket ismertették, és ezek nem érintették az uniós gazdasági ágazat vizsgálati időszakban fennálló helyzetét, ezért nem lehet ezeket figyelembe venni. Bizonyítható, hogy az uniós gazdasági ágazat nem csupán a hosszú távú szerződésekben szereplő árakat tudta újratárgyalni, hanem e hosszú távú szerződésekkel kapcsolatos szerződési szankciókat is.
(674)
Egy érdekelt fél azt állította továbbá, hogy az is elegendő, ha csak néhány uniós gyártót érintettek a hosszú távú szerződések, és hogy a teljes uniós gazdasági ágazat helyzete lényegtelen. Azt állította, hogy nem szükségszerű, hogy a magasabb költségek az összes gazdasági szereplőt ugyanúgy érintik. Ez az állítás figyelmen kívül hagyja azt a megállapítást, hogy a poliszilícium átlagos ára a teljes uniós gazdasági ágazat tekintetében sok esetben nem volt magasabb, mint a piaci ár vagy az azonnali ár, és hogy ezért nem tartozik az ügyhöz az a kérdés, hogy a magasabb költségek az összes gyártót érintik, vagy csak néhányat közülük. Ezért ezt az érvet elutasították.
(675)
Egy másik érdekelt fél azt kérte, hogy a Bizottság válassza szét, különböztesse meg és számszerűsítse az összes olyan tényező hatásait, amelyek befolyásolják az uniós gazdasági ágazat helyzetét; különösen a poliszilícium árának jelentős csökkenését kellene külön megvizsgálni. Ezzel kapcsolatban úgy érveltek, hogy az eladási árak csökkenését nem a Kínából származó behozatal által kifejtett árnyomás, hanem a poliszilícium árának csökkenése okozta. Az uniós gazdasági ágazat átlagos eladási árai sokkal nagyobb mértékben csökkentek, mint a gyártás átlagköltsége, amelyre hatással lehet a nyersanyagok árának csökkenése. Ezért ezt az érvet elutasították.
(676)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően néhány érdekelt fél ismét azt állította, hogy a vizsgálat szerint a poliszilícium árának csökkenése által az uniós gazdasági ágazat költségeire gyakorolt hatást nem csökkentett és nem oszlott el az értékteremtési láncban. Azonban amint az a fenti (255) preambulumbekezdésben említést nyert, a poliszilícium a lemezgyártás fő nyersanyaga, tehát az elemek vagy modulok előállításának költségére gyakorolt hatások mindenképpen eloszlanak az értékteremtési láncban. Az érdekelt felek nem nyújtottak be olyan bizonyítékokat, amelyek megcáfolták volna ezt a megállapítást. Emellett a vizsgálat kimutatta, hogy a poliszilícium árának a figyelembe vett időszakban megfigyelt csökkenését tükrözték az elemek és modulok előállításának a mintába felvett uniós gazdasági szereplőknél felmerülő átlagköltségei is, amelyek a poliszilícium árához hasonló mértékben csökkentek. Az érdekelt felek egyike megkérdőjelezte az uniós gazdasági ágazatra a szállítói szerződések újratárgyalása miatt állítólag kirótt szankciók hatását is. Ezzel kapcsolatban nem kizárt, hogy néhány gyártónak bírságot kellett fizetnie a lemezek szállítására vonatkozó szerződések felbontása miatt a figyelembe vett időszakban. A Bizottság azonban nem talált azzal kapcsolatos bizonyítékot, hogy ezek a szankciók befolyásolták volna az uniós gazdasági ágazat egészének helyzetét, vagy hogy reprezentatívak lennének. A szóban forgó érdekelt fél sem nyújtott be ilyen bizonyítékot. Habár emiatt nem lehet teljesen kizárni, hogy ezek a szankciók néhány uniós gyártóra negatív hatást gyakorolhattak, az uniós gazdasági ágazat helyzetére gyakorolt hatás legfeljebb elhanyagolható lehet, ezért nem szakítja meg az okozati összefüggést a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár között. Ezért az érvelést el kellett utasítani.
(677)
Egy másik érdekelt fél azt állította, hogy a vizsgált termék értékesítési árának csökkenése részben a poliszilícium árának csökkenésének köszönhető. Ezzel kapcsolatban azonban meg kell jegyezni, hogy a vizsgálat kimutatta, hogy a kínai behozatal támogatásban részesült, és jelentősen alákínált az uniós gazdasági ágazat árainak. Ezért ez az árcsökkenés túlmutat a gyártási költségeknek a nyersanyagárak csökkenésével magyarázható csökkenésén. Ha az árcsökkenést csupán a nyersanyagárak csökkenése okozná, az uniós gazdasági ágazat nem kényszerült volna arra, hogy az előállítási költségek alá csökkentse értékesítési árait. A fenti állítást ezért el kellett utasítani.
(678)
Egy másik érdekelt fél ismét azt állította, hogy egy uniós gyártó ellen a vizsgálati időszak után lefolytatott eljárás már a vizsgálati időszak alatt is befolyásolhatta az érintett uniós gyártó helyzetét. Ez az érdekelt fél azonban nem fejtette ki, hogy ez a vizsgálati időszak utáni esemény hogyan és milyen mértékben lehetett hatással a gyártó helyzetére a vizsgálati időszakban. Hasonlóképpen, ez a vizsgálat nem talált olyan bizonyítékot, amely ilyen hatásra utalt volna. A fenti állítást ezért elutasították.
(679)
Ugyanez az érdekelt fél megkérdőjelezte a fent említett megállapításokat, mivel állítása szerint nem ismertettek bizonyítékokat. A vizsgálat eredményei azonban tényeken és pozitív bizonyítékokon alapultak, amelyek nem bizalmas változata az összes érdekelt fél számára rendelkezésre áll.
(680)
A fentiek alapján megállapítást nyert, hogy még ha egyes uniós gyártókat érintettek is a hosszú távú szerződések, az uniós gazdasági ágazat egészét ezek nem sújtották, és az ágazat képes volt teljes egészében kihasználni a nyersanyagok árának csökkenését. A hosszú távú szerződésekről ezért nem volt megállapítható, hogy megszakították volna az okozati összefüggést a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár között.
5.3.8. Az ágazat saját magának történő károkozása: az automatizálás, a méret, a méretgazdaságosság, a konszolidáció, az innováció, a költséghatékonyság és az uniós gazdasági ágazat általi behozatal hatása
(681)
Több érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért kár oka a gyártási folyamat magas fokú automatizálása volt. Azt állították, hogy a kis méretű gyártók hátrányba kerültek a nagyobb, vertikálisan integrált gyártókkal szemben, és ezért a kis méretű gyártókat ért kár nem tudható be a támogatott behozatalnak. Ezzel összefüggésben állították továbbá, hogy az uniós gazdasági ágazat összességében kisméretű volt, és emiatt nem tudta kihasználni a méretgazdaságosságot.
(682)
A vizsgálat igazolta, hogy az uniós piacon még a kis méretű gyártók is magas szinten automatizálták gyártási folyamataikat, ami kedvező hatást gyakorolt az előállítási költségekre. A legtöbb uniós gyártó a gyártási folyamat egy adott részére (elemekre vagy modulokra) szakosodott, ami a specializáció révén növelte versenyképességüket a gyártott konkrét terméktípus vonatkozásában. Ezért el kellett vetni azt az érvelést, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért kárt a magas fokú automatizáció okozta volna.
(683)
Néhány érdekelt fél azt állította, hogy az árnyomás az uniós gazdasági ágazat és a kínai gazdasági ágazat konszolidációjához vezetett, és ez volt az oka az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárnak. A vizsgálat azonban azt igazolta, hogy a konszolidáció inkább a támogatott behozatal és a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok következménye volt. Ezen túlmenően ez a fél nem támasztotta alá bizonyítékokkal, hogy a konszolidációs folyamat milyen mértékig lehetett a kár oka.
(684)
Állították továbbá, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért kár oka az uniós gazdasági ágazat vertikális integrációjának hiánya. Rendes piaci feltételek mellett a vertikálisan integrált gyártóknak az értékteremtési lánc egésze tekintetében általánosságban nagyobb biztonsággal kellene rendelkezniük. A vizsgálat azonban azt igazolta, hogy a vertikális integráció előnyeit az uniós gazdasági ágazat azon része sem tudta teljesen kihasználni, amely vertikálisan integrált volt, mivel a támogatott behozatal árnyomása rendkívül erős volt. Emellett az uniós gazdasági ágazat - a vertikálisan integrált gyártók sem - a támogatott behozatal miatt nem tudta teljes mértékben kihasználni a magas kapacitáskihasználási rátát a méretgazdaságosság megvalósítása céljából. A vizsgálat továbbá nem tárt fel semmiféle összefüggést a vertikális integráció és a magasabb jövedelmezőségi ráták között, mivel az erős árnyomás ezt az összefüggést megváltoztatta.
(685)
Néhány érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatban hiányzott a műszaki innováció, illetve új technológiákba történő beruházás. Mindazonáltal a vizsgálat nem tár fel ezeket az állításokat megerősítő ténybeli bizonyítékokat. A vizsgálat éppen ellenkezőleg azt igazolta, hogy az uniós gazdasági ágazat beruházásainak a zömét új gépekre és K+F-re fordították, és hogy világszinten nincs jelentős technológiai eltérés a termékek között.
(686)
Emellett egy érdekelt fél azt állította, hogy a jelentős kárt az elégtelen projektvégrehajtás (sikertelen projektek) okozta. E tekintetben meg kell jegyezni, hogy az érv nem volt megalapozott. Ezen túlmenően a sikertelen projektek inkább a támogatott behozatal következményének tekinthetők. Az érvet ezért el kellett vetni.
(687)
Több érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat nem volt képes költségeit időben ésszerűsíteni ahhoz, hogy reagálni tudjon a világpiaci változásokra. Más felek azt állították, hogy a bérköltségek és általános vállalati költségek az Unióban magasabbak, mint Kínában.
(688)
A vizsgálat igazolta, hogy az uniós gazdasági ágazat gyártási költségei a figyelembe vett időszak alatt folyamatosan csökkentek. A termelékenység nőtt a modulok és az elemek tekintetében. Amint az fentebb említésre került, a Kínából származó támogatott behozatal és az uniós piacra ebből eredő erős árnyomás következtében az uniós gazdasági ágazat nem tudta kihasználni a költségcsökkentés előnyeit.
(689)
Meg kell jegyezni, hogy Kína exportáló gyártói a nyersanyag (poliszilícium) és a használt gépek tekintetében semmiféle komparatív előnyt sem élveznek, mivel mindkettőt jobbára az Unióból importálják. A bérek és az általános vállalati költségek - ideértve az értékcsökkenést is - a vizsgálati időszakban a modulok teljes költségének átlagosan 10 %-át sem érték el, és nem tekinthető úgy, hogy jelentős szerepük lenne. A villamosenergia-költségek a vizsgálati időszakban a modulok teljes költségének átlagosan 1 %-át sem érték el, és nem tekinthető úgy, hogy jelentős szerepük lenne. Emellett az az állítás, hogy a kínai gyártók a legújabb berendezéseket használták, nem volt megalapozott.
(690)
Emellett azt állították, hogy egyes uniós gyártók az elemeket és/vagy modulokat az érintett országból szerzik be, és ezeket sajátjukként tovább értékesítik az uniós piacon. Az ezekből az ügyletekből származó kárt nem szabad a támogatott behozatalnak tulajdonítani. A vizsgálat azonban megállapította, hogy az érintett termék uniós gazdasági ágazat általi behozatala kiegészítő jellegű és az uniós termeléshez képest kisebb volumenű volt a teljes uniós gyártáshoz képest, ezért esetleges hatása elhanyagolható lenne, és nem lehet úgy tekinteni, hogy megszakította a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár közötti okozati összefüggést.
(691)
Ezért az uniós gazdasági ágazatnak - ahhoz, hogy felvehesse a versenyt a Kínából származó behozatal csökkenő tendenciát mutató áraival - jelentős erőfeszítéseket kellett tennie a termelési költségek racionalizálása érdekében. Az uniós gazdasági ágazat erőfeszítései ellenére ez a költségracionalizálás a támogatott behozatal jelentős alákínálása következtében nem jelentkezhetett az eladási árakban.
(692)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárt az okozta, hogy az ágazat nem eléggé méretgazdaságos. Azt állították, hogy a kis méretű gyártók hátrányba kerültek a nagyobb, vertikálisan integrált gyártókkal szemben, és ezért az e gyártókat ért kár nem tudható be a támogatott behozatalnak. Egy másik érdekelt fél azt állította, hogy a gyártási folyamat automatizálása költséges, ezért a méretgazdaságosság még inkább fontos a gyártási költség csökkentéséhez.
(693)
A vizsgálatból kiderült, hogy az uniós gazdasági ágazat a támogatott behozatal miatt nem tudta teljes mértékben kihasználni a magas kapacitáskihasználási arányt a méretgazdaságosság megvalósítására, és még a nagyobb és vertikálisan integrált gyártók sem. A vizsgálat mindenesetre nem tárt fel semmiféle összefüggést a méret, a vertikális integráció és a magasabb jövedelmezőségi ráták között, mivel a támogatott behozatal által kifejtett erős árnyomás ezt az összefüggést megváltoztatta. A vizsgálat kimutatta, hogy a méretgazdaságosság előnyei megszűnnek egy olyan piacon, ahol a kihasználási arány alacsony, ami a kínai gyártókra is igaz volt. Ezért az érveket elvetették.
(694)
Emellett egy érdekelt fél azt állította, hogy a befektetők és a bankok nem finanszíroznak olyan projekteket, amelyek esetében a modulok gyártója túl kicsi, mivel a nagyobb gyártók jobb garanciákat nyújtanak, és nagyobb megtérülést ígérnek. A beruházók és a bankok vonakodnak tehát olyan fotovillamossági projektek finanszírozásától, amelyek keretében uniós gyártású modulokat használnak. A vizsgálat azonban igazolta, hogy a beruházóknak és a bankoknak a nagyobb gyártási kapacitással rendelkező kínai gyártók finanszírozása iránt mutatkozó esetleges preferenciái annak a torzulásnak az eredményei, amelyet a támogatott behozatal hozott létre az uniós piacon. Amint az fentebb említést nyert, a gyártóberendezések mérete nem játszik szerepet, ha a kihasználási arány alacsony marad. Ezért ezt az érvet elutasították.
(695)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat kedvezőtlen költségszerkezettel rendelkezik kínai versenytársaihoz képest, mivel utóbbiak alacsonyabb bér-, villamosenergia- és értékcsökkenési költségekkel számolhattak, továbbá újabb berendezésekkel rendelkeztek. Az érdekelt fél azonban nem tudott olyan új információkat vagy bizonyítékokat benyújtani, amelyek e tekintetben ellentmondtak volna e vizsgálat eredményeinek. Az az állítás pedig, miszerint a kínai gyártók a legújabb berendezéseket használták, ellentétes az ideiglenes dömpingellenes rendelet (203) preambulumbekezdésében foglalt megállapításokkal, amelyek szerint az exportáló kínai gyártók nem élveztek semmiféle komparatív előnyt, főleg mivel a gépeket és berendezéseket az Európai Unióból importálták. Ezért a Bizottság a fenti állításokat elutasította.
(696)
Egy másik fél azt állította, hogy a kínai gyártók komparatív előnyt élveztek a poliszilícium ára, valamint a méretgazdaságosság tekintetében, és ez a gépek esetében alacsonyabb költségekkel járt. Ez a fél azonban nem nyújtott be új információkat vagy bizonyítékokat ezzel kapcsolatban. E fél ezen állítását tehát el kellett utasítani.
(697)
Emellett egy érdekelt fél azt állította, hogy egyes uniós gyártók az elemeket és/vagy modulokat az érintett országból szerzik be, és ezeket sajátjukként tovább értékesítik az uniós piacon. Azt kérte, hogy az ezekből az ügyletekből származó kárt ne tulajdonítsák a támogatott behozatalnak. A vizsgálat azonban megállapította, hogy az érintett termék uniós gazdasági ágazat általi behozatala kiegészítő jellegű és az uniós termeléshez képest korlátozott volumenű volt a teljes uniós gyártáshoz képest, ezért esetleges hatása elhanyagolható lenne, és nem lehet úgy tekinteni, hogy megszakította a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár közötti okozati összefüggést.
(698)
Egy független importőr úgy érvelt, hogy figyelembe kell venni az elemzésben azt is, hogy növekedett a foglalkoztatottak száma. Ezzel az állítással kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a modulok tekintetében a foglalkoztatás 2009 és 2011 között nőtt, majd a vizsgálati időszakban csökkent. Az elemek tekintetében a foglalkoztatás 2010-ig nőtt, majd 2011-ben csökkent, a vizsgálati időszakban pedig tovább esett. Meg kell jegyezni továbbá, hogy a modulok tekintetében a foglalkoztatás az uniós gyártás tendenciáját követte. Az elemek tekintetében, mivel a kínai behozatal piaci részesedése az egész időszak során nőtt az uniós gazdasági ágazat kárára, az uniós gazdasági ágazat nem tudott a várakozásoknak megfelelően előnyt kovácsolni a megnövekedő fogyasztásból. Ezért a foglalkoztatás 2011-es és a vizsgálati időszakban megfigyelhető csökkenése azzal függ össze, hogy a vállalkozások fizetésképtelenné váltak, vagy leállították az elemgyártást.
(699)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárt az okozta, hogy a vállalatok kis méretűek voltak, és nem értek el méretgazdaságosságot. Amint az a fenti (685) preambulumbekezdésben és az ideiglenes dömpingellenes rendelet (195) és (196) preambulumbekezdésében említést nyert, a mérettel és ezáltal a méretgazdaságossággal járó előnyök már a világpiacon sincsenek meg, mivel a kapacitáskihasználtság általában alacsony, és világszerte jelentős többletkapacitások vannak. A fenti állítást ezért elutasították.
(700)
Ugyanez az érdekelt fél ismét azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárt az okozta, hogy az uniós gazdasági ágazat nem tudott árelőnyt elérni. Ez az érdekelt fél azt állította, hogy ez különösen annak tudható be, hogy a legtöbb uniós gyártó vertikálisan integrált. Ez az érdekelt fél nem nyújtott be azonban további információt arról, hogy a vertikális integráció hogyan gyakorolhatott negatív hatást a gyártók költségstruktúrájára. Ezt az állítást ezért elutasították.
(701)
Emiatt a fent említett összes érvet el kellett vetni.
5.3.9. A fotovillamos vékonyréteg termékek és más fotovillamos technológiák miatti verseny
(702)
Több érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért kár oka a fotovillamos vékonyréteg termékek és más fotovillamos technológiák miatti verseny volt, mivel ezek a technológiák helyettesíthetőek, és rendeltetésük azonos. Úgy érveltek továbbá, hogy a vékonyréteg versenyben állt a vizsgált termékkel, különösen a talajra telepített és a kereskedelmi/ipari tetőre telepített rendszerek tekintetében, amelyek a teljes uniós fotovillamossági piac jelentős részét képezik.
(703)
A vizsgálat azt igazolta, hogy a fotovillamos vékonyréteg termékek más nyersanyagból készülnek, és azokhoz nem használnak kristályos szilícium lemezeket. Átalakítási hatékonyságuk és hatásos teljesítményük a kristályos szilícium modulokéhoz képest általánosságban sokkal alacsonyabb. Ennek következtében nem használhatóak nehezen megközelíthető helyeken, például háztetőkön, ezért az érintett termékkel nem teljesen helyettesíthetőek. A vizsgálat kimutatta továbbá, hogy habár a fotovillamos vékonyréteg termékek olcsóbbak, mint a vizsgált termék, a teljes uniós napenergetikai ágazat piaci részesedésének csupán kis részét képezik a vizsgált időszakban. Emiatt - noha lehet némi verseny a vékonyréteg termékek és az érintett termék között - ez a verseny korlátozottnak tekinthető.
(704)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél megismételte, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárt valószínűleg a vékonyréteg termékekkel való verseny okozta. Ezzel kapcsolatban az érdekelt fél elismerte, hogy Németországban a vékonyréteg termékek piaci részesedése a teljes napenergetikai piacon a vizsgálati időszak nagy részében jelentős volt, és csak 2012 elején kezdett csökkenni.
(705)
A vizsgálat valóban kimutatta, hogy a vékonyréteg termékek átlagára alacsonyabb volt, mint a vizsgált termék átlagára.
(706)
Azonban, amint az a fenti (703) preambulumbekezdésben említést nyert, a vékonyréteg termékek átalakítási hatékonysága és hatásos teljesítménye a kristályos szilícium modulokénál sokkal alacsonyabb, ezért e termékek közötti verseny - ha van ilyen - nem járulhat hozzá az uniós gazdasági ágazatot ért kárhoz, mivel az uniós napenergetikai piacon a kristályos szilícium modulok technológiája dominál. A Közös Kutatóközpont fotovillamossággal kapcsolatos 2012. évi jelentése („PV Status Report 2012”) szerint a poliszilícium árának csökkenése következtében a vékonyréteg az utóbbi években veszített piaci részesedéséből a kristályos szilícium modulok javára.
(707)
Emiatt ezek az érvek elvetésre kerültek.
5.3.10. A pénzügyi válság és hatásai
(708)
Azt állították, hogy a pénzügyi válság és a gazdasági recesszió kedvezőtlen hatást gyakorolt az uniós gazdasági ágazat finanszírozáshoz való hozzáférésére, és ez okozta az uniós gazdasági ágazatot ért kárt.
(709)
Az uniós gazdasági ágazat tőkebevonási képessége jelentősen csökkent a figyelembe vett időszak alatt. Mivel a napenergetikai ágazat tőkeigényes, kulcsfontosságú a tőkebevonás képessége. A gazdasági recesszió bizonyos mértékben hatást gyakorolt az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetére. A vizsgálat azt igazolta azonban, hogy az uniós piac 2009-2011 közötti bővülése ellenére az uniós gazdasági ágazat helyzete romlott, a Kínából származó, az uniós gazdasági ágazat eladási árainak jelentősen alákínáló támogatott behozatal következtében. Ezért a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a pénzügyi válság esetleges hatásait súlyosbította a Kínából származó támogatott behozatal emelkedése, és hogy a finanszírozás korlátozott elérhetősége jórészt a kedvezőtlen piaci hangulat és az uniós gazdasági ágazat támogatott behozatal miatti helyzetének és kilátásainak a következménye volt.
(710)
Megvizsgálták továbbá, hogy az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárt az okozta-e, hogy az uniós gazdasági ágazat nem szerzett megfelelő finanszírozást, amikor még jövedelmező volt. A vizsgálat igazolta, hogy 2010-ben például az uniós gazdasági ágazat még jövedelmező volt, és a beruházások szintje 2009-hez képest 315 %-kal nőtt a modulok, 10 %-kal pedig az elemek tekintetében. Mivel a fotovillamos ágazat tőkeintenzív, az uniós gazdasági ágazat várhatóan folyamatosan megfelelő finanszírozás megszerzésére törekszik majd annak érdekében, hogy javítsa költséghatékonyságát, és versenyre keljen a tisztességtelen támogatott behozatallal. Ezért megállapították, hogy a finanszírozáshoz való hozzáférés hiánya a torz helyzetnek eredménye volt, nem pedig kiváltó oka.
(711)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél megismételte, hogy a pénzügyi válság káros hatásait el kell különíteni, meg kell különböztetni, és nem szabad a támogatott behozatalnak tulajdonítani. Ez az érdekelt fél a nyilvánosan hozzáférhető információkra utal, amelyek szerint legalább egy uniós gyártó főként a pénzügyi válságnak tulajdonította a hátrányos helyzetét. A jelenlegi vizsgálat megállapításait konkrét vállalati adatokra alapozta, amelyek jóval túlmutatnak az egyes vállalatok nyilvános kimutatásain. Ezért az említett nyilvános kimutatás nem cáfolhatja azokat a megállapításokat, amelyek szerint noha a pénzügyi válság gyakorolt bizonyos hatást az uniós gazdasági ágazat helyzetére, nem tudta megszakítani az okozati összefüggést a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár között. A fenti állítást ezért el kellett utasítani.
(712)
Egy másik érdekelt fél azt állította, hogy azt is figyelembe kell venni, hogy az uniós gazdasági ágazat és a kínai exportáló gyártók finanszírozáshoz való hozzáférése eltérő. Ez az érdekelt fél azt állította, hogy ez volt az egyik fő oka az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárnak, nem pedig a támogatott behozatal. Azonban az, hogy több kínai exportáló gyártó számára kedvezményes finanszírozást nyújtanak, torzítja a piacot, és ez lehet az egyik fő oka annak, hogy a kínai exportáló gyártók támogatott áron exportálhatják az érintett terméket. Ezért ez a tényező nem szakíthatja meg az okozati összefüggést a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár között. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(713)
Mindezek alapján megállapították, hogy noha a pénzügyi válság bizonyos mértékben kihatott az uniós gazdasági ágazat helyzetére, nem tudta megszakítani az okozati összefüggést a támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár között. Az érveket ezért elutasították.
5.3.11. Az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye
(714)
Néhány érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat exportra történő értékesítései a figyelembe vett időszakban - a modulok esetében különösen 2009-2011 között, az elemek esetében pedig 2009 és 2012 első negyedéve között - jelentősen visszaestek, és ez okozta az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárt.
(715)
Azonban - ahogy azt az alábbi táblázat mutatja - a modulok exportvolumene a vizsgálati időszakban látható enyhe csökkenés ellenére jelentős maradt, és a vizsgálati időszak alatti átlagos árszintek a modulok átlagköltsége felett maradtak a figyelembe vett időszak egészében. Emiatt ez nem okozhatta az uniós gazdasági ágazatot ért kárt. Az elemeket illetően az exportvolumen a teljes elemgyártásnak mindössze 12 % körüli részét tette ki. Ezért a vizsgálati időszak idején érvényes alacsony árak ellenére ez csak korlátozottan befolyásolhatta az uniós gazdasági ágazat helyzetét. Az e tekintetben felhozott érveket ezért el kellett vetni.
13-a. táblázat
Modulok
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
A modulok exportvolumene (MW)
989
1 279
1 157
1 148
(Index 2009 = 100)
100
129
117
116
Átlagos exportár (EUR/kW)
2 500
1 900
1 470
1 230
(Index 2009 = 100)
100
76
59
49
Forrás: Europressedienst.
13-b. táblázat
Elemek
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Az elemek exportvolumene (MW)
62
320
315
238
(Index 2009 = 100)
100
516
508
384
Átlagos exportár (EUR/kW)
1 350
1 050
830
640
(Index 2009 = 100)
100
78
61
47
Forrás: Europressedienst.
(716)
Ennek alapján megállapítást nyert, hogy az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye nem járulhatott hozzá az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárhoz. Ezért a felek e tekintetben felhozott érveit el kellett vetni.
5.3.12. Az uniós palagázkészletek felfedezése
(717)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért kárt a palagázkészletek felfedezése okozta, és az olcsó palagáz növekvő uniós kitermelésének a kilátása visszavetette a megújuló energiával kapcsolatos projektekbe történő állami és magánberuházásokat.
(718)
A vizsgálat megállapította, hogy a vizsgált termék felhasználása a figyelembe vett időszakban jelentősen nőtt, amint az a fenti (509) preambulumbekezdésben említést nyert. Emellett a vizsgálat során nem derült fény olyan tárgyi bizonyítékra, amely szerint az uniós gazdasági ágazatot ért kár az uniós palagázkészletek felfedezésének lenne betudható. Emiatt ezt az állítást elutasították.
5.3.13. Az Európai Unió kibocsátáskereskedelmi rendszere (ETS)
(719)
Ugyanez a fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért kárt az okozta, hogy az Európai Unió kibocsátáskereskedelmi rendszerében a szén-dioxid-kibocsátási egységek alacsony ára miatt a napenergia-termelésbe történő beruházások szintje alacsony.
(720)
Erre vonatkozó bizonyítékot azonban nem nyújtottak be, és a vizsgálat nem tárt fel ezeket az állításokat megerősítő ténybeli körülményeket. A vizsgálat éppen ellenkezőleg azt igazolta, hogy a vizsgált termék felhasználása a figyelembe vett időszak alatt jelentősen nőtt. Emiatt az érv elvetésre került.
5.3.14. Gazdálkodási döntések
(721)
Néhány érdekelt fél azt állította, hogy a jelentős kárt az uniós gyártók közül legalább egynek az esetében a rossz gazdálkodási döntések okozták. Ezeket az állításokat az éves beszámolókra, a vállalat egyik részvényese által a többi részvényesnek küldött levélben szereplő egyes információkra és egy sajtóban megjelent cikkre alapozták.
(722)
Az ügy irataiban szereplő információk közül semmi nem utalt arra, hogy az érintett vállalat gazdálkodási döntései szokatlanok vagy meggondolatlanok lettek volna, illetve hogy az egész uniós gazdasági ágazatra kihatottak volna. Az e tekintetben felhozott érvek ezért elvetésre kerültek.
5.3.15. Egyéb kormányzati politikák
(723)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kárt kormányzati politikák - úgymint a megújulóenergia-politika, az innovációt ösztönző politikák, a bürokrácia csökkentését célzó politikák, a kereskedelemtámogatási politikák és a hálózati hozzáférés szabályozása - okozták, mivel ezek a politikák az exportáló gyártók számára előnyösek. Azonban - még ha igaz is lenne, hogy e politikák közül egyesek elősegítik a más harmadik országokból történő behozatalt és a napenergetikai ágazat általános növekedését - ezek a politikák az uniós gazdasági ágazat számára is előnyösek. Ezek a politikák ráadásul nem értelmezhetők úgy, hogy az Unióba irányuló behozatalra kárt okozó, támogatott áron kell, hogy sor kerüljön. Az e tekintetben felhozott érvek ezért elvetésre kerültek.
5.3.16. Egyéb érvek
(724)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár oka az első gyártókat érintő hátrány és az Európai Bizottság politikai támogatásának hiánya volt az utóbbi években. Ez a fél azt állította továbbá, hogy a nemzeti támogatási rendszereken kívül az egyes piacokon a népesség, a GDP, a villamosenergia-fogyasztás, a finanszírozási lehetőségek és a hálózathoz való kapcsolódás lehetősége is fontos tényező. Ez a fél azonban nem tudta alátámasztani állításait, ezért elutasították ezeket.
(725)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően ugyanez az érdekelt fél megismételte, hogy az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárt az első gyártókat érintő hátrány okozta. Ezt az állítást azonban nem elemezték és nem támasztották alá, ezért el kellett utasítani.
5.4. Azon további tényezők együttes értékelése, amelyekről megállapítható, hogy hozzájárultak a kárhoz
(726)
A vizsgálat kimutatta, hogy a kárhoz az alábbi egyéb tényezők is hozzájárulhattak: az érintett termék behozatala Tajvanról; a betáplálási tarifák csökkenése; néhány uniós gyártó poliszilíciumra vonatkozó, hosszú távú szerződései; a pénzügyi és gazdasági válság.
(727)
Amint az a fenti 5.3.1. és 5.3.7. szakaszban is említést nyert, a Tajvanról érkező behozatal és néhány uniós gyártó poliszilíciumra vonatkozó, hosszú távú szerződéseinek lehetséges hatása legfeljebb elhanyagolható, mivel esetleges hatásuk az értékteremtési láncban eloszlott.
(728)
A pénzügyi és gazdasági válság tekintetében a vizsgálat kimutatta, hogy az uniós gazdasági ágazatnak elsősorban a támogatott behozatal miatt vannak nehézségei a beruházásokhoz szükséges tőke megszerzésével kapcsolatban, és az uniós gazdasági ágazat ezért nem tudta jövedelmező áron értékesíteni termékeit, amikor az uniós piac erős növekedést mutatott (2009-2011).
(729)
A betáplálási tarifák tekintetében a harmadik felek nem tudták bizonyítani, hogy a betáplálási tarifák szintje olyan alacsony volt a vizsgálati időszakban, hogy megakadályozták volna az uniós gyártókat abban, hogy kárt nem okozó áron értékesítsék termékeiket. Az intézmények úgy vélik, hogy a betáplálási tarifák csökkentése megmagyarázhatja a csökkenő keresletet, mivel a beruházások bizonyos helyszíneken már nem voltak életképesek. Viszont nem tudják megszakítani az okozati összefüggést, még más olyan tényezőkkel együttvéve sem, amelyekről bebizonyosodott, hogy hozzájárultak a kárhoz, mivel így is olyan szinten voltak, hogy az uniós gyártók támogatott behozatal hiányában is kárt nem okozó áron értékesíthették volna termékeiket.
(730)
Ezért a támogatás és a kár közötti okozati összefüggés a kárhoz hozzájáruló négy egyéb tényező együttes hatását figyelembe véve is megmarad.
5.5. Az okozati összefüggésre vonatkozó következtetés
(731)
A vizsgálat megállapította az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár és a Kínából származó támogatott behozatal közötti okozati összefüggést. A kár egyéb lehetséges okait - úgymint az egyéb harmadik országokból érkező behozatal, a Kínából származó nem támogatott behozatal, a felhasználás, a betáplálási tarifák, az uniós gazdasági ágazatnak nyújtott egyéb pénzügyi támogatások, a többletkapacitás, a nyersanyagárak hatása, az ágazat saját magának történő károkozása, a vékonyréteg termékek részéről érkező verseny, a pénzügyi válság és hatásai, az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye, az uniós palagázkészletek felfedezése, a gazdálkodási döntések, az Európai Unió kibocsátáskereskedelmi rendszere, más kormányzati politikák - elemezték, ám egyikről sem volt megállapítható, hogy megszakítja a Kínából származó támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár között megállapított okozati összefüggést.
(732)
A támogatott behozatalon kívül a többi károkozó tényező hatásait is elemezték, egyenként és együttesen is. Ezek alapján a Bizottság megállapította, hogy az uniós gazdasági ágazat hátrányos helyzetét befolyásoló összes tényező (vagyis a harmadik országokból származó behozatal, a betáplálási tarifák, a nyersanyagárak hatása, a pénzügyi válság) együttes értékelése sem magyarázza meg az uniós gazdasági ágazatot ért kárt, különösen az érintett termék Kínából származó olcsó behozatalának nagy mennyiségű beáramlása miatti alacsony árak és pénzügyi veszteség tekintetében. A fenti elemzés alapján - amely megfelelően kiemelte és elhatárolta az uniós gazdasági ágazat helyzetére hatást gyakorló összes ismert tényező és a támogatott behozatal hatását - ezért megállapítást nyert, hogy okozati összefüggés állt fenn a Kínából származó támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár között.
6. AZ UNIÓS ÉRDEK
6.1. Előzetes megjegyzések
(733)
A Bizottság az alaprendelet 31. cikke alapján megvizsgálta, hogy a kárt okozó támogatással kapcsolatos fenti megállapítások ellenére fennáll-e olyan kényszerítő erejű ok, amelynek alapján arra a következtetésre lehet jutni, hogy ebben a konkrét esetben a kiegyenlítő intézkedések elfogadása nem szolgálná az Unió érdekét. E célból és az alaprendelet 31. cikkének (1) bekezdése értelmében az uniós érdek elemzését az összes érintett érdek értékelésére alapozták, beleértve az uniós gazdasági ágazatnak, a fotovillamos ágazat upstream és downstream piacain jelen lévő vállalatoknak, illetve az érintett termék importőreinek, felhasználóinak és fogyasztóinak az érdekeit is.
(734)
A párhuzamosan folyó dömpingellenes vizsgálat megindítását követően mintegy 150 gazdasági szereplő jelentkezett, akiket jelen vizsgálat keretében megfelelően figyelembe vettek. Egyedi kérdőíveket küldtek a független importőröknek, a downstream gazdasági szereplőknek (beleértve egy nyersanyagtermelőt és a vizsgált termék gyártási berendezéseinek szállítóit), az upstream gazdasági szereplőknek (beleértve a projektfejlesztőket és a telepítőket) és a BEUC-nek, amely egy fogyasztóvédelmi szervezet. A fotovillamos ágazat különféle szereplőit (az uniós gazdasági ágazatot, upstream és downstream gazdasági szereplőket) képviselő három szervezet is közölt információkat.
(735)
Azt állították, hogy az uniós érdek értékelése a gazdasági szereplők nem reprezentatív számára épült.
(736)
A Bizottság a következőképpen lépett kapcsolatba a különböző gazdasági szereplőkkel.
(737)
Az upstream és downstream gazdasági szereplők esetében: amint az a fenti (734) preambulumbekezdésben említést nyert, a Bizottság egyedi kérdőívet küldött körülbelül 150 gazdasági szereplőnek, köztük azoknak a független importőröknek, amelyek a vizsgálat megindítása után jelentkeztek, és ezáltal lehetőséget kaptak arra, hogy közöljék a Bizottsággal a vonatkozó adatokat. Huszonegy kitöltött kérdőív érkezett be. Emellett nem csak a kérdőívekre adott válaszokat, hanem az érdekelt felek által a határidőn belül benyújtott, ellenőrizhető és megfelelően alátámasztott észrevételeket és beadványokat is figyelembe vették a vizsgálat során, függetlenül attól, hogy ezek a felek válaszoltak-e a kérdőívre. Az AFASE például tagjai nevében észrevételeket nyújtott be a Bizottsághoz - ezek a fotovillamos ágazat gazdasági szereplői, akiket szintén elemeztek.
(738)
A független importőrök tekintetében a fenti (25) preambulumbekezdés alapján a Bizottság kapcsolatba lépett mind a 250 független importőrrel, amelyeket a panaszos nevezett meg, és az alaprendelet 27. cikkével összhangban kiválasztott egy ideiglenes mintát, amely kiterjedt a rendelkezésre álló idő alatt célszerűen kivizsgálható lehető legnagyobb reprezentatív importmennyiségre. Az ellenőrzés alapján azonban az ideiglenesen kiválasztott vállalatok közül csupán egy bizonyult valóban független importőrnek. A vizsgálat egy későbbi szakaszában olyan további független importőröket is megkérdeztek, amelyek a vizsgálat megindításakor benyújtottak mintavételi formanyomtatványt, de nem kerültek bele a mintába, hogy hajlandók lennének-e együttműködni a vizsgálatban. Közülük hatan igennel válaszoltak és kaptak egy kérdőívet, öten be is küldték válaszukat, a válaszok közül pedig három volt megfelelően teljes. A független importőrök végleges mintája tehát négy független importőrből áll, amelyek az érintett termék behozatalának 2-5 %-át képviselik. Ezzel az alacsony aránnyal kapcsolatban figyelembe kell venni, hogy az érintett termék Unióba irányuló behozatalának nagy részét nem független importőrök végzik.
(739)
Összefoglalva tehát az uniós érdek elemzése során a Bizottság az alábbi információkra támaszkodott:
-
a kérdőívre adott válaszok nyolc mintába felvett uniós gyártótól és négy mintába felvett független importőrtől, továbbá nyolc olyan upstream és tizenhárom olyan downstream gazdasági szereplőtől (hét projektfejlesztő/telepítő; hat olyan szolgáltató, amely a fotovillamos ágazatban is tevékeny), amelyeket abból a 150 gazdasági szereplőből választottak ki, amelyek a vizsgálat megindításakor jelentkeztek és megkapták az egyedi kérdőíveket;
-
a nyolc uniós gyártó, egy független importőr, két upstream gazdasági szereplő, négy downstream gazdasági szereplő (projektfejlesztők/telepítők) és egy szövetség telephelyén végzett helyszíni ellenőrzések során ellenőrzött adatok (lásd az ideiglenes dömpingellenes rendelet (17) preambulumbekezdését és a fenti (29) preambulumbekezdést)
-
más érdekelt felek, köztük szövetségek által benyújtott, az uniós érdekkel kapcsolatos adatok, valamint a fotovillamos ágazat európai fejlődésével kapcsolatos nyilvános adatok, különösen az EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017” (A fotovillamos ágazat jövője a világpiacon 2013-2017 között) című kiadványa.
6.2. Az uniós gazdasági ágazat érdeke
(740)
A vizsgálati időszakban az uniós gazdasági ágazat közvetlenül mintegy 21 000 főt foglalkoztatott a hasonló termék gyártásában és értékesítésében.
(741)
A vizsgálat megállapította, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte, amelynek oka a vizsgálati időszakban az érintett országból érkező támogatott behozatal volt. Emlékeztetni kell arra, hogy több kármutató kedvezőtlen tendenciát jelzett a figyelembe vett időszak alatt. Különösen az együttműködő uniós gyártók pénzügyi teljesítményéhez kapcsolódó kármutatók - vagyis a jövedelmezőség, a pénzforgalom, a befektetések megtérülése - esetében mutatkoztak súlyos hatások. A modulok és az elemek uniós gyártói 2011-ben és a vizsgálati időszakban valójában veszteséget termeltek. Ezért néhány uniós gyártó eleve gyártó létesítményei bezárására kényszerült, mások pedig a fizetésképtelenség küszöbén álltak. Intézkedések hiányában igen valószínűnek tűnik az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzetének további romlása.
(742)
A kiegyenlítő intézkedések elrendelése várhatóan helyreállítaná az uniós piacon a tisztességes kereskedelmi feltételeket, és lehetővé tenné az uniós gazdasági ágazat számára, hogy a hasonló termék árát hozzáigazítsa a termelési költségekhez, és ezzel javítsa jövedelmezőségét. Az ideiglenes intézkedések elrendelése várhatóan azt is lehetővé tenné az uniós gazdasági ágazat számára, hogy a figyelembe vett időszak alatt elvesztett piaci részesedésének legalább egy részét visszanyerje, ami kedvező hatással lenne általános pénzügyi helyzetére. Ezen túlmenően az uniós gazdasági ágazat tőkéhez való hozzájutása javulna, és további K+F beruházásokra és innovációra nyílna lehetősége a fotovillamossági piacon. Végezetül a vizsgálat azt is jelezte, hogy üzleti tevékenységüket azok az uniós gyártók is újrakezdhetik, amelyek a gyártással a kínai behozatal nyomására kényszerültek felhagyni. Összességében - e forgatókönyv szerint - nem csak az uniós gazdasági ágazat (vizsgálati időszakban) meglévő 21 000 munkahelye lenne biztosítva, hanem reális lehetőség nyílna a termelés további bővítésére és a foglalkoztatás növelésére.
(743)
Intézkedések hiányában a piaci részesedés további csökkenése várható, és az uniós gazdasági ágazat jövedelmezősége tovább eshet. Ez rövid és középtávon nem lenne fenntartható. Ennek következtében a piacról már kivonulni kényszerült nagyszámú uniós gyártón túlmenően más gyártók is fizetésképtelenséggel szembesülhetnek, ami rövid- és középtávon az uniós gazdasági ágazat eltűnését eredményezné, és ennek a meglévő munkahelyekre is jelentős hatása lenne.
(744)
Néhány érdekelt fél vitatta, hogy az uniós gazdasági ágazat számára előnyösek lennének a kiegyenlítő intézkedések, és azzal érveltek, hogy i. az intézkedések csökkenteni fogják az Unióban a fotovillamos termékek iránti keresletet, ezért az uniós gazdasági ágazat nem fogja tudni növelni eladásait, ii. az uniós gazdasági ágazat gyártó létesítményei kicsik, ezért nem tud kielégíteni bizonyos típusú berendezések iránti keresletet, például a tetőre telepített kereskedelmi és a talajra telepített nagyméretű berendezések esetében, iii. az uniós gyártók nem ígérnek megtérülést, iv. az elemekre vonatkozó vám kivetése gyakorlatilag megnöveli a modulok gyártási költségét az uniós gyártók számára, ezért az utóbbiak kevésbé lesznek keresettek a fogyasztók körében, v. a kínai behozatal jelentős csökkenése esetén egyéb harmadik országok gyártói valószínűleg kihasználják, hogy csökken a Kínából származó behozatal.
(745)
Azzal az állítással kapcsolatban, hogy az intézkedések miatt csökkenni fog a fotovillamos termékek iránti kereslet az Unióban, emiatt pedig az uniós gazdasági ágazat nem tudja majd növelni eladásait, meg kell jegyezni, hogy az érdekelt felek nem nyújtottak be ellenőrizhető bizonyítékot az intézkedések végrehajtása és a fotovillamos termékek iránti kereslet csökkenése közötti közvetlen kapcsolat létezéséről, holott bizonyított, hogy az utóbbit számos tényező befolyásolja.
(746)
Válaszul arra az állításra, amely szerint az uniós gazdasági ágazat gyártó létesítményei kicsik, és ezért nem tud kielégíteni bizonyos típusú berendezések iránti keresletet, például a tetőre telepített kereskedelmi és a talajra telepített nagyméretű berendezések esetében, meg kell jegyezni, hogy a vizsgálat szerint az uniós gazdasági ágazat rendelkezik mind a kereskedelmi-ipari berendezések (40 kW és 1 MW között), mind a közüzemi berendezések (1 MW és 10 MW között) szállításához szükséges kapacitással. Emellett a vizsgálat nem mutatta ki, hogy a különböző gyártók által előállított termékeket ne lehetne ugyanabban a projektben felhasználni. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(747)
Nem volt megalapozott az az állítás sem, hogy az uniós gazdasági ágazatnak nem származna előnye az intézkedésekből, mert az uniós gyártók nem ígérnek gyors megtérülést, és a beruházási alapok nem finanszíroznak olyan projekteket, amelyekben uniós gyártású modulokat használnak. Mindenesetre a várakozások szerint az intézkedések bevezetése helyreállítja majd a tisztességes piaci viszonyokat, ami pedig meggyőzheti a bankszektor beruházóit arról, hogy az uniós gazdasági ágazat képes életképes projektek kidolgozására. Ezen indokok alapján a Bizottság az érvet elutasította.
(748)
Azzal az állítással kapcsolatban, hogy az elemekre vonatkozó vámok kivetése gyakorlatilag megnöveli a modulok gyártási költségeit az uniós gyártók számára, és a fogyasztók szemében az utóbbiak kevésbé lesznek keresettek, habár nem kizárt, hogy az árak bizonyos mértékű növekedése előfordulhat a vámok kivetése után, azt is figyelembe kell venni, hogy a rendelkezésre álló források szerint a modulok és az elemek ára csökkenő tendenciát mutat. Így az árak csökkenő tendenciája miatt valószínűleg csökkenni fog a modulok ára, még akkor is, ha az elemek költsége megnő az intézkedések nyomán. A szóban forgó gyártók dönthetnek úgy is, hogy Kína helyett az Unióból szerzik be az elemeket. Végül pedig az intézkedések bevezetése várhatóan növelni fogja az uniós elemgyártók kapacitáskihasználását, ezáltal megnő méretgazdaságosságuk, és csökkennek költségeik. Emiatt ezt az állítást elutasították.
(749)
A vizsgálat nem erősítette meg azt az állítást, hogy a kínai behozatalnak az intézkedések bevezetése miatti jelentős csökkenése esetén az uniós gazdasági ágazat helyett várhatóan egyéb harmadik országok használják majd ki a helyzetet. A vizsgálat nem tárt fel egyértelmű bizonyítékot arról, hogy egyéb harmadik országok az uniós piacra irányítanák exportjukat, különös tekintettel arra, hogy a rendelkezésre álló források előrejelzései szerint az egyéb harmadik országok piaca várhatóan bővülni fog, különösen Ázsiában. Végül pedig nincs arra utaló jel, hogy még ha az egyéb harmadik országokból származó behozatal nőne is a kínai behozatal csökkenése miatt, az uniós gazdasági ágazat ne tudna versenyezni az ezen országokból érkező behozatallal.
(750)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően néhány érdekelt fél azzal érvelt, hogy nem reális arra számítani, hogy fenntartható uniós ágazat alakul ki a modulok és elemek gyártására, mivel nincs olyan racionális szemléletű beruházó, amely az uniós gyártókba fektetné pénzét, amelyek állítólag kedvezőtlen költségstruktúrával rendelkeznek, és ezért nem tudnak versenyképes áron termelni. A vizsgálat nem erősítette meg, hogy az uniós gazdasági ágazat kedvezőtlen költségstruktúrával rendelkezik, ahogy azt az ideiglenes dömpingellenes rendelet (202) és (203) preambulumbekezdése kifejti. Ezért a támogatott behozatal megszűnése és a termelési kapacitások jobb kihasználása méretgazdaságossághoz fog vezetni, és lehetővé teszi az uniós gazdasági ágazat fenntarthatóvá válását. A fentiek alapján az érvelést elutasították.
(751)
A felek egyike azzal érvelt, hogy az uniós keresletet a betáplálási tarifák alakulása irányítja, és a befektetések várható megtérülése is ehhez kapcsolódik. Konkrétan azt állította, hogy ha a vámok miatt nőnek az árak az Unióban, és a betáplálási tarifák nem követik ezt a növekvő tendenciát, akkor a kereslet csökkenni fog, és az uniós gazdasági ágazatnak nem származik előnye a kivetett vámokból.
(752)
A fenti állításra a Bizottság azt válaszolja, hogy a betáplálási tarifák szintje és a fotovillamos berendezések telepítése iránti kereslet közötti összefüggés ellenére a vizsgálat során gyűjtött információk szerint a jövőbeli kereslet egyre kevésbé fog a betáplálási tarifáktól és más támogatási rendszerektől függni, mivel bizonyos típusú létesítmények addigra várhatóan az EU több részén is elérik a fotovillamos hálózati egyenértékűséget. Továbbá a befektetések várható megtérülését a tisztességes piaci árakra kell alapozni. Végül pedig habár nem kizárt, hogy az intézkedések bevezetése nyomán előfordulhat az árak bizonyos mértékű növekedése, meg kell jegyezni, hogy a rendelkezésre álló források szerint az árak átfogó tendenciája csökkenő jellegű. Ezt az érvet ennek megfelelően elutasították.
(753)
Az érdekelt felek rámutattak, hogy mivel a napelemek iránti keresletet a támogatási programok, különösen a betáplálási tarifák, valamint a villamos energia árának fogyasztói szintje (amely meghatározza a hálózati egyenértékűséget) hajtják fel, a kereslet árrugalmassága nagyon magas lehet. Noha az árak jelentős növekedése valóban a kereslet számottevő csökkenéséhez vezethet a piac érdekelt felek által is említett sajátos jellege miatt, ezt az érvet el kell utasítani, mivel az alábbi okok miatt nagyon valószínűtlen, hogy az intézkedések jelentős árnövekedést eredményeznének. Először is, az összes rendelkezésre álló forrás megerősíti, hogy az érintett termék árának a vizsgálati időszakban és azóta tapasztalt jelentős csökkenése folytatódni is fog. Másodszor, a Bizottság által elfogadott kötelezettségvállalás gazdasági hatása az, hogy a kínai exportáló gyártók az érintett terméket minimális, 60 c/W alatti importáron fogják szállítani, amely jóval alacsonyabb a vizsgálati időszak során megfigyelt árnál, és olyan mennyiségben, amely nagyjából megfelel a jelenlegi piaci részesedésüknek. Ezen az árszinten a kereslet várhatóan jelentősen csökkenni fog, ami elegendő keresletet biztosíthat a támogatási rendszerek által jelenleg nyújtott támogatás, és a hálózati egyenértékűség jelenlegi szintje mellett is. Továbbá a villamos energia végfelhasználói ára várhatóan nő majd, míg az érintett termék ára csökkenni fog. A kötelezettségvállalás egy indexációs képlettel biztosítja, hogy az érintett termék árának további csökkenését figyelembe vegyék a minimális importár meghatározása során. Ezért ezt az érvelést el kellett utasítani.
(754)
Több érdekelt fél is azzal érvelt, hogy az uniós gazdasági ágazat érdeke nem fontos, mivel az upstream és downstream ágazatok által teremtett többletérték sokkal fontosabb, mint az uniós gazdasági ágazat által a fotovillamossági értékteremtési láncban teremtett többletérték. A Bizottság nem vitatja azt a megállapítást, amely szerint a fotovillamos ágazat különböző szegmensei eltérő értéktöbbletet teremtenek. A vizsgálat megállapította, hogy az uniós gazdasági ágazat a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok következtében jelentős kárt szenvedett. Néhány uniós gyártó valóban már létesítményei bezárására kényszerült, és intézkedések hiányában további károk várhatóak. Mivel a fotovillamos ágazat összes szegmense szorosan kapcsolódik egymáshoz, az uniós termelés eltűnése a teljes fotovillamos ágazat számára káros lenne, mivel teljes mértékben a külső kínálatra lenne ráutalva. Ezért, valamint az ellátás biztonsága érdekében a Bizottság elutasította az érvelést.
(755)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél megismételte azt az állítást, hogy az érintett termék uniós gyártóihoz képest az upstream és downstream ágazatok által teremtett többletérték is fontos annak eldöntésében, hogy kivessenek-e kiegyenlítő vámokat. Ezzel kapcsolatban megállapítást nyert, hogy az uniós érdek értékelése során az intézmények nem vetették össze a vámok pozitív és negatív következményeit, amelyek érinthetik a különböző gazdasági szereplőket. Habár az upstream és downstream ágazatokra gyakorolt hatás csak kismértékű, az intézkedések lehetővé teszik majd az uniós ágazat számára, hogy a káros támogatás hatásait követően helyreálljon.
(756)
Egy fél vitatta az intézkedések bevezetésével biztosítható munkahelyek számát. Azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat körülbelül 6 000 főt foglalkoztat, nem pedig 25 000-et, amint az az ideiglenes dömpingellenes rendelet (229) preambulumbekezdésében szerepel.
(757)
Bizonyítékot azonban nem szolgáltattak ennek alátámasztására, ezért az állítást elutasították. A Bizottság tisztázza, hogy a lemezeknek a vizsgált termékek köréből történő kizárása esetén az uniós gazdasági ágazatban foglalkoztatott személyek száma a vizsgálati időszakban körülbelül 21 000 volt. Az érdekelt felek nem bizonyították, hogy az uniós gazdasági ágazatban foglalkoztatott személyek száma a vizsgálati időszak óta jelentősen változott volna.
(758)
Következésképpen a vizsgálat igazolta, hogy az uniós gazdasági ágazat jelentős kárt szenvedett a Kínából származó támogatott behozatal miatt, mivel a beruházásokat nem tudta jövedelmező eladások segítségével fedezni. Az intézkedések bevezetése várhatóan helyreállítja az uniós piacon a tisztességes kereskedelmi feltételeket, és lehetővé teszi az uniós gazdasági ágazat számára, hogy egyenlő feltételek mellett versenyezhessen. A Kínából származó behozatal várható csökkenése lehetővé teszi majd az uniós gazdasági ágazat számára, hogy növelje eladásait az Unióban, és ezáltal rövidtávon jobban kihasználja a rendelkezésére álló termelési kapacitásokat. Ez pedig méretgazdaságossághoz vezethet. Habár elképzelhető, hogy a hasonló termék ára az intézkedések nyomán rövid idő alatt megnő, az árak összességében csökkenő tendenciája várhatóan fennmarad, köszönhetően egyrészt a vizsgált termék előállítási költségeinek további csökkenésének, másrészt pedig a harmadik országok olyan gyártói által kifejtett versenynyomásnak, amelyek szintén beszállnának az uniós piacon folyó versenybe.
(759)
Ennek megfelelően a Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy a végleges kiegyenlítő intézkedések bevezetése az uniós gazdasági ágazat érdekét szolgálná.
6.3. A független importőrök érdeke
(760)
Amint az a fenti (26) preambulumbekezdésben említést nyert, a mintába felvett importőrök helyzetét is megvizsgálták.
(761)
Összességében a vizsgálati időszakban a négy együttműködő független importőr által az érintett termékkel kapcsolatban végzett tevékenység ezek teljes üzleti tevékenységének 60-100 %-át tette ki. Emellett a négy együttműködő független importőr az importált modulok mennyiségének 16-100 %-át szerezte be Kínából, közülük pedig csak egy importált kizárólag az érintett országból. A vizsgálati időszakban az érintett termékhez kapcsolódó tevékenység tekintetében a négy együttműködő importőr jövedelmezősége átlagosan 2,3 % körüli volt.
(762)
Egy érv szerint az érintett termékre vonatkozó intézkedések elrendelése kedvezőtlenül fogja érinteni az importőrök üzleti tevékenységét. Először is a vámok kivetése nem feltétlenül eredményezi a Kínából történő behozatal megszűnését. Másodszor, noha az intézkedések elrendelése - az egyéb harmadik országokból érkező behozatal valószínű emelkedése miatt - kedvezőtlenül hathat a kizárólag Kínából beszerző importőrök pénzügyi helyzetére, az ilyen importőröknek lehetősége lesz beszerzési forrás váltására.
(763)
Egy érdekelt fél azzal érvelt, hogy a vámok által a független importőrökre kifejtett hatást alábecsülték, mivel ha vámot vetnek ki, nincs olyan egyértelmű alternatív beszerzési forrás, amely helyettesíthetné az érintett termék kínai behozatalát, és hogy a beszerzési forrás megváltoztatása bonyolult feladat, mivel a gyártás nagy része Kínában folyik, és ez jelentős kiegészítő költségekkel járna.
(764)
Ezzel kapcsolatban nem szabad elfelejteni, hogy az intézkedések bevezetése nem feltétlenül eredményezi az érintett termék Kínából történő behozatalának megszűnését. A vizsgálatból kiderült, hogy a Kínából származó behozatal lehetséges csökkenése különösen azokat az importőröket érinti majd, amelyek az érintett terméket kizárólag Kínából szerzik be, ami a négy együttműködő független importőr közül csak egynek az esetében volt igaz. Nem volt kizárt, hogy az intézkedések által a független importőrök pénzügyi helyzetére gyakorolt hatás negatív lesz, de megállapították, hogy ez főként attól függ majd, hogy képesek lesznek-e beszerzési forrásaik lecserélésére, vagy hogy a lehetséges árnövekedésnek legalább egy részét át tudják-e hárítani vevőikre. A terméket Kína mellett más forrásokból is beszerző vagy az érintett termék mellett más termékeket is importáló gazdasági szereplők esetében még alacsonyabb lesz a negatív hatás. Ezért a Bizottság úgy véli, hogy habár az érintett termék importőreire gyakorolt hatás negatív lesz, ez a legtöbb esetben nem lesz jelentős.
(765)
Egy független importőr azzal érvelt, hogy hosszú ideig tartó munkára és jelentős pénzügyi beruházásra van szükség, mielőtt el tudják fogadni egy új gyártó termékeit. Ezzel kapcsolatban a végleges nyilvánosságra hozatalt követően azt állították, hogy a helyszíni látogatás során átadták az ellenőrző csoportnak a bizonyítékokat arra a hosszú távú tesztelésre vonatkozó követelményre vonatkozóan, amelyet az importőröknek teljesítenie kell, mielőtt úgy döntenek, hogy adott exportőrtől vásárolnak.
(766)
A Bizottság elismeri, hogy az importőr és a gyártó között egy új kapcsolat létrehozása további költségekkel jár, és időbe telik (pl. a termék tesztelése miatt). Ez azonban nem lényegesebb, mint a piacon folyó tisztességes verseny helyreállításának szükségessége. Ugyanakkor a beszállítóváltás kockázata szokásosan együtt jár az importőrök üzleti tevékenységével, és azzal áll összefüggésben, hogy amint a fotovillamossági piac éretté válik, folyamatosan változik (pl. csődök, konszolidációk), ami beszállítóváltást tesz szükségessé. Emellett feltételezhető, hogy a folyamatosan piacra kerülő új típusú modulokat is tesztelni kell (pl. új hatékonysági jellemzők tekintetében). Ezzel kapcsolatban az új termékek tesztelése (még akkor is, ha ugyanattól a beszállítótól származnak) láthatólag szokványos és nem szokatlan tevékenység. Ennélfogva az érvet elutasították.
(767)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően két érdekelt fél megismételte azt az állítást, amely szerint a független importőrök érdekét nem vették megfelelően figyelembe. Egy érdekelt fél azt állította, hogy mivel a további együttműködő importőrök által a kérdőívre adott válaszoknak nem volt nem bizalmas jellegű változata, az érdekelt felek nem tudtak megfelelő értékelést végezni. Megkérdőjelezte a Bizottság értékelését azzal a lehetőséggel kapcsolatban, hogy az egyéb harmadik országokból az Unióba irányuló behozatal nőni fog, és ezáltal az importőrök másik beszállítót kereshetnek, mivel a harmadik országok piacai állítólag fellendülést mutatnak. Ezért az érdekelt fél azt állította, hogy ez a feltételezés ellentétes a fenti (749) preambulumbekezdésben megfogalmazott következtetéssel, amely szerint az egyéb harmadik országokból származó behozatal nem lesz jelentős. Egy másik érdekelt fél megkérdőjelezte, hogy a Bizottság tiszteletben tartotta-e a megkülönböztetés tilalmának elvét, hiszen a Bizottság értékelésében több figyelmet fordítottak az uniós gyártókra, mint a többi gazdasági szereplőre.
(768)
Először is igazolást nyert, hogy az ideiglenes dömpingellenes rendelet közzétételét követően a további együttműködő importőrök által a kérdőívre adott válaszok nem bizalmas jellegű változatát belefoglalták az érdekelt felek által megtekinthető aktába. Másodszor nincs ellentmondás azon feltételezés, hogy nőhet az egyéb harmadik országokból származó behozatal a kínai behozatal csökkentése miatt, valamint aközött, hogy ez a növekedés nem lesz jelentős, mivel világszerte nő a fotovillamos berendezések telepítése iránti kereslet. Ugyanakkor mivel az uniós gazdasági ágazat várhatóan visszaszerzi piaci részesedése egy részét, amellyel korábban a Kínából származó termékek rendelkeztek, nem lehet kizárni, hogy a független importőrök forgalma csökken. Megállapításra került azonban, hogy a fotovillamossági piac mérete hosszú távon várhatóan tovább nő majd, mivel egyre több helyszínen érik el a hálózati egyenértékűséget. Végül pedig a Bizottság egyértelművé kívánja tenni, hogy - mint minden piacvédelmi vizsgálatban - bár az uniós gazdasági ágazat helyzetét annak megállapítása érdekében vizsgálták, hogy a támogatott behozatal miatt jelentős kárt szenvedett-e, az uniós érdek elemzése során az uniós gazdasági ágazat érdekét az egyéb gazdasági szereplőkkel azonos alapon értékelték, ideértve a független importőröket is. A Bizottság tisztázza továbbá, hogy annak vizsgálatát, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte-e, elsősorban az alaprendelet 8. cikkének (4) bekezdése szabályozza, amely meghatározza a vizsgálattal kapcsolatos minimumkövetelményeket. Az uniós érdeket csak akkor elemzik, ha az alaprendelet 31. cikkében meghatározott követelmények alapján megállapítják, hogy kárt okozó támogatásról van szó. Ezért a Bizottság úgy véli, hogy az intézkedések által bizonyos importőrökre - különösen azokra, amelyek kizárólag Kínából szerzik be a terméket - várhatóan gyakorolt negatív hatás nem jelentősebb, mint az intézkedések előnyei az uniós gazdasági ágazat számára, illetve a tisztességes versenyből fakadó közép- és hosszú távú előnyök az uniós fotovillamossági piac számára.
(769)
Ennek megfelelően a Bizottság azt a következtetést vonta le, hogy az intézkedések javasolt szinten történő elrendelésének lehet bizonyos kedvezőtlen hatása az érintett termék független importőreinek helyzetére.
6.4. Az upstream gazdasági szereplők érdeke
(770)
Az upstream gazdasági szereplők főként a vizsgált termék nyersanyagainak előállításával és gyártó berendezéseinek gyártásával és tervezésével foglalkoznak. Nyolc kitöltött kérdőív érkezett az upstream gazdasági szereplőktől. Két ellenőrző látogatásra került sor, egy nyersanyagtermelőnél és a gyártó berendezések egy gyártójánál.
(771)
A vizsgálati időszakban a nyolc upstream gazdasági szereplő vizsgált termékkel kapcsolatos tevékenységének teljes tevékenységükhöz viszonyított aránya változó volt, és ez csak egy együttműködő vállalat esetében képviselte 100 %-ban az üzleti tevékenységet, a többiek esetében az arány 6 % és 80 % között változott. A vizsgálati időszakban az érintett termékhez kapcsolódó tevékenység átlagosan az együttműködő upstream gazdasági szereplők teljes tevékenységének mintegy 41 %-át képviselte. Munkahelyek tekintetében a nyolc upstream gazdasági szereplő a vizsgálati időszakban mintegy 4 200 főt foglalkoztatott. A jövedelmezőség szegmensenként és vállalatonként a magas értékek és a kissé negatív jövedelmezőség között változott. A vizsgálat azt mutatta, hogy a negatív jövedelmezőségű gazdasági szereplőkre kedvezőtlenül hatott az uniós gazdasági ágazat leromlott helyzete - mivel az elvesztett ügyfelek némelyike a vizsgált termék uniós gyártója volt - és a felhasználás csökkenése. Miután kizárták a lemezeket a vizsgált termékek köréből, e termék uniós gyártói számára előnyösnek bizonyult a vámok kivetése, mivel az uniós gazdasági ágazat várhatóan növeli elem- és modulgyártását.
(772)
Az upstream gazdasági szereplők értékesítései kiterjedtek az Unióra, Kínára és egyéb harmadik országokra. A vizsgálati időszakban az értékesítés újrafelosztása átlagosan az uniós értékesítések mintegy 20 %-ának, a Kínába irányuló értékesítések csaknem 50 %-ának és az egyéb harmadik országokba irányuló értékesítések mintegy 30 %-ának felelt meg.
(773)
Az upstream ágazatban néhány fél azt állította, hogy a kiegyenlítő intézkedések elrendelése kedvezőtlenül érintené üzleti tevékenységüket, mivel Kína a fő exportpiacuk. Azzal érveltek, hogy a vámok jelentősen korlátoznák az érintett terméknek Kínából az Unióba irányuló behozatalát, és ennek következtében Kína korlátozná a poliszilícium és a gyártó berendezések Unióból érkező behozatalát. Azt állították, hogy ennek következtében az upstream uniós gazdasági szereplőknek üzleti tevékenységüket le kellene építeniük, és csökkenteniük kellene a foglalkoztatást.
(774)
Meg kell jegyezni, hogy a vám célja nem az érintett termék Kínából történő behozatalának megszüntetése, hanem az egyenlő versenyfeltételek helyreállítása. Így a kínai behozatal továbbra is elláthatja az uniós piacot, de tisztességes árakon. Emellett a vizsgálat igazolta, hogy az upstream uniós gyártók világszerte különféle nemzeti piacokon vannak jelen, ezért nem függnek kizárólagosan a Kínába irányuló exporttól. Emiatt ésszerűen feltételezhető, hogy a fotovillamos termékek világpiacán az upstream uniós gazdasági szereplők valószínűleg képesek lesznek kiegyenlíteni a Kínába irányuló export esetleges csökkenését a többi piacra történő exporttal, ami a nyilvánosan hozzáférhető tanulmányok szerinti várhatóan nőni fog. A kínai fotovillamossági piac mindenesetre máris jelentős gyártási többletkapacitással szembesül, és emiatt kétséges, hogy az uniós gépgyártók rövid- illetve középtávon sokkal több gyártó berendezést tudnának értékesíteni Kínában.
(775)
Az érdekelt felek azzal érveltek, hogy a fotovillamossági értékteremtési láncban az input nagy része az Unióból származik, és a vámok kivetése esetén megszűnhet ez az előnyös helyzet. A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél rámutatott, hogy az intézkedések nyomán Kína is intézkedéseket vezethet be az uniós termékek tekintetében.
(776)
E tekintetben az uniós piacot várhatóan a vámok kivetése esetén is a kínai behozatal látja majd el. Emellett a fotovillamos szektorral kapcsolatban rendelkezésre álló források, például az EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017” című kiadványának előrejelzései szerint az uniós kereslet lehetséges csökkenése csak rövid távú lesz (2013-ban és 2014-ben), és hogy az uniós fogyasztás a következő években ismét növekedni fog. Emellett a tisztességtelen kereskedelmi gyakorlatok megszüntetése révén lehetővé válhat a fenntartható növekedés kialakítása az uniós fotovillamossági piacon közép- és hosszú távon, amiből az összes uniós gazdasági szereplőnek előnye származik. Végül pedig ami azt az érvet illeti, hogy Kína szintén élhet a szóban forgó intézkedések bevezetésével, a Bizottság emlékeztet arra, hogy Kína, mint minden WTO-tagország, csak indokolt esetben indíthat piacvédelmi vizsgálatot, és ennek a vizsgálatnak meg kell felelnie a WTO szigorú szabályainak. A Bizottság minden ilyen vizsgálatot nyomon követ annak biztosítása érdekében, hogy betartsák a WTO szabályait. Ezt az érvet ennek megfelelően elutasították.
(777)
Néhány fél vitatta azt az érvet, hogy a fotovillamossági upstream uniós gazdasági szereplők Kínába irányuló csökkenő exportját ellensúlyozhatja az egyéb piacokra irányuló export, mivel szerintük a vámok világszerte csökkenteni fogják a termékek iránti keresletet.
(778)
E tekintetben először is meg kell jegyezni, hogy a kínai behozatal várhatóan nem fog teljesen megszűnni a vámok miatt. Emellett a vizsgálat során gyűjtött információk nem állapítottak meg összefüggést a Kínából származó behozatal uniós piacon megfigyelhető alakulása, és a Kínából egyéb piacokra irányuló exportok között. Emellett a rendelkezésre álló források, például az EPIA „Global Market Outlook for Photovoltaics 2013-2017” című kiadványának előrejelzései szerint a fotovillamossági piac a következő években világszerte növekedni fog. Ami a kínai fotovillamossági piacot illeti, vannak arra utaló jelek, hogy Kínában számottevően növekedni fog a háztartási fogyasztás (pl. az EPIA szerint is). A fentiek tekintetében az upstream gazdasági szereplők Kínába irányuló exportja várhatóan nem fog jelentősen csökkenni az intézkedések bevezetése miatt.
(779)
Meg kell jegyezni továbbá, hogy az uniós kereslet 2013-as és 2014-es csökkenése negatív hatást gyakorolhat az upstream gazdasági szereplőkre. Ez azonban nem köthető a vámokhoz, legalábbis az esetek többségében. Emellett a fotovillamos-ágazat számára gépeket előállító uniós gyártók Kínába irányuló exportjai a Kínában meglévő jelentős tartalékkapacitás miatt nem valószínű, hogy jelentősen növekednének, még akkor sem, ha a kínai gyártók növelik gyártási mennyiségüket. Végül pedig a vizsgálat során összegyűjtött információk szerint a gépgyártókat érintheti a fotovillamos/napenergetikai ágazatra vonatkozó 12. kínai ötéves terv is, amely szerint 2015-re a gyártó berendezések 80 %-ának a Kínából kell származnia. Amennyiben ezt a változást a WTO szabályainak betartásával érik el, ez tovább korlátozhatja majd az uniós gépgyártók lehetőségét arra, hogy a kínai piacon versenyezzenek. A fenti érv ennek megfelelően elutasításra került.
(780)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a kínai kormány azzal érvelt, hogy a fotovillamos napenergetikai ágazatra vonatkozó 12. ötéves terv csak néhány általános irányelvet tartalmaz, amelyek nem kötelező jellegűek, mivel nem határoznak meg végrehajtási hatásköröket, ezért ezt nem kell arra utaló jelnek tekinteni, hogy korlátozzák az uniós gépgyártók lehetőségét arra, hogy a kínai piacon versenyezzenek. Ezzel kapcsolatban a Bizottság megjegyzi, hogy a kínai kormány a fotovillamos ágazatot a 12. ötéves tervben a stratégiai ágazatok közé sorolta, és külön tervet adott ki a fotovillamos napenergetikai ágazat vonatkozásában. Ebben a tervben a kínai kormány hangot adott az „elöljáró vállalatok” és „kulcsfontosságú vállalatok” számára biztosított támogatásának, kötelezettséget vállalt arra, hogy „előmozdítja a fotovillamos ágazatot érintő különböző támogatási politikák végrehajtását”, és „megfogalmazza az ágazati, pénzügyi, adóügyi… támogatási politikák átfogó előkészítését”. Emellett a terv, mivel olyan alapvető irányelveket határoz meg, amelyeket a kínai gazdasági ágazatnak öt év alatt teljesítenie kell, nagy hatást gyakorol az üzleti környezetre, úgy Kínában, mint a Kínával üzleti kapcsolatban álló országokban is. A fentiek tekintetében egyértelmű jelek mutatnak arra, hogy a terv korlátozza a kínai elemgyártók választási szabadságát és a kínai piacra exportáló, gyártóberendezéseket előállító uniós gyártók által kifejtett versenynyomást. Ezért ezt az érvet elutasították.
(781)
Az egyik együttműködő nyersanyagtermelő vitatta azt a lehetőséget, amely szerint más piacok kompenzálhatják a kínai piac csökkenő termelését, mivel Kínában jelentős beépített termelési kapacitás található, amely nem építhető fel könnyen máshol. Ez az érv elutasításra került, mivel nincsen arra utaló jel, hogy csökkenne a termelés a kínai piacon.
(782)
Egy érdekelt fél vitatta az upstream ágazatban foglalkoztatottaknak az ideiglenes dömpingellenes rendelet (236) preambulumbekezdésben említett számát. A Bizottság tisztázza, hogy a 4 200 fős létszám az együttműködő upstream gazdasági szereplők, például a berendezések gyártói és a poliszilícium szállítói által a kérdőívben megadott adatokon alapul, és nem a teljes ágazatra vonatkozik
(783)
A fentiekre figyelemmel a Bizottság megállapította, hogy a kiegyenlítő intézkedések gépgyártókra gyakorolt hatása nem lenne jelentős, ugyanakkor a nyersanyag-beszállítókra gyakorolt hatás rövid távon kedvezőtlen lehet, figyelemmel a Kínába történő értékesítések esetleges csökkenésére.
6.5. A downstream gazdasági szereplők érdeke
(784)
A downstream gazdasági szereplők jobbára a projektfejlesztés, a forgalmazás, a hírközlés, illetve a fotovillamos berendezések telepítése területén tevékenykednek. A downstream gazdasági szereplők közül tizenhárman válaszoltak a kérdőívre, ebből heten üzemeltetők voltak, amelyek tevékenysége közvetlenül kapcsolódik a hasonló termékhez (konkrétan a projektfejlesztőké és a telepítőké), hatan pedig a fotovillamos ágazatban aktív szolgáltatók (logisztika, szállítás, PR stb.), azaz olyan üzemeltetők, amelyek tevékenysége nem kapcsolódik közvetlenül a vizsgált termékhez. A kitöltött kérdőívek közül az egyiket egy független importőr küldte be, amelyről kiderült, hogy a downstream gazdasági szereplőnek minősül, mivel fő tevékenysége a telepítés (lásd a fenti (25) preambulumbekezdést).
(785)
Az ideiglenes dömpingellenes rendelet (242) preambulumbekezdésében megállapították, hogy a downstream gazdasági szereplők (telepítők és projektfejlesztők) által a vizsgált termékkel kapcsolatban végzett tevékenység és a teljes tevékenységük viszonya változó. A vizsgálati időszakban ez átlagosan 41 %-nak felelt meg. A vizsgálati időszakban az együttműködő gazdasági szereplők érintett termékhez kapcsolódó tevékenységeinek jövedelmezősége átlagosan 11 % körüli volt. Munkahelyek tekintetében a hét downstream gazdasági szereplő a vizsgálati időszakban mintegy 550 főt foglalkoztatott.
(786)
Több fél is vitatta a downstream gazdasági szereplőkkel kapcsolatos adatok reprezentativitását az árbevétel, a jövedelmezőség és a foglalkoztatás tekintetében, amelyeket a Bizottság a hét downstream gazdasági szereplő által a kérdőívekre adott válaszokból vezetett le. Az AFASE benyújtott egy „felmérést”, amelyet tagjai (telepítők) részvételével végzett el, annak szemléltetésére, hogy a telepítők többsége számára a fotovillamossági tevékenységek jelentik a fő bevételi forrást. Az AFASE azt állította továbbá, hogy a downstream gazdasági szereplők, különösen a telepítők az ideiglenes dömpingellenes rendelet (242) preambulumbekezdésében foglaltakkal ellentétben csupán egyszámjegyű haszonkulcsot érhetnek el, ami nem tenné lehetővé a vámok hatásainak átvállalását.
(787)
Ami az ideiglenes dömpingellenes rendeletben használt adatok reprezentativitását illeti, a Bizottság az összes olyan adatot felhasználta, amelyeket az egyedi kérdőívet kitöltő, downstream gazdasági szereplők nyújtották be, valamint az AFASE által benyújtott adatokat is, amint az a fenti (737) preambulumbekezdésben említést nyert.
(788)
Azzal az állítással kapcsolatban, hogy a fotovillamos tevékenységek képezik a telepítők fő bevételi forrását, a hét downstream gazdasági szereplő (telepítők és projektfejlesztők) által benyújtott kérdőívek további elemzése megerősítette, hogy a vizsgált hasonló termékhez közvetlenül kapcsolódó tevékenység e gazdasági szereplők teljes tevékenységének átlagosan körülbelül 42 %-át képviseli, a jövedelmezőség pedig átlagosan 11 % volt. Ha azonban figyelembe vesszük tevékenységeiket (amelyek nem kapcsolódnak közvetlenül a vizsgált termékhez), átfogó jelentőségük a hét gazdasági szereplő közül három esetében jelentősen megnő. Ennek eredményeképpen a vizsgálati időszakban körülbelül 45 %-ról 100 %-ra nő ez az arány. Emellett a hét gazdasági szereplő (telepítők és projektfejlesztők) tekintetében a fotovillamossági tevékenység jövedelmezősége, ideértve a vizsgált termékhez nem közvetlenül kapcsolódó tevékenységeket is, átlagban 9 % lenne. A foglalkoztatás a hét gazdasági szereplő tekintetében - ideértve a vizsgált termékhez nem közvetlenül kapcsolódó tevékenységeket is - a vizsgálati időszakban körülbelül 660 teljes munkaidős munkahelyet jelentene. A fotovillamos projekteken és telepítéseken kívül ezek a gazdasági szereplők szélerőművek telepítésével és elektromos berendezések gyártásával is foglalkoztak.
(789)
A Bizottság úgy véli, hogy az intézkedések által a downstream gazdasági szereplőkre gyakorolt hatást elsősorban a vizsgált termékhez közvetlenül kapcsolódó tevékenységük tekintetében kell értékelni, amelyen a vizsgálati időszakban átlagosan 11 %-os jövedelmezőséget értek el. A következtetések azonban még akkor sem változnak meg számottevően, ha a vizsgált termékhez közvetlenül nem kapcsolódó átfogó fotovillamos tevékenység alapján végzik az értékelést, hiszen a különböző figyelembe vett tényezők, mégpedig a jövedelmezőség és a vám részben történő átvállalásának lehetősége, összességében nem változnak jelentősen (az átlagos jövedelmezőség 11 %-ról 9 %-ra csökken). A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél, amely telephelyén a Bizottság ellenőrző látogatást tett, vitatta a telepítők és a projektfejlesztők jövedelmezőségével kapcsolatos következtetés reprezentativitását, amely, az ő esetében legalábbis, egyetlen ügyleten alapul. Ezt az érvet el kellett utasítani, mert a Bizottság a downstream gazdasági szereplők jövedelmezőségét a downstream gazdasági szereplők által a kérdőívre adott válaszokban benyújtott összes adat alapján számította ki.
(790)
Az AFASE által a tagjai körében elvégzett felmérés tekintetében először is meg kell jegyezni, hogy valamennyi gazdasági szereplőnek módjában állt jelentkezni a vizsgálat megindításakor, és válaszolhattak a downstrean gazdasági szereplők számára kidolgozott kérdőívre, amely a vámok által e gazdasági szereplőkre gyakorolt hatás értékeléséhez szükséges információk összegyűjtésére szolgált. Másodszor, a telepítőket nem nevezték meg a felmérésben, ami pedig lehetetlenné tette például a megadott adatok jelentőségének és megbízhatóságának ellenőrzését. Harmadszor pedig, habár a felmérésben több kérdés is vonatkozott arra, hogy a telepítők képesek-e átvállalni a lehetséges vámok hatását, a felmérés nem foglalkozott az e telepítéssel foglalkozó gazdasági szereplők által a vizsgálati időszakban elért nyereséggel, ezáltal pedig figyelmen kívül hagyta az intézkedések hatásának értékelése szempontjából fontos elemek egyikét. Következésképpen a benyújtott felmérésből nem lehet érdemi következtetéseket levonni.
(791)
Felmerült az az érv, hogy az intézkedések nem szolgálják az Unió érdekét, mivel emelni fogják a modulok árát, ami visszatartja a végfelhasználókat/fogyasztókat a berendezések telepítésétől. Ezért előfordulhat, hogy a downstream gazdasági szereplőknek sokkal kevesebb megrendelése lesz, és üzleti tevékenységüket le kell építeniük. Ez az értékelés a Prognos által a vizsgálat során benyújtott, a munkahelyek számának lehetséges csökkenéséről szóló tanulmányon alapult. A tanulmány szerint a vám kivetésével az uniós fotovillamossági piac munkahelyeinek nagy része veszélybe kerül. A tanulmány az Európai Fotovillamos ágazat Szövetségének (EPIA) becsléseit használja fel, amelyek szerint a 2011-ben az uniós fotovillamossági piac valamennyi szakaszában - beleértve az uniós gyártókat, importőröket, illetve az upstream és downstream gazdasági szereplőket - a közvetlen munkahelyek száma 265 000. A közvetlenül a fotovillamos ágazatban foglalkoztatottak 2011. évi összesített számából kiindulva a Prognos tanulmánya azt a következtetést vonja le, hogy a vám mértékétől függően három éven belül a 265 000 munkahelyből akár 242 000 is megszűnhet. A munkahelyek legnagyobb mértékű megszűnése állításuk szerint a downstream piacon fog bekövetkezni, ahol a Prognos becslései szerint 2011-ben mintegy 220 000 főt foglalkoztattak.
(792)
A vizsgálat nem igazolta a fenti forgatókönyvet, és az uniós fotovillamossági piacon létező közvetlen munkahelyek tekintetében 2011-re, a vizsgálati időszakra és 2012-re jóval kisebb számot állapított meg.
(793)
A vizsgálat először is kétségeket ébresztett az EPIA által a közvetlenül a fotovillamos ágazatban foglalkoztatottak teljes számára vonatkozóan adott becslés pontosságát illetően. Különösen az EPIA-nál tett ellenőrző látogatás során derült arra fény, hogy pontatlanok voltak azok az alapadatok, amelyekből a 265 000 fős létszámot megállapították, és azokból ilyen következtetés nem vonható le. Az ellenőrző látogatás során gyűjtött információk valójában arra utalnak, hogy a közvetlenül a fotovillamos ágazatban foglalkoztatottak 2011-re megállapított száma akár 20 %-os hibahatárt is tartalmazhat. Ezen túlmenően a becslés az Európai Unión kívüli más európai országokra, illetve a vékonyréteg termékekhez kapcsolódó foglalkoztatásra is kiterjed, ami e vizsgálat hatókörén kívül esik.
(794)
A Bizottság tisztázza, hogy az EPIA-nál tett ellenőrző látogatás során fény derült a szövetség által a közvetlenül a fotovillamos ágazatban foglalkoztatottak teljes számára vonatkozóan tett becslés 20 %-os hibahatárára, amely az értékteremtési lánc előző és következő lépcsőjét is érintheti. Ez bizonyítja, hogy milyen nehéz a downstream ágazatban jellemző foglalkoztatással kapcsolatban pontos számadatokat meghatározni, mivel az adatgyűjtéshez kevés forrás áll rendelkezésre, és ezek gyakran ellentmondanak egymásnak.
(795)
E kétségek ellenére - még ha az intézkedések hatásának elemzése céljából a foglalkoztatottak számára vonatkozó eredeti becslést használjuk is - a következő észrevételeket kell tennünk. A becslés a 2011-ben az európai fotovillamos ágazatban foglalkoztatottakra vonatkozik, ami igen erős összefüggésben állt az abban az évben az Unióban telepített fotovillamos berendezések igen nagy számával (mintegy 20 GW). Ésszerűen feltételezhető, hogy a telepítések számának csökkenésére figyelemmel - a vizsgálati időszakban 17,5 GW, 2012-ben pedig 15 GW - a downstream ágazatokban a telepítéshez közvetlenül kapcsolódó munkahelyek száma ugyanilyen mértékben csökkent. Ezzel kapcsolatban a nyilvánosan hozzáférhető szaksajtóban az szerepel, hogy Németországban - a legnagyobb nemzeti piacon - 2011-2012-ben a fotovillamos ágazatban a foglalkoztatottak száma 128 000-ről 100 000-re csökkent, beleértve a gyártói oldal munkahelyeit is. Ezen túlmenően a vizsgálat komoly kétséget ébresztett abban a vonatkozásban, hogy a számadatban kizárólag a teljesen a fotovillamos gazdasági ágazatot kiszolgáló teljes munkaidős munkahelyek szerepelnek-e. Ebben a vonatkozásban a vizsgálat megállapította, hogy különösen a downstream piacon (telepítés) a fotovillamossági tevékenység csak része egy jóval tágabb üzleti tevékenységnek, és az elsődleges üzleti tevékenység a fűtés- vagy villamossági szerelés, vízvezeték-szerelés stb.
(796)
A fentiekre figyelemmel valószínű, hogy az intézkedések elrendelése a vizsgált termék uniós árainak emelkedést okozza, ezáltal rövid távon csökkenhet az új fotovillamos berendezések telepítésének száma. Mindazonáltal a piac e részén a munkahelyeket csak korlátozott mértékben érheti kedvezőtlen hatás a következők miatt. Először is a fotovillamossággal összefüggő tevékenység - legalábbis a telepítők egy részénél - csak egy részét képezi az üzleti tevékenységnek, és szezonális jellegű is. Ezért a telepítőknek módjukban áll, hogy a fotovillamos berendezések telepítése iránti kereslet csökkenése esetén más tevékenységeket végezzenek. Mivel az uniós szinten megállapított, megújuló energiával és hatékonysággal kapcsolatos célkitűzések jogilag kötik a tagállamokat, a napelemes berendezések telepítése iránti csökkenő kereslet várhatóan a megújuló villamos energia és az energiahatékonyság más formái iránti megnövekedett keresletté alakul. A downstream ágazatban foglalkoztatottak közül sokan valószínűleg rendelkeznek olyan szakismerettel, hogy kihasználhassák a szomszédos ágazatokban megnövekedett keresletet. Másodszor, figyelemmel a downstream piacon jelenleg elérhető haszonra (lásd a fenti (785) preambulumbekezdést), a telepítők az áremelkedés hatásait részben át tudják vállalni, és ezzel mérsékelhető a végső árakra és a fotovillamos berendezések telepítése iránti keresletre gyakorolt hatás.
(797)
A vámok kivetésétől függetlenül a fotovillamos berendezések telepítése iránti keresletre vonatkozó, nyilvánosan elérhető előrejelzések azt jelzik, hogy a kereslet 2013-ban valószínűleg szűkülni fog, a 2013-as telepítések tekintetében 9,8-16,5 GW közötti szintre, amely mindenképpen kedvezőtlenül hathat a downstream piac munkahelyeinek számára.
(798)
Végezetül emlékeztetni kell arra, hogy a fotovillamos árak emelkedése valószínűleg mindenképpen bekövetkezett volna, mivel az uniós piacot ellátó kínai gyártás jórészt veszteséges, ami nem fenntartható helyzet.
(799)
Ami a munkahelyek megszűnését illeti, a vizsgálat során gyűjtött információk megerősítették, hogy a downstream ágazatban azért szűntek meg a munkahelyek, mert az Unióban 2011 és 2012 között körülbelül 5 GW-tal csökkent a fotovillamos berendezések telepítése iránti kereslet. Ezeket a munkahelymegszűnéseket nem lehet az intézkedésekhez kötni, mivel a piaci fejleményeket tükrözték. Emellett a kereslet további csökkenése várható 2013-ban és 2014-ben, és ez valószínűleg még több munkahely megszűnéséhez vezet majd a fotovillamos ágazatban. Hasonlóképpen, a vizsgálat megindítása előtt több jelentős kutatóközpont is előre jelezte a kereslet ilyen alakulását, ezért a munkahelyek megszűnése nem tulajdonítható az intézkedések bevezetésének.
(800)
Az uniós gazdasági ágazat benyújtott egy tanulmányt, amelyet a PriceWaterHouseCoopers (a továbbiakban: PWC) tanácsadó cég készített az intézkedés által a fotovillamos ágazattal kapcsolatos munkahelyekre gyakorolt lehetséges hatásokról. A PWC tanulmánya a Prognos tanulmányára hivatkozik - amellyel a fenti (791) preambulumbekezdésben foglalkoztunk -, amelyet az AFASE az ideiglenes dömpingellenes vámok kivetése előtt nyújtott be, és amely jelentős munkahelymegszűnéseket jelzett előre a fotovillamossági piacon az intézkedések bevezetése következtében A PWC tanulmánya bírálta a Prognos tanulmányát, mivel a Prognos által előre jelzett munkahelymegszűnések száma valójában meghaladta az uniós fotovillamos ágazat meglévő munkahelyeinek számát. A vámok által az uniós piacra gyakorolt hatásokkal kapcsolatban a PWC a Prognos megállapításaival ellentétes következtetésre jutott, és pozitív nettó hatást jelzett elő az uniós munkahelyek tekintetében, valamint megállapította, hogy a vámok előnyei jelentősebbek, mint a lehetséges negatív hatásaik (pl. a kereslet tekintetében).
(801)
Az AFASE azzal érvelt, hogy a Bizottság nem tette közzé az EPIA által a közvetlenül a fotovillamos ágazatban foglalkoztatottak vonatkozásában 2011 tekintetében kiszámított 20 %-os hibahatár forrását.
(802)
Erre a 20 %-os hibahatárra, amelyet felfelé vagy lefelé is lehet alkalmazni, az EPIA-nál tett ellenőrző látogatás során derült fény. Ez bizonyítja, hogy milyen nehéz a downstream ágazatban jellemző foglalkoztatással kapcsolatban pontos számadatokat meghatározni, mivel az adatgyűjtéshez kevés forrás áll rendelkezésre, és ezek gyakran ellentmondanak egymásnak.
(803)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően néhány érdekelt fél azt állította, hogy a Bizottság elemzése nem említette azt a tényt, hogy a vámok is hozzájárulnak a munkahelyek megszüntetéséhez, amire a fotovillamos berendezések telepítése számának 2011 utáni csökkenése miatt került sor. Azzal érveltek, hogy ezek a munkahelymegszűnések közvetlenül ahhoz kapcsolódnak, hogy a fotovillamos berendezések telepítőinek munkája a napelemes berendezések telepítésétől függ, különösen a downstream ágazatban. Az AFASE kritizálta továbbá a Bizottságot, amiért nem vette megfelelően figyelembe a tagjai körében végzett felmérést és az Egyesült Királyság Napenergetikai Szakmai Szövetsége által végzett hasonló felmérést, amelyek állítólag szemléltetik ezt a függőséget.
(804)
Azzal az állítással kapcsolatban, hogy a Bizottság nem említette a vámok munkahelyekre gyakorolt hatását, a Bizottság a fenti (799) és (800) preambulumbekezdésre hivatkozik, amelyben az intézkedések által a fotovillamos ágazat munkahelyeire gyakorolt hatással foglalkozik, és amelyben elismeri, hogy a downstream ágazat munkahelyeit rövid távon valóban érinthetik ezek az intézkedések.
(805)
Az AFASE és az Egyesült Királyság Napenergetikai Szakmai Szövetsége által végzett felmérés tekintetében a végleges nyilvánosságra hozatalt követően közzétették az interjúban részt vevő vállalatok nevét. A felmérések azonban hiányosak voltak, például néhány kérdésre nem adtak teljes választ. A felmérések elemzése a következőket mutatta ki. Az AFASE felmérése tekintetében először is meg kell említeni, hogy az interjúban választ adó 50 telepítő többsége saját bevallása szerint kizárólag a fotovillamossági piacon van jelen. Az 50 telepítő közül 15 azt állította, hogy egyéb, nem fotovillamossági tevékenységeket is végez, ideértve a fűtést, az elektromos telepítéseket és bizonyos mértékben a szélerőműveket is. Az egyesült királyságbeli felmérés tekintetében az interjúban válaszoló 31 egyesült királyságbeli vállalat közül 21 foglalkozott a fotovillamossági tevékenységeken kívül mással is. Ez azt mutatja, hogy a projektfejlesztők és telepítők közel fele esetében helytálló az ideiglenes dömpingellenes rendelet (247) preambulumbekezdésében szereplő megállapítás azzal kapcsolatban, hogy más tevékenységekkel, például villamossági és fűtésszereléssel, vízvezeték-szereléssel és más környezetbarát energiát hasznosító létesítményekkel is tudnak foglalkozni. A Bizottság elismeri azonban, hogy elképzelhető, hogy az említett gazdasági szereplők erre az ideiglenes dömpingellenes rendeletben leírtaknál csak kisebb mértékben képesek. Ennek a lehetőségnek a munkahelymegszűnések mérséklésében játszott szerepe ezért valószínűleg kevésbé jelentős, mint amit kezdetben feltételeztünk. Másodszor, az AFASE és az Egyesült Királyság Napenergetikai Szakmai Szövetsége felmérésében szereplő gazdasági szereplők némelyike az Unióban gyártott termékeket használ, és az intézkedések bevezetése után az áremelkedést elkerülendő nem kínai termékek beszerzését tervezik.
Ezért a kínai behozataltól való függőségük és az intézkedések hatása várhatóan csökken, ha hozzáférnek az Unióban gyártott termékekhez. Harmadszor, az intézkedések által a felmérésben szereplő összes gazdasági szereplőre gyakorolt hatás becslése nem tett lehetővé határozott következtetéseket, mivel az értékelések eltérő eredményeket hoztak. Néhány vállalat nem is tudta értékelni ezt a hatást. Negyedszer, a vámok által veszélyeztetett fotovillamossági projektek számára vonatkozó kérdésre a válaszok a „nem sok”-tól az „összes projekt”-ig terjedtek az egyesült királyságbeli felmérésben. Néhány vállalat nem is tudta ezt megbecsülni. Végül pedig mindkét felmérésből hiányzott a megkérdezett gazdasági szereplők jövedelmezőségével kapcsolatos kérdés, ami a vám miatti esetleges árnövekedés lehetséges beépítésének értékelése céljából fontos.
(806)
Több fél azt állította, hogy a telepítők a rendkívül eltérő technológiák és szakismeretek miatt nem tudják könnyen megváltoztatni tevékenységüket, sem pedig más környezetbarát energiatermelő berendezések telepítésére átállni. Ezért ezek a vállalkozások a vámok kivetése esetén felhagyhatnak tevékenységükkel. A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél megismételte ezt az állítást, és azzal érvelt, hogy a telepítők jelentős forrásokat fordítottak a fotovillamosságra történő szakosodásra, például egyedi képzésekre, ami azt bizonyítja, hogy elsősorban a fotovillamos ágazatra összpontosítanak, és nem tudnának könnyen átállni más tevékenységekre.
(807)
Ezt az érvet nem támasztották alá megfelelően, mert nem bizonyították, hogy a telepítőknek milyen konkrét ismereteket kellene megszerezniük, és hogy ez mennyibe kerülne. Ettől függetlenül az intézmények elismerik, hogy a telepítők a fotovillamos modulok telepítésével kapcsolatosan konkrét szakismereteket sajátítottak el. Az ilyen szakismeretek elsajátítása azonban a közelmúltban történhetett, és ezek csak kiegészítik a telepítők elsődleges szakértelmét, amely villamossági és fűtésszereléshez, vízvezeték-szereléshez stb. kapcsolódik. E szakismeretek elsajátítása emellett válasz volt egy tisztességtelen gyakorlatra, mégpedig a támogatott kínai behozatal hatalmas mennyiségeinek beérkezésére. A telepítők alkalmazottainak szakértelmétől függetlenül ezt az érvet a downstream ágazatban tapasztalt foglalkoztatási helyzetnek a fenti (792)-(800) preambulumbekezdésben foglalt elemzésével együtt kell figyelembe venni, amelyre rövid távon negatívan hathat, de a fenntartható kereskedelemnek köszönhetően közép- és hosszú távon a telepítők foglalkoztatásának növekedéséhez vezet. Ezért az érvet elutasították.
(808)
Több fél vitatta, hogy a downstream gazdasági szereplők képesek lennének a lehetséges árnövekedés akár részleges átvállalására is. Ezt az érvet nem megfelelően támasztották alá, ezért a Bizottság nem tudta értékelni, hogy az állítás mennyiben helytálló. Az együttműködő downstream gazdasági szereplőknek közvetlenül az érintett termékhez kapcsolódó jövedelmezősége áltagosan körülbelül 11 %-ra tehető, ami lehetővé teszi a szóban forgó gazdasági szereplők számára, hogy az árak növekedése esetén ennek legalább egy részét átvállalják. Ezzel kapcsolatban a Bizottság emlékeztet arra, hogy az árak átfogó tendenciája negatív.
(809)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően néhány érdekelt fél megismételte azt az állítást, hogy az intézkedések hatására csökkenhet a napenergetikai termékek iránti uniós kereslet, ami szerintük az intézkedések bevezetése ellen szól. Egy érdekelt fél azzal érvelt, hogy a napenergia iránti kereslet árrugalmassága jelenleg magas, és a napenergetikai termékek árának enyhe növekedése is a kereslet drasztikus csökkenéséhez vezethet. Az érdekelt fél becslései szerint egy 30 % körüli kiegyenlítő vám további 8 GW-tal, egy 50 %-os vám 10 GW-tal csökkentheti a keresletet. Az AFASE emellett egy piaci elemző tanulmányára hivatkozik, amely szintén azt jelzi előre, hogy egy 50 %-os vám miatt 2013-ban akár 2 GW-tal is csökkenhet a kereslet, ami jóval kisebb mértékű csökkenést jelent.
(810)
Habár az érdekelt felek a vizsgálat során a fent említettek mellett további keresletcsökkenési forgatókönyveket is benyújtottak, ezek nem tartalmaztak összehasonlító eredményeket. Nem kizárt, hogy a vámok a fotovillamos telepítések iránti kereslet csökkenéséhez vezethetnek, de egy ilyen típusú hatást nehéz számszerűsíteni, mivel a fotovillamos berendezések telepítésének vonzerejét az Unióban különféle tényezők befolyásolják. Emellett, még ha rövid távon valóban csökkenne is a kereslet, a tisztességes kereskedelemből eredő közép- és hosszú távú előnyök kiegyenlítenék a rövid távú negatív hatást. Végül pedig az AFASE is elismerte, hogy a kereslet és a vámok közötti közvetlen kapcsolatot csak azt követően lehet értékelni, hogy kivetették a vámokat. Ezért ezt az érvet elutasították.
(811)
Amint az a fenti (784) preambulumbekezdésben említést nyert, a fotovillamos ágazat szolgáltatói (logisztika, szállítás, PR stb.) közül hatan válaszoltak a kérdőívre, és ezek olyan gazdasági szereplők, amelyek tevékenysége nem kapcsolódik közvetlenül a vizsgált termékhez. Ezek a válaszok jelezték, hogy a fotovillamossággal kapcsolatos tevékenységek az érintett együttműködő gazdasági szereplők teljes tevékenységéhez képest milyen viszonylagos fontossággal rendelkeznek. A válaszok bizonyos hiányosságai ellenére a kérdőíveken szereplő adatok alapján meg lehetett állapítani, hogy e gazdasági szereplők fotovillamossággal kapcsolatos tevékenységei a teljes tevékenységükhöz képest elhanyagolhatóak. A fotovillamossággal kapcsolatos tevékenységek valójában e gazdasági szereplők teljes forgalmának átlagosan körülbelül 5 %-át, a teljes foglalkoztatottságnak pedig körülbelül 8 %-át képviselték. A jövedelmezőség tekintetében ez az arány átlagosan 7 % körül volt. Meg kell azonban jegyezni, hogy a jövedelmezőséggel kapcsolatos adatok hiányosak voltak, mivel nem minden gazdasági szereplő válaszolt erre a kérdésre. Ezért a Bizottság azt a következtetést vonta le, hogy az intézkedések által a fotovillamos ágazat szolgáltatóinak gazdasági helyzetére gyakorolt lehetséges hatás valószínűleg nem lesz jelentős.
(812)
A fentiekre figyelemmel a Bizottság megállapította, hogy az intézkedéseknek a downstream gazdasági szereplőkre gyakorolt hatása rövid távon mérsékelten kedvezőtlen lenne a telepítések számának annál jelentősebb mértékű csökkenése miatt, mint amit a fő kutatóközpontok egy vámok nélküli forgatókönyv esetén előre jeleztek, és hogy a vámot a downstream gazdasági szereplők nem lennének képesek átvállalni. A fotovillamos berendezések telepítése iránti kereslet lehetséges csökkenése ellenére a telepítőknek módjukban áll, hogy más, a környezetbarát energiaforrásokkal vagy a telepítéssel foglalkozók fent említett elsődleges üzleti tevékenységével kapcsolatos tevékenységeket végezzenek. A Bizottság azt a következtetést vonta le, hogy a benyújtott adatok alapján az intézkedések által a fotovillamos ágazat szolgáltatóinak gazdasági helyzetére gyakorolt lehetséges hatás valószínűleg nem lesz jelentős.
6.6. A végfelhasználók (fogyasztók) érdeke
(813)
A végfelhasználók közvetlen érdekképviseleti szervei, például fogyasztóvédelmi szövetségek nem jelentkeztek. Ebben az esetben kétféle végfelhasználóról beszélhetünk: fogyasztók (háztartások) és más végfelhasználók (pl. intézmények, más beruházók). A vizsgálat megállapította, hogy az Unióban meglévő fotovillamos berendezések telepítésének csak mintegy egynegyedét rendelték fogyasztók (ezek tetőre szerelt, kisebb berendezések). A többi telepítést (talajra telepített, jóval nagyobb léptékű, ipari és kereskedelmi berendezések) más végfelhasználók rendelték.
(814)
Több fél azt állította, hogy az intézkedések bevezetése esetén a fotovillamos modulok árának emelkedése a fogyasztókat sújtaná. Mivel a vámok következtében a fotovillamos modulok uniós piaci árának némi emelkedése várható, valószínű, hogy a fogyasztók és egyéb végfelhasználók érintettsége csak korlátozott lenne, mivel a vizsgálat megállapításai szerint a modul ára a fotovillamos berendezés telepítési költségének legfeljebb 50 %-át képviseli. A projektfejlesztők és a telepítők haszonkulcsára figyelemmel ésszerűen feltételezhető, hogy a modulok tényleges fogyasztói árának emelkedése legalább részben átvállalható, vagyis mérsékelhető. A rendelkezésre álló bizonyítékok alapján a Bizottság azt a következtetést vonta le, hogy a javasolt mértékű vámokat legalább részben az ellátási lánc vállalná át, ezért nem szükségszerűen vezetnének a kiskereskedelemben magasabb fogyasztói árakhoz.
(815)
Meg kell továbbá jegyezni, hogy az uniós gazdasági ágazatnak a vámkivetés mellőzése esetében várható megszűnése miatt a jövőben csak egy modulbeszerzési forrás állna a fogyasztók rendelkezésére. E forgatókönyv megvalósulása esetén a kínai exportáló gyártók tovább erősíthetnék eleve erős piaci helyzetüket, és ez rövid- és középtávon ugyancsak áremelkedést okozhat, a fogyasztók/végfelhasználók kárára. Mindenesetre - amint azt fentebb említettük - az áremelkedés valószínűleg mindenképpen bekövetkezne, mivel a kínai gyártás veszteséges.
(816)
Néhány fél azzal érvelt, hogy a vámok növelnék a vizsgált termék árát. Következésképpen csökkenne a fotovillamos berendezések telepítése iránti kereslet, mivel a felhasználók számára túl drágák lennének, a többi beruházó számára pedig nem elég vonzóak.
(817)
Amint az a fenti (752) preambulumbekezdésben említést nyert, még ha az árak az intézkedések végrehajtása miatt ideiglenesen meg is nőnének, átfogó tendenciájuk negatív, amit több rendelkezésre álló forrás is megerősített. Az érvet ezért elutasították. Habár az intézkedésekből eredő lehetséges árnövekedés pontos mértékét, valamint a kereslet lehetséges későbbi csökkenését nem könnyű számszerűsíteni, több szempontot is figyelembe kell venni. Először is, a vizsgált termék a fotovillamos berendezések telepítése teljes költségének maximum 50 %-át teszi ki, ezért a vámot legalább részben át lehet vállalni. Másodszor, az uniós gazdasági ágazat és a harmadik országok gyártói közötti verseny, amely máris jelen van az uniós piacon, várhatóan alacsonyan tartja majd az árakat. Ugyanakkor az uniós gazdasági ágazat jobb pénzügyi eredményeket érhet el a termelő létesítmények jobb kihasználásából és az alacsonyabb gyártási költségekből eredő méretgazdaságosságnak köszönhetően. Harmadszor, a fotovillamos berendezések telepítése iránti kereslet nem csak a vizsgált termék árával, hanem a betáplálási tarifák szintjével is összefügg. A 2011-ben és a vizsgálati időszakban megfigyelt szinthez képest jelenleg alacsony szintű kereslet mellett a betáplálási tarifák várhatóan nem fognak olyan gyorsan csökkenni, mint a figyelembe vett időszakban, ami lehetővé teszi a fotovillamossági projektekbe történő folyamatos beruházást. Az érvet ezért elutasították.
(818)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél megkérdőjelezte a fenti érvelést. Azt állította, hogy a csökkenő ártendencia nem tartható fenn az intézkedések bevezetése után. Az érdekelt fél emlékeztet arra, hogy az intézkedések jelentős költségnövekedéssel járnak, amit nem lehet teljes mértékben kiegyenlíteni a költségek csökkentésével, illetve a harmadik országokból származó behozatallal. Megismételte továbbá, hogy az uniós gazdasági ágazat nem tud majd új beruházásokat megvalósítani a létesítmények és gépek tekintetében, és hogy a downstream gazdasági szereplők nem tudnak ebből sokat átvállalni, ha nyereségük csupán 11 %. Végül pedig nincs azzal kapcsolatos bizonyíték, hogy a betáplálási tarifák kiegyenlíthetik az árnövekedést.
(819)
A Bizottság emlékeztet arra, hogy ezen állítással ellentétben a Bizottság nem azt várja, hogy az intézkedésekből eredő árnövekedés teljes mértékben kiegyenlítődik, hanem hogy az intézkedések bevezetése után átmenetileg megnőnek az árak (lásd az ideiglenes dömpingellenes rendelet (247) preambulumbekezdését). Egy ilyen áremelkedés valóban előfordulhat a támogatott kínai és a nem kínai termékek ára közötti különbségek miatt. A vizsgálat során összegyűjtött információk alapján azonban ki lehet jelenteni, hogy az árnövekedést különböző tényezőknek köszönhetően részben át lehet vállalni, figyelembe véve a downstream ágazat 11 %-os átlagos nyereségét. Végül pedig azzal az állítással kapcsolatban, hogy nincs arra vonatkozó bizonyíték, hogy a betáplálási tarifák kiegyenlíthetik az árnövekedést, ésszerűen feltételezhető, hogy a betáplálási tarifákat idővel hozzáigazítanák az árak alakulásához.
(820)
Egy fél azt állította, hogy 2013 márciusa óta a modulok ára 20 %-kal nőtt az Unióban, és hogy 2013 óta jelentős készlethiány áll fenn. Ezt az érvet nem támasztották alá, sőt, a nyilvánosan elérhető információs források alapján 2013 második negyedévében az árak viszonylag stabilak voltak. Ez az információ még ha helyes lenne is, csak azt tükrözné, hogy a behozatal nyilvántartásba vétele után a lehetséges kiegyenlítő vám kockázatát beépítették az árba. Ezt az érvet ennek megfelelően elutasították.
(821)
Egy másik fél azt állította, hogy a fotovillamossági projektek nem termelnének megtérülést a beruházók számára, ha a betáplálási tarifák esésével párhuzamosan nem csökkennének a projekt költségei, ideértve a modulok árát is, mivel ezek egy adott projekt során felmerülő költségek jelentős részét képviselik. Ezért azt állították, hogy a vámok számos fotovillamossági projekt megvalósíthatóságát kérdésessé tennék, mivel az árak növekedését okozzák.
(822)
Amint az a fenti (752) preambulumbekezdésben említést nyert, a vizsgált termék árának általános alakulása negatív tendenciát mutat. Továbbá csökken a betáplálási tarifák jelentősége a piac tekintetében, mivel a hálózati egyenértékűséget várhatóan számos régióban is elérik. Ezek alapján elutasították azt az érvet, amely szerint a fotovillamos modulok ára negatív hatást gyakorolhat a fotovillamossági projektekre, ideértve ezek megvalósíthatóságának kérdését is.
(823)
Egy érdekelt fél belső modellt nyújtott be annak bizonyítására, hogy a vámok kivetése számos fotovillamossági projekt megvalósíthatóságát veszélyeztetheti.
(824)
Ez a modell nem tette lehetővé annak megfelelő számszerűsítését, hogy a fotovillamos berendezések telepítésébe való beruházás vonzereje (pl. a beruházás megtérülése) milyen mértékben csökkenne a vizsgált termék árának növekedése esetén. Mindazonáltal az a modellben is alkalmazott feltételezés, hogy a vámot teljes mértékben áthárítanák a végfelhasználókra vagy a fogyasztókra, a downstream gazdasági szereplők jelenlegi haszonkulcsa alapján valószínűtlen. Emellett a beruházással kapcsolatos döntések nem csupán a modulok árán alapulnak, hanem több más tényezőtől is függnek, ideértve többek között azt, hogy adott országban létezik-e egy összességében kedvező keretrendszer a fotovillamos telepítésekhez, valamint a villamosenergia árával kapcsolatos támogatás szintjét (a hálózati egyenértékűség érdekében). Ezt az érvet ezért el kellett vetni.
(825)
A fentiek alapján a Bizottság azt állapította meg, hogy az intézkedések elrendelése csak korlátozott mértékben érinti a fogyasztókat és egyéb végfelhasználókat. Ez független a nemzeti támogatási rendszerek által a fotovillamos berendezések iránti kereslet ösztönzésében betöltött szereptől. Ha a nemzeti támogatási rendszereket (magasabb betáplálási árakon keresztül) a napelempanelek magasabb árához igazítják, a fogyasztókra gyakorolt hatás nem feltétlenül jelentkezik.
6.7. Egyéb érvek
(826)
Néhány fél azzal érvelt, hogy az uniós gazdasági ágazat nem képes az uniós piac elegendő mennyiséggel történő ellátására, így a kiegyenlítő vámok kivetése az Unióban a termékhiány súlyos kockázatával jár, ami idővel az érintett termék árának további emelkedését okozhatja.
(827)
A vizsgálat azt állapította meg, hogy ez az érv nem megalapozott. Az uniós gazdasági ágazat 2009 óta nem használja ki teljes mértékben gyártási kapacitásait. A vizsgálati időszakban az uniós modulgyártási kapacitások kihasználtsága 41 % volt, mintegy 5,7 GW tartalék többletkapacitás mellett; az uniós elemgyártási kapacitások kihasználtsága pedig 63 % volt, mintegy 1,2 GW tartalék többletkapacitás mellett. Ezért a tartalékkapacitásoknak köszönhetően az uniós gazdasági ágazat rövid távon képes lenne versenybe szállni a piac további részéért. Középtávon ugyancsak ésszerűen feltételezhető, hogy az uniós gazdasági ágazat bővíteni fogja gyártási kapacitásait a jobb méretgazdaságosság elérése és a további árcsökkentés lehetővé tétele érdekében. Emellett világszerte vannak más beszerzési források is, amelyek az uniós piacon jelen vannak és amelyek a kínai termékek behozatalának csökkenése esetén képesek az uniós piacon versenybe szállni. A vizsgálat megállapította, hogy az Unión kívüli nem kínai gyártás meglévő tartalékkapacitása a vizsgálati időszakban a modulok tekintetében 5,6 GW, az elemek esetében pedig 6 GW volt. Ezért a Bizottság azt állapította meg, hogy az Unió és Unión kívüli harmadik országok gyártóinak összesített tartalékkapacitása elegendő az esetlegesen csökkenő kínai behozatal rövid távú, a fotovillamos berendezések telepítésének a fő kutatóközpontok, például az EPIA által 2013-ra (9,8-16,5 GW között) és 2014-re (9-17,1 GW között) előre jelzett uniós keresletére figyelemmel történő kiváltására.
(828)
Még ha konzervatívabb feltételezést fogadunk is el az uniós gyártási kapacitással kapcsolatban (lásd a fenti (545) preambulumbekezdésben), az EU és a harmadik országok többletkapacitása együttesen elég lenne ahhoz, hogy rövid távon kiegészítse a kínai behozatal lehetséges csökkenését. Középtávon ugyancsak ésszerűen feltételezhető, hogy az uniós gazdasági ágazat bővíteni fogja gyártási kapacitásait a méretgazdaságosság elérése érdekében, amely pedig lehetővé teszi a további árcsökkentést. Ezért ezt az érvet elutasították.
(829)
Néhány fél azzal érvelt, hogy a vámok érintett termékre történő kivetése ártana az európai fotovillamossági piac fejlődésének, és emiatt nem fognak teljesülni a 2020-as uniós menetrend megújuló energiaforrásokkal kapcsolatos célkitűzései és az üvegházhatású gázok kibocsátásával kapcsolatos uniós célkitűzések.
(830)
A 2020-as célok először is nem kizárólag a napenergián múlnak. A többi környezetbarát energiaforrás: a szél, biomassza, a vízenergia stb. ugyanilyen fontos. Mivel a 2020-as célkitűzések nem kötöttek meghatározott százalékot a napenergiához, a fotovillamos berendezések telepítésének kissé alacsonyabb száma várhatóan nem emeli a 2020-as menetrend összköltségét. Emellett a napelempanelek ára csak egyike az uniós fotovillamos gazdasági ágazat fejlődéséhez elengedhetetlen számos tényezőnek. Ugyanolyan fontos a kedvező uniós és nemzeti jogi és pénzügyi keret, a megújulóenergia-projektek finanszírozáshoz való hozzáférésének javítása, illetve a K+F beruházás. A napenergia-beruházások finanszírozását illetően a vámok kivetése erősíteni fogja az uniós gazdasági ágazat és általánosságban a fotovillamos ágazat helyzetét is. Ennek következtében valószínűleg javítani fogja az uniós gazdasági ágazat és a fotovillamos ágazat beruházóinak a tőkéhez való hozzájutási képességét is. Végezetül emlékeztetni kell arra, hogy a vám célja nem a kínai behozatal beszüntetése, hanem a tisztességes verseny helyreállítása. Az érintett termék árának emelkedése esetében a downstream piacon realizált piaci haszon azt engedi feltételezni, hogy az áremelkedést a downstream gazdasági szereplők át fogják vállalni. Ezért nem lehet jelentős a modulok végfelhasználói/fogyasztói árának emelkedése, és a napelemes berendezések telepítése iránti kereslet az előre jelzett tartományban fenntartható.
(831)
A fentiek alapján a Bizottság azt állapította meg, hogy az intézkedések elrendelése összességében nem gyakorolna jelentős káros hatást más uniós szakpolitikákra.
6.8. Az Unió érdekével kapcsolatos következtetés
(832)
Az uniós gazdasági ágazatra gyakorolt, összességében kedvező hatások jelentősebbek, mint a fotovillamossági piac más gazdasági szereplőire - köztük a végfelhasználókra (fogyasztók) - gyakorolt, várhatóan kedvezőtlen hatás.
(833)
A fentiekre való tekintettel a Bizottság azt a következtetést vonja le, hogy - az Unió érdekeit illetően rendelkezésre álló adatok alapján - nem állnak fenn olyan kényszerítő okok, amelyek a Kínából származó érintett termék behozatalára vonatkozó végleges intézkedések elrendelése ellen szólnának.
7. VÉGLEGES KIEGYENLÍTŐ INTÉZKEDÉSEK
(834)
Figyelembe véve a támogatás, a kár, az okozati összefüggés és az uniós érdek tekintetében levont következtetéseket, a támogatott behozatal által az uniós gazdasági ágazatnak okozott további károk megelőzése érdekében végleges kiegyenlítő intézkedéseket kell bevezetni.
7.1. A kár megszüntetéséhez szükséges szint
(835)
Ezen intézkedések mértékének megállapításához a meglévő szubvenciókülönbözeteket és az uniós gyártókat ért kár megszüntetéséhez szükséges vám összegét vették figyelembe, anélkül, hogy a szubvenciókülönbözetet túllépték volna.
(836)
A kárt okozó támogatás hatásának megszüntetéséhez szükséges vám összegének kiszámításakor a Bizottság figyelembe vette, hogy az intézkedéseknek lehetővé kell tenniük az uniós gazdasági ágazat számára, hogy az előállítási költségeit fedezni tudja, továbbá hogy olyan adózás előtti nyereségre tegyen szert, amelyet egy ilyen fajta iparág ebben az ágazatban rendes versenyfeltételek mellett, vagyis támogatott behozatal nélkül, a hasonló terméknek az Unióban történő értékesítéséből ésszerűen elérhetne. A Törvényszék ítélkezési gyakorlatának megfelelően ez azt a nyereséget jelenti, amelyre a figyelembe vett időszak elején, tehát a támogatott behozatal növekedése előtt tesznek szert. Ezért az elvárható haszonkulcsot 8 %-ban állapították meg az uniós gazdasági ágazat által 2009-ben és 2010-ben a modulok és az elemek tekintetében elért súlyozott átlagnyereség alapján.
(837)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az uniós gazdasági ágazat azt állította, hogy a 2009. és 2010. év haszonkulcsának átlaga helyett a 2010. év jövedelmezőségét kell figyelembe venni annak megállapítása során, hogy az uniós gazdasági ágazat ésszerűen milyen szintű jövedelmezőséget érhet el a támogatott behozatal nélkül. Ezzel kapcsolatban úgy érveltek, hogy a 2009. évi jövedelmezőség nem elegendő, és hogy a két évre jellemző körülmények nyilvánvalóan eltértek, különös tekintettel a fogyasztás 2010-es alakulására, amely abban az évben enyhítette a támogatás hatásait. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy a kár megszüntetéséhez szükséges szint megállapításánál nem fontos, hogy az uniós gazdasági ágazat által elért átlagos haszonkulcs „elegendő” volt-e. A kár megszüntetéséhez szükséges szintet olyan nyereség alapján kell meghatározni, amely a támogatott behozatal nélkül ésszerűen elérhető. A vizsgáló hatóságok szokásos gyakorlata szerint figyelembe veszik, hogy ezt elérték-e a figyelembe vett időszak elején. Mivel ebben az esetben az uniós gazdasági ágazat a figyelembe vett időszak elején, 2009-ben az elemek értékesítése tekintetében veszteséges volt, ez a módszer nem volt megfelelő, és a Bizottság úgy vélte, hogy a kár megszüntetéséhez szükséges szint megállapítását a figyelembe vett időszak első és második évének átlagos haszonkulcsa alapján kell elvégezni. Ezzel kapcsolatban úgy véli továbbá, hogy lényegtelen, hogy ebben a két évben eltérőek voltak a körülmények.
(838)
Egy másik fél megismételte, hogy a modulok és az elemek tekintetében külön kell meghatározni az elérendő nyereséget, mivel e terméktípusok jövedelmezősége a figyelembe vett időszakban eltérő tendenciát mutatott. Habár a mutatókat az egyes terméktípusok esetében külön-külön adták meg, az egyes mutatókkal kapcsolatos következtetések a vizsgált termék egészére vonatkoznak. Emlékeztet továbbá arra, hogy a modulok és az elemek egyetlen terméknek minősülnek, ezért a támogatási különbözetet és a kár megszüntetéséhez szükséges szintet ennek alapján állapították meg.
(839)
Ennek alapján a Bizottság kiszámította az uniós gazdasági ágazat és a hasonló termék vonatkozásában kárt nem okozó árat. A kárt nem okozó ár kiszámítása úgy történt, hogy a fent említett 8 %-os haszonkulcsot hozzáadták a mintába felvett uniós gyártók vizsgálati időszak alatti előállítási költségeihez.
(840)
A szükséges áremelést ezután az együttműködő kínai exportáló gyártók behozatali költségekkel és vámokkal megfelelően kiigazított, súlyozott átlagos behozatali ár és az uniós gazdasági ágazatnak a vizsgált időszak alatt a mintába felvett uniós gyártók által az uniós piacon a vizsgálati időszakban alkalmazott, kárt nem okozó ár összehasonlítása alapján határozták meg. Az összehasonlításból származó különbséget a súlyozott átlagos CIF-importérték százalékában fejezték ki.
(841)
Egy fél azzal érvelt, hogy a mintába felvett uniós gyártók a felső kategóriát célozták meg, például a lakossági/kiskereskedelmi szektort, amelyre magasabb betáplálási tarifák vonatkoztak, és azt javasolta, hogy az uniós gazdasági ágazat eladási árait ennek megfelelően módosítsák. Meg kell jegyezni, hogy ez az állítás nem lehet döntő jelentőségű a kárkülönbözet kiszámításában, mivel a vizsgálat szerint az uniós gyártók nem nyereségesek.
7.2. Végleges intézkedések
(842)
Az előzőekre tekintettel és az alaprendelet 15. cikke szerint az alacsonyabb vám elvével összhangban a szubvenciókülönbözet és a kár megszüntetéséhez szükséges szint közül az alacsonyabbal azonos mértékű végleges kiegyenlítő vámot kell kivetni a Kínából származó vagy ott feladott kristályos szilícium fotovillamos modulok és alapvető részeik (azaz elemek) behozatalára. Ebben az esetben a vámtételt ennek megfelelően a megállapított szubvenciókülönbözet szintjén kell meghatározni.
(843)
A kínai exportáló gyártók részéről az együttműködés magas fokára tekintettel az „összes egyéb vállalatra” alkalmazandó vámot a mintába felvett vagy együttműködő vállalatokra kivetendő legmagasabb vámként határozták meg. Az „összes egyéb vállalatra” alkalmazandó vámtételt kell alkalmazni azokra a vállalatokra, amelyek a vizsgálatban nem működtek együtt.
(844)
A mellékletben felsorolt, a mintába fel nem vett együttműködő kínai vállalatokra a végleges vámtétel a mintába felvett vállalatokra vonatkozó vámtételek súlyozott átlagaként kerül meghatározásra.
(845)
A fentiek alapján az ilyen vámtételeket a következő mértékek szerint kell megállapítani:
A vállalat neve
Támogatási különbözet
Kárkülönbözet
Kiegyenlítő vám
Wuxi Suntech Power Co. Ltd.
Suntech Power Co. Ltd.
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd.
Luoyang Suntech Power Co. Ltd.
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd.
Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd.
4,9 %
46,3 %
4,9 %
Yingli Energy (China) Co. Ltd.
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd.
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd.
6,3 %
41,8 %
6,3 %
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd.
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd.
Changzhou Youze Technology Co. Ltd.
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd.
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd.
3,5 %
48,2 %
3,5 %
JingAo Solar Co. Ltd.
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd.
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd.
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd.
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd.
5,0 %
56,5 %
5,0 %
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd.
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd.
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd.
11,5 %
58,2 %
11,5 %
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd.
11,5 %
58,2 %
11,5 %
Delsolar (Wujiang) Co. Ltd.
de minimis
64,9 %
0,0 %
Renesola Jiangsu Ltd.
Renesola Zhejiang Ltd.
4,6 %
80,1 %
4,6 %
Jinko Solar Co. Ltd.
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd.
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD.
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD.
6,5 %
60,1 %
6,5 %
A mellékletben felsorolt vállalatok
6,4 %
51,1 %
6,4 %
Minden más vállalat
11,5 %
80,1 %
11,5 %
(846)
A Bizottság a fenti végleges kiegyenlítő intézkedést értékvám formájában állapítja meg.
(847)
Az egyes vállalatokra vonatkozó, az e rendeletben megállapított kiegyenlítő vámtételeket jelen vizsgálat megállapításai alapján határozták meg. Így ezek az értékek a vizsgálat során a vállalatokkal kapcsolatban megállapított helyzetet tükrözik. Ezek a vámtételek (szemben az „összes többi vállalatra” alkalmazandó országos vámmal) így kizárólag az érintett országból származó és a vállalatok, tehát az egyes említett szervezetek által gyártott termékek behozatalára alkalmazandók. Az 1. cikkben névvel és címmel nem említett vállalatok - beleértve a névvel és címmel felsorolt vállalatokkal kapcsolatban álló vállalatokat - által előállított importált termékekre ezek a vámtételek nem vonatkoznak, hanem ezekre a „minden más vállalatra” vonatkozó vámtételeket kell alkalmazni.
(848)
A vállalatspecifikus kiegyenlítő vámtételek alkalmazására irányuló kérelmeket (például a szervezet nevében bekövetkezett változást, illetve új gyártási vagy értékesítési egységek létrehozását követően) a Bizottsághoz kell benyújtani (103), és ehhez mellékelni kell minden kapcsolódó információt, különös tekintettel a vállalatnak a gyártáshoz, a belföldi értékesítéshez és az exportértékesítésekhez kapcsolódó olyan tevékenységeiben bekövetkezett változásokra, amelyek például névváltozással vagy a gyártási és értékesítési egységekben bekövetkezett változással függenek össze. A megfelelő esetben ezt követően a rendelet megfelelő módosítására kerül sor az egyedi vámtétel hatálya alá tartozó vállalatok jegyzékének frissítésével.
(849)
A kiegyenlítő vám megfelelő alkalmazásának biztosítása érdekében a fennmaradó vámszintet nem csupán az együtt nem működő exportőr gyártókra kell alkalmazni, hanem azokra a gyártókra is, akik a vizsgálati időszak alatt egyáltalán nem exportáltak az Unióba.
(850)
Az intézkedéseket annak érdekében vezetik be, hogy lehetővé tegyék az uniós gyártók számára a káros támogatás hatásait követően a helyreállást. Amennyiben kezdetben az uniós gyártók lehetséges haszna és más uniós gazdasági szereplők költségei nincsenek arányban, ezt a kiegyensúlyozatlanságot a közösségi termelés növelésével és/vagy újrakezdésével lehet ellensúlyozni. Előfordulhat azonban ezen a változékony piacon, hogy az uniós gyártás növekedését előrejelző forgatókönyv nincs összhangban a piac alakulásával. Az uniós modulfogyasztás 2009 és 2011 között 264 %-kal nőtt, viszont a 2011 és a vizsgálati időszak közötti hat hónapos időszakban 43 százalékponttal csökkent. A piac változékonysága még szembetűnőbb, ha a 2006 és 2011 közötti időszakot vizsgáljuk, amikor az uniós modulfogyasztás kevesebb mint 1 GW-ról majdnem 20 GW-ra emelkedett, vagyis mindössze öt év alatt körülbelül 2000 %-kal nőtt. Ez a változékonyság várhatóan megmarad a jövőben is, és a vállalkozói szövetségek által közzétett előrejelzések 100 %-os és annál magasabb eltéréseket mutatnak a különböző forgatókönyvek között, még a 2014-2015-ös középtávú időszak tekintetében is.
(851)
Ezen okoknál fogva a Bizottság megfelelőnek tartja, hogy ilyen kivételes körülmények között legfeljebb két évre korlátozza az intézkedések időtartamát.
(852)
Ez az időszak elegendő lesz az uniós gyártók számára ahhoz, hogy megnöveljék és/vagy újraindítsák a termelést, ugyanakkor pedig nem veszélyezteti a többi gazdasági szereplő helyzetét az Unióban. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy két év a legmegfelelőbb időtartam annak elemzésére, hogy az intézkedések bevezetése valóban elősegítette-e az uniós termelés növekedését, és ezáltal ellensúlyozta-e a többi uniós gazdasági szereplőre gyakorolt negatív hatásokat.
(853)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően egy uniós gyártó azzal érvelt, hogy két év túl rövid időszak ahhoz, hogy helyreálljanak az elszenvedett kár hatásaiból. Emellett azzal érvelt, hogy a két éves időtartam nem tenné lehetővé az uniós gyártók számára, hogy a jelenlegi és a következő üzleti év tekintetében benyújtsák üzleti tervüket. Ezzel kapcsolatban meg kell jegyezni, hogy az intézkedések 2015 decemberéig tartanak, vagyis az uniós gyártók 2015-ig be tudják nyújtani az üzleti tervüket.
(854)
Továbbá az uniós gyártó nem vitatta azokat az indokokat, amelyek miatt az időszakot két évre korlátozták, vagyis konkrétan a piac változékonyságát. A gyártó kifejezetten üdvözölte a felülvizsgálat lehetőségét abban az esetben, ha a piaci helyzet megváltozása miatt módosítani kellene az intézkedéseket is. Mivel ezen az változékony piacon valóban nagy a piaci körülmények megváltozásának a valószínűsége, a Bizottság helyénvalónak tartja, hogy az intézkedéseket a kezdettől fogva két évre korlátozzák.
(855)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos azzal érvelt, hogy két év nem elég a gyártásba való beruházáshoz, és a (852) preambulumbekezdésre hivatkozik. Az uniós gazdasági ágazat jelentős tartalékkapacitása miatt azonban a termelés a meglévő termelési kapacitások jobb kihasználásával is növelhető, és ez további jelentős beruházások nélkül is megvalósítható.
(856)
A panaszos azzal érvelt továbbá, hogy a végleges kiegyenlítő vámok két éves időszakra történő kivetése nem elegendő ahhoz, hogy az uniós gazdasági ágazat helyreálljon a korábbi támogatás káros hatásaiból. A kiegyenlítő vámok kivetése azonban nem alapulhat kizárólag az uniós gazdasági ágazat érdekein, hanem ki kell egyensúlyoznia az uniós gyártók számára mutatkozó potenciális előnyöket és a többi uniós gazdasági szereplő esetében felmerülő költségeket. Ezek alapján a Bizottság kitart azon döntése mellett, hogy az intézkedéseket két éves időtartamra korlátozza.
(857)
Valamennyi fél tájékoztatást kapott azokról a főbb tényekről és szempontokról, amelyek alapján a Bizottság a Kínából származó kristályos szilícium fotovillamos modulok vagy panelek, valamint olyan típusú elemek és lemezek behozatalára vonatkozó végleges kiegyenlítő vám elrendelésére kívánt javaslatot tenni (a továbbiakban: végleges nyilvánosságra hozatal), amelyeket kristályos szilícium fotovillamos modulokban vagy panelekben használnak. Egyúttal meghatározott időszakot biztosítottak a feleknek arra, hogy e végleges nyilvánosságra hozatal kapcsán ismertessék észrevételeiket.
(858)
Az érdekelt felek által benyújtott szóbeli és írásbeli észrevételeket a Bizottság megvizsgálta és adott esetben figyelembe vette.
7.3. Nyilvántartásba vétel és visszamenőleges hatály
(859)
Amint az a fenti (7) preambulumbekezdésben említést nyert, a Bizottság 2013. március 1-jén elfogadta a Kínai Népköztársaságból származó vagy a Kínai Népköztársaságban feladott kristályos szilícium fotovillamos modulokra és alapvető részeikre (azaz elemek és lemezek) vonatkozó nyilvántartásba vételi kötelezettség bevezetéséről szóló, 2013. március 6-tól hatályos 182/2013/EU rendeletet.
(860)
Az ideiglenes dömpingellenes rendelet 2013. június 6-ával megszüntette a behozatalnak a dömpingelt behozatal elleni védelem céljából történő nyilvántartásba vételét. A tárgybeli szubvencióellenes vizsgálatot illetően és a fenti megállapításokra figyelemmel meg kell szüntetni a behozatalnak a szubvencióellenes vizsgálat céljából az alaprendelet 24. cikkének (5) bekezdésével összhangban történő nyilvántartásba vételét is.
(861)
Ami a kiegyenlítő intézkedések esetleges visszaható alkalmazását illeti, értékelni kell az alaprendelet 16. cikkének (4) bekezdésében meghatározott kritériumokat. E cikk alapján a végleges kiegyenlítő vám kivethető olyan termékekre, amelyeket az ideiglenes intézkedések alkalmazásának a hatálybalépését megelőző 90 napon belül, de nem a vizsgálat lefolytatásának kezdeményezését megelőzően léptettek be felhasználás céljából.
(862)
Ebben az esetben nem alkalmaztak ideiglenes kiegyenlítő intézkedéseket. Következésképpen a Bizottság úgy döntött, hogy visszamenőleges hatállyal nem vet ki végleges kiegyenlítő vámot.
8. AZ INTÉZKEDÉSEK FORMÁJA
(863)
Az ideiglenes dömpingellenes intézkedéseknek a párhuzamos dömpingellenes vizsgálatban történő elfogadása után (104) együttműködő exportáló gyártók egy csoportja - ideértve a kapcsolt vállalataikat is Kínában és az Európai Unióban -, valamint a Kínai Gép- és Elektronikus Termék Export-import Kereskedelmi Kamara (CCCME) közös kötelezettségvállalást ajánlottak fel az ár tekintetében a dömpingellenes alaprendelet (105) 8. cikkének (1) bekezdése értelmében. A felajánlott kötelezettségvállalást a kínai hatóságok is támogatták. A Bizottság megvizsgálta a felajánlást, és a 2013/423/EU bizottsági határozattal (106) elfogadta a kötelezettségvállalást.
(864)
A 2013/423/EU határozatot követően az exportáló gyártók a CCCME-vel közösen a kötelezettségvállalásra vonatkozó eredeti felajánlás módosításáról szóló értesítést küldtek a Bizottságnak. A kötelezettségvállalás módosítását azért kérték, hogy figyelembe vegyék a lemezeknek a (46) és (99) preambulumbekezdésben leírt, termékkörből való kizárását. Ezenfelül számos exportőr kérte az alaprendelet 8. cikkének (2) bekezdésében megszabott határidőn belül, hogy vonják be a kötelezettségvállalásba.
(865)
Ugyanezek az exportáló gyártók, valamint a CCCME az alaprendelet (107) 13. cikkének (2) bekezdésében meghatározott határidőn belül kérték, hogy a Bizottság fogadja el a kötelezettségvállalás feltételeit, hogy ezzel megszüntethetők legyenek a támogatott behozatal káros hatásai is. A Bizottság 2013/707/EU végrehajtási határozatával elfogadta ezt az ajánlatot a végleges vámok tekintetében,
ELFOGADTA EZT AZ RENDELETET:
1. cikk
(1) Végleges kiegyenlítő vámot kell kivetni a Kínai Népköztársaságból származó vagy ott feladott, jelenleg az ex 8501 31 00, ex 8501 32 00, ex 8501 33 00, ex 8501 34 00, ex 8501 61 20, ex 8501 61 80, ex 8501 62 00, ex 8501 63 00, ex 8501 64 00 és ex 8541 40 90 KN-kód alá tartozó (TARIC-kód: 8501310081, 8501310089, 8501320041, 8501320049, 8501330061, 8501330069, 8501340041, 8501340049, 8501612041, 8501612049, 8501618041, 8501618049, 8501620061, 8501620069, 8501630041, 8501630049, 8501640041, 8501640049, 8541409021, 8541409029, 8541409031 és 8541409039) kristályos szilícium fotovillamos modulok vagy panelek, valamint a kristályos szilícium fotovillamos modulokban vagy panelekben használatos (legfeljebb 400 mikrométer vastagságú) elemek behozatalára, kivéve, ha azok a GATT V. cikke értelmében árutovábbítás alatt álló áruk.
A következő terméktípusok nem tartoznak az érintett termék fogalmába:
-
olyan, hatnál kevesebb elemből álló, hordozható napelemes töltő, amely készülékek elektromos energiával való ellátását biztosítja, illetve elemtöltőként működik,
-
fotovillamos vékonyréteg termékek,
-
olyan kristályos szilícium fotovillamos termékek, amelyeket tartósan integráltak olyan elektronikus termékekbe, amelyeknek a funkciója nem a villamosenergia-termelés, és amelyek az integrált kristályos szilícium fotovillamos elem(ek) által termelt villamos energiát felhasználják,
-
legfeljebb 50 V DC kimeneti feszültségű és legfeljebb 50 W kimeneti teljesítményű modulok vagy panelek, amelyeket kizárólag azonos feszültség- és teljesítményértékekkel rendelkező rendszerekben elemtöltőként való közvetlen felhasználásra szántak.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott és az alább felsorolt vállalatok által gyártott termékek vámfizetés előtti, nettó, uniós határparitáson megállapított árára alkalmazandó végleges kiegyenlítő vámtételek a következők:
Vállalat
Vámtétel
TARIC-kiegészítő kód
Wuxi Suntech Power Co. Ltd.
Suntech Power Co. Ltd.
Wuxi Sunshine Power Co. Ltd.
Luoyang Suntech Power Co. Ltd.
Zhenjiang Ren De New Energy Science Technology Co. Ltd. Zhenjiang Rietech New Energy Science Technology Co. Ltd.
4,9 %
B796
Yingli Energy (China) Co. Ltd.
Baoding Tianwei Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hainan Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Hengshui Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Tianjin Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Lixian Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Baoding Jiasheng Photovoltaic Technology Co. Ltd.
Beijing Tianneng Yingli New Energy Resources Co. Ltd.
Yingli Energy (Beijing) Co. Ltd.
6,3 %
B797
Changzhou Trina Solar Energy Co. Ltd.
Trina Solar (Changzhou) Science & Technology Co. Ltd.
Changzhou Youze Technology Co. Ltd.
Trina Solar Energy (Shanghai) Co. Ltd.
Yancheng Trina Solar Energy Technology Co. Ltd.
3,5 %
B791
JingAo Solar Co. Ltd.
Shanghai JA Solar Technology Co. Ltd.
JA Solar Technology Yangzhou Co. Ltd.
Hefei JA Solar Technology Co. Ltd.
Shanghai JA Solar PV Technology Co. Ltd.
5,0 %
B794
Jiangxi LDK Solar Hi-Tech Co. Ltd.
LDK Solar Hi-Tech (Nanchang) Co. Ltd.
LDK Solar Hi-Tech (Suzhou) Co. Ltd.
11,5 %
B793
LDK Solar Hi-Tech (Hefei) Co. Ltd.
11,5 %
B927
Delsolar (Wujiang) Ltd.
0 %
B792
Renesola Jiangsu Ltd.
Renesola Zhejiang Ltd.
4,6 %
B921
Jinko Solar Co. Ltd.
Jinko Solar Import and Export Co. Ltd.
ZHEJIANG JINKO SOLAR CO. LTD.
ZHEJIANG JINKO SOLAR TRADING CO. LTD.
6,5 %
B845
A mellékletben felsorolt vállalatok
6,4 %
Minden más vállalat
11,5 %
B999 (108)
(3) Eltérő rendelkezés hiányában a vámtételekre vonatkozó hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
2. cikk
(1) A jelenleg az ex 8541 40 90 KN-kód (TARIC-kód: 8541409021, 8541409029, 8541409031 és 8541409039) alá tartozó, és a Bizottság által elfogadott kötelezettségvállalásokat felajánló és a 2013/707/EU bizottsági végrehajtási határozat mellékletében felsorolt vállalatok által számlázott, szabad forgalomba bocsátásra bejelentett termékek behozatala mentesül az 1. cikkben megállapított szubvencióellenes vám alól, amennyiben:
a)
a fenti termékeket a 2013/707/EU végrehajtási határozat mellékletében felsorolt vállalat közvetlenül vagy az ugyancsak a 2013/707/EU végrehajtási határozat mellékletében felsorolt kapcsolt vállalatán keresztül gyártotta, szállította és számlázta az importőrként eljáró és az áruk uniós szabad forgalomba bocsátását kezdeményező, uniós kapcsolt vállalatai vagy az importőrként eljáró és az áruk uniós szabad forgalomba bocsátását kezdeményező, első független vevő számára;
b)
a behozatalt kötelezettségvállalási számla kíséri, vagyis olyan kereskedelmi számla, mely tartalmazza legalább az e rendelet 2. mellékletében meghatározott elemeket és nyilatkozatot;
c)
a behozatalt az e rendelet 3. mellékletében meghatározott kiviteli kötelezettségvállalási igazolás kíséri; valamint
d)
az elvámolásra bejelentett és bemutatott áru pontosan megfelel a kötelezettségvállalási számlán szereplő megnevezésnek.
(2) Vámtartozás keletkezik a szabad kereskedelmi forgalomba bocsátásra vonatkozó nyilatkozat elfogadásakor:
a)
ha megállapítják, hogy az (1) bekezdésben ismertetett behozatal tekintetében az említett bekezdés egy vagy több feltétele nem teljesül; vagy
b)
ha a Bizottság az 597/2009/EK rendelet 13. cikkének (9) bekezdése szerint a kötelezettségvállalás elfogadását rendeletben vagy határozatban visszavonja, amelyben konkrét ügyletekre hivatkozik, és a vonatkozó kötelezettségvállalási számlákat érvénytelennek nyilvánítja.
3. cikk
Azok a vállalatok, amelyektől a Bizottság kötelezettségvállalást fogadott el, és amelyeket a 2013/707/EU végrehajtási határozat melléklete felsorol, bizonyos ott meghatározott feltételek esetén a szubvencióellenes vám alól nem mentesülő ügyletek esetében is számlát bocsátanak ki. Ennek a számlának olyan kereskedelmi számlának kell lennie, amely legalább az e rendelet 4. mellékletében meghatározott elemeket tartalmazza.
4. cikk
A behozataloknak a Kínai Népköztársaságból származó vagy a Kínai Népköztársaságban feladott kristályos szilícium fotovillamos modulokra és alapvető részeikre (azaz elemek és lemezek) vonatkozó nyilvántartásba vételi kötelezettség bevezetéséről szóló 182/2013/EU rendelet alapján történő nyilvántartásba vételét meg kell szüntetni.
5. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet 2015. december 7-ig alkalmazandó.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. december 2-án.