SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) 2015/2302
ze dne 25. listopadu 2015
o souborných cestovních službách a spojených cestovních službách, o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU a o zrušení směrnice Rady 90/314/EHS
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice Rady 90/314/EHS (3) stanoví řadu důležitých práv spotřebitelů, pokud jde o souborné služby pro cesty, zejména s ohledem na požadavky na informace, odpovědnost obchodníků ve vztahu k poskytování souborných služeb a ochraně pro případ platební neschopnosti pořadatele nebo prodejce. Legislativní rámec je však třeba přizpůsobit tržnímu vývoji, aby lépe vyhovoval vnitřnímu trhu, a odstranit nejasnosti a mezery v legislativě.
(2)
Cestovní ruch hraje v hospodářství Unie důležitou úlohu a souborné služby pro cesty, pobyty a zájezdy (dále jen „souborné služby“) mají na trhu cestovního ruchu velký podíl. Od přijetí směrnice 90/314/EHS doznal tento trh značných změn. Vedle tradičních způsobů prodeje výrazně vzrostl význam internetu coby prostředku k nabízení či prodeji cestovních služeb. Kombinace cestovních služeb již nemají podobu pouze tradičních předem stanovených souborných služeb, naopak jsou často sestavovány podle potřeb zákazníka. Právní status mnohých z těchto kombinací cestovních služeb je buď nejasný, nebo se na ně směrnice 90/314/EHS jednoznačně nevztahuje. Cílem této směrnice je přizpůsobit rozsah ochrany tomuto vývoji, zvětšit transparentnost a poskytnout cestujícím a obchodníkům větší právní jistotu.
(3)
Podle čl. 169 odst. 1 a odst. 2 písm. a) Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) přispívá Unie k dosažení vysoké úrovně ochrany spotřebitele prostřednictvím opatření přijatých podle článku 114 Smlouvy o fungování EU.
(4)
Směrnice 90/314/EHS ponechává členským státům široký prostor, pokud jde o provedení ve vnitrostátním právu. Mezi jejich právními předpisy proto přetrvávají výrazné rozdíly. Právní roztříštěnost zvyšuje náklady podniků a ztěžuje situaci těm, které hodlají podnikat v zahraničí, což ve svém důsledku pro spotřebitele znamená užší výběr.
(5)
Podle čl. 26 odst. 2 a článku 49 Smlouvy o fungování EU zahrnuje vnitřní trh prostor bez vnitřních hranic, v němž je zajištěn volný pohyb zboží a služeb a svoboda usazování. Harmonizace práv a povinností, jež vyplývají ze smluv o souborných službách pro cesty a o spojených cestovních službách, je nutná k tomu, aby byl pro spotřebitele v této oblasti vytvořen skutečný vnitřní trh se správně nastavenou rovnováhou mezi vysokou úrovní ochrany spotřebitele a konkurenceschopností podniků.
(6)
Přeshraniční potenciál trhu se soubornými službami pro cesty není v současné době v Unii bezezbytku využit. Rozdíly v pravidlech pro ochranu cestujících v různých členských státech odrazují jak cestující od koupě souborných služeb a spojených cestovních služeb v jiném členském státě, tak pořadatele a prodejce od prodeje těchto služeb v jiném členském státě. Aby mohli cestující a obchodníci plně využívat výhod vnitřního trhu a zároveň byl zajištěn vysoký stupeň ochrany spotřebitele v celé Unii, je nutné více sblížit právní předpisy členských států o souborných službách a spojených cestovních službách.
(7)
Většina cestujících, kteří si pořizují souborné služby nebo spojené cestovní služby, jsou spotřebitelé ve smyslu práva Unie na ochranu spotřebitele. Není ovšem vždy snadné rozlišit mezi spotřebiteli a zástupci malých podniků nebo profesionály, kteří si cesty pro účely svého podnikání či profese rezervují týmiž rezervačními prostředky jako běžní spotřebitelé. Tito cestující mnohdy vyžadují podobný stupeň ochrany. Naopak existují společnosti nebo organizace, které zařizují cesty na základě obecné smlouvy, která je často uzavírána pro řadu cestovních služeb na konkrétní období, například s cestovní agenturou. U cest tohoto typu se nevyžaduje týž stupeň ochrany jako u spotřebitelů. Neuskutečňuje-li se tedy cesta na základě obecné smlouvy, měla by se tato směrnice vztahovat na osoby na pracovních cestách, včetně osob vykonávajících svobodná povolání, osob samostatně výdělečně činných nebo jiných fyzických osob. S cílem zamezit záměně s definicí výrazu „spotřebitel“ používaného v jiných právních předpisech Unie, by se osoby chráněné podle této směrnice měly označovat jako „cestující“.
(8)
Cestovní služby lze kombinovat mnoha různými způsoby, za souborné služby je proto vhodné považovat veškeré kombinace cestovních služeb vykazující znaky, které si cestující obvykle spojují se soubornými službami, zejména situace, kdy jsou samostatné cestovní služby kombinovány do jediného cestovního produktu, za jehož řádné poskytnutí odpovídá pořadatel. Podle judikatury Soudního dvora Evropské unie (4) by nemělo hrát roli, zda ke kombinaci cestovních služeb došlo před vlastním kontaktem s cestujícím, na jeho žádost či na základě jím provedeného výběru. Tytéž zásady by měly platit bez ohledu na to, zda je rezervace provedena obchodníkem v obchodních prostorech, nebo přes Internet.
(9)
Pro přehlednost by se mělo rozlišovat mezi na jedné straně soubornými službami a na druhé straně spojenými cestovními službami, u nichž obchodníci přes Internet nebo v obchodních prostorech cestujícímu pomáhají opatřit si cestovní služby, v důsledku čehož cestující uzavře smlouvy s různými poskytovateli cestovních služeb, a to i pomocí propojených rezervačních procesů, přičemž taková služba nevykazuje znaky souborných služeb a nebylo by namístě u ní uplatňovat veškeré povinnosti, které se na souborné služby vztahují.
(10)
S ohledem na vývoj na trhu je třeba upřesnit definici souborných služeb na základě alternativních objektivních kritérií, která se převážně týkají způsobu, jakým jsou cestovní služby nabízeny nebo pořizovány a kdy mohou cestující důvodně předpokládat, že budou touto směrnicí chráněni. Jedná se například o situaci, kdy jsou pro tutéž cestu nebo pobyt kupovány na jediném prodejním místě různé typy cestovních služeb a tyto služby byly vybrány předtím, než cestující souhlasí se zaplacením, to jest v rámci téhož rezervačního procesu, nebo kdy jsou takové služby nabízeny nebo účtovány za souhrnnou nebo celkovou cenu, jakož i o situaci, kdy jsou takové služby inzerovány nebo prodávány pod názvem „souborné služby“ nebo pod podobným názvem naznačujícím úzkou vazbu mezi danými cestovními službami. Za takový podobný název by bylo možné považovat například spojení „kombinovaná nabídka“, „all inclusive“ či „vše v jednom“.
(11)
Mělo by se též jasně stanovit, že cestovní služby kombinované po uzavření smlouvy, jíž obchodník opravňuje cestujícího, aby si zvolil z nabídky různých typů cestovních služeb - jak tomu bývá například u dárkových poukazů na souborné služby -, jsou soubornými službami. Kombinace cestovních služeb by se dále měla považovat za souborné služby, při nichž si obchodníci předávají jméno cestujícího, jeho platební údaje a e-mailovou adresu a kdy je jiná smlouva uzavřena do 24 hodin po potvrzení rezervace první cestovní služby.
(12)
Zároveň by se měly spojené cestovní služby odlišovat od cestovních služeb, které si cestující rezervují nezávisle, mnohdy v různé době, byť pro účely stejné cesty či pobytu. Spojené cestovní služby on-line by se rovněž měly odlišovat od propojených internetových stránek, jejichž účelem není uzavření smlouvy s cestujícím, a od odkazů, jimiž jsou cestující pouze obecně informováni o dalších cestovních službách, například když hotel nebo pořadatel akce na svých internetových stránkách uvede seznam všech subjektů poskytujících přepravu do místa konání zcela bez souvislosti s jakoukoli konkrétní rezervací, nebo když se používají k umístění reklamy na internetové stránky „cookies“ nebo metadata.
(13)
Měla by se stanovit zvláštní pravidla pro obchodníky v obchodních prostorech i přes Internet, kteří jsou cestujícím během jediné návštěvy či kontaktu s jejich prodejním místem nápomocni s uzavřením samostatných smluv s jednotlivými poskytovateli služeb, i pro internetové obchodníky, kteří například prostřednictvím propojených on-line rezervačních procesů cíleným způsobem zprostředkovávají pořízení alespoň jedné dodatečné cestovní služby od jiného prodejce, je-li smlouva uzavřena do 24 hodin po potvrzení první cestovní služby. Toto zprostředkování se bude často zakládat na obchodní vazbě mezi obchodníkem, který pořízení dodatečných cestovních služeb zprostředkovává, a jiným obchodníkem a zahrnovat finanční odměnu bez ohledu na metodu jejího výpočtu, jež se může zakládat například na počtu kliknutí nebo na obratu. Tato pravidla by se vztahovala například na situaci, kdy cestující při potvrzení rezervace první cestovní služby, například letu nebo jízdy vlakem, obdrží nabídku k rezervaci dodatečné cestovní služby, která je k dispozici ve zvolené destinaci, například hotelového ubytování, s odkazem na webovou stránku jiného poskytovatele služeb nebo zprostředkovatele, na níž lze rezervaci provést. Přestože tento způsob pořádání cest by neměl být soubornými službami ve smyslu této směrnice, při nichž za řádné poskytnutí všech cestovních služeb přebírá odpovědnost jediný pořadatel, představují takové spojené cestovní služby alternativní obchodní model, který často souborným službám blízce konkuruje.
(14)
Aby byla zajištěna spravedlivá hospodářská soutěž a ochrana cestujících, měla by se i na spojené cestovní služby vztahovat povinnost prokazatelně poskytnout dostatečné záruky, že budou vráceny platby a bude zajištěna repatriace cestujících v případě platební neschopnosti.
(15)
Koupě samostatné cestovní služby jako takové by neměla představovat souborné služby ani spojené cestovní služby.
(16)
Aby byla situace pro cestující přehlednější a mohli se informovaně rozhodovat mezi různými nabízenými cestovními režimy, mělo by se od obchodníků vyžadovat, aby jasným a výrazným způsobem uvedli, zda nabízejí souborné služby nebo spojené cestovní služby, a informovali o odpovídajícím stupni ochrany předtím, než cestující souhlasí se zaplacením. Obchodníkovo prohlášení o právní formě nabízeného cestovního produktu by mělo odpovídat skutečnosti. Neposkytují-li obchodníci cestujícím přesné informace, měly by zasáhnout příslušné kontrolní orgány.
(17)
Při určování toho, zda se jedná o souborné služby nebo spojené cestovní služby, by se měla posuzovat pouze kombinace různých typů cestovních služeb, například ubytování, přepravy osob autobusem, vlakem, lodí či letadlem a pronájmu motorových vozidel nebo některých typů motocyklů. Ubytování za účelem bydlení, i při dlouhodobých jazykových kurzech, by se nemělo považovat za ubytování ve smyslu této směrnice. Finanční služby jako například cestovní pojištění by neměly být považovány za samostatné cestovní služby. Kromě toho by se za samostatné cestovní služby neměly považovat služby, které jsou z podstaty součástí jiné cestovní služby. Jedná se například o přepravu zavazadel poskytovanou jako součást přepravy osob, drobné dopravní služby, jako je přeprava cestujících v rámci prohlídky s průvodcem nebo přeprava mezi hotelem a letištěm nebo železniční stanicí, strava, nápoje a úklid poskytované jako součást ubytování nebo přístup do místních zařízení určených pro hotelové hosty, jako je bazén, sauna, lázně nebo posilovna. Rovněž to znamená, že v případech, kdy je, na rozdíl od okružní plavby, poskytován nocleh jako součást přepravy cestujících po silnici, vlakem, lodí či letadlem, by se ubytování nemělo považovat za samostatnou cestovní službu, je-li hlavní složkou jednoznačně doprava.
(18)
Jinými službami cestovního ruchu, které z podstaty nejsou součástí přepravy osob, ubytování ani pronájmu motorových vozidel nebo některých typů motocyklů, mohou být například vstupenky na koncerty, sportovní události, výlety nebo akce zábavních parků, prohlídky s průvodcem, skipasy a pronájem sportovního vybavení, jako je lyžařská výstroj, nebo lázeňské procedury. Pokud jsou však tyto služby kombinovány pouze s jedním dalším typem cestovní služby, například s ubytováním, mělo by k vytvoření souborné služby nebo spojené cestovní služby dojít pouze tehdy, jestliže tyto služby představují významnou část hodnoty souborné nebo spojené cestovní služby, jsou inzerovány jako podstatná část cesty nebo pobytu nebo jiným způsobem představují podstatnou část cesty nebo pobytu. Pokud jiné služby cestovního ruchu tvoří alespoň 25 % hodnoty dané kombinace, měly by být považovány za významnou část hodnoty souborných služeb nebo spojených cestovních služeb. Je třeba upřesnit, že v případě doplnění dalších služeb cestovního ruchu, například k hotelovému ubytování rezervovaných jako samostatné služby po příjezdu cestujícího do hotelu, by se nemělo jednat o souborné služby. Nemělo by to vést k obcházení této směrnice v tom smyslu, že by pořadatelé nebo prodejci nabízeli cestujícím, aby si napřed zvolili další služby cestovního ruchu a poté jim bylo nabídnuto, že smlouva na tyto služby bude uzavřena až po zahájení poskytování první cestovní služby.
(19)
Vzhledem k tomu, že u krátkodobých cest potřeba ochrany cestujících tolik nevyvstává, a aby byli obchodníci ušetřeni zbytečné zátěže, neměla by se směrnice vztahovat na cesty trvající méně než 24 hodin, které nezahrnují ubytování, ani na souborné služby či spojené cestovní služby nabízené nebo zprostředkované příležitostně a na neziskovém základě pouze omezenému počtu cestujících. Do druhé jmenované skupiny mohou spadat například cesty, které pouze několikrát ročně organizují charitativní organizace, sportovní kluby nebo školy pro své členy a nejsou nabízeny široké veřejnosti. Náležité informace o této výjimce by měly být veřejně zpřístupněny, aby se zajistilo, že obchodníci a cestující budou řádně informováni o skutečnosti, že se tato směrnice na uvedené souborné služby nebo spojené cestovní služby nevztahuje.
(20)
Touto směrnicí by nemělo být dotčeno vnitrostátní smluvní právo v případě aspektů, které nejsou touto směrnicí upraveny.
(21)
Členským státům by v souladu s právem Unie měla být i nadále ponechána pravomoc uplatňovat ustanovení této směrnice v oblastech, které do oblasti její působnosti nespadají. Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo přijmout vnitrostátní právní předpisy, které odpovídají této směrnici nebo některým z jejích ustanovení, vztahující se na smlouvy, které nespadají do oblasti působnosti této směrnice. Členské státy mohou například ponechat v platnosti nebo přijmout odpovídající ustanovení týkající se určitých samostatných smluv na jednotlivé cestovní služby (například pronájem rekreačních obydlí) nebo souborných služeb a spojených cestovních služeb nabízených nebo zprostředkovávaných na neziskovém základě, omezené skupině cestujících a pouze příležitostně nebo souborných služeb a spojených cestovních služeb, které jsou poskytovány po dobu kratší než 24 hodin a které nezahrnují ubytování.
(22)
Hlavním určujícím znakem souborné služby je to, že jeden z obchodníků jakožto pořadatel odpovídá za řádné a úplné poskytnutí souborných služeb. Obchodník by měl vystupovat výhradně jako prodejce či prostředník bez pořadatelské odpovědnosti pouze v případech, kdy jako pořadatel souborných služeb vystupuje jiný obchodník, obvykle cestovní agentura s obchodními prostory nebo internetová cestovní agentura. Zda obchodník vystupuje u daných souborných služeb jako pořadatel, by se mělo odvíjet od jeho účasti na vytvoření souborných služeb, nikoli od toho, jak obchodník svou činnost označuje. Při rozhodování o tom, zda je obchodník pořadatelem nebo prodejcem, by nemělo být určující, zda obchodník vystupuje na straně dodávky, nebo jako zástupce jednající za cestujícího.
(23)
Směrnice 90/314/EHS umožnila členským státům určit, zda mají za řádné poskytování souborných služeb nést odpovědnost prodejci, pořadatelé, nebo prodejci i pořadatelé. Tato flexibilita vedla v některých členských státech k nejasnostem, pokud jde o to, který obchodník nese odpovědnost za řádné poskytování příslušných cestovních služeb. V této směrnici by proto mělo být vyjasněno, že za poskytování cestovních služeb zahrnutých do smlouvy o souborných službách pro cesty nesou odpovědnost pořadatelé, pokud vnitrostátní právní předpisy nestanoví, že odpovědnost nesou pořadatel i prodejce.
(24)
Za poskytnutí informací o souborných službách ještě před uzavřením smlouvy by měli společně s pořadatelem odpovídat i prodejci. Pro usnadnění komunikace, zejména v případech s přeshraničním prvkem, by cestující měli být schopni obrátit se na pořadatele i prostřednictvím prodejce, u nějž souborné služby zakoupili.
(25)
Před zakoupením souborných služeb by se cestujícím mělo dostat veškerých nutných informací, ať už prodej probíhá na dálku, v obchodních prostorech či jiným způsobem. Obchodník by měl při poskytování těchto informací brát ohled na zvláštní potřeby cestujících zranitelnějších v důsledku svého věku nebo zdravotního stavu, mohl-li takové potřeby důvodně předpokládat.
(26)
Klíčové informace, například o hlavních vlastnostech cestovních služeb nebo o cenách, uváděné v inzertních materiálech, na internetových stránkách pořadatele nebo v katalozích v rámci poskytování informací před uzavřením smlouvy, by měly být závazné, pokud si pořadatel nevyhradí právo tyto prvky změnit a pokud tyto změny jasným, srozumitelným a výrazným způsobem nesdělí cestujícímu ještě před uzavřením smlouvy o souborných službách pro cesty. S novými komunikačními technologiemi, které umožňují snadnou aktualizaci, již není nutné, aby byla konkrétní pravidla stanovena v katalozích, je však třeba zajistit, aby změny informací poskytnutých před uzavřením smlouvy byly sděleny cestujícímu. Vždy by mělo být možné informace před uzavřením smlouvy o souborných službách pro cesty změnit, pokud s tím obě strany výslovně souhlasí.
(27)
Požadavky na informace jsou v této směrnici stanoveny taxativně, avšak neměly by jimi být dotčeny požadavky na informace stanovené v jiných použitelných právních předpisech Unie (5).
(28)
Pořadatelé by měli poskytovat obecné informace o vízových požadavcích země určení. Informace o přibližných lhůtách pro vyřízení víz lze poskytnout odkazem na úřední informace země určení.
(29)
S ohledem na zvláštnosti smluv o souborných službách pro cesty by práva a povinnosti smluvních stran měly být stanoveny na období před poskytováním souborných služeb a po jeho zahájení, zejména pro případ, že by souborné služby nebyly poskytnuty řádně nebo by nastala změna okolností.
(30)
Vzhledem k tomu, že se souborné služby často nakupují s velkým předstihem, mohou nastat nepředvídané okolnosti. Cestující by proto měl mít právo převést za určitých podmínek smlouvu o souborných službách pro cesty na jiného cestujícího. V takových situacích by měl mít pořadatel možnost získat zpět náklady, například požaduje-li subdodavatel poplatky za změnu jména cestujícího nebo za zrušení přepravního dokladu a vystavení nového.
(31)
Cestující by dále měli mít možnost smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit kdykoli před zahájením poskytování souborných služeb proti zaplacení přiměřeného a zdůvodnitelného storno poplatku, se zohledněním očekávané úspory nákladů a příjmů z alternativního využití cestovních služeb. Měli by mít rovněž právo na ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty bez zaplacení jakéhokoli storno poplatku, nastanou-li nevyhnutelné a mimořádné okolnosti mající zásadní vliv na poskytování souborných služeb. Může sem patřit například válečný konflikt, jiné závažné bezpečnostní problémy jako terorismus, významná rizika pro lidské zdraví, například výskyt ohniska závažného onemocnění v cestovní destinaci, nebo přírodní katastrofy, jako například záplavy, zemětřesení či povětrnostní podmínky, jež znemožňují bezpečně se dopravit do místa určení, jak bylo dohodnuto ve smlouvě o souborných službách pro cesty.
(32)
I pořadatel by měl mít za zvláštních okolností právo ukončit smlouvu o souborných službách pro cesty bez finanční náhrady před zahájením poskytování souborných služeb, například nedosáhlo-li se minimálního počtu účastníků a pořadatel si tuto možnost vyhradil ve smlouvě. Pořadatel by měl v takovém případě vrátit všechny platby uskutečněné v souvislosti s těmito soubornými službami.
(33)
V určitých případech by pořadateli mělo být umožněno, aby provedl ve smlouvě o souborných službách pro cesty jednostranné změny. Cestující by ovšem měli mít právo smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit, jestliže změny výrazným způsobem mění některou z hlavních vlastností příslušných cestovních služeb. Tím by například mohla být situace, kdy dojde ke snížení kvality nebo hodnoty cestovních služeb. Změny časů odjezdu nebo příjezdu uvedené ve smlouvě o souborných službách pro cesty by měly být považovány za významné, pokud by například cestujícímu způsobily značné nesnáze nebo další náklady, například v případě změn v přepravě nebo ubytování. Zvýšení cen by mělo být možné pouze tehdy, došlo-li ke změně nákladů na pohonné hmoty nebo na jiné zdroje energie k přepravě osob, výše daní nebo poplatků uložených třetí stranou, která se přímo nepodílí na poskytování cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě o souborných službách pro cesty, nebo ke změně směnných kurzů souvisejících se soubornými službami, a pouze pokud smlouva výslovně uvádí možnost takovéhoto zvýšení ceny a uvádí, že cestující má právo na slevu odpovídající snížení uvedených nákladů. Pokud pořadatel navrhuje zvýšení ceny o více než 8 % celkové ceny, měl by mít cestující možnost smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit bez zaplacení storno poplatku.
(34)
Je vhodné stanovit zvláštní pravidla týkající se prostředků pro zjednání nápravy při neplnění podmínek smlouvy o souborných službách pro cesty. Cestující by měl mít nárok na odstranění problémů, a pokud nelze podstatnou část cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě o souborných službách pro cesty poskytnout, mělo by mu být nabídnuto vhodné náhradní řešení. Pokud pořadatel nápravu neplnění smluvních podmínek nesjedná v přiměřené lhůtě stanovené cestujícím, měl by mít cestující možnost učinit tak sám a požadovat náhradu nezbytných nákladů. V některých případech by nemělo být stanovení lhůty třeba, zejména je-li zapotřebí okamžité nápravy. O takovou situaci by se například mohlo jednat, pokud by z důvodu zpoždění autobusu poskytovaného pořadatelem musel cestující využít taxislužby, aby stihl svůj let. Cestující by rovněž měli mít právo na slevu, ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty nebo náhradu škody. Náhrada by se měla vztahovat také na nehmotné škody, například na zkažený zážitek z cesty či pobytu v důsledku podstatných problémů při poskytování příslušných cestovních služeb. Cestující by měl mít povinnost informovat pořadatele bez zbytečného prodlení, s ohledem na okolnosti daného případu, o jakémkoli neplnění smluvních podmínek, jež zaznamená v průběhu poskytování cestovní služby zahrnuté ve smlouvě o souborných službách pro cesty. Pokud tak neučiní, může to být zohledněno při stanovování vhodné výše slevy nebo náhrady škody, pokud by takové oznámení škodě zabránilo nebo ji snížilo.
(35)
V zájmu jednotnosti je třeba ustanovení této směrnice provázat s mezinárodními úmluvami upravujícími cestovní služby a s právními předpisy Unie o právech cestujících. Nese-li odpovědnost za neposkytnutí nebo nesprávné poskytnutí cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě o souborných službách pro cesty pořadatel, měl by mít možnost odvolat se na omezení odpovědnosti poskytovatelů služeb uvedená v mezinárodních úmluvách, jako je Montrealská úmluva o sjednocení některých pravidel pro mezinárodní leteckou dopravu z roku 1999 (6), Úmluva o mezinárodní železniční přepravě z roku 1980 (COTIF) (7) a Athénská úmluva o přepravě cestujících a jejich zavazadel po moři z roku 1974 (8). Nelze-li v důsledku nevyhnutelných a mimořádných okolností zajistit včasný návrat cestujícího do místa odjezdu, měl by pořadatel nést náklady na nezbytné ubytování nejvýše za tři noci na jednoho cestujícího, nestanoví-li stávající či budoucí právní předpisy Unie o právech cestujících delší období.
(36)
Tato směrnice by se neměla dotknout práv cestujících na uplatnění nároků podle této směrnice ani podle jiných příslušných právních předpisů Unie či mezinárodních úmluv; cestující tudíž mají nadále možnost vznést nárok vůči pořadateli, dopravci nebo jiné odpovědné osobě či případně několika osobám. Je třeba upřesnit, že s cílem zabránit nadměrné náhradě škody by se náhrady škody nebo slevy poskytnuté na základě této směrnice měly odečítat od náhrad škod nebo slev poskytnutých na základě jiných příslušných právních předpisů Unie či mezinárodních úmluv. Odpovědností pořadatele by nemělo být dotčeno právo požadovat regres od třetích stran, včetně poskytovatelů služeb.
(37)
Ocitne-li se cestující během cesty nebo pobytu v obtížích, měl by být pořadatel povinen poskytnout mu bez zbytečného prodlení náležitou pomoc. Taková pomoc by měla podle dané situace spočívat hlavně v poskytnutí informací například o zdravotní péči, místních orgánech a konzulární pomoci, jakož i v poskytnutí praktické pomoci, například pokud jde o komunikaci na dálku a náhradní cestovní řešení.
(38)
Komise ve sdělení ze dne 18. března 2013 nazvaném „Ochrana cestujících v případě úpadku leteckého dopravce“ uvedla opatření pro zdokonalení ochrany cestujících v případě úpadku leteckého dopravce, včetně lepšího prosazování nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 261/2004 (9) a nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 i prostřednictvím spolupráce se zúčastněnými stranami z řad tohoto odvětví, a pokud by tyto kroky nepostačovaly, bylo by možné zvážit i legislativní opatření. Zmíněné sdělení se týká nákupu jednotlivého prvku, totiž služeb letecké dopravy, a není jím proto dotčena ochrana pro případ platební neschopnosti týkající se souborných služeb a spojených cestovních služeb.
(39)
Členské státy by měly zajistit, aby cestující, kteří si zakoupí souborné služby, byli plně chráněni proti platební neschopnosti pořadatele. Členské státy, v nichž jsou pořadatelé usazeni, by měly zajistit, aby tito pořadatelé poskytli záruku, že v případě jejich platební neschopnosti budou vráceny veškeré platby již provedené cestujícími nebo v jejich prospěch, a pokud souborné služby zahrnují přepravu osob, že bude zajištěna repatriace cestujících. Nicméně by měla existovat možnost nabídnout cestujícím pokračování poskytování souborných služeb. Členské státy si mohou samy zvolit, jakým způsobem má být poskytnuta ochrana pro případ platební neschopnosti, měly by však zajistit, aby tato ochrana byla účinná. Účinností je myšleno, že ochrana by měla být k dispozici, jakmile v důsledku platební neschopnosti pořadatele cestovní služby nejsou nebo nebudou poskytnuty nebo budou poskytnuty pouze částečně nebo jakmile poskytovatelé služeb požadují zaplacení po cestujících. Členské státy by měly mít možnost požadovat, aby pořadatelé cestujícím vystavili osvědčení dokládající přímý nárok vůči poskytovateli ochrany pro případ platební neschopnosti.
(40)
Aby byla ochrana proti platební neschopnosti účinná, měla by pokrývat předvídatelné množství plateb zasažených platební neschopností pořadatele a ve vhodných případech i předvídatelné náklady na repatriaci. To znamená, že by ochrana měla být dostatečně vysoká, aby pokryla všechny předvídatelné platby uskutečněné cestujícími nebo v jejich prospěch v rámci souborných služeb v hlavní sezóně, přičemž se zohlední období mezi obdržením takových plateb a dokončením cest či pobytů, jakož i případné předvídatelné náklady na repatriaci. To bude obecně znamenat, že záruka musí pokrýt dostatečně vysoké procento obratu pořadatele, co se týče souborných služeb, a může záviset na faktorech, jako je typ prodaných souborných služeb, včetně způsobu přepravy či cestovní destinace, a na jakýchkoliv právních omezeních nebo závazcích pořadatele, pokud jde o výše záloh, které může přijmout, a načasování jejich zaplacení před zahájením poskytování souborných služeb. Vzhledem k tomu, že nezbytné pokrytí lze vypočítat na základě nejnovějších obchodních údajů, například obratu dosaženého za poslední obchodní rok, měli by mít pořadatelé povinnost přizpůsobit ochranu proti platební neschopnosti v případě zvýšeného rizika, včetně výrazného nárůstu prodaných souborných služeb. Nemělo by však být třeba, aby účinná ochrana proti platební neschopnosti zohledňovala velmi vzdálená rizika, jako je například platební neschopnost vyhlášená několika největšími pořadateli zároveň, pokud by zohlednění takových rizik mělo nepřiměřený vliv na náklady na tuto ochranu, a tím by bránilo její účinnosti. V takových případech může být záruka pro náhradu uskutečněných plateb omezena.
(41)
S ohledem na rozdíly mezi vnitrostátními právními řády a zvyklostmi, pokud jde o strany smlouvy o souborných službách pro cesty a přijímání plateb uskutečněných cestujícími nebo v jejich prospěch, by měly mít členské státy možnost požadovat, aby si ochranu pro případ platební neschopnosti opatřili i prodejci.
(42)
V souladu se směrnicí 2006/123/ES je vhodné stanovit pravidla, kterými se zabrání, aby povinnosti týkající se ochrany pro případ platební neschopnosti překážely volnému pohybu služeb a svobodě usazování. Členské státy by proto měly mít povinnost uznat ochranu pro případ platební neschopnosti zřízenou podle práva členského státu usazení. K usnadnění správní spolupráce a dohledu v oblasti ochrany pro případ platební neschopnosti nad pořadateli a tam, kde je to relevantní, prodejci, kteří působí v různých členských státech, by měly mít členské státy povinnost určit ústřední kontaktní místa.
(43)
Obchodníci, kteří zprostředkovávají spojené cestovní služby, by měli mít povinnost informovat cestující, že si nekupují souborné služby a že za řádné plnění jejich smluv odpovídají výhradně jednotliví poskytovatelé cestovních služeb. Obchodníci, kteří zprostředkovávají spojené cestovní služby, by navíc měli mít povinnost poskytnout ochranu pro případ platební neschopnosti pro účely vrácení plateb, které přijali, a jsou-li odpovědní za přepravu osob, pro účely repatriace cestujících, a měli by v tom smyslu cestující informovat. Na obchodníky, kteří odpovídají za plnění jednotlivých smluv tvořících součást spojených cestovních služeb, se vztahují obecné právní předpisy Unie na ochranu spotřebitele i její právní předpisy pro konkrétní odvětví.
(44)
Při stanovování pravidel pro režimy ochrany v případě platební neschopnosti v souvislosti se soubornými službami a spojenými cestovními službami by členským státům nemělo být bráněno, aby zohlednily zvláštní situaci menších společností při zajištění stejné úrovně ochrany cestujících.
(45)
Cestující by měli být chráněni před chybami v průběhu rezervačních procesů týkajících se souborných služeb a spojených cestovních služeb.
(46)
Je třeba potvrdit, že se cestující nemohou vzdát práv vyplývajících z této směrnice a pořadatelé nebo obchodníci zprostředkovávající spojené cestovní služby se nemohou vyvázat ze svých povinností tvrzením, že vystupují pouze v roli poskytovatele cestovních služeb, prostředníka či jiného subjektu.
(47)
Členské státy by měly stanovit sankce za porušení vnitrostátních předpisů, kterými provedou tuto směrnici, a zajistit jejich uplatňování. Tyto sankce by měly být účinné, přiměřené a odrazující.
(48)
V důsledku přijetí této směrnice je nutné přizpůsobit některé legislativní akty Unie v oblasti ochrany spotřebitele. Je třeba zejména objasnit, že na porušování této směrnice se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 2006/2004 (10). Navíc vzhledem k tomu, že se směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/83/EU (11) ve své stávající podobě nevztahuje na smlouvy spadající do působnosti směrnice 90/314/EHS, je nutno směrnici 2011/83/EU změnit, aby bylo zajištěno, že se bude i nadále vztahovat na jednotlivé cestovní služby, jež jsou součástí spojených cestovních služeb, pokud tyto jednotlivé služby nejsou jinak vyňaty z oblasti působnosti směrnice 2011/83/EU, a aby se některá práva spotřebitelů stanovená v uvedené směrnici vztahovala rovněž na souborné služby.
(49)
Touto směrnicí nejsou dotčena pravidla na ochranu osobních údajů stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (12) ani pravidla Unie v oblasti mezinárodního práva soukromého, včetně nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 593/2008 (13).
(50)
Je třeba upřesnit, že by se regulatorní požadavky této směrnice na ochranu v případě platební neschopnosti a informace v souvislosti se spojenými cestovními službami měly vztahovat i na obchodníky, kteří nejsou usazeni v členském státě a kteří jakýmikoli prostředky směřují svou činnost ve smyslu nařízení (ES) č. 593/2008 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 (14) do jednoho nebo více členských států.
(51)
Jelikož cíle této směrnice, totiž přispět k řádnému fungování vnitřního trhu a k dosažení co nejjednotnější vysoké úrovně ochrany spotřebitele, nelze uspokojivě dosáhnout na úrovni členských států, ale může jej být z důvodu rozsahu lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení tohoto cíle.
(52)
Tato směrnice ctí základní práva a dodržuje zásady uznané Listinou základních práv Evropské unie. Tato směrnice především respektuje svobodu podnikání stanovenou v článku 16 Listiny a zároveň zajišťuje vysokou úroveň ochrany spotřebitele v Unii, ve shodě s článkem 38 Listiny.
(53)
Členské státy se v souladu se společným politickým prohlášením členských států a Komise ze dne 28. září 2011 o informativních dokumentech (15) zavázaly, že v odůvodněných případech doplní oznámení o opatřeních přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu o jeden či více dokumentů s informacemi o vztahu mezi jednotlivými složkami směrnice a příslušnými částmi vnitrostátních nástrojů přijatých za účelem provedení směrnice ve vnitrostátním právu. Ve vztahu k této směrnici považuje normotvůrce předložení těchto dokumentů za odůvodněné.
(54)
Směrnice 90/314/EHS by proto měla být zrušena,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI, DEFINICE A ÚROVEŇ HARMONIZACE
Článek 1
Předmět
Účelem této směrnice je přispět k řádnému fungování vnitřního trhu a k dosažení co možná nejjednotnější vysoké úrovně ochrany spotřebitele sblížením některých aspektů právních a správních předpisů členských států, pokud jde o smlouvy mezi cestujícími a obchodníky o souborných službách pro cesty o spojených cestovních službách.
Článek 2
Oblast působnosti
1. Tato směrnice se vztahuje na souborné služby, které obchodníci nabízejí k prodeji nebo prodávají cestujícím, a na spojené cestovní služby, které obchodníci zprostředkovávají cestujícím.
2. Tato směrnice se nepoužije na souborné služby a spojené cestovní služby:
a)
na dobu kratší než 24 hodin, jestliže nezahrnují nocleh;
b)
nabízené nebo zprostředkovávané příležitostně, na neziskovém základě a pouze omezené skupině cestujících;
c)
zakoupené na základě obecné smlouvy o pořádání pracovních cest mezi obchodníkem a jinou fyzickou či právnickou osobou, která jedná za účelem souvisejícím s její obchodní činností, podnikáním, řemeslem nebo povoláním.
3. Touto směrnicí není dotčeno obecné vnitrostátní smluvní právo, například pravidla týkající se platnosti, vzniku nebo účinnosti smluv, pokud nejsou aspekty obecného smluvního práva upraveny touto směrnicí.
Článek 3
Definice
Pro účely této směrnice se rozumí:
1)
„cestovní službou“:
a)
přeprava osob;
b)
ubytování, které z podstaty není součástí přepravy cestujících a není k účelům bydlení;
c)
pronájem automobilů, jiných motorových vozidel ve smyslu čl. 3 bodu 11 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/46/ES (16) nebo motocyklů, pro něž se podle čl. 4 odst. 3 písm. c) směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/126/ES (17) vyžaduje řidičský průkaz kategorie A;
d)
jakákoli jiná služba cestovního ruchu, která není z podstaty součástí jiné cestovní služby ve smyslu písmen a), b) nebo c);
2)
„soubornými službami“ kombinace alespoň dvou rozdílných typů cestovních služeb pro účely téže cesty nebo pobytu, pokud:
a)
kombinaci těchto služeb provádí jeden obchodník, a to i na žádost nebo podle výběru cestujícího, ještě před uzavřením jediné smlouvy o veškerých službách; nebo
b)
bez ohledu na to, zda jsou uzavřeny samostatné smlouvy s jednotlivými poskytovateli cestovních služeb, jsou tyto služby:
i)
zakoupeny na jediném prodejním místě a byly vybrány předtím, než cestující souhlasí se zaplacením,
ii)
nabízeny, prodávány nebo účtovány za souhrnnou nebo celkovou cenu,
iii)
pro účely inzerce nebo prodeje označeny jako „souborné služby“ či obdobně,
iv)
kombinovány po uzavření smlouvy, jíž obchodník opravňuje cestujícího k výběru z různých typů cestovních služeb, nebo
v)
zakoupeny od samostatných obchodníků prostřednictvím propojených on-line rezervačních procesů, při nichž obchodník, s nímž byla uzavřena první smlouva, předá jméno, platební údaje a e-mailovou adresu cestujícího dalšímu obchodníkovi nebo dalším obchodníkům a s tímto obchodníkem nebo obchodníky je uzavřena smlouva do 24 hodin po potvrzení rezervace první cestovní služby.
Kombinace cestovních služeb, pří níž se nanejvýš jeden typ cestovní služby podle bodu 1 písm. a), b) nebo c) kombinuje s jednou nebo více službami cestovního ruchu podle bodu 1 písm. d), nepředstavuje souborné služby, pokud tyto služby cestovního ruchu:
a)
nepředstavují významnou část hodnoty dané kombinace, nejsou inzerovány jako podstatná část kombinace ani jiným způsobem nepředstavují podstatnou část kombinace; nebo
b)
jsou vybrány a zakoupeny až po zahájení poskytování cestovní služby ve smyslu bodu 1 písm. a), b) nebo c);
3)
„smlouvou o souborných službách pro cesty“ smlouva o souborných službách jako celku nebo, poskytují-li se souborné služby na základě samostatných smluv, všechny smlouvy, které se vztahují na cestovní služby zahrnuté do souboru;
4)
„zahájením poskytování souborných služeb“ začátek poskytování cestovních služeb zahrnutých do souborných služeb;
5)
„spojenými cestovními službami“ alespoň dva různé typy cestovních služeb zakoupené pro účely téže cesty nebo pobytu, které nejsou soubornými službami, jejichž vyústěním je uzavření samostatných smluv s jednotlivými poskytovateli cestovních služeb, jestliže obchodník zprostředkovává:
a)
cestujícím při jediné návštěvě či kontaktu se svým prodejním místem samostatný výběr a samostatnou platbu každé jednotlivé cestovní služby; nebo
b)
cíleným způsobem pořízení alespoň jedné další cestovní služby od jiného obchodníka a pokud je smlouva s tímto jiným obchodníkem uzavřena do 24 hodin po potvrzení rezervace první cestovní služby.
Pokud je zakoupen pouze jeden typ cestovní služby podle bodu 1 písm. a), b) nebo c) a jedna nebo více služeb cestovního ruchu podle bodu 1 písm. d), nejedná se o spojenou cestovní službu, pokud posledně jmenované služby nepředstavují významnou část hodnoty dané kombinace služeb a nejsou inzerovány jako podstatná část cesty nebo pobytu ani jiným způsobem nepředstavují jejich podstatnou část;
6)
„cestujícím“ každá osoba, která má v úmyslu uzavřít smlouvu v oblasti působnosti této směrnice nebo má právo cestovat na základě takovéto smlouvy;
7)
„obchodníkem“ fyzická nebo právnická osoba, bez ohledu na to, zda je v soukromém nebo veřejném vlastnictví, která jedná, i prostřednictvím jiné osoby jednající jejím jménem nebo v její prospěch, za účelem, který lze považovat za její obchodní činnost, podnikání, řemeslo nebo povolání v souvislosti se smlouvami, na které se vztahuje tato směrnice, ať už vystupuje jako pořadatel, prodejce, obchodník zprostředkovávající spojené cestovní služby nebo poskytovatel cestovních služeb;
8)
„pořadatelem“ obchodník, který kombinuje a prodává nebo nabízí k prodeji souborné služby, ať už bezprostředně, či prostřednictvím jiného obchodníka, anebo společně s jiným obchodníkem, nebo obchodník, který předává údaje o cestujícím jinému obchodníkovi v souladu s bodem 2 písm. b) podbodem v);
9)
„prodejcem“ obchodník jiný než pořadatel, který prodává nebo k prodeji nabízí souborné služby kombinované pořadatelem;
10)
„usazením“ usazení ve smyslu čl. 4 bodu 5 směrnice 2006/123/ES;
11)
„trvalým nosičem“ jakýkoli nástroj, který umožňuje cestujícímu nebo obchodníkovi ukládat informace určené jemu osobně způsobem vhodným pro jejich budoucí použití po dobu přiměřenou jejich účelu a který umožňuje reprodukci uložených informací v nezměněném stavu;
12)
„nevyhnutelnými a mimořádnými okolnostmi“ situace, již strana, která se jí dovolává, nemůže ovlivnit a jejímž důsledkům nelze zabránit ani přijetím veškerých přiměřených opatření;
13)
„neplněním smluvních podmínek“ neposkytnutí nebo nesprávné poskytnutí cestovních služeb, které jsou součástí souborných služeb;
14)
„nezletilou osobou“ každá osoba mladší 18 let;
15)
„prodejním místem“ jakékoli prodejní prostory, movité i nemovité, nebo prodejní internetová stránka nebo podobné on-line prodejní zařízení, včetně případů, kdy jsou prodejní internetové stránky nebo on-line prodejní zařízení cestujícím prezentovány jako jedno zařízení, včetně telefonní služby;
16)
„repatriací“ návrat cestujícího do místa odjezdu nebo do jiného místa, na němž se smluvní strany dohodnou.
Článek 4
Úroveň harmonizace
Členské státy nesmějí v rámci svého vnitrostátního práva ponechat v platnosti ani zavádět ustanovení odchylná od ustanovení této směrnice, včetně více či méně přísných ustanovení, za účelem zajištění odlišné úrovně ochrany cestujícího, pokud není v této směrnici stanoveno jinak.
KAPITOLA II
INFORMAČNÍ POVINNOSTI A OBSAH SMLOUVY O SOUBORNÝCH SLUŽBÁCH PRO CESTY
Článek 5
Informace před uzavřením smlouvy
1. Členské státy zajistí, aby předtím, než bude cestující vázán smlouvou o souborných službách pro cesty či odpovídající smluvní nabídkou, poskytl pořadatel a, prodávají-li se souborné služby prostřednictvím prodejce, rovněž prodejce cestujícímu standardní informace na příslušném formuláři uvedeném v části A nebo B přílohy I a, je-li to pro dané souborné služby relevantní, tyto informace:
a)
hlavní náležitosti cestovních služeb:
i)
cestovní destinace, trasa a délka pobytu, včetně termínů a, je-li součástí ubytování, počet zahrnutých nocí;
ii)
dopravní prostředky, jejich vlastnosti a kategorie, místa, data a časy odjezdu a návratu, trvání a místa zastávek a dopravní spojení.
Není-li přesný čas ještě stanoven, informuje pořadatel a tam, kde je to relevantní, prodejce cestujícího o přibližném čase odjezdu a návratu;
iii)
umístění, hlavní rysy a případná turistická kategorie, do níž je podle pravidel země destinace ubytování zařazeno;
iv)
stravování;
v)
návštěvy, výlety nebo jiné služby zahrnuté v celkové ceně sjednané za souborné služby;
vi)
pokud to není patrné ze souvislostí, informace o tom, zda některá z cestovních služeb bude cestujícímu poskytována v rámci skupiny a, je-li tomu tak a je-li to možné, přibližná velikost skupiny;
vii)
závisí-li využití dalších služeb cestovního ruchu cestujícím na efektivní ústní komunikaci, jazyk, v němž se tyto služby budou poskytovat, a
viii)
zda jsou cesta nebo pobyt obecně vhodné pro osoby s omezenou schopností pohybu, a na žádost cestujícího přesné informace o vhodnosti cesty nebo pobytu s ohledem na potřeby cestujícího;
b)
obchodní firma a zeměpisná adresa pořadatele a tam, kde je to relevantní, rovněž adresa prodejce, jejich telefonní čísla a případné e-mailové adresy;
c)
celková cena za souborné služby včetně daní a veškerých případných dalších poplatků i jiných nákladů nebo, nelze-li tyto náklady přiměřeným způsobem vyčíslit před uzavřením smlouvy, uvedení druhu dalších nákladů, jež mohou cestujícímu ještě vzniknout;
d)
způsob platby, včetně částky nebo procenta z ceny, jež mají být zaplaceny jako záloha, a časový rozvrh pro zaplacení zbývající části ceny, nebo finanční záruky, které musí cestující uhradit nebo poskytnout;
e)
minimální počet osob nutný k uskutečnění souborných služeb a lhůta uvedená v čl. 12 odst. 3 písm. a), během níž lze před zahájením poskytování souborných služeb smlouvu případně ukončit, nedosáhne-li se požadovaného počtu;
f)
obecné informace o pasových a vízových požadavcích, včetně přibližných lhůt pro vyřízení víz, a informace o zdravotních formalitách země určení;
g)
informace o tom, že cestující může smlouvu ukončit kdykoli před zahájením poskytování souborných služeb proti zaplacení přiměřeného storno poplatku nebo případně standardních storno poplatků požadovaných pořadatelem v souladu s čl. 12 odst. 1;
h)
informace o nepovinném nebo povinném pojištění nákladů na ukončení smlouvy cestujícím nebo nákladů na pomoc, včetně repatriace, v případě nehody, nemoci či smrti.
U smluv o souborných službách pro cesty uzavřených po telefonu poskytne pořadatel a tam, kde je to relevantní, prodejce cestujícímu standardní informace uvedené v části B přílohy I a informace uvedené v písmenech a) až h) prvního pododstavce.
2. U souborných služeb vymezených v čl. 3 bodě 2 písm. b) podbodě v) zajistí pořadatel i obchodník, kterému jsou údaje předány, aby předtím, než je cestující smlouvou nebo jakoukoli odpovídající smluvní nabídkou zavázán, oba poskytli informace uvedené v odst. 1 prvním pododstavci písm. a) až h) tohoto článku, jsou-li relevantní pro cestovní služby, které nabízejí. Pořadatel současně také poskytne standardní informace na formuláři uvedeném v části C přílohy I.
3. Informace uvedené v odstavcích 1 a 2 musí být poskytnuty jasným, srozumitelným a výrazným způsobem. Jsou-li poskytovány písemně, musí být čitelné.
Článek 6
Závaznost informací před uzavřením smlouvy a uzavření smlouvy o souborných službách pro cesty
1. Členské státy zajistí, aby informace poskytnuté cestujícímu podle čl. 5 odst. 1 prvního pododstavce písm. a), c), d), e) a g) tvořily nedílnou součást smlouvy o souborných službách pro cesty a aby nebyly měněny, ledaže se smluvní strany výslovně dohodnou jinak. Veškeré změny informací poskytnutých před uzavřením smlouvy pořadatel a tam, kde je to relevantní, prodejce cestujícímu jasným, srozumitelným a výrazným způsobem sdělí ještě před uzavřením smlouvy o souborných službách pro cesty.
2. Nesplnil-li pořadatel a tam, kde je to relevantní, prodejce požadavky týkající se informování cestujícího o dalších poplatcích nebo jiných nákladech podle čl. 5 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) před uzavřením smlouvy o souborných službách pro cesty, cestující tyto poplatky nebo jiné náklady nehradí.
Článek 7
Obsah smlouvy o souborných službách pro cesty a dokumentace, která musí být poskytnuta před zahájením poskytování souborných služeb
1. Členské státy zajistí, aby smlouvy o souborných službách pro cesty byly formulovány jasným a srozumitelným jazykem a aby byly čitelné, jsou-li písemné. Při uzavření smlouvy o souborných službách pro cesty nebo bez zbytečného prodlení poté poskytne pořadatel nebo prodejce cestujícímu kopii nebo potvrzení smlouvy na trvalém nosiči. Je-li smlouva o souborných službách pro cesty uzavřena za současné fyzické přítomnosti stran, je cestující oprávněn vyžádat si kopii v papírové podobě.
V případě smluv uzavřených mimo obchodní prostory, jak jsou definovány v čl. 2 bodě 8 směrnice 2011/83/EU, musí být kopie nebo potvrzení smlouvy o souborných službách pro cesty cestujícímu poskytnuta v papírové podobě, nebo pokud s tím cestující souhlasí, na jiném trvalém nosiči.
2. Ve smlouvě o souborných službách pro cesty nebo potvrzení o jejím uzavření musí být uveden úplný obsah dohody, jež musí zahrnovat všechny informace uvedené v čl. 5 odst. 1 prvním pododstavci písm. a) až h) a tyto informace:
a)
zvláštní požadavky cestujícího, které pořadatel přijal;
b)
informace, že pořadatel:
i)
odpovídá za řádné poskytování všech sjednaných cestovních služeb uvedených ve smlouvě v souladu s článkem 13 a
ii)
má povinnost poskytnout pomoc v souladu s článkem 16, pokud se cestující ocitne v obtížích;
c)
název a kontaktní údaje subjektu, který má poskytnout ochranu pro případ platební neschopnosti, včetně jeho zeměpisné adresy, a tam, kde je to relevantní, název příslušného orgánu určeného daným členským státem pro tento účel a jeho kontaktní údaje;
d)
jméno, adresa, telefonní číslo, e-mailová adresa a případně faxové číslo místního zástupce pořadatele, kontaktního místa nebo jiné služby, které cestujícímu umožní urychleně pořadatele kontaktovat a účinně s ním komunikovat, požádat o pomoc, ocitne-li se cestující v obtížích, nebo podat stížnost na jakékoli neplnění smluvních podmínek, které při poskytování souborných služeb zaznamená;
e)
informace, že cestující musí v souladu s čl. 13 odst. 2 upozornit na jakékoli neplnění smluvních podmínek, které při poskytování souborných služeb zaznamená;
f)
cestuje-li na základě smlouvy o souborných službách pro cesty, která zahrnuje ubytování, nezletilá osoba bez doprovodu některého z rodičů nebo jiné oprávněné osoby, informace umožňující přímý kontakt s nezletilým nebo s osobou, která za nezletilého odpovídá v místě jeho pobytu;
g)
informace o dostupných interních postupech vyřizování stížností a o mechanismech alternativního řešení sporů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2013/11/EU (18) a případně o subjektu alternativního řešení sporů, který se na obchodníka vztahuje, a informace o platformě pro řešení sporů on-line podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 524/2013 (19);
h)
informace o právu cestujícího převést smlouvu na jiného cestujícího v souladu s článkem 9.
3. U souborných služeb vymezených v čl. 3 bodě 2 písm. b) podbodě v) informuje obchodník, jemuž jsou údaje poskytnuty, pořadatele o uzavření smlouvy vedoucí k vytvoření souborných služeb. Obchodník poskytne pořadateli informace nezbytné pro splnění jeho povinností spojených s funkcí pořadatele.
Jakmile je pořadatel informován o vytvoření souborných služeb, poskytne cestujícímu na trvalém nosiči informace uvedené v odst. 2 písm. a) až h).
4. Informace uvedené v odstavcích 2 a 3 musí být poskytnuty jasným, srozumitelným a výrazným způsobem.
5. S dostatečným předstihem před zahájením poskytování souborných služeb předá pořadatel cestujícímu nezbytné stvrzenky, poukázky nebo přepravní doklady a podá mu informace o plánovaných časech odjezdu a případné lhůtě pro odbavení, jakož i o plánovaných časech zastávek, dopravních spojeních a příjezdu.
Článek 8
Důkazní břemeno
Důkazní břemeno ohledně plnění požadavků na informace uvedených v této kapitole nese obchodník.
KAPITOLA III
ZMĚNY SMLOUVY O SOUBORNÝCH SLUŽBÁCH PRO CESTY PŘED ZAHÁJENÍM POSKYTOVÁNÍ SOUBORNÝCH SLUŽEB
Článek 9
Převod smlouvy o souborných službách pro cesty na jiného cestujícího
1. Členské státy zajistí, aby cestující poté, co pořadateli s přiměřeným předstihem před zahájením poskytování souborných služeb a na trvalém nosiči předal oznámení, mohl svou smlouvu o souborných službách pro cesty převést na jinou osobu, která splňuje všechny podmínky, jež se na danou smlouvu vztahují. Oznámení předané nejpozději sedm dní před zahájením poskytování souborných služeb je v každém případě považováno za přiměřené.
2. Převodce smlouvy o souborných službách pro cesty i osoba, na niž se smlouva převádí, odpovídají společně a nerozdílně za uhrazení doplatku ceny i za dodatečné poplatky nebo jiné náklady, jež převod obnáší. Pořadatel informuje převodce o skutečných nákladech spojených s převodem. Tyto náklady nesmějí být nepřiměřené a nesmějí překročit náklady skutečně pořadatelem vynaložené v důsledku převodu smlouvy o souborných službách pro cesty.
3. Pořadatel převodci doloží dodatečné poplatky nebo jiné náklady, které mu vzniknou v důsledku převodu smlouvy o souborných službách pro cesty.
Článek 10
Změna ceny
1. Členské státy zajistí, aby po uzavření smlouvy o souborných službách pro cesty mohly být ceny zvýšeny pouze za předpokladu, že smlouva tuto možnost výslovně uvádí a stanoví, že cestující má právo na snížení ceny podle odstavce 4. V takovém případě musí být ve smlouvě o souborných službách pro cesty stanoven způsob výpočtu cenových úprav. Cenu lze zvýšit výhradně v bezprostředním důsledku změny:
a)
ceny přepravy cestujících vyplývající z nákladů na pohonné hmoty nebo jiné zdroje energie;
b)
výše daní nebo poplatků z cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě uložených třetími stranami, které se přímo nepodílejí na poskytování souborných služeb, včetně daní z pobytu a letištních a přístavních poplatků na letištích a v přístavech; nebo
c)
směnných kurzů souvisejících se soubornými službami.
2. Jestliže zvýšení ceny podle odstavce 1 tohoto článku překročí 8 % celkové ceny souborných služeb, použije se čl. 11 odst. 2 až 5.
3. Bez ohledu na svou výši je cenové zvýšení možné pouze tehdy, předá-li pořadatel cestujícímu nejpozději 20 dnů před zahájením poskytování souborných služeb na trvalém nosiči jasné a srozumitelné oznámení se zdůvodněním a výpočtem tohoto zvýšení.
4. Je-li ve smlouvě o souborných službách pro cesty stanovena možnost zvýšení ceny, má cestují právo na snížení ceny odpovídající případnému snížení nákladů uvedených v odst. 1 písm. a), b) a c), ke kterému dojde v době mezi uzavřením smlouvy a zahájením poskytování souborných služeb.
5. V případě snížení ceny má pořadatel právo na odečtení skutečných administrativních výdajů od částky, jež má být cestujícímu vrácena. Na žádost cestujícího pořadatel tyto administrativní výdaje doloží.
Článek 11
Změna jiných podmínek smluv o souborných službách pro cesty
1. Členské státy zajistí, aby pořadatel před zahájením poskytování souborných služeb nesměl jednostranně změnit podmínky smluv o souborných službách pro cesty s výjimkou ceny v souladu s článkem 10, ledaže:
a)
si pořadatel toto právo vyhradil ve smlouvě;
b)
změna je nevýznamná a
c)
pořadatel poskytne cestujícímu jasným, srozumitelným a výrazným způsobem informace o změně, zaznamenané na trvalém nosiči.
2. Je-li před zahájením poskytování souborných služeb pořadatel nucen podstatným způsobem změnit některou z hlavních náležitostí cestovních služeb uvedených v čl. 5 odst. 1 prvním pododstavci písm. a), nemůže-li splnit zvláštní požadavky uvedené v čl. 7 odst. 2 písm. a), nebo navrhuje-li zvýšit cenu souborných služeb o více než 8 % v souladu s čl. 10 odst. 2, může cestující v přiměřené lhůtě určené pořadatelem:
a)
navrhovanou změnu přijmout, nebo
b)
smlouvu ukončit bez zaplacení storno poplatku.
Pokud cestující smlouvu o souborných službách pro cesty ukončí, může přijmout náhradní souborné služby, jestliže mu to pořadatel nabídne, pokud možno v rovnocenné nebo vyšší kvalitě.
3. Pořadatel poskytne cestujícímu bez zbytečného prodlení jasným, srozumitelným a výrazným způsobem informace, zaznamenané na trvalém nosiči, o:
a)
navrhovaných změnách uvedených v odstavci 2 a v souladu s odstavcem 4, je-li to relevantní, o jejich dopadu na cenu souborných služeb;
b)
přiměřené lhůtě, během níž musí cestující pořadatele informovat o svém rozhodnutí podle odstavce 2;
c)
důsledcích, které to bude pro cestujícího mít, pokud ve lhůtě uvedené v písmeni b) neodpoví, v souladu s platnými vnitrostátními právními předpisy a
d)
případných nabízených náhradních souborných službách a jejich ceně.
4. Jestliže se v důsledku změn smlouvy o souborných službách pro cesty podle odst. 2 prvního pododstavce nebo náhradních souborných služeb podle odst. 2 druhého pododstavce sníží kvalita souborných služeb nebo náklady na ně, má cestující nárok na přiměřenou slevu.
5. Je-li smlouva o souborných službách pro cesty podle odst. 2 prvního pododstavce písm. b) tohoto článku ukončena a cestující nepřijme náhradní souborné služby, vrátí pořadatel bez zbytečného prodlení a v každém případě do 14 dnů od ukončení smlouvy veškeré platby uskutečněné cestujícím nebo v jeho prospěch. Ustanovení čl. 14 odst. 2, 3, 4, 5 a 6 se použijí přiměřeně.
Článek 12
Ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty a právo na odstoupení před zahájením poskytování souborných služeb
1. Členské státy zajistí, aby cestující mohl smlouvu o souborných službách pro cesty před zahájením poskytování souborných služeb kdykoli ukončit. Ukončí-li cestující smlouvu o souborných službách pro cesty podle tohoto odstavce, může po něm být požadováno zaplacení přiměřeného a zdůvodnitelného storno poplatku pořadateli. Smlouva o souborných službách pro cesty může stanovit přiměřené standardní storno poplatky odvíjející se od doby mezi ukončením smlouvy před zahájením poskytování souborných služeb a očekávaných úspor nákladů a příjmů z alternativního využití cestovních služeb. Nejsou-li stanoveny standardní storno poplatky, odpovídá výše storno poplatku ceně za souborné služby snížené o úspory nákladů a příjmy z alternativního využití cestovních služeb. Pořadatel na žádost cestujícího výši storno poplatků odůvodní.
2. Bez ohledu na odstavec 1 má cestující právo ukončit smlouvu o souborných službách pro cesty před zahájením poskytování souborných služeb bez zaplacení storno poplatku, jestliže v destinaci nebo jejím bezprostředním okolí nastaly nevyhnutelné a mimořádné okolnosti, které mají výrazný dopad na poskytování souborných služeb nebo na přepravu osob do destinace. V případě ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty podle tohoto odstavce má cestující nárok na vrácení veškerých uskutečněných plateb ve prospěch souborných služeb, avšak nemá nárok na dodatečné odškodnění.
3. Pořadatel může smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit a vrátit cestujícímu veškeré platby uskutečněné ve prospěch souborných služeb, avšak není povinen poskytnout dodatečné odškodnění, jestliže:
a)
počet osob přihlášených k souborným službám je nižší než minimální počet stanovený ve smlouvě a pořadatel oznámí ukončení smlouvy cestujícímu ve smluvně stanovené lhůtě, avšak nejpozději:
i)
20 dní před zahájením poskytování souborných služeb v případě cest trvajících déle než šest dní,
ii)
sedm dní před zahájením poskytování souborných služeb v případě cest trvajících dva až šest dní,
iii)
48 hodin před zahájením poskytování souborných služeb v případě cest trvajících méně než dva dny;
nebo
b)
mu v plnění smlouvy brání nevyhnutelné a mimořádné okolnosti a o ukončení smlouvy uvědomí cestujícího bez zbytečného odkladu ještě před zahájením poskytování souborných služeb.
4. Pořadatel vrátí veškeré platby podle odstavců 2 a 3, nebo v případě použití odstavce 1 vrátí veškeré platby uskutečněné cestujícím nebo v jeho prospěch na souborné služby, snížené o přiměřené storno poplatky. Tyto platby musí být cestujícímu vráceny bez zbytečného prodlení a v každém případě do 14 dnů po ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty.
5. Členské státy mohou ve vnitrostátních právních předpisech stanovit, že cestující má právo odstoupit od smlouvy o souborných službách pro cesty uzavřené mimo obchodní prostory bez udání důvodu ve lhůtě 14 dnů.
KAPITOLA IV
POSKYTOVÁNÍ SOUBORNÝCH SLUŽEB
Článek 13
Odpovědnost za poskytování souborných služeb
1. Členské státy zajistí, aby odpovědnost za poskytování cestovních služeb zahrnutých ve smlouvě o souborných službách pro cesty nesl pořadatel bez ohledu na to, zda služby poskytuje sám, nebo prostřednictvím jiných poskytovatelů cestovních služeb.
Členské státy mohou ve svých vnitrostátních právních předpisech ponechat v platnosti nebo zavést ustanovení, podle nichž za poskytování souborných služeb odpovídá též prodejce. V tomto případě se ustanovení článku 7, kapitoly III, této kapitoly a kapitoly V vztahující se na pořadatele použijí přiměřeně rovněž na prodejce.
2. Cestující pořadatele bez zbytečného prodlení a při zohlednění příslušných okolností uvědomí o neplnění smluvních podmínek, které při poskytování cestovních služeb zahrnutých do smlouvy o souborných službách pro cesty zaznamená.
3. Není-li některá cestovní služba poskytována v souladu se smlouvou o souborných službách pro cesty, zjedná pořadatel nápravu neplnění smluvních podmínek, ledaže to:
a)
není možné, nebo
b)
vyžaduje nepřiměřené náklady s ohledem na rozsah neplnění smluvních podmínek a hodnotu dotčených cestovních služeb.
Pokud pořadatel v souladu s prvním pododstavcem písm. a) nebo b) tohoto odstavce neplnění smluvních podmínek nenapraví, použije se článek 14.
4. Aniž jsou dotčeny výjimky stanovené v odstavci 3, pokud pořadatel nápravu neplnění smluvních podmínek nezjedná v přiměřené lhůtě stanovené cestujícím, může tak cestující učinit sám a požadovat náhradu nezbytných nákladů. Cestující není povinen stanovit lhůtu, odmítne-li pořadatel zajistit nápravu neplnění smluvních podmínek nebo je-li zapotřebí okamžité nápravy.
5. Nelze-li poskytnout podstatnou část cestovních služeb v souladu se smlouvou o souborných službách pro cesty, nabídne pořadatel bez dodatečných nákladů pro cestujícího vhodné náhradní řešení pokud možno v rovnocenné nebo vyšší kvalitě, než jaká byla sjednána ve smlouvě, aby poskytování souborných služeb mohlo pokračovat, včetně situace, kdy se návrat cestujícího do místa odjezdu neuskuteční sjednaným způsobem.
Pokud navrhované náhradní řešení představuje ve srovnání se smlouvou o souborných službách pro cesty nižší kvalitu souborných služeb, poskytne pořadatel cestujícímu přiměřenou slevu.
Cestující může navrhované náhradní řešení odmítnout pouze tehdy, pokud není srovnatelné s tím, co bylo ve smlouvě o souborných službách pro cesty sjednáno, nebo pokud poskytnutá sleva není dostatečná.
6. Pokud neplnění smluvních podmínek výrazně ovlivňuje poskytování souborných služeb a pořadatel nezjednal nápravu v přiměřené lhůtě stanovené cestujícím, může cestující smlouvu o souborných službách pro cesty ukončit bez zaplacení storno poplatku a případně v souladu s článkem 14 žádat o slevu, náhradu škody nebo obojí.
Pokud není možné nabídnout náhradní řešení nebo pokud cestující navrhované náhradní řešení odmítne v souladu s odst. 5 třetím pododstavcem tohoto článku, má cestující tam, kde je to vhodné, právo na snížení ceny, náhradu škody nebo obojí v souladu s článkem 14 bez ukončení smlouvy o souborných službách pro cesty.
Pokud souborné služby zahrnují přepravu osob, pořadatel navíc v případech uvedených v prvním i druhém pododstavci poskytne cestujícímu bez zbytečného prodlení a bez dodatečných nákladů pro cestujícího repatriaci s rovnocennou dopravou.
7. Nelze-li v důsledku nevyhnutelných a mimořádných okolností zajistit návrat cestujícího v souladu se smlouvou o souborných službách pro cesty, nese pořadatel náklady na nezbytné ubytování, pokud možno v rovnocenné kategorii, a to nejvýše za tři noci na jednoho cestujícího. Pokud jsou v právních předpisech Unie o právech cestujících vztahujících se k příslušnému dopravnímu prostředku stanovena pro návrat cestujícího delší období, uplatní se tato období.
8. Omezení výše nákladů podle odstavce 7 tohoto článku se nevztahuje na osoby s omezenou schopností pohybu ve smyslu čl. 2 písm. a) nařízení (ES) č. 1107/2006 a na všechny osoby, které je doprovázejí, těhotné ženy a nezletilé osoby bez doprovodu, jakož i na osoby, které potřebují zvláštní lékařskou pomoc, za předpokladu, že byl pořadatel o jejich zvláštních potřebách informován alespoň 48 hodin před zahájením poskytování souborných služeb. Pořadatel se nemůže odvolat na nevyhnutelné a mimořádné okolnosti ve snaze omezit odpovědnost podle odstavce 7 tohoto článku, jestliže se na takové okolnosti nemůže podle platných právních předpisů Unie odvolat příslušný dopravce.
Článek 14
Slevy a náhrada škody
1. Členské státy zajistí, aby měl cestující nárok na přiměřenou slevu za dobu neplnění smluvních podmínek, ledaže pořadatel prokáže, že lze toto neplnění přičíst cestujícímu.
2. Pořadatel cestujícímu poskytne přiměřenou náhradu za veškerou škodu, která cestujícímu vznikla v důsledku neplnění smluvních podmínek. Náhrada škody musí být poskytnuta bez zbytečného prodlení.
3. Nárok na náhradu škody cestujícímu nevzniká, pokud pořadatel prokáže, že neplnění smluvních podmínek:
a)
lze přičíst cestujícímu;
b)
lze přičíst třetí straně, která se nepodílí na poskytování cestovních služeb zahrnutých do smlouvy o souborných službách pro cesty, a nebylo je možné předvídat ani odvrátit; nebo
c)
vzniklo v důsledku nevyhnutelných a mimořádných okolností.
4. Pokud mezinárodní úmluvy, jimiž je Unie vázána, omezují rozsah náhrady škody nebo podmínky, za nichž má poskytovatel cestovní služby tvořící součást souborných služeb náhradu škody zaplatit, vztahují se táž omezení i na pořadatele. Pokud mezinárodní úmluvy, jimiž Unie vázána není, omezují výši náhrady škody, kterou má platit poskytovatel služby, mohou členské státy odpovídajícím způsobem omezit výši náhrady škody, kterou má platit pořadatel. V ostatních případech může být náhrada škody, kterou má platit pořadatel, ve smlouvě o souborných službách pro cesty omezena, avšak toto omezení se nesmí týkat škody na zdraví, úmyslně způsobené škody ani škody z nedbalosti a výše náhrady škody musí činit alespoň trojnásobek celkové ceny za souborné služby.
5. Právem na náhradu škody nebo slevu podle této směrnice nejsou dotčena práva cestujících podle nařízení (ES) č. 261/2004, nařízení (ES) č. 1371/2007, nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 392/2009 (20), nařízení (EU) č. 1177/2010 a nařízení (EU) č. 181/2011 a podle mezinárodních úmluv. Cestující mají právo uplatňovat nároky podle této směrnice a podle uvedených nařízení a mezinárodních úmluv. Náhrada škody nebo sleva poskytnuté podle této směrnice a náhrada škody nebo sleva poskytnuté podle uvedených nařízení a mezinárodních úmluv se navzájem odečítají, aby se zabránilo nadměrné náhradě škody.
6. Promlčecí lhůta nároků podle tohoto článku nesmí být kratší než dva roky.
Článek 15
Možnost spojit se s pořadatelem prostřednictvím prodejce
Aniž je dotčen čl. 13 odst. 1 druhý pododstavec, zajistí členské státy, aby cestující mohl podat zprávy, žádosti nebo stížnosti týkající se poskytování souborných služeb přímo prodejci, jehož prostřednictvím služby zakoupil. Prodejce tyto zprávy, žádosti nebo stížnosti předá bez zbytečného prodlení pořadateli.
Pro účely lhůt nebo promlčecích lhůt se za obdržení zpráv, žádostí nebo stížností uvedených v prvním pododstavci pořadatelem považuje jejich obdržení prodejcem.
Článek 16
Povinnost poskytnout pomoc
Členské státy zajistí, aby pořadatel bez zbytečného prodlení poskytl náležitou pomoc cestujícímu v obtížích, i v situacích podle čl. 13 odst. 7, zejména tím, že mu:
a)
podá náležité informace o zdravotnických službách, místních orgánech a konzulární pomoci a
b)
je nápomocen se zprostředkováním komunikace na dálku a pomůže najít náhradní cestovní řešení.
Způsobil-li cestující obtíže úmyslně nebo z nedbalosti, může si pořadatel za svou pomoc účtovat přiměřený poplatek. Takový poplatek nesmí v žádném případě přesáhnout skutečné náklady, které pořadatel vynaložil.
KAPITOLA V
OCHRANA PRO PŘÍPAD PLATEBNÍ NESCHOPNOSTI
Článek 17
Účinek a rozsah ochrany pro případ platební neschopnosti
1. Členské státy zajistí, aby pořadatelé usazení na jejich území poskytli záruku vrácení veškerých plateb uskutečněných cestujícími nebo v jejich prospěch, nejsou-li příslušné služby poskytnuty v důsledku platební neschopnosti pořadatele. Je-li součástí smlouvy o souborných službách pro cesty i přeprava osob, poskytnou pořadatelé záruku rovněž pro repatriaci cestujících. Lze nabídnout pokračování souborných služeb.
Pořadatelé, kteří nejsou usazeni v členském státě a kteří souborné služby prodávají nebo nabízejí k prodeji v některém členském státě nebo kteří jakýmkoli způsobem směřují tyto činnosti do některého členského státu, jsou povinni poskytnout záruku v souladu s právními předpisy daného členského státu.
2. Záruka uvedená v odstavci 1 musí být účinná a musí se vztahovat na důvodně předvídatelné náklady. Musí se vztahovat na částky plateb uskutečněné cestujícími nebo v jejich prospěch za souborné služby, přičemž se zohlední období mezi obdržením záloh a konečných plateb a dokončením souborných služeb, jakož i odhadované náklady na repatriaci v případě platební neschopnosti pořadatele.
3. Ochrana pro případ platební neschopnosti pořadatele se na cestující musí vztahovat bez ohledu na jejich bydliště, místo odjezdu nebo místo, kde byly souborné služby prodány, a bez ohledu na členský stát, ve kterém se subjekt poskytující ochranu pro případ platební neschopnosti nachází.
4. Je-li poskytování souborných služeb dotčeno platební neschopností pořadatele, musí být záruka bez poplatku k dispozici pro účely repatriace a v nezbytných případech k financování ubytování před repatriací.
5. Uskutečněné platby za cestovní služby, jež nebyly poskytnuty, musí být na žádost cestujícího bez zbytečného prodlení vráceny.
Článek 18
Vzájemné uznávání ochrany pro případ platební neschopnosti a správní spolupráce
1. Ochranu pro případ platební neschopnosti, kterou pořadatel poskytuje podle předpisů členského státu, v němž je usazen, uzná členský stát za odpovídající požadavkům svých vnitrostátních předpisů provádějících článek 17.
2. Členské státy určí ústřední kontaktní místa pro usnadnění správní spolupráce a dohledu nad pořadateli, kteří působí v různých členských státech. Kontaktní údaje těchto kontaktních míst oznámí ostatním členským státům a Komisi.
3. Ústřední kontaktní místa si vzájemně umožní přístup k veškerým nutným informacím o svých vnitrostátních požadavcích na ochranu pro případ platební neschopnosti a uvedou totožnost subjektu nebo subjektů poskytujících takovou ochranu konkrétním pořadatelům, kteří jsou usazeni na jejich území. Tato kontaktní místa si vzájemně umožní přístup k veškerým dostupným seznamům pořadatelů, kteří splňují povinnosti týkající se ochrany pro případ platební neschopnosti. Všechny takové seznamy musí být veřejně dostupné, a to i on-line.
4. Má-li členský stát pochybnosti o ochraně některého pořadatele pro případ platební neschopnosti, požádá o objasnění členský stát, v němž je pořadatel usazen. Členské státy odpovídají na žádosti z jiných členských států co nejrychleji s ohledem na naléhavost a složitost případu. První odpověď v každém případě poskytnou do 15 pracovních dnů od obdržení žádosti.
KAPITOLA VI
SPOJENÉ CESTOVNÍ SLUŽBY
Článek 19
Požadavky na ochranu v případě platební neschopnosti a informace v případě spojených cestovních služeb
1. Členské státy zajistí, aby obchodníci zprostředkovávající spojené cestovní služby poskytli záruku, že budou vráceny veškeré platby, které obdrží od cestujících, pokud cestovní služba, která je součástí spojených cestovních služeb, nebyla v důsledku jejich platební neschopnosti poskytnuta. Jsou-li tito obchodníci odpovědní za přepravu osob, musí se záruka vztahovat i na repatriaci cestujících. Ustanovení čl. 17 odst. 1 druhého pododstavce a odstavců 2 až 5 a článku 18 se použijí přiměřeně.
2. Předtím, než bude cestující vázán smlouvou vedoucí ke sjednání spojené cestovní služby či jakoukoli odpovídající smluvní nabídkou, obchodník zprostředkovávající spojené cestovní služby, a to i v případě, kdy není usazen ve členském státě, ale jakýmikoli prostředky směřuje tyto činnosti do některého členského státu, jasným, srozumitelným a výrazným způsobem uvede, že se na cestujícího:
a)
nebude vztahovat žádné z práv, která se vztahují výhradně na souborné služby podle této směrnice, a že každý poskytovatel služeb odpovídá výlučně za řádné poskytování služeb s ním sjednaných, a
b)
bude vztahovat ochrana pro případ platební neschopnosti v souladu s odstavcem 1.
Za účelem dosažení souladu s tímto odstavcem poskytne obchodník zprostředkovávající spojené cestovní služby tyto informace cestujícímu na příslušném standardním formuláři uvedeném v příloze II, nebo pokud se na konkrétní typ spojené cestovní služby žádný z formulářů uvedených ve zmíněné příloze nevztahuje, poskytne informace v nich obsažené.
3. Pokud obchodník zprostředkovávající spojené cestovní služby nesplní požadavky uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku, platí ve vztahu k cestovním službám, které jsou součástí spojených cestovních služeb, práva a povinnosti stanovené v článcích 9 a 12 a v kapitole IV.
4. Pokud spojené cestovní služby vyplývají ze smlouvy uzavřené mezi cestujícím a obchodníkem, který nezprostředkovává spojené cestovní služby, informuje tento obchodník o uzavření příslušné smlouvy obchodníka zprostředkovávajícího tyto spojené cestovní služby.
KAPITOLA VII
Obecná ustanovení
Článek 20
Zvláštní povinnosti prodejce v případě, že je pořadatel usazen mimo Evropský hospodářský prostor
Aniž je dotčen čl. 13 odst. 1 druhý pododstavec, je-li pořadatel usazen mimo Evropský hospodářský prostor, má prodejce usazený v členském státě povinnosti stanovené pro pořadatele v kapitolách IV a V, ledaže prokáže, že pořadatel splňuje uvedené kapitoly.
Článek 21
Právní odpovědnost za chyby při rezervaci
Členské státy zajistí, aby obchodník nesl odpovědnost za jakékoli chyby v důsledku technických závad rezervačního systému, které mu lze přičíst, a pokud obchodník souhlasil, že provede rezervaci souborných služeb nebo cestovních služeb, které jsou součástí spojených cestovních služeb, za chyby, k nimž došlo během rezervace.
Obchodník nenese odpovědnost za chyby v rezervaci, které lze přičíst cestujícímu nebo které byly způsobeny nevyhnutelnými a mimořádnými okolnostmi.
Článek 22
Právo regresu
Členské státy zajistí, aby v případech, kdy pořadatel nebo, v souladu s čl. 13 odst. 1 druhým pododstavcem nebo článkem 20, prodejce zaplatil náhradu, poskytl slevu nebo splnil jinou povinnost, kterou mu tato směrnice ukládá, měl tento pořadatel nebo prodejce právo požadovat náhradu od třetích stran, jež přispěly k události, která vedla k zaplacení náhrady, poskytnutí slevy či splnění jiné povinnosti.
Článek 23
Kogentní povaha směrnice
1. Prohlášení pořadatele souborné služby nebo obchodníka zprostředkovávajícího spojené cestovní služby, že vystupuje výlučně jako poskytovatel cestovní služby, prostředník nebo jiný subjekt nebo že souborné služby nebo spojené cestovní služby nejsou soubornými službami nebo spojenými cestovními službami, neosvobozuje tohoto pořadatele nebo obchodníka od povinností, které mu tato směrnice ukládá.
2. Cestující se nemohou vzdát práv, která jim přiznávají vnitrostátní předpisy, jimiž se provádí tato směrnice.
3. Veškerá smluvní ujednání nebo prohlášení cestujícího, jejichž účelem je přímé nebo nepřímé vzdání se nebo omezení práv přiznaných cestujícím podle této směrnice nebo vyhnutí se uplatňování této směrnice, nejsou pro cestujícího závazná.
Článek 24
Prosazování
Členské státy zajistí přiměřené a účinné prostředky k zajištění dodržování této směrnice.
Článek 25
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních předpisů přijatých na základě této směrnice a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 26
Zprávy Komise a přezkum
Do 1. ledna 2019 předloží Komise zprávu Evropskému parlamentu a Radě o ustanoveních této směrnice týkajících se on-line rezervací provedených na různých prodejních místech a kvalifikace těchto rezervací jakožto souborných služeb, spojených cestovních služeb nebo samostatných cestovních služeb, a zejména o definici souborných služeb uvedené v čl. 3 bodě 2 písm. b) podbodě v) a o tom, zda je vhodné tuto definici upravit nebo rozšířit.
Do 1. ledna 2021 předloží Komise Evropskému parlamentu a Radě obecnou zprávu o uplatňování této směrnice.
Ke zprávám uvedeným v prvním a druhém pododstavci v případě potřeby připojí legislativní návrhy.
Článek 27
Změna nařízení (ES) č. 2006/2004 a směrnice 2011/83/EU
1. V příloze nařízení (ES) č. 2006/2004 se bod 5 nahrazuje tímto:
„5.
Směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2302 (21)
2. V čl. 3 odst. 3 směrnice 2011/83/EU se písmeno g) nahrazuje tímto:
„g)
o souborných službách, jak jsou definovány v čl. 3 bodě 2 směrnice Evropského parlamentu a Rady (EU) 2015/2302 (22).
Ustanovení čl. 6 odst. 7, čl. 8 odst. 2 a 6 a článků 19, 21 a 22 této směrnice se přiměřeně použijí na souborné služby ve smyslu čl. 3 bodu 2 směrnice (EU) 2015/2302, pokud jde o cestující ve smyslu čl. 3 bodu 6 uvedené směrnice.
KAPITOLA VIII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 28
Provedení
1. Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 2018. Znění těchto předpisů sdělí neprodleně Komisi.
2. Použijí tyto předpisy ode dne 1. července 2018.
3. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
4. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 29
Zrušení
Směrnice 90/314/EHS se zrušuje s účinkem ode dne 1. července 2018.
Odkazy na zrušenou směrnici se považují za odkazy na tuto směrnici v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze III.
Článek 30
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 31
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
Ve Štrasburku dne 25. listopadu 2015.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS (EU) 2015/2302 IRÁNYELVE
(2015. november 25.)
az utazási csomagokról és az utazási szolgáltatásegyüttesekről, valamint a 2006/2004/EK rendelet és a 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv módosításáról, továbbá a 90/314/EGK tanácsi irányelv hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
A 90/314/EGK tanácsi irányelv (3) több fontos fogyasztói jogot állapít meg az utazási csomagokra vonatkozóan, különös tekintettel a tájékoztatási kötelezettségekre, a kereskedőknek a csomag teljesítésével kapcsolatos felelősségére, valamint az utazásszervező vagy utazásközvetítő fizetésképtelenségével szembeni védelemre. Mindazonáltal a jogszabályi keretet hozzá kell igazítani a piaci fejleményekhez annak érdekében, hogy az megfelelőbbé váljon a belső piac számára, továbbá hogy megszűnjenek a kétértelmű szabályok és a joghézagok.
(2)
A turizmus fontos szerepet játszik az Unió gazdaságaiban, és a csomagban értékesített, szervezett utazások, üdülések és társasutazások (a továbbiakban: utazási csomagok) jelentős arányt képviselnek az utazási piacon. Ez a piac komoly átalakuláson ment keresztül a 90/314/EGK irányelv elfogadása óta. A hagyományos forgalmazási csatornák mellett az internet egyre fontosabb eszköze az utazási szolgáltatások felkínálásának és értékesítésének. Az utazási szolgáltatásokat nem csupán a hagyományos utazási csomagok formájában állítják össze, hanem gyakran igény szerint kombinálva is. Az ilyen kombinált utazási szolgáltatások közül sok vagy jogi szempontból szürke zónába tartozik, vagy egyértelműen a 90/314/EGK irányelv hatályán kívül esik. Ez az irányelv arra irányul, hogy az említett fejleményeket figyelembe véve kiigazítsa a védelem hatályát, növelje az átláthatóságot, valamint erősítse az utazók és a kereskedők számára a jogbiztonságot.
(3)
Az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 169. cikkének (1) bekezdése és 169. cikke (2) bekezdésének a) pontja előírja, hogy az Unió az EUMSZ 114. cikke alapján elfogadott intézkedésekkel hozzájárul a fogyasztóvédelem magas szintjének biztosításához.
(4)
A 90/314/EGK irányelv tág mérlegelési jogkört biztosít a tagállamoknak az átültetés tekintetében. A tagállamok jogszabályai között ezért továbbra is jelentős eltérések mutatkoznak. A jogi széttagoltság magasabb költségeket eredményez a vállalkozások számára, és akadályokat támaszt azok elé, amelyek több országban kívánnak tevékenykedni, így korlátozza a fogyasztók rendelkezésére álló választási lehetőségeket.
(5)
Az EUMSZ 26. cikke (2) bekezdésének és 49. cikkének megfelelően a belső piac egy olyan, belső határok nélküli térség, amelyben biztosított az áruk és a szolgáltatások szabad mozgása, valamint a letelepedés szabadsága. Ezen a területen a valódi fogyasztói belső piac megteremtése érdekében össze kell hangolni az utazási csomagokra és az utazási szolgáltatásegyüttesekre vonatkozó szerződésekből fakadó jogokat és kötelezettségeket, helyes egyensúlyt alakítva ki a magas szintű fogyasztóvédelem, valamint a vállalkozások versenyképessége között.
(6)
Jelenleg nincsenek teljes mértékben kiaknázva az utazási csomagok uniós piacának határon átnyúló lehetőségei. Az utazók védelmére vonatkozó különböző tagállami szabályok közötti eltérések visszatartják az egyik tagállamban élő utazókat attól, hogy egy másik tagállamban vásároljanak utazási csomagot vagy utazási szolgáltatásegyüttest, valamint hasonlóképpen visszatartják az egyik tagállam utazásszervezőit és utazásközvetítőit attól, hogy egy másik tagállamban értékesítsék ezeket a szolgáltatásokat. Annak érdekében, hogy az utazók és a kereskedők maradéktalanul kihasználhassák a belső piac előnyeit, miközben magas szintű fogyasztóvédelem is biztosított az egész Unióban, szükség van a tagállamok utazási csomagokról és utazási szolgáltatásegyüttesekről szóló jogszabályainak további közelítésére.
(7)
Az utazási csomagokat vagy utazási szolgáltatásegyütteseket vásárló utazók többsége az uniós fogyasztói jog értelmében vett fogyasztó. Ugyanakkor nem minden esetben könnyű különbséget tenni a fogyasztók, valamint a kisvállalkozások azon képviselői, illetve olyan szakemberek között, akik a fogyasztókéval azonos foglalási csatornákat használnak a vállalkozásukkal vagy szakmai tevékenységükkel kapcsolatos utazások foglalásához. Az ilyen utazók gyakran hasonló szintű védelmet igényelnek. Vannak azonban olyan vállalatok és szervezetek, amelyek például egy utazási irodával - gyakran több utazási szolgáltatásra és meghatározott időtartamra - kötött általános megállapodás alapján foglalnak utazást. Az utóbbi típusú utazási formák nem teszik szükségessé a fogyasztók számára kialakított védelmi szint alkalmazását. Ezt az irányelvet ezért abban az esetben kell alkalmazni az üzleti úton utazókra - beleértve a szabadfoglalkozásúakat, az önálló vállalkozókat és más természetes személyeket is -, amennyiben nem általános megállapodás alapján foglalnak utazást. A „fogyasztó” egyéb uniós jogszabályokban szereplő fogalommeghatározásával való összetévesztés elkerülése érdekében az ezen irányelv alapján védelemben részesülő személyeket „utazóként” kell említeni.
(8)
Mivel az utazási szolgáltatások számos különféle módon állíthatók össze, célszerű utazási csomagnak tekinteni az utazási szolgáltatások valamennyi olyan kombinációját, amely rendelkezik az utazók által szokásosan az utazási csomagokhoz társított jellemzőkkel, különösen ha különálló utazási szolgáltatások egyetlen utazási termékben történő egyesítésére kerül sor, amelynek megfelelő teljesítéséért az utazásszervező felelősséget vállal. Az Európai Unió Bíróságának ítélkezési gyakorlata (4) értelmében nincs jelentősége annak, hogy az utazási szolgáltatások összeállítására az utazóval való bármely kapcsolatfelvételt megelőzően vagy az utazó kérésére, illetve az utazó választásának megfelelően kerül-e sor. Azonos elvek alkalmazandók, függetlenül attól, hogy a foglalást hagyományos kereskedőn keresztül vagy az internet segítségével intézték.
(9)
Az átláthatóság érdekében különbséget kell tenni az utazási csomag és az utazási szolgáltatásegyüttes között, mely utóbbi esetében az internetes vagy hagyományos kereskedők úgy segítik elő az utazási szolgáltatások utazó általi megvásárlását, hogy az utazó különböző utazási szolgáltatókkal köt szerződést, többek között olyan foglalásegyüttesek révén, amelyek nem viselik az utazási csomagok jellemzőit, továbbá amelyek vonatkozásában nem volna helyénvaló az utazási csomagokra vonatkozó valamennyi kötelezettség alkalmazása.
(10)
A piaci fejlemények fényében célszerű pontosabban meghatározni az utazási csomagokat olyan alternatív objektív kritériumok alapján, amelyek főként az utazási szolgáltatások bemutatásának és megvásárlásának módjával kapcsolatosak, továbbá amelyek alapján az utazók ésszerűen várhatják azt, hogy ezen irányelv révén védelemben részesüljenek. Ez a helyzet például akkor, ha egyetlen értékesítési pontról ugyanazon utazás vagy üdülés céljára több különböző típusú utazási szolgáltatásokat vásárolnak, és azokat azt megelőzően választják ki, hogy az utazóval fizetési megállapodás jön létre, vagyis ugyanazon foglalási folyamat során, vagy ha e szolgáltatásokat összesítve vagy összáron kínálják, értékesítik vagy számítják fel, továbbá amennyiben ezeket a szolgáltatásokat a „csomag” kifejezéssel, vagy az érintett utazási szolgáltatások között szoros kapcsolatot jelző hasonló kifejezéssel hirdetik vagy értékesítik. Ilyen hasonló kifejezés lehet például a „kombinált ajánlat”, az „all inclusive” vagy a „teljes körű utazási ajánlat” kifejezés.
(11)
Tisztázni kell továbbá, hogy utazási csomagnak kell tekinteni az olyan szerződések megkötése után egyesített utazási szolgáltatásokat, amely szerződések révén a kereskedő feljogosítja az utazót arra, hogy válasszon különböző típusú utazási szolgáltatások között, mint például az élményajándék-csomag. Ezenfelül utazási csomagnak kell tekinteni az utazási szolgáltatások kombinációját, amennyiben az utazó nevét, fizetési adatait és e-mail címét legkésőbb 24 órával az első utazási szolgáltatás foglalásának visszaigazolását követően továbbították a kereskedők között, és ezen az időtartamon belül sor került másik szerződés megkötésére.
(12)
Ugyanakkor az utazási szolgáltatásegyüttest meg kell különböztetni azoktól az utazási szolgáltatásoktól, amelyeket az utazó egymástól függetlenül, gyakorta eltérő időpontban foglal le, még abban az esetben is, ha ugyanazon utazás vagy üdülés céljából teszi ezt. Az interneten elérhető utazási szolgáltatásegyütteseket szintén meg kell különböztetni az olyan becsatolt weboldalaktól, amelyeknek nem célja az utazóval való szerződéskötés, valamint azoktól a linkektől is, amelyek pusztán általános tájékoztatást nyújtanak az utazóknak további utazási szolgáltatásokról, például amikor egy szálloda vagy egy esemény szervezője a weboldalán - az esetleges foglalástól függetlenül - feltünteti a helyszínre történő szállítási szolgáltatásokat kínáló valamennyi piaci szereplőt, vagy amennyiben sütiket (cookies) vagy metaadatokat alkalmaznak arra, hogy reklámokat helyezzenek el a weboldalakon.
(13)
Különös szabályokat kell megállapítani azon hagyományos és internetes kereskedők esetében, amelyek a saját értékesítési pontjukon tett egyetlen látogatás vagy kapcsolatfelvétel során nyújtanak segítséget különböző szolgáltatókkal való különálló szerződések megkötéséhez, valamint az olyan internetes kereskedők esetében, amelyek - például online foglalásegyüttesek révén - célzottan segítik elő legalább egy másik további utazási szolgáltatás más kereskedőtől való megvásárlását, amennyiben a szerződés megkötésére az első utazási szolgáltatás foglalásának visszaigazolása után legkésőbb 24 órával sor kerül. A szolgáltatásvásárlás ilyen módon történő elősegítése gyakran a további utazási szolgáltatások vásárlását elősegítő kereskedő és a másik kereskedő közötti, díjazást is magában foglaló kereskedelmi kapcsolaton alapul, függetlenül a díjazás meghatározására vonatkozó számítási módszertől, amely függhet például a kattintások számától vagy az árbevételtől. Az említett szabályok lennének alkalmazandók például akkor, amikor az első utazási szolgáltatás - mint például egy repülőút vagy vasúti utazás - visszaigazolása mellett az utazó felkérést kap a kiválasztott utazási célállomáson hozzáférhető további utazási szolgáltatások (például szállodai szállás) lefoglalására, és megkapja a másik szolgáltató vagy egyéb köztes szereplő foglalási weboldalára vezető linket. Bár az említett utazási szolgáltatások nem minősülnek az ezen irányelv értelmében vett utazási csomagnak, amely szerint egyetlen utazásszervező felelős valamennyi utazási szolgáltatás megfelelő teljesítésért, az ilyen utazási szolgáltatásegyüttes olyan alternatív üzleti modellt jelent, amely gyakran szoros versenyben áll az utazási csomagokkal.
(14)
A tisztességes verseny biztosítása és az utazók védelme érdekében az utazási szolgáltatásegyüttesek tekintetében is fenn kell állnia fizetésképtelenség esetére a befizetett összegek visszafizetésére és az utazók hazaszállítására szolgáló kellő biztosíték rendelkezésre állására vonatkozó igazolási kötelezettségnek.
(15)
Indokolt, hogy az utazási szolgáltatás egyetlen utazási szolgáltatásként, önállóan történő megvásárlása ne minősüljön sem utazási csomagnak, sem utazási szolgáltatásegyüttesnek.
(16)
Annak érdekében, hogy nagyobb átláthatóságot biztosítsanak az utazók számára, és lehetővé tegyék számukra, hogy megalapozott döntéseket hozzanak a kínálatban szereplő, különböző típusú utazási szolgáltatásokról, helyénvaló előírni a kereskedők számára, hogy mielőtt az utazóval fizetési megállapodás jönne létre, egyrészt világosan és kifejezetten nyilatkozzanak arról, hogy utazási csomagot vagy utazási szolgáltatásegyüttest kínálnak-e, másrészt tájékoztassák a kapcsolódó védelmi szintről. A forgalmazott utazási termék jogi természetére vonatkozóan a kereskedő által nyújtott nyilatkozatnak meg kell felelnie az érintett termék valódi jogi természetének. Az érintett felügyeleti hatóságoknak közbe kell lépniük, amennyiben a kereskedők nem nyújtanak pontos tájékoztatást az utazók számára.
(17)
Kizárólag a különböző típusú utazási szolgáltatások - mint például szállás, utasok buszos, vasúti, vízi vagy légi szállítása, valamint gépjármű vagy egyes motorkerékpárok kölcsönzése - kombinációja vehető figyelembe az utazási csomagként vagy utazási szolgáltatásegyüttesként való azonosítás céljából. A tartózkodási célú szállásadás - a hosszú távú nyelvtanfolyamokat is beleértve - ezen irányelv értelmében nem tekinthető szállásadásnak. A pénzügyi szolgáltatások, így például az utazási biztosítások nem tekinthetők utazási szolgáltatásoknak. Nem tekinthetők önálló utazási szolgáltatásoknak továbbá a valamely utazási szolgáltatás szerves részét képező szolgáltatások. Ideértendő például a személyszállítás részeként végzett poggyászszállítás és az olyan kisebb szállítási szolgáltatások, mint például az idegenvezetős utazások, illetve a szálloda és a repülőtér vagy vasútállomás közötti transzfer, továbbá a szállásadás részeként biztosított étel, ital és takarítás, illetve a szállóvendégek részére az olyan helyszíni létesítményekhez biztosított hozzáférés, mint például az úszómedence, a szauna, a wellness részleg vagy a tornaterem. Ez azt is jelenti, hogy azokban az esetekben, amelyekben - az üdülési célú hajóúttól eltérően - az éjszakai szállásadás a közúti, vasúti, vízi vagy légi személyszállítás része, a szállásadás nem tekinthető saját jogán utazási szolgáltatásnak, ha a fő alkotóelem egyértelműen a személyszállítás.
(18)
A személyszállításnak, a szállásadásnak és a gépkocsik vagy egyes motorkerékpárok kölcsönzésének nem a szerves részét képező egyéb turisztikai szolgáltatások lehetnek például a koncertekre, sporteseményekre, kirándulásokra vagy élményparkokba szóló jegyek, az idegenvezetős utazások, a síbérletek, valamint a sportfelszerelések, például sífelszerelés kölcsönzése, továbbá a wellness kezelések. Amennyiben azonban ezeket a szolgáltatásokat csak egyetlen más típusú utazási szolgáltatással, például szállásadással kombinálják, ez csak abban az esetben jelenti utazási csomag vagy utazási szolgáltatásegyüttes létrehozását, ha ezek az egyéb szolgáltatások értékének jelentős hányadát teszik ki az utazási csomag vagy utazási szolgáltatásegyüttes értékének, azokat az utazás vagy üdülés alapvető elemeként hirdetik, vagy annak egyéb módon az alapvető elemét képezik. Az egyéb turisztikai szolgáltatásokat abban az esetben kell az utazási csomag vagy utazási szolgáltatásegyüttes értékének jelentős hányadát kitevőnek tekinteni, ha a kombináció értékének legalább 25 %-át ezek alkotják. Tisztázni kell, hogy ha például egy önálló utazási szolgáltatásként foglalt szállodai szállást az utazónak a szállodába való megérkezését követően más turisztikai szolgáltatásokkal egészítenek ki, az nem jelent utazási csomagot. Ez nem vezethet ezen irányelv olyan módon történő megkerüléséhez, hogy az utazásszervezők vagy utazásközvetítők előzetesen felkínálják az utazó számára, hogy válasszon további turisztikai szolgáltatásokat, majd csak akkor kötik meg az ezekre a szolgáltatásokra vonatkozó szerződést, miután az első utazási szolgáltatás teljesítése megkezdődött.
(19)
Mivel rövid távú utak esetében kevésbé kell védelemben részesíti az utazókat, továbbá annak elkerülése érdekében, hogy szükségtelen terheket rójanak a kereskedőkre, ki kell zárni ezen irányelv hatálya alól a 24 óránál rövidebb, szállásadást nem tartalmazó utakat, valamint azokat az utazási csomagokat és utazási szolgáltatásegyütteseket, amelyeket alkalomszerűen és nonprofit alapon, kizárólag az utazók egy szűk körére korlátozódóan kínálnak fel, illetve segítik elő igénybevételüket. Ezen utóbbiak közé tartozhatnak például az olyan utazások, amelyeket karitatív szervezetek, sportklubok vagy iskolák évente néhány alkalommal a saját tagjaik számára szerveznek úgy, hogy nem kínálják őket a nyilvánosság számára. Megfelelő, nyilvánosan elérhető tájékoztatást kell közzétenni erről a kizárásról, hogy a kereskedők és az utazók megfelelő információkkal rendelkezzenek arról, hogy az ilyen utazási csomagok és utazási szolgáltatásegyüttesek nem tartoznak ennek az irányelvnek a hatálya alá.
(20)
Ez az irányelv nem érinti a nemzeti szerződési jognak azon vonatkozásait, amelyeket nem szabályoz.
(21)
Az uniós jognak megfelelően továbbra is tagállami hatáskör marad ezen irányelv rendelkezéseinek az irányelv hatályán kívül eső területekre történő alkalmazása. A tagállamok tehát fenntarthatnak vagy bevezethetnek az ezen irányelv hatálya alá nem tartozó szerződésekre vonatkozóan az ezen irányelv rendelkezéseinek vagy egyes rendelkezéseinek megfelelő nemzeti jogszabályokat. A tagállamok például fenntarthatnak vagy bevezethetnek megfelelő rendelkezéseket bizonyos olyan önálló szerződésekre vonatkozóan, amelyek különálló utazási szolgáltatásokra (például nyaraló bérbeadására) vonatkoznak, illetve olyan utazási csomagokra és utazási szolgáltatásegyüttesekre vonatkozóan, amelyeket kizárólag alkalomszerűen, nonprofit alapon, az utazók egy szűk körére korlátozódóan kínálnak fel, illetve segítik elő igénybevételüket, továbbá olyan utazási csomagokra és utazási szolgáltatásegyüttesekre vonatkozóan, amelyek időtartama 24 óránál rövidebb és nem tartalmaznak szállásadást.
(22)
Az utazási csomagoknak az a legfontosabb jellemzőjük, hogy egy kereskedő utazásszervezőként felel az utazási csomag egészének megfelelő teljesítéséért. Egy kereskedő - általában hagyományos vagy internetes utazási iroda - kizárólag azokban az esetekben járhat el pusztán utazásközvetítőként vagy egyéb köztes szereplőként és mentesülhet az utazásszervezőként viselendő felelősség alól, ha egy másik kereskedő jár el az utazási csomagot összeállító utazásszervezőként. Annak, hogy egy kereskedő egy adott utazási csomagot összeállító utazásszervezőnek minősül-e, az a kereskedőnek az utazási csomag létrehozatalában való részvételétől kell függenie, nem pedig attól, hogy a kereskedő üzleti tevékenységét miként nevezi meg. Annak mérlegelésekor, hogy a kereskedő utazásszervező vagy utazásközvetítő-e, nem szabad különbséget tenni aszerint, hogy a kereskedő a kínálati oldalon vagy az utazó nevében eljáró ügynökként végzi-e tevékenységét.
(23)
A 90/314/EGK irányelv mérlegelési jogkört biztosított a tagállamoknak annak meghatározása tekintetében, hogy az utazásközvetítők vagy az utazásszervezők, illetve az utazásközvetítők és az utazásszervezők együttesen feleljenek-e az utazási csomag megfelelő teljesítéséért. Ez a rugalmasság egyes tagállamokban bizonytalanságokhoz vezetett azzal kapcsolatban, hogy mely kereskedő felelős az érintett utazási szolgáltatások teljesítéséért. Ezért ebben az irányelvben egyértelműen meg kell határozni, hogy az utazásszervezők felelnek-e az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározott utazási szolgáltatások teljesítéséért, kivéve, ha a nemzeti jogszabályok úgy rendelkeznek, hogy az utazásszervező és az utazásközvetítő egyaránt felelősséggel tartozik.
(24)
Az utazási csomagok vonatkozásában az utazásközvetítőknek az utazásszervezőkkel együtt kell felelniük a szerződést megelőző tájékoztatásért. A kommunikáció - különösen a több országra kiterjedő esetekben való - megkönnyítése érdekében, az utazóknak azon az utazásközvetítőn keresztül is kapcsolatba kell tudniuk lépni az utazásszervezővel, akinél az utazási csomagot megvásárolták.
(25)
Az utazónak az utazási csomag megvásárlását megelőzően meg kell kapnia valamennyi szükséges információt, akár távközlési eszközök révén, akár irodában vagy más forgalmazási módon kerül sor az értékesítésre. Ezen tájékoztatás során a kereskedőnek figyelmet kell fordítania az életkoruk vagy testi fogyatékosságuk miatt különösen kiszolgáltatott utazók azon sajátos igényeire, amelyeket a kereskedő ésszerűen előre láthat.
(26)
Az utazásszervező weboldalán vagy tájékoztató füzetében szereplő hirdetésekben a szerződéskötést megelőző tájékoztatás részeként megadott - például az utazási szolgáltatások fő jellemzőire vagy árára vonatkozó - legfontosabb információknak jogilag kötelező erejűeknek kell lenniük, kivéve, ha az utazásszervező fenntartja ezen elemek módosításának jogát, és az ilyen változtatásokat világosan, közérthetően és kifejezetten közölték az utazóval az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötését megelőzően. Mindazonáltal az aktualizálást könnyen lehetővé tevő, új kommunikációs technológiák fényében már nem szükséges a tájékoztató füzetekre vonatkozó különös szabályokat megállapítani, ugyanakkor helyénvaló gondoskodni arról, hogy közöljék az utazóval a szerződéskötést megelőző tájékoztatásban bekövetkezett változásokat. Minden esetben lehetővé kell tenni a szerződéskötést megelőző tájékoztatás módosítását, amennyiben ahhoz az utazási csomagra vonatkozó szerződés mindkét részes fele kifejezetten hozzájárul.
(27)
Az ezen irányelvben megállapított tájékoztatási kötelezettségek teljes körűek, azonban nem érintik az egyéb alkalmazandó uniós jogszabályokban (5) megállapított tájékoztatási követelményeket.
(28)
Az utazásszervezőknek általános tájékoztatást kell nyújtaniuk a célországban fennálló vízumkötelezettségekről. A vízumkérelmek elbírálásához hozzávetőlegesen szükséges időtartamra vonatkozó információk a célország által adott hivatalos tájékoztatásra való hivatkozással is megadhatók.
(29)
Figyelembe véve az utazási csomagokra vonatkozó szerződések sajátosságait, rögzíteni kell a szerződő felek jogait és kötelezettségeit az utazási csomag megkezdése előtti és utáni időszakra vonatkozóan, különösen az utazási csomag nem megfelelő teljesítése vagy egyes körülmények változása esetére.
(30)
Mivel az utazási csomagokat gyakran hosszú idővel a teljesítésük előtt vásárolják meg, előre nem látható események következhetnek be. Ezért az utazóknak bizonyos feltételekkel jogosultnak kell lenniük arra, hogy az utazási csomagra vonatkozó szerződést átruházzák egy másik utazóra. Ilyen helyzetekben az utazásszervezőnek képesnek kell lennie kiadásainak megtéríttetésére, például amennyiben egy alvállalkozó díjat számít fel az utazó nevének megváltoztatásáért vagy a közlekedési jegy törléséért és egy új jegy kiadásáért.
(31)
Szükséges, hogy az utazók - a várható költségmegtakarítások, valamint az utazási szolgáltatások más módon való hasznosításából származó bevétel figyelembevételével megállapított, megfelelő és indokolt mértékű lemondási díj megfizetése ellenében - az utazási csomag megkezdése előtt bármikor felmondhassák az utazási csomagra vonatkozó szerződést. Biztosítani kell továbbá számukra a jogot arra, hogy díjmentesen felmondhassák az utazási csomagra vonatkozó szerződést, amennyiben elháríthatatlan és rendkívüli körülmények lényegesen befolyásolják az utazási csomag teljesítését. Ez kiterjedhet például a háborúra és más olyan súlyos biztonsági problémára, mint a terrorizmus, valamint az emberi egészséget veszélyeztető jelentős kockázatokra, például az úti cél helyén terjedő súlyos betegségekre, továbbá a természeti katasztrófákra, például az árvizekre vagy a földrengésekre, illetve az olyan időjárási körülményekre, amelyek következtében lehetetlen az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározott módon biztonságosan elutazni a célállomásra.
(32)
Egyes meghatározott helyzetekben az utazásszervezőnek is jogosultnak kell lennie arra, hogy az utazási csomag megkezdése előtt - kártérítés fizetése nélkül - felmondja az utazási csomagra vonatkozó szerződést, például ha a résztvevők nem érik el a minimális létszámot, és amennyiben ezt a lehetőséget fenntartották a szerződésben. Ebben az esetben az utazásszervezőnek az utazási csomag tekintetében teljesített minden befizetést vissza kell fizetnie.
(33)
Bizonyos esetekben lehetővé kell tenni, hogy az utazásszervező egyoldalúan módosítsa az utazási csomagra vonatkozó szerződést. Mindazonáltal az utazók számára biztosítani kell a jogot arra, hogy felmondják az utazási csomagra vonatkozó szerződést, amennyiben a módosítások az utazási szolgáltatások valamelyik fő jellemzőjét lényegesen megváltoztatják. Ez fennállhat például akkor, ha csökken az utazási szolgáltatások színvonala vagy értéke. Az utazási csomagra vonatkozó szerződésben feltüntetett indulási vagy érkezési időpontok megváltozása abban az esetben tekinthető például lényegesnek, ha az jelentős kényelmetlenséget vagy pluszköltséget okozna az utazó számára, például a közlekedést vagy a szállást érintő nehézségek miatt. Az áremelés lehetőségét kizárólag abban az esetben helyénvaló biztosítani, ha a személyszállításhoz használt üzemanyag vagy egyéb energiaforrás költségei, az utazási csomagra vonatkozó szerződésben szereplő utazási szolgáltatások teljesítésében közvetlenül részt nem vevő harmadik fél által kiszabott adók vagy díjak, vagy az utazási csomagot érintő átváltási árfolyamok változtak meg, és csak akkor, ha a szerződésben kifejezetten fenntartották mind az ilyen áremelés lehetőségét, mind azt, hogy az említett költségek csökkenése esetén az utazó jogosult az ár megfelelő csökkentésére is. Az utazó számára biztosítani kell, hogy lemondási díj megfizetése nélkül is felmondhassa az utazási csomagra vonatkozó szerződést, amennyiben az utazásszervező a teljes ár 8 %-ánál nagyobb mértékű áremelésre tesz javaslatot.
(34)
Helyénvaló meghatározni az utazási csomagra vonatkozó szerződés nem szerződésszerű teljesítésével kapcsolatos jogorvoslatokra vonatkozó konkrét szabályokat. Az utazó számára biztosítani kell a jogot arra, hogy a problémákat megoldják, valamint amennyiben az utazási csomagra vonatkozó szerződésben foglalt szolgáltatások jelentős hányada nem teljesíthető, megfelelő alternatív szolgáltatásokat kell felkínálni az utazó számára. Biztosítani kell, hogy amennyiben az utazásszervező nem orvosolja a nem szerződésszerű teljesítést az utazó által megállapított ésszerű határidőn belül, az utazó ezt maga is megtehesse, és kérhesse a szükséges kiadások megtérítését. Bizonyos esetekben nem szükséges határidőt megállapítani, különösen ha a problémát haladéktalanul kell orvosolni. Ez a helyzet állna fenn például, ha az utazásszervező által biztosított busz késése miatt az utazónak taxival kellene utaznia ahhoz, hogy időben elérje repülőjáratát. Az utazónak emellett árengedményre, az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondására és/vagy kártérítésre jogosultnak kell lennie. A kártérítésnek ki kell terjednie a nem vagyoni kárra is, például az érintett utazási szolgáltatások teljesítésével kapcsolatban felmerülő lényeges problémák miatt az utazás vagy üdülés élvezeti értékének csökkenésére. Az utazó számára elő kell írni, hogy - az eset körülményeit figyelembe véve - indokolatlan késedelem nélkül tájékoztassa az utazásszervezőt az utazási csomagra vonatkozó szerződésben foglalt utazási szolgáltatás általa észlelt nem szerződésszerű teljesítéséről. Ennek elmaradását figyelembe lehet venni az árengedmény vagy a kártérítés megfelelő mértékének megállapításakor, ha e tájékoztatással a kár elhárítható vagy csökkenthető lett volna.
(35)
A következetesség biztosítása érdekében helyénvaló összehangolni ezen irányelv rendelkezéseit az utazási szolgáltatásokra vonatkozó nemzetközi egyezményekkel, valamint az utasok jogairól szóló uniós jogszabályokkal. Amennyiben az utazásszervező felel az utazási csomagra vonatkozó szerződésben foglalt utazási szolgáltatások teljesítésének elmulasztásáért vagy nem megfelelő teljesítéséért, az utazásszervező számára lehetővé kell tenni, hogy hivatkozhasson a szolgáltatók felelősségének az alábbi nemzetközi egyezményekben foglalt korlátozásaira: a nemzetközi légi fuvarozásra vonatkozó egyes jogszabályok egységesítéséről szóló, 1999. évi montreali egyezmény (6), az 1980. évi Nemzetközi Vasúti Fuvarozási Egyezmény (COTIF) (7), valamint a tengeri utas- és poggyászszállításról szóló 1974. évi athéni egyezmény (8). Amennyiben elháríthatatlan és rendkívüli körülmények fennállása miatt nem lehetséges biztosítani, hogy az utazó kellő időben visszaérkezzen az indulási helyre, az utazásszervezőnek kell viselnie az utazó - utazónként három éjszakát meg nem haladó időtartamra történő - elszállásolásával kapcsolatban felmerülő költségeket, kivéve, ha az utasok jogaira vonatkozó hatályos vagy jövőbeli uniós jogszabályok hosszabb időtartamokról rendelkeznek.
(36)
Ennek az irányelvnek nem szabad érintenie az utazóknak azt a jogát, hogy az ezen irányelv és egyéb vonatkozó uniós jogszabály vagy nemzetközi egyezmény alapján fennálló igényeket érvényesítsék, hogy ezáltal az utazóknak továbbra is lehetőségük legyen arra, hogy igényeket érvényesítsenek az utazásszervezővel, a fuvarozóval vagy bármely más felelős féllel, illetve adott esetben több féllel szemben. Világossá kell tenni, hogy a túlzott mértékű kártérítés elkerülése érdekében ezen irányelv által biztosított kártérítés vagy árengedmény összegét és az egyéb vonatkozó uniós jogszabály vagy nemzetközi megállapodás által biztosított kártérítés vagy árengedmény összegét le kell vonni egymásból. Az utazásszervező felelőssége nem érintheti azt a jogát, hogy harmadik felekkel, így akár a szolgáltatókkal szemben megtérítési igénnyel lépjen fel.
(37)
Ha az utazó nehéz helyzetbe kerül az utazás vagy üdülés során, az utazásszervezőnek indokolatlan késedelem nélkül megfelelő segítséget kell nyújtania számára. E segítségnyújtásnak adott esetben főként az olyan kérdésekről való tájékoztatásból kell állnia, mint például az egészségügyi szolgáltatások, a helyi hatóságok és a konzuli segítségnyújtás, valamint gyakorlati segítség, például a távközlés és az alternatív utazási szolgáltatások tekintetében.
(38)
A Bizottság a légitársaságok fizetésképtelensége esetén a légi utasok védelméről szóló, 2013. március 18-i közleményében olyan intézkedéseket határozott meg, amelyek célja, hogy - többek között a 261/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (9), valamint az 1008/2008/EK rendelet jobb érvényesítésével, továbbá az iparági érdekeltek bevonásával - javítsák a légi utasok védelmét a légitársaságok fizetésképtelensége esetén, amely intézkedések eredménytelensége esetén jogalkotási intézkedést is fontolóra lehetne venni. Az említett közlemény az egyik alkotóelem, vagyis a légi szállítási szolgáltatások megvásárlására vonatkozik, ezért nem érinti az utazási csomagokkal és az utazási szolgáltatásegyüttesekkel kapcsolatos fizetésképtelenséggel szembeni védelmet.
(39)
A tagállamoknak gondoskodniuk kell arról, hogy az utazási csomagot vásárló utazók teljes körű védelemben részesüljenek az utazásszervező fizetésképtelenségével szemben. A tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy a területükön letelepedett utazásszervezők biztosítékot nyújtsanak arra vonatkozóan, hogy fizetésképtelenségük esetén visszafizetik az utazók által vagy nevében befizetett teljes összeget, valamint, ha a szerződésnek a személyszállítás is részét képezi, gondoskodnak az utazók hazaszállításáról. Lehetővé kell tenni ugyanakkor az utazási csomag folytatásának az utazók részére történő felajánlását is. Jóllehet a tagállamok megőrzik mérlegelési jogkörüket a fizetésképtelenséggel szembeni védelem biztosításának módja tekintetében, gondoskodniuk kell arról, hogy a védelem hatékony legyen. A hatékonyság azt jelenti, hogy a védelemnek elérhetővé kell válnia, amint az utazásszervező likviditási problémái következtében az utazási szolgáltatásokat nem teljesítik, vagy amennyiben nem vagy csak részben fogják teljesíteni, vagy ha a szolgáltatók az utazókat arra kötelezik, hogy fizessenek azokért. A tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy előírhassák, hogy az utazásszervezőknek az utazók részére igazolást kell adniuk arról, hogy kárigényükkel jogosultak közvetlenül a fizetésképtelenséggel szembeni védelem nyújtójához fordulni.
(40)
Ahhoz, hogy a fizetésképtelenséggel szembeni védelem hatékony legyen, ki kell terjednie a befizetett pénzösszegeknek az utazásszervező fizetésképtelensége által előreláthatóan érintett összegére és adott esetben a hazaszállítás előre látható költségeire. Ez azt jelenti, hogy a fedezetnek elegendőnek kell lennie ahhoz, hogy fedezze az utazók által vagy nevében a csúcsidőszakban szervezett utazási csomagok tekintetében előreláthatóan befizetendő valamennyi pénzösszeget, figyelembe véve a befizetések beérkezése és az utazás vagy üdülés befejezése közötti időtartamot, valamint adott esetben a hazaszállítás előrelátható költségét. Ez általában véve azt jelenti, hogy a biztosítéknak az utazásszervező utazási csomagok értékesítéséből származó bevételének kellően magas százalékát kell fedeznie, továbbá a biztosíték olyan tényezőktől függhet, mint az értékesített utazási csomagok típusa - beleértve a szállítási módot is -, az úti cél, valamint a jogi korlátozások, vagy az utazásszervező kötelezettségvállalásai az általa átvehető előlegek összegére vonatkozóan és azok ütemezése a csomag teljesítésének megkezdése előtt. Míg a szükséges fedezet kiszámítható a legfrissebb üzleti adatok, például az előző üzleti év folyamán elért árbevétel alapján, az utazásszervezők számára elő kell írni, hogy a kockázatok növekedése esetén - az utazási csomagok értékesítésének jelentős növekedését is ideértve - igazítsák ki a fizetésképtelenséggel szembeni védelmet. A fizetésképtelenséggel szembeni hatékony védelmet illetően azonban nem lenne helyénvaló figyelembe venni a nagyon valószínűtlen kockázatokat, például több jelentős utazásszervező egyidejű fizetésképtelenné válását, amennyiben ez aránytalan mértékben befolyásolná a védelem költségét, és ezáltal csökkentené annak hatékonyságát. Az ilyen esetekben korlátozni lehet a pénzvisszafizetési garanciát.
(41)
Az utazási csomagra vonatkozó szerződések feleit és az utazók által vagy nevében teljesített befizetések fogadását illetően a nemzeti jogokban és gyakorlatokban meglévő különbségekre tekintettel a tagállamok számára lehetővé kell tenni, hogy az utazásközvetítők számára is előírják a fizetésképtelenséggel szembeni védelemről való gondoskodást is.
(42)
A 2006/123/EK irányelvvel összhangban helyénvaló olyan szabályokat megállapítani, amelyekkel megelőzhető, hogy a fizetésképtelenséggel szembeni védelemre vonatkozó kötelezettség akadályát képezze a szolgáltatások szabad mozgásának és a letelepedés szabadságának. A tagállamokat ezért kötelezni kell arra, hogy ismerjék el a letelepedés helye szerinti tagállam joga alapján biztosított, fizetésképtelenséggel szembeni védelmet. A fizetésképtelenséggel szembeni védelem terén zajló igazgatási együttműködés, valamint a különböző tagállamokban működő utazásszervezők és adott esetben utazásközvetítők felügyeletének megkönnyítése érdekében központi kapcsolattartó pontok kijelölésére kell kötelezni a tagállamokat.
(43)
Az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedőket kötelezni kell arra, hogy tájékoztassák az utazókat arról, hogy nem utazási csomagot vásárolnak, és hogy az egyes utazási szolgáltatók egyedül felelnek szerződésük megfelelő teljesítéséért. Az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedőket továbbá kötelezni kell arra, hogy nyújtsanak fizetésképtelenséggel szembeni védelmet a befizetett összegek visszafizetése, illetve - amennyiben ők felelnek a személyszállításért - az utazók hazaszállítása tekintetében, és tájékoztassák erről az utazókat. Az utazási szolgáltatásegyüttes részét képező egyes szerződések teljesítéséért felelős kereskedőkre az általános uniós fogyasztóvédelmi jog és az ágazatspecifikus uniós jogszabályok vonatkoznak.
(44)
A tagállamoknak meg kell engedni, hogy amikor az utazási csomagokkal és az utazási szolgáltatásegyüttesekkel kapcsolatban a fizetésképtelenséggel szembeni védelmi rendszerekre vonatkozó szabályokat megállapítják, figyelembe vehessék a kisebb vállalkozások sajátos helyzetét, biztosítva ugyanakkor, hogy az utazók azonos szintű védelemben részesüljenek.
(45)
Helyénvaló védelemben részesíteni az utazókat az utazási csomagok és utazási szolgáltatásegyüttesek foglalási folyamata során bekövetkező hibákkal szemben is.
(46)
Szintén helyénvaló megerősíteni, hogy az utazók nem mondhatnak le az ezen irányelvből eredő jogaikról, továbbá hogy az utazásszervezők vagy az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedők nem mentesülhetnek kötelezettségeik alól arra hivatkozva, hogy csupán utazási szolgáltatóként, köztes szereplőként vagy más minőségben járnak el.
(47)
Indokolt, hogy a tagállamok meghatározzák az ezen irányelvet átültető tagállami rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókat, és biztosítsák azok végrehajtását. A szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
(48)
Ezen irányelv elfogadása szükségessé teszi bizonyos uniós fogyasztóvédelmi jogi aktusok kiigazítását. Különösen azt kell világossá tenni, hogy a 2006/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (10) alkalmazandó ezen irányelv megsértése esetén. Továbbá tekintettel arra, hogy a 2011/83/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (11) a jelenlegi formájában nem vonatkozik a 90/314/EGK irányelv hatálya alá tartozó szerződésekre, módosítani kell a 2011/83/EU irányelvet, biztosítandó, hogy egyrészt az továbbra is alkalmazandó legyen az utazási szolgáltatásegyüttes részét képező egyes utazási szolgáltatásokra, amennyiben az említett egyes utazási szolgáltatások más módon nincsenek kizárva a 2011/83/EU irányelv hatálya alól, másrészt pedig hogy az említett irányelvben megállapított egyes fogyasztói jogok az utazási csomagokra is vonatkozzanak.
(49)
Ezen irányelv nem érinti a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben lefektetett, a személyes adatok védelmére vonatkozó szabályokat (12), sem a nemzetközi magánjogra vonatkozó uniós szabályokat, köztük az 593/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletet (13).
(50)
Világossá kell tenni, hogy a fizetésképtelenséggel szembeni védelemre és az utazási szolgáltatásegyüttessel kapcsolatos tájékoztatásra vonatkozóan ebben az irányelvben foglalt szabályozási követelményeknek azokra a kereskedőkre is ki kell terjedniük, akik nem telepedtek le egy tagállamban sem, de akiknek a tevékenysége az 593/2008/EK rendelet és az 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (14) értelmében valamilyen módon egy vagy több tagállamra irányul.
(51)
Mivel az irányelv célját, nevezetesen a belső piac megfelelő működéséhez és a fogyasztók lehető legegységesebb, magas szintű védelmének megvalósulásához való hozzájárulást a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban az intézkedés léptéke miatt e cél jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket.
(52)
Ez az irányelv tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és figyelembe veszi az Európai Unió Alapjogi Chartája által elismert elveket. Ez az irányelv mindenekelőtt tiszteletben tarja a Charta 16. cikkében foglalt vállalkozás szabadságát, ugyanakkor a Charta 38. cikkének megfelelően az Unión belül biztosítja a fogyasztók védelmének magas szintjét.
(53)
A tagállamok és a Bizottság magyarázó dokumentumokról szóló, 2011. szeptember 28-i együttes politikai nyilatkozatának (15) megfelelően a tagállamok vállalták, hogy indokolt esetben az átültető intézkedéseikről szóló értesítéshez az irányelv egyes elemei és az azt átültető nemzeti jogi eszköz megfelelő részei közötti kapcsolatot magyarázó egy vagy több dokumentumot mellékelnek. Ezen irányelv tekintetében a jogalkotó úgy ítéli meg, hogy indokolt ilyen dokumentumok átadása.
(54)
A 90/314/EGK iránylevet ezért hatályon kívül kell helyezni,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
I. FEJEZET
TÁRGY, HATÁLY, FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK ÉS A HARMONIZÁCIÓ SZINTJE
1. cikk
Tárgy
Ezen irányelv célja, hogy hozzájáruljon a belső piac megfelelő működéséhez és a fogyasztók lehető legegységesebb, magas szintű védelmének megvalósulásához azáltal, hogy az utazók és kereskedők közötti, utazási csomagokra és utazási szolgáltatásegyüttesekre vonatkozó szerződések tekintetében közelíti a tagállamok törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseinek bizonyos vonatkozásait.
2. cikk
Hatály
(1) Ezt az irányelvet az utazók részére kereskedők által értékesítésre kínált vagy értékesített utazási csomagokra, valamint az utazók részére kereskedők által elősegített utazási szolgáltatásegyüttesekre kell alkalmazni.
(2) Ez az irányelv nem alkalmazandó a következőkre:
a)
a 24 óránál rövidebb időtartamot felölelő utazási csomagok és utazási szolgáltatásegyüttesek, kivéve, ha ezek éjszakai szállást is tartalmaznak;
b)
olyan utazási csomagok, amelyek felkínálása, és olyan utazási szolgáltatásegyüttesek, amelyek igénybevételének elősegítése alkalomszerűen és nonprofit alapon, kizárólag az utazók szűk körére korlátozódóan történik;
c)
olyan utazási csomagok és utazási szolgáltatásegyüttesek, amelyeket üzleti út megszervezésére irányuló olyan általános megállapodás alapján vásárolnak, amelyeket egy kereskedő és egy szakmája, önálló foglalkozása vagy üzleti tevékenysége céljából eljáró természetes vagy jogi személy kötött.
(3) Ez az irányelv nem érinti a nemzeti szerződési jog általános szabályait, így a szerződések érvényességére, létrejöttére vagy hatályára vonatkozó szabályokat, amennyiben ez az irányelv ezeket az általános szerződési jogi kérdéseket nem szabályozza.
3. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában:
1. „utazási szolgáltatás”:
a)
a személyszállítás;
b)
a szállásnyújtás, amely nem képezi szerves részét valamely személyszállítási szolgáltatásnak és nem lakáscélú;
c)
személygépkocsinak, a 2007/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (16) 3. cikke 11. pontja szerinti egyéb gépjárműnek vagy a 2006/126/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (17) 4. cikke (3) bekezdésének c) pontja szerinti, A kategóriás vezetői engedélyhez kötött motorkerékpárnak a kölcsönzése;
d)
bármely olyan egyéb turisztikai szolgáltatás, amely nem képezi szerves részét az a), b) vagy c) pont szerinti utazási szolgáltatásoknak;
2. „utazási csomag”: legalább két különböző típusú utazási szolgáltatás kombinációja ugyanazon utazás vagy üdülés részeként, ha:
a)
az érintett szolgáltatásokat egy adott kereskedő kombinálja, beleértve azt az esetet is, amikor ez az utazó kérésére vagy választásával összhangban történik, az összes szolgáltatásra kiterjedő egyetlen szerződés megkötését megelőzően; vagy
b)
az érintett szolgáltatásokat, függetlenül attól, hogy az egyes utazási szolgáltatókkal külön-külön szerződések jönnek-e létre:
i.
egyetlen értékesítési helyen vásárolja meg az utazó, és a szolgáltatások kiválasztása még azelőtt megtörténik, hogy fizetési megállapodás jön létre az utazóval;
ii.
összesített vagy egy összegben meghatározott ár fejében kínálják, értékesítik, illetve ilyen árat számolnak fel értük;
iii.
„csomag” vagy más hasonló néven hirdetik vagy értékesítik;
iv.
olyan szerződés megkötését követően kombinálják, amely alapján a kereskedő különböző típusú utazási szolgáltatások közötti választásra biztosít jogot az utazónak; vagy
v.
különböző kereskedőktől vásárolja meg az utazó egymáshoz kapcsolódó, online foglalási folyamatok keretében, amelyek kapcsán az a kereskedő, akivel vagy amellyel az utazó először köt szerződést, továbbítja az utazó nevét, fizetési adatait és e-mail címét egy vagy több másik kereskedőnek, és ez utóbbival/utóbbiakkal az első utazási szolgáltatás foglalásának visszaigazolása után legkésőbb 24 órán belül szerződés jön létre.
Az utazási szolgáltatások olyan kombinációi, amelyek esetében az 1. pont a), b) vagy c) alpontjában említett utazási szolgáltatásokból legfeljebb egy típust kombinálnak az 1. pont d) alpontjában említett egy vagy több turisztikai szolgáltatással, nem minősülnek utazási csomagnak, ha az utóbbi szolgáltatások:
a)
nem teszik ki jelentős hányadát az utazási kombináció értékének, és nem a kombináció alapvető elemeként hirdetik őket, illetve - a hirdetés módjától függetlenül - annak nem képezik alapvető elemét; vagy
b)
kiválasztásukra és megvásárlásukra csak azt követően kerül sor, hogy az 1. pont a), b) vagy c) alpontja szerinti valamely utazási szolgáltatás teljesítése megkezdődött;
3. „az utazási csomagra vonatkozó szerződés”: az utazási csomag egészére vonatkozó szerződés, vagy ha az utazási csomag nyújtására külön-külön szerződések alapján kerül sor, valamennyi olyan szerződés, amely az utazási csomagban foglalt utazási szolgáltatásokra vonatkozik;
4. „az utazási csomag megkezdése”: az utazási csomagban foglalt utazási szolgáltatások teljesítésének megkezdése;
5. „utazási szolgáltatásegyüttes”: ugyanazon utazáshoz vagy üdüléshez vásárolt legalább két különböző típusú utazási szolgáltatás, amely nem alkot utazási csomagot, és az egyes utazási szolgáltatókkal külön szerződések megkötését eredményezi, amennyiben a kereskedő:
a)
értékesítési pontjának egyetlen alkalommal történő felkeresése vagy azzal való kapcsolatfelvétel során elősegíti az utazók számára az egyes utazási szolgáltatások külön-külön való kiválasztását és kifizetését; vagy
b)
célzott módon elősegíti legalább egy további utazási szolgáltatásnak egy másik kereskedőtől való megvásárlását, feltéve, hogy ez utóbbi kereskedővel az első utazási szolgáltatás foglalásának visszaigazolása után legkésőbb 24 órán belül szerződés jön létre.
Amennyiben az 1. pont a), b) és c) alpontjában említett utazási szolgáltatásokból legfeljebb egy típusnak és az 1. pont d) alpontjában említett egy vagy több turisztikai szolgáltatásnak a megvásárlására kerül sor, az nem minősül utazási szolgáltatásegyüttesnek, ha ez utóbbi szolgáltatások nem teszik ki jelentős hányadát a szolgáltatások összesített értékének, és nem az utazás vagy kombináció alapvető elemeként hirdetik őket, illetve - a hirdetés módjától függetlenül - annak nem képezik alapvető elemét.
6. „utazó”: minden olyan személy, akinek szándékában áll egy, ezen irányelv hatálya alá tartozó szerződés megkötése, vagy egy ilyen szerződés alapján utazásra jogosult;
7. „kereskedő”: bármely természetes vagy - akár magán-, akár köztulajdonban álló - jogi személy, aki vagy amely az ezen irányelv hatálya alá tartozó szerződések vonatkozásában szakmája, önálló foglalkozása vagy üzleti tevékenysége körében - akár utazásszervezőként, utazásközvetítőként, utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedőként, akár utazási szolgáltatást nyújtó személyként - jár el, ideértve azt az esetet is, ha a kereskedő a nevében vagy javára eljáró bármely más személy közbeiktatásával végzi a tevékenységét;
8. „utazásszervező”: olyan kereskedő, aki vagy amely közvetlenül vagy másik kereskedő közbeiktatásával vagy egy másik kereskedővel együtt utazási csomagokat állít össze és értékesít vagy kínál értékesítésre, vagy az a kereskedő, aki vagy amely a 2. pont b) alpontjának v. alpontjával összhangban továbbítja az utazó adatait egy másik kereskedőnek;
9. „utazásközvetítő”: az utazásszervezőtől eltérő kereskedő, aki vagy amely utazásszervező által összeállított utazási csomagot értékesít vagy kínál értékesítésre;
10. „letelepedés”: a 2006/123/EK irányelv 4. cikkének 5. pontja szerinti letelepedés;
11. „tartós adathordozó”: olyan eszköz, amely lehetővé teszi az utazó vagy a kereskedő számára a személyesen neki címzett adatoknak a jövőben is hozzáférhető módon és az adat céljának megfelelő ideig történő tárolását, valamint a tárolt adatok változatlan formában történő megjelenítését;
12. „elháríthatatlan és rendkívüli körülmények”: az ilyen körülményekre hivatkozó fél által nem befolyásolható olyan helyzet, és amelynek következményeit valamennyi ésszerű intézkedés megtétele esetén sem lehetett volna elhárítani;
13. „nem szerződésszerű teljesítés”: az utazási csomagot alkotó utazási szolgáltatások teljesítésének elmulasztása vagy hibás teljesítése;
14. „kiskorú”: 18 évesnél fiatalabb személy;
15. „értékesítési hely”: ingó vagy ingatlan üzlethelyiség vagy kiskereskedelmi célú honlap vagy hasonló internetes értékesítési csatorna, beleértve azt az esetet is, amikor az utazók számára egyetlen közös platformon jelenik meg több kiskereskedelmi célú honlap, illetve internetes értékesítési csatorna, a telefonos szolgáltatást is beleértve;
16. „hazaszállítás”: az utazó visszaszállítása az indulási helyre vagy a szerződő felek megállapodása szerinti más helyre.
4. cikk
A harmonizáció szintje
Ha ez az irányelv másként nem rendelkezik, a tagállamok nem tarthatnak fenn és nem vezethetnek be nemzeti jogukban az ebben az irányelvben megállapított rendelkezésektől eltérő rendelkezéseket, ideértve az ezen irányelvben foglaltaknál szigorúbb vagy kevésbé szigorú rendelkezéseket is, amelyek az utazók eltérő szintű védelmét biztosítanák.
II. FEJEZET
TÁJÉKOZTATÁSI KÖTELEZETTSÉGEK ÉS AZ UTAZÁSI CSOMAGRA VONATKOZÓ SZERZŐDÉS TARTALMA
5. cikk
A szerződéskötést megelőző tájékoztatás
(1) A tagállamok biztosítják, hogy azt megelőzően, hogy az utazót az utazási csomagra vonatkozó szerződés vagy az arra vonatkozó ajánlat kötné, az utazásszervező, illetve az utazási csomag utazásközvetítő általi értékesítésének esetében az utazásközvetítő is általános tájékoztatást nyújt az utazónak az I. melléklet A. vagy B. részében foglalt, megfelelő tájékoztató formanyomtatványon, valamint - amennyiben ezek relevánsak az adott utazási csomag esetében - a következőkről:
a)
az utazási szolgáltatások lényeges jellemzői:
i.
úti cél(ok), útvonal és a tartózkodás időtartama az időpontoknak, és ha a szállás is az utazási csomag részét képezi, a csomagba tartozó éjszakák számának a megadásával;
ii.
szállítóeszközök, azok jellemzői és kategóriái, az indulás és az érkezés helye, napja és ideje, közbenső megállók időtartama és helye, valamint a közlekedési csatlakozások.
Ha a pontos időpont még nincs meghatározva, az utazásszervezőnek vagy adott esetben az utazásközvetítőnek tájékoztatnia kell az utazót az indulás és a visszaérkezés megközelítő időpontjáról;
iii.
a szálláshely elhelyezkedése, főbb jellemzői és adott esetben a szóban forgó célország szabályai szerinti turisztikai osztályba sorolása;
iv.
az étkezési rend;
v.
látogatások, kirándulás(ok) vagy egyéb, az utazási csomag egyeztetett teljes árában foglalt szolgáltatások;
vi.
amennyiben az a kontextus alapján nem magától értetődő, annak megadása, hogy valamely utazási szolgáltatást az utazó egy csoport tagjaként vehet majd igénybe, és ebben az esetben - ha lehetséges - annak megadása, hogy várhatóan hány fős lesz a csoport;
vii.
amennyiben az utazó csak hatékony szóbeli kommunikáció révén tud megfelelően igénybe venni egyéb turisztikai szolgáltatásokat, annak megadása, hogy mely nyelven nyújtják a szóban forgó szolgáltatásokat; valamint
viii.
annak megadása, hogy az utazás vagy üdülés általában véve megfelel-e csökkent mozgásképességű személyek számára, illetve az utazó kérésére pontos információk arról, hogy az ő szükségleteit figyelembe véve megfelel-e számára az utazás vagy üdülés;
b)
az utazásszervező és adott esetben az utazásközvetítő kereskedelmi neve, földrajzi címe, telefonszáma és esetleges e-mail címe;
c)
az utazási csomag teljes ára adókkal együtt, és adott esetben minden további díj, illeték és egyéb költség, illetve ha ezek a költségek ésszerű módon nem számíthatók ki a szerződéskötés előtt, akkor annak megjelölése, hogy milyen típusú olyan többletköltségek merülhetnek fel, amelyeket az utazónak kell viselnie;
d)
fizetési feltételek, beleértve azt az összeget vagy az ár százalékban megadott azon részét, amelyet előlegként kell befizetni, valamint a fennmaradó egyenleg rendezésének ütemezését, illetve az utazó által fizetendő vagy biztosítandó pénzügyi biztosíték;
e)
az a minimális utaslétszám, amely az utazási csomag lebonyolításának feltétele, valamint a 12. cikk (3) bekezdésének a) pontjában említett, az utazási csomag megkezdése előtti azon határidő, ameddig az utazásszervező a minimális utaslétszám el nem érése esetén felmondhatja az utazási szerződést;
f)
általános tájékoztatás a célország útlevél- és vízumelőírásairól, beleértve a vízumkérelmek elbírálási idejének hozzávetőleges megadását, valamint az egészségügyi előírásokra vonatkozó tájékoztatást;
g)
az arra vonatkozó információ, hogy az utazó az utazási csomag megkezdése előtt- a 12. cikk (1) bekezdésével összhangban - egy megfelelő lemondási díj, vagy adott esetben az utazásszervező részéről felszámított egységes lemondási díjak ellenében bármikor jogosult felmondani a szerződést;
h)
információ a szerződés az utazó részéről történő felmondása költségeinek vagy baleset, betegség vagy halál esetén a segítségnyújtás, ezen belül a hazaszállítás költségeinek fedezetéül szolgáló fakultatív vagy kötelező biztosításról.
Telefonon keresztül kötött, utazási csomagra vonatkozó szerződések esetében az utazásszervező és adott esetben az utazásközvetítő az utazónak általános tájékoztatást nyújt az I. melléklet B. részében foglaltak szerint, valamint tájékoztatja az első albekezdés a)-h) pontjában foglaltakról.
(2) A 3. cikk 2. b) pontjának v. alpontjában meghatározott utazási csomagok esetében az utazásszervezőnek, valamint azon kereskedőnek, akinek a részére az adatokat továbbították, biztosítaniuk kell, hogy azt megelőzően, hogy az utazót a szerződés vagy az arra vonatkozó ajánlat kötné, külön-külön ismertették vele az e cikk (1) bekezdésének első albekezdése a)-h) pontjában foglalt információkat, amennyiben azok az általuk ajánlott utazási szolgáltatások szempontjából relevánsak. Ezzel egyidejűleg az utazásszervezőnek is általános tájékoztatást kell nyújtania az I. melléklet C. részében foglalt tájékoztató formanyomtatványon.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett információkat világos, közérthető és kifejezett módon kell közölni. Írásbeli közlés esetén biztosítani kell az olvashatóságot.
6. cikk
A szerződéskötést megelőző tájékoztatás kötelező jellege és az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötése
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazóval az 5. cikk (1) bekezdésének első albekezdése a), c), d), e) és g) pontja szerint közölt információk az utazási csomagra vonatkozó szerződés szerves részét képezzék, és azokat csak a szerződő felek kifejezett hozzájárulása esetén lehessen módosítani. Az utazásszervezőnek vagy adott esetben az utazásközvetítőnek az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötése előtt világos, közérthető és kifejezett módon közölni kell az utazóval a szerződéskötést megelőzően nyújtandó információk bármilyen módosítását.
(2) Ha az utazásszervező vagy adott esetben az utazásközvetítő a további díjakra, illetékekre vagy egyéb költségekkel kapcsolatos, az 5. cikk (1) bekezdésének első albekezdése c) pontjában említett információkra vonatkozó tájékoztatási kötelezettségének nem tesz eleget az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötése előtt, az utazó nem köteles megfizetni ezeket a többletköltségeket.
7. cikk
Az utazási csomagra vonatkozó szerződés tartalma és az utazási csomag megkezdését megelőzően rendelkezésre bocsátandó dokumentumok
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazási csomagra vonatkozó szerződések egyszerű és közérthető nyelven legyenek megfogalmazva, és amennyiben írásban készülnek, jól olvashatók legyenek. Az utazásszervezőnek, illetve utazásközvetítőnek az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötésekor vagy azt követően haladéktalanul tartós adathordozón az utazó rendelkezésére kell bocsátania a szerződés egy példányát, vagy az arról szóló visszaigazolást. Amennyiben az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötésére a felek együttes fizikai jelenlétével került sor, az utazó jogosult a szerződés nyomtatott példányát kérni.
A 2011/83/EU irányelv 2. cikkének 8. pontjában meghatározott, üzlethelyiségen kívül kötött szerződések esetében az utazási csomagra vonatkozó szerződés egy példányát vagy az arról szóló visszaigazolást papíron vagy - amennyiben az utazó hozzájárul - más tartós adathordozón kell az utazó rendelkezésére bocsátani.
(2) Az utazási csomagra vonatkozó szerződésnek, illetve a szerződés visszaigazolásának magában kell foglalnia a megállapodás teljes tartalmát, amelynek pedig magában kell foglalnia az 5. cikk (1) bekezdésének első albekezdése a)-h) pontjában említett összes információt, valamint az alábbiakat:
a)
az utazó különleges igényei, amelyeket az utazásszervező elfogadott;
b)
arra vonatkozó tájékoztatás, hogy az utazásszervező:
i.
a 13. cikkel összhangban felelős a szerződésben foglalt valamennyi utazási szolgáltatás megfelelő teljesítéséért; valamint
ii.
a 16. cikkel összhangban köteles segítséget nyújtani, ha az utazó nehéz helyzetbe kerül;
c)
a fizetésképtelenséggel szembeni védelem nyújtásáért felelős szervezet neve és elérhetőségei, köztük földrajzi címe, továbbá adott esetben az erre a célra, az érintett tagállam által kijelölt illetékes hatóság neve és elérhetősége;
d)
az utazásszervező helyi képviselőjének, egy kapcsolattartó pontnak vagy egyéb szolgálatnak a neve, címe, telefonszáma, e-mail címe, valamint adott esetben a faxszáma, amelyek segítségével az utazó gyorsan elérheti az utazásszervezőt, és hatékonyan tud vele kommunikálni annak érdekében, hogy az utazó segítséget kérjen, ha nehéz helyzetbe kerül, vagy ha panaszt kíván tenni az utazási csomaggal kapcsolatban észlelt bármilyen nem szerződésszerű teljesítésről;
e)
arra vonatkozó tájékoztatás, hogy az utazó a 13. cikk (2) bekezdésének megfelelően köteles jelezni az utazási csomaggal kapcsolatban esetlegesen észlelt nem szerződésszerű teljesítést;
f)
ha szülő vagy más arra feljogosított felnőtt kísérete nélkül kiskorúak utaznak szállást is tartalmazó utazási csomagra vonatkozó szerződés alapján, tájékoztatás arról, hogy hogyan létesíthető közvetlen kapcsolat a kiskorúval vagy a kiskorú tartózkodási helyén tartózkodó, a kiskorúért felelős személlyel;
g)
információk a rendelkezésre álló belső panaszkezelési eljárásokról és a 2013/11/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (18) szerinti alternatív vitarendezési mechanizmusokról, valamint adott esetben arról az alternatív vitarendezési fórumról, amely alá a kereskedő tartozik, és az 524/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (19) szerinti online vitarendezési platformról;
h)
információ az utazó azon jogáról, hogy a szerződést a 9. cikkel összhangban más utazóra ruházhatja át.
(3) A 3. cikk 2. b) pontjának v. alpontjában meghatározott utazási csomagok esetében annak a kereskedőnek, akinek a részére az adatokat továbbították, tájékoztatnia kell az utazásszervezőt arról, hogy utazási csomag létrejöttét eredményező szerződés megkötésére került sor. A kereskedőnek meg kell adnia az utazásszervezőnek mindazon információkat, amelyek az utazásszervező kötelezettségeinek teljesítéséhez szükségesek.
Az utazásszervezőnek - mihelyt tudomást szerzett az utazási csomag létrejöttéről - tartós adathordozón az utazó rendelkezésére kell bocsátania a (2) bekezdés a)-h) pontjában említett információkat.
(4) A (2) és (3) bekezdésben említett információkat világos, közérthető és kifejezett módon kell közölni.
(5) Az utazásszervezőnek az utazási csomag megkezdése előtt megfelelő időben az utazó rendelkezésére kell bocsátania a szükséges nyugtákat, utalványokat, illetve menetjegyeket, valamint az indulás tervezett idejére és adott esetben az utasfelvétel határidejére, valamint a közbenső megállók, a csatlakozások és az érkezés tervezett idejére vonatkozó információkat.
8. cikk
Bizonyítási teher
Az e fejezetben meghatározott tájékoztatási követelmények teljesítésének bizonyítása a kereskedőt terheli.
III. FEJEZET
AZ UTAZÁSI CSOMAGRA VONATKOZÓ SZERZŐDÉS MÓDOSÍTÁSA AZ UTAZÁSI CSOMAG MEGKEZDÉSÉT MEGELŐZŐEN
9. cikk
Az utazási csomagra vonatkozó szerződés átruházása más utazóra
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazó jogosult legyen átruházni az utazási csomagra vonatkozó szerződést egy olyan személyre, aki megfelel a szerződésre vonatkozó valamennyi feltételeknek, miután az utazásszervezőt erről az utazási csomag megkezdése előtt ésszerű időn belül, tartós adathordozón értesítette. Az utazási csomag megkezdése előtt legalább hét nappal történő értesítést minden esetben ésszerű időn belüli értesítésnek kell tekinteni.
(2) Az utazási csomagra vonatkozó szerződésből kilépő és az abba belépő fél egyetemlegesen felel az esedékes egyenleg és a szerződés átruházásából eredő további illetékek, díjak és egyéb költségek kifizetéséért. Az utazásszervezőnek tájékoztatnia kell a szerződésből kilépő felet az átruházás tényleges költségeiről. Ezek a költségek nem lehetnek aránytalanok, és nem haladhatják meg az utazásszervező által az utazási csomagra vonatkozó szerződés átruházásából adódóan viselt tényleges költségeket.
(3) Az utazási csomagra vonatkozó szerződés átruházásából eredő további illetékekre, díjakra és egyéb költségekre vonatkozó bizonylatokat az utazásszervező a szerződésből kilépő fél rendelkezésére bocsátja.
10. cikk
Az ár módosítása
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazási csomagra vonatkozó szerződés megkötését követően csak akkor lehessen árat emelni, ha a szerződés kifejezetten fenntartja ennek lehetőségét, valamint rendelkezik arról, hogy az utazó a (4) bekezdés szerinti árengedményre jogosult. Ebben az esetben az utazási csomagra vonatkozó szerződésnek tartalmaznia kell az ármódosítás kiszámítási módját. Az ár kizárólag az alábbiak változásának közvetlen következményeként emelhető:
a)
a személyszállítás ára az üzemanyag vagy egyéb energiaforrás költségeiből eredően;
b)
a csomagban foglalt utazási szolgáltatásokra az utazási csomag teljesítésében közvetlenül részt nem vevő harmadik felek által kivetett adók vagy díjak, ideértve az idegenforgalmi adókat, a repülőtéri illetékeket vagy a behajózási, illetve kihajózási illetékeket a kikötőkben és a repülőtereken; vagy
c)
az adott utazási csomag esetében releváns átváltási árfolyamok.
(2) Ha az e cikk (1) bekezdésében említett áremelés mértéke meghaladja a csomag teljes árának 8 %-át, a 11. cikk (2)-(5) bekezdése alkalmazandó.
(3) Az áremelés annak mértékétől függetlenül, csak akkor megengedett, ha az utazásszervező erről tartós adathordozón, az áremelés indoklásával és a számítások feltüntetésével legkésőbb 20 nappal az utazási csomag megkezdése előtt világosan és közérthetően értesíti az utazót.
(4) Ha az utazási csomagra vonatkozó szerződés áremelés lehetőségéről rendelkezik, akkor az utazót megilleti az az árengedmény is, amely az (1) bekezdés a), b) és c) pontjában említett költségeknek a szerződéskötést követően, de az utazási csomag megkezdése előtt bekövetkező csökkenéséből ered.
(5) Árengedmény esetén az utazásszervezőnek jogában áll, hogy az utazónak visszafizetendő összegből levonja a ténylegesen felmerült adminisztratív költségeket. Az utazó kérésére az utazásszervezőnek ezeket az adminisztratív költségeket igazolnia kell.
11. cikk
Az utazási csomagra vonatkozó szerződés egyéb feltételeinek módosítása
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazásszervező az utazási csomag megkezdése előtt a 10. cikk szerinti ármódosítás kivételével csak akkor módosíthassa egyoldalúan az utazási csomagra vonatkozó szerződési feltételeket, ha:
a)
az utazásszervező a szerződésben fenntartotta az erre vonatkozó jogát;
b)
a változás nem jelentős; és
c)
az utazásszervező a módosításról világos, közérthető és kifejezett módon, tartós adathordozón tájékoztatja az utazót.
(2) Ha az utazási csomag megkezdése előtt az utazásszervező kénytelen jelentősen megváltoztatni az 5. cikk (1) bekezdésének első albekezdése a) pontjában említett valamely utazási szolgáltatás fő jellemzőjét, vagy nem tudja teljesíteni a 7. cikk (2) bekezdésének a) pontjában említett különleges igényeket, illetve a 10. cikk (2) bekezdésének megfelelően az utazási csomag árának több mint 8 %-kal történő emelésére tesz javaslatot, az utazó az utazásszervező által megadott ésszerű határidőn belül:
a)
elfogadhatja a javasolt változtatást; vagy
b)
lemondási díj megfizetése nélkül felmondhatja a szerződést.
Ha az utazó felmondja az utazási csomagra vonatkozó szerződést, másik - ha lehetséges, azonos vagy magasabb színvonalú - utazási csomagot is elfogadhat, amennyiben az utazásszervező ezt felajánlja.
(3) Az utazásszervezőnek indokolatlan késedelem nélkül, világos, közérthető és kifejezett módon, tartós adathordozón tájékoztatnia kell az utazót:
a)
a (2) bekezdésben említett javasolt változtatásokról és adott esetben az utazási csomag árára gyakorolt, a (4) bekezdés szerinti hatásról;
b)
arról az ésszerű határidőről, amelyen belül az utazónak tájékoztatnia kell az utazásszervezőt a (2) bekezdés szerinti döntéséről;
c)
az alkalmazandó nemzeti joggal összhangban annak következményeiről, ha az utazó nem ad választ a b) pontban említett határidőn belül; valamint
d)
adott esetben a felajánlott másik utazási csomag és annak ára.
(4) Amennyiben az utazási csomagra vonatkozó szerződést érintő, a (2) bekezdés első albekezdésében említett módosítások vagy a (2) bekezdés második albekezdésében említett másik utazási csomag, illetve alacsonyabb színvonalú vagy költségű utazási csomagot eredményeznek, az utazó megfelelő árengedményre jogosult.
(5) Ha az utazási csomagra vonatkozó szerződést az e cikk (2) bekezdése első albekezdésének b) pontja értelmében felmondják, és az utazó nem fogad el másik utazási csomagot, az utazásszervező indokolatlan késedelem nélkül, de legkésőbb a szerződés felmondásától számított 14 napon belül visszafizeti az utazónak az általa vagy nevében befizetett teljes összeget. A 14. cikk (2), (3), (4), (5) és (6) bekezdése értelemszerűen alkalmazandó.
12. cikk
Az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondása és elállási jog az utazási csomag megkezdése előtt
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazó az utazási csomag megkezdése előtt bármikor felmondhassa az utazási csomagra vonatkozó szerződést. Amennyiben az utazó e bekezdés szerint felmondja az utazási csomagra vonatkozó szerződést, kötelezhető arra, hogy megfelelő mértékű és indokolt lemondási díjat fizessen az utazásszervezőnek. Az utazási csomagra vonatkozó szerződés ésszerű, egységes lemondási díjakat határozhat meg a szerződés felmondásának az utazási csomag megkezdése előtti időpontját és az utazási szolgáltatások más módon való felhasználásából származó várható költségmegtakarítást és bevételt alapul véve. Egységes lemondási díjak hiányában a lemondási díj összege az utazási csomag árának és az utazási szolgáltatások más módon való felhasználásából eredő költségmegtakarításnak és bevételnek a különbözete. Az utazó kérésére az utazásszervezőnek meg kell indokolnia a lemondási díj összegét.
(2) Az (1) bekezdésben foglaltak ellenére az utazási csomag megkezdését megelőzően az utazó lemondási díj fizetése nélkül jogosult felmondani az utazási csomagra vonatkozó szerződést, ha a célállomás helyén vagy annak közvetlen közelében olyan elháríthatatlan és rendkívüli körülmények merülnek fel, amelyek az utazási csomag teljesítését jelentős mértékben befolyásolják, vagy lényegesen befolyásolják az utasoknak a célállomásra való szállítását. Az e bekezdés szerinti, az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondása esetén az utazó a csomag fejében befizetett teljes összeg visszafizetésére jogosult, de további kártérítésre nem.
(3) Az utazásszervező felmondhatja az utazási csomagra vonatkozó szerződést és visszafizetheti az utazónak az általa az utazási csomag fejében befizetett teljes összeget, anélkül, hogy további kártérítést kellene fizetnie, amennyiben:
a)
az utazási csomagra jelentkezett személyek száma nem éri el a szerződésben meghatározott minimális létszámot, és az utazásszervező a szerződés felmondásáról a szerződésben meghatározott határidőn belül, de legkésőbb az alábbiak szerint értesíti az utazót:
i.
20 nappal az utazási csomag megkezdése előtt a hat napnál hosszabb utak esetében;
ii.
hét nappal az utazási csomag megkezdése előtt a kettő és hat nap közötti időtartamú utak esetében;
iii.
48 órával az utazási csomag megkezdése előtt, a két napnál rövidebb utak esetében;
vagy
b)
az utazásszervezőt elháríthatatlan és rendkívüli körülmények gátolják a szerződés teljesítésében, és indokolatlan késedelem nélkül, az utazási csomag megkezdése előtt értesíti az utazót a szerződés felmondásáról.
(4) Az utazásszervező visszafizeti a (2), illetve (3) cikk szerint megtérítendő összegeket az utazónak, az (1) bekezdés alkalmazása esetében pedig megtéríti az utazó által vagy nevében az utazási csomag fejében befizetett teljes összegnek a megfelelő lemondási díjjal csökkentett értékét. Az utazó részére való visszafizetést, illetve megtérítést indokolatlan késedelem nélkül, de legkésőbb az utazási csomagra vonatkozó szerződés felmondását követő 14 nappal teljesíteni kell.
(5) A tagállamok nemzeti jogukban úgy rendelkezhetnek, hogy az üzlethelyiségen kívül kötött, utazási csomagra vonatkozó szerződések esetében az utazónak 14 napos időszak áll rendelkezésére, amelynek során indokolás nélkül elállhat a szerződéstől.
IV. FEJEZET
AZ UTAZÁSI CSOMAG TELJESÍTÉSE
13. cikk
Felelősség az utazási csomag teljesítéséért
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazásszervező legyen felelős az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározott utazási szolgáltatások teljesítéséért, függetlenül attól, hogy a szolgáltatások teljesítésére az utazásszervező vagy más utazási szolgáltatók kötelesek-e.
A tagállamok nemzeti jogukban fenntarthatnak, illetve bevezethetnek olyan rendelkezéseket, amelyeknek értelmében az utazásközvetítő is felelős az utazási csomagban foglalt szolgáltatások teljesítéséért. Ebben az esetben a 7. cikkben, valamint a III. fejezetben, e fejezetben és az V. fejezetben foglalt, az utazásszervezőre vonatkozó rendelkezések az utazásközvetítőre is értelemszerűen alkalmazandók.
(2) Az utazó az eset körülményeinek figyelembevételével köteles haladéktalanul tájékoztatni az utazásszervezőt az utazási csomagra vonatkozó szerződésben szereplő valamely utazási szolgáltatás nyújtása során általa észlelt nem szerződésszerű teljesítésről.
(3) Abban az esetben, ha bármely utazási szolgáltatás teljesítése nem felel meg az utazási csomagra vonatkozó szerződésnek, az utazásszervező köteles orvosolni a nem szerződésszerű teljesítést, kivéve, ha:
a)
az lehetetlen; vagy
b)
aránytalan költségekkel jár a nem szerződésszerű teljesítés mértékének és az érintett utazási szolgáltatások értékének figyelembevételével.
Amennyiben az utazásszervező az ezen bekezdés első albekezdése a) vagy b) pontjában megjelölt ok miatt nem orvosolja a nem szerződésszerű teljesítést, a 14. cikk alkalmazandó.
(4) A (3) bekezdésben megállapított kivételeket nem érintve, amennyiben az utazásszervező nem orvosolja a nem szerződésszerű teljesítést az utazó által megállapított ésszerű határidőn belül, az utazó ezt maga is megteheti, és kérheti a szükséges kiadások megtérítését. Az utazónak nem szükséges határidőt megállapítania, ha az utazásszervező megtagadja a nem szerződésszerű teljesítés orvoslását, vagy ha azonnali orvoslásra van szükség.
(5) Abban az esetben, ha az utazási szolgáltatások jelentős része nem biztosítható az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározott módon, az utazásszervező köteles az utazó részére többletköltség felszámítása nélkül, lehetőség szerint a szerződésben meghatározottakkal azonos vagy magasabb színvonalú, megfelelő alternatív szolgáltatásokat felajánlani az utazónak az utazás folytatására, beleértve azt az esetet is, amikor az utazót nem tudja a megállapodásnak megfelelően visszajuttatni az indulási helyre.
Amennyiben a felajánlott alternatív szolgáltatás alacsonyabb színvonalú az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározottnál, az utazásszervező köteles az utazónak megfelelő árengedményt biztosítani.
Az utazó kizárólag akkor utasíthatja el a felajánlott alternatív szolgáltatást, ha az nem mérhető össze az utazási csomagra vonatkozó szerződésben foglaltakkal, illetve ha a biztosított árengedmény nem megfelelő.
(6) Amennyiben a nem szerződésszerű teljesítés lényegesen befolyásolja az utazási csomag teljesítését, és az utazásszervező azt nem orvosolja az utazó által megszabott ésszerű határidőn belül, akkor az utazó lemondási díj megfizetése nélkül felmondhatja az utazási csomagra vonatkozó szerződést, és adott esetben a 14. cikknek megfelelően árengedményt és/vagy kártérítést kérhet.
Amennyiben alternatív szolgáltatás nyújtása nem lehetséges, vagy ha az utazó az e cikk (5) bekezdésének harmadik albekezdésével összhangban elutasítja a felajánlott alternatív szolgáltatást, az utazó adott esetben akkor is jogosult a 14. cikk szerinti árengedményre és/vagy kártérítésre, ha az utazási csomagra vonatkozó szerződést nem mondja fel.
Ha az utazási csomag az utasok szállítását is magában foglalja, az utazásszervező az első és a második albekezdés szerinti esetekben köteles ezenfelül indokolatlan késedelem és az utazó számára többletköltségek nélkül, az eredetinek megfelelő közlekedési eszközzel biztosítani az utazó hazaszállítását.
(7) Ha az utazónak az utazási csomagra vonatkozó szerződés szerinti visszautazásának biztosítása elháríthatatlan és rendkívüli körülmények miatt nem lehetséges, az utazásszervező köteles utazónként három éjszakát nem meghaladó időtartamra, lehetőség szerint az eredetivel azonos kategóriájú, szükséges szállás költségeit viselni. Amennyiben az utasok jogairól szóló, az utazó visszautazásához igénybe veendő közlekedési eszközre vonatkozó uniós jogszabályok ennél hosszabb időtartamot írnak elő, ez utóbbi időtartam alkalmazandó.
(8) A költségeknek az e cikk (7) bekezdésében említett korlátozása nem alkalmazandó az 1107/2006/EK rendelet 2. cikkének a) pontjában meghatározott csökkent mozgásképességű személyekre és az őket kísérő személyekre, a várandós nőkre és a kíséret nélkül utazó kiskorúakra, valamint a speciális orvosi segítségre szoruló személyekre, feltéve, hogy az utazásszervezőt legalább 48 órával az utazási csomag kezdetét megelőzően értesítették az említett sajátos igényekről. Az utazásszervező az e cikk (7) bekezdés szerinti felelősség korlátozása céljából nem hivatkozhat elháríthatatlan és rendkívüli körülményekre, ha az érintett közlekedési szolgáltató az alkalmazandó uniós jogszabályok alapján nem hivatkozhatna az ilyen körülményekre.
14. cikk
Árengedmény és kártérítés
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazó megfelelő árengedményre legyen jogosult azon időtartam tekintetében, amely alatt nem volt szerződésszerű a teljesítés, kivéve, ha az utazásszervező bizonyítja, hogy a nem szerződésszerű teljesítés az utazónak róható fel.
(2) Az utazó megfelelő kártérítésre jogosult az utazásszervezőtől minden olyan kárért, amely az utazót a szolgáltatások nem szerződésszerű teljesítése miatt éri. A kártérítést indokolatlan késedelem nélkül meg kell fizetni.
(3) Az utazó nem jogosult kártérítésre, ha az utazásszervező bizonyítja, hogy a nem szerződésszerű teljesítés:
a)
az utazónak róható fel;
b)
olyan harmadik félnek róható fel, aki nem áll kapcsolatban az utazási csomagra vonatkozó szerződésben meghatározott utazási szolgáltatások nyújtásában, valamint a nem szerződésszerű teljesítés előre nem látható vagy elháríthatatlan; vagy
c)
elháríthatatlan és rendkívüli körülmények miatt következett be.
(4) Amennyiben az Unióra nézve kötelező erejű nemzetközi egyezmények korlátozzák az utazási csomag részét képező utazási szolgáltatás nyújtója által fizetendő kártérítés mértékét vagy ennek feltételeit, ugyanezek a korlátozások alkalmazandók az utazásszervezőre is. Amennyiben az Unióra nézve nem kötelező erejű nemzetközi egyezmények korlátozzák a szolgáltatás nyújtója által fizetendő kártérítés mértékét, a tagállamok megfelelően korlátozhatják az utazásszervező által fizetendő kártérítés mértékét. Más esetekben az utazási csomagra vonatkozó szerződés korlátozhatja az utazásszervező által fizetendő kártérítés mértékét, amennyiben ez a korlátozás nem terjed ki a személyi sérülésre, illetve a szándékosan vagy gondatlanságból okozott kárra, valamint nem eredményezi azt, hogy a kártérítés összege alacsonyabb, mint az utazási csomag teljes árának háromszorosa.
(5) Az ezen irányelv szerinti kártérítéshez vagy árengedményhez való jog nem érinti az utazóknak a 261/2004/EK rendelet, az 1371/2007/EK rendelet, a 392/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (20), az 1177/2010/EU rendelet és a 181/2011/EU rendelet, valamint a nemzetközi egyezmények szerinti jogait. Az utazók jogosultak ezen irányelv és az említett rendeletek és nemzetközi egyezmények szerinti igényeket érvényesíteni. Az ezen irányelvben előírt kártérítések és árengedmények összegét, illetve az említett rendeletek és nemzetközi egyezmények szerinti kártérítések és árengedmények összegét a túlzott mértékű kártérítés elkerülése érdekében le kell vonni egymásból.
(6) Az ezen cikk szerinti igények érvényesítésére vonatkozó elévülési idő nem lehet kevesebb két évnél.
15. cikk
Az utazásszervezővel utazásközvetítőn keresztül történő kapcsolatfelvétel lehetősége
A 13. cikk (1) bekezdése második albekezdésében foglaltak sérelme nélkül a tagállamok gondoskodnak arról, hogy az utazó közvetlenül ahhoz az utazásközvetítőhöz intézhesse az utazási csomag teljesítésével kapcsolatos üzeneteit, kéréseit, illetve panaszait, akin keresztül az utazási csomagot megvásárolta. Az utazásközvetítőnek az említett üzeneteket, kéréseket és panaszokat haladéktalanul továbbítania kell az utazásszervezőnek.
A határidők, illetve elévülési idők betartása tekintetében az első albekezdésben említett üzenetek, kérések vagy panaszok utazásközvetítő általi kézhezvételét az utazásszervező általi kézhezvételnek kell tekintetni.
16. cikk
Segítségnyújtási kötelezettség
A tagállamok biztosítják, hogy az utazásszervező indokolatlan késedelem nélkül megfelelő segítséget nyújtson a nehéz helyzetbe került utazónak, a 13. cikk (7) bekezdésében említett körülmények között is, különösen az alábbiak révén:
a)
megfelelő tájékoztatást nyújt az egészségügyi szolgáltatásokról, a helyi hatóságokról és a konzuli segítségnyújtásról; és
b)
támogatja az utazót a távközlési eszközökkel végzett kommunikációban, és segítséget nyújt neki abban, hogy alternatív utazási megoldást találjon.
Az utazásszervező számára lehetővé kell tenni, hogy az általa nyújtott ilyen támogatásért ésszerű díjat számítson fel, amennyiben a nehéz helyzetet az utazó szándékosan vagy gondatlanságból maga idézte elő. A díj semmilyen esetben nem haladhatja meg az utazásszervezőnél ténylegesen felmerült költségeket.
V. FEJEZET
A FIZETÉSKÉPTELENSÉGGEL SZEMBENI VÉDELEM
17. cikk
A fizetésképtelenséggel szembeni védelem hatékonysága és hatálya
(1) A tagállamok biztosítják, hogy a területükön letelepedett utazásszervezők biztosítékot nyújtsanak arra, hogy visszafizetik az utazók által vagy nevében befizetett teljes összeget, amennyiben az érintett szolgáltatások teljesítésére fizetésképtelenségük miatt nem kerül sor. Ha az utazási csomagra vonatkozó szerződésnek az utasok szállítása is részét képezi, akkor az utazásszervezőknek az utazók hazaszállítására is biztosítékot kell nyújtaniuk. Az utazási csomag folytatása felajánlható.
Azon, nem valamely tagállamban letelepedett utazásszervezők, akik egy tagállamban utazási csomagokat értékesítenek vagy értékesítésre kínálnak, illetve akiknek ilyen jellegű tevékenységei bármilyen módon valamely tagállamba irányulnak, kötelesek az azon tagállam jogának megfelelően biztosítékot nyújtani.
(2) Az (1) bekezdésben említett biztosítéknak hatékonynak kell lennie, és ki kell terjednie az ésszerűen előrelátható költségekre. Ki kell terjednie az utazási csomagok fejében az utazók által vagy nevében befizetett összegekre, figyelembe véve az előlegfizetés és az egyenleg kifizetése, illetve az utazási csomagok teljesítésének lezárása közötti időszak hosszát, valamint az utazásszervező fizetésképtelensége esetén a hazaszállítások várható költségére is.
(3) Az utazók a lakóhelyüktől, az indulás helyétől, az utazási csomag értékesítésének, illetve a fizetésképtelenséggel szembeni védelem nyújtásáért felelős szervezet helye szerinti tagállamtól függetlenül jogosultak védelemre az utazásszervezők fizetésképtelenségével szemben.
(4) Amikor az utazásszervező fizetésképtelensége kihat az utazási csomag teljesítésére, a biztosítéknak költségmentesen igénybe vehetővé kell válnia a hazaszállításnak és szükség esetén a hazaszállítást megelőzően a szálláshely biztosításának finanszírozására.
(5) A nem teljesített utazási szolgáltatások esetében a visszafizetendő összegeket az utazó kérelmét követően indokolatlan késedelem nélkül folyósítani kell.
18. cikk
A fizetésképtelenséggel szembeni védelem kölcsönös elismerése és közigazgatási együttműködés
(1) A tagállamok a 17. cikket átültető nemzeti intézkedésekben foglalt követelmények teljesítésének tekintik a fizetésképtelenséggel szembeni védelmet biztosító bármely olyan intézkedést, amelyet egy utazásszervező a letelepedési helye szerinti tagállamnak a nemzeti intézkedése értelmében nyújt.
(2) A tagállamok központi kapcsolattartó pontokat jelölnek ki a közigazgatási együttműködésnek és a különböző tagállamokban működő utazásszervezők felügyeletének a megkönnyítésére. A tagállamok tájékoztatják a többi tagállamot és a Bizottságot e kapcsolattartó pontok elérhetőségéről.
(3) A központi kapcsolattartó pontoknak egymás rendelkezésére kell bocsátaniuk az összes szükséges információt a fizetésképtelenséggel szemben nyújtott védelemre vonatkozó nemzeti követelményeik vonatkozásában, valamint a területükön letelepedett utazásszervezők számára a fizetésképtelenséggel szembeni védelem nyújtásáért felelős szervezet vagy szervezetek kilétét illetően. Az említett kapcsolattartó pontoknak hozzáférést kell biztosítaniuk egymás számára valamennyi olyan rendelkezésre álló jegyzékhez, amely azokat az utazásszervezőket tartalmazza, akik eleget tesznek a fizetésképtelenséggel szembeni védelemre vonatkozó kötelezettségeiknek. Ezen jegyzékeknek nyilvánosan - így az interneten is - elérhetőknek kell lenniük.
(4) Ha egy tagállamnak kétségei vannak egy utazásszervező által a fizetésképtelenséggel szemben nyújtott védelemmel kapcsolatban, akkor ez a tagállam felvilágosításért fordulhat az utazásszervező letelepedési helye szerinti tagállamhoz. A tagállamok a más tagállamokból beérkező megkereséseket a kérdés sürgősségének és összetettségének figyelembevételével a lehető leghamarabb megválaszolják. Mindazonáltal a kérelem kézhezvételétől számított 15 munkanapon belül meg kell küldeni egy előzetes választ.
VI. FEJEZET
UTAZÁSI SZOLGÁLTATÁSEGYÜTTESEK
19. cikk
Az utazási szolgáltatásegyüttesekre vonatkozó fizetésképtelenséggel szembeni védelem és tájékoztatási követelmények
(1) A tagállamok biztosítják, hogy az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedők biztosítékot nyújtsanak arra, hogy visszafizetik az utazók részéről befizetett teljes összeget, amennyiben az utazási szolgáltatásegyüttes részét képező utazási szolgáltatás teljesítésére a fizetésképtelenségük miatt nem kerül sor. Ha ezen kereskedők felelnek a személyszállításért, a biztosítéknak az utazó hazaszállítására is ki kell terjednie. A 17. cikk (1) bekezdésének második albekezdése, a 17. cikk (2)-(5) bekezdése, valamint a 18. cikk értelemszerűen alkalmazandó.
(2) Az utazót mindaddig nem köti az utazási szolgáltatásegyüttes létrejöttét eredményező szerződés, illetve annak megfelelő ajánlat, amíg az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedő - beleértve azon kereskedőt is, aki nem telepedett le valamely tagállamban, de ilyen jellegű tevékenységei bármilyen módon valamely tagállamba irányulnak - nem közli világos, közérthető és kifejezett módon az alábbiakat:
a)
az utazót nem illetik meg az ezen irányelvben kizárólag az utazási csomagra vonatkozó jogok, és minden szolgáltató önállóan felel az általa nyújtott szolgáltatás megfelelő teljesítéséért; valamint
b)
az utazó a (1) bekezdésnek megfelelően jogosult a fizetésképtelenséggel szembeni védelemre.
Az e bekezdésben foglaltak teljesítése érdekében az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedőnek az utazó részére az említett tájékoztatást a II. mellékletben foglalt tájékoztató formanyomtatványon kell megadnia, ha pedig az adott típusú szolgáltatásegyüttes esetében az említett mellékletben foglalt egyik formanyomtatvány sem alkalmazható, az azokban foglaltakkal egyenértékű tájékoztatást kell nyújtania.
(3) Amennyiben az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedő nem teljesítette az e cikk (1) és (2) bekezdésében meghatározott követelményeket, a IV. fejezet 9. és 12. cikkében meghatározott jogok és kötelezettségek alkalmazandók az utazási szolgáltatásegyüttes részét képező utazási szolgáltatásokat illetően.
(4) Amennyiben egy utazási szolgáltatásegyüttes egyrészt az utazó, másrészt az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedőtől eltérő kereskedő közötti szerződés eredménye, ez utóbbi kereskedő köteles tájékoztatni a szerződés megkötéséről az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedőt.
VII. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
20. cikk
Az utazásközvetítő különös kötelezettségei abban az esetben, amikor az utazásszervező letelepedési helye az Európai Gazdasági Térségen kívül található
A 13. cikk (1) bekezdése második albekezdésében foglaltakat nem érintve, amennyiben az utazásszervező letelepedési helye az Európai Gazdasági Térség területén kívül található, a valamely tagállamban letelepedett utazásközvetítőt terhelik az utazásszervezők vonatkozásában a IV. és V. fejezetben előírt kötelezettségek, kivéve, ha az utazásközvetítő bizonyítja, hogy az utazásszervező megfelel az említett fejezetekben foglaltaknak.
21. cikk
Felelősség a foglalási hibákért
A tagállamok biztosítják, hogy a kereskedő viselje a felelősséget a foglalási rendszer neki felróható technikai hibáiért, ha pedig utazási csomagnak, illetve utazási szolgáltatásegyüttes részét képező utazási szolgáltatásoknak a foglalását vállalta, a foglalás során elkövetett hibákért.
A kereskedő nem felel azokért a foglalási hibákért, amelyek az utazónak róhatók fel, vagy amelyeket elháríthatatlan és rendkívüli körülmények okoztak.
22. cikk
Megtérítési igényhez való jog
A tagállamok biztosítják, hogy amennyiben az utazásszervező, illetve a 13. cikk (1) bekezdésének második albekezdésével vagy a 20. cikkel összhangban az utazásközvetítő kártérítést fizet, árengedményt ad vagy eleget tesz az ezen irányelv szerinti egyéb kötelezettségének, jogában álljon bármely olyan harmadik féllel szemben megtérítési igénnyel fellépni, aki hozzájárult a kártérítést, az árengedményt vagy az egyéb kötelezettséget kiváltó eseményhez.
23. cikk
Az irányelv kötelező jellege
(1) Az utazási csomag utazásszervezője, illetve az utazási szolgáltatásegyüttes igénybevételét elősegítő kereskedő azon nyilatkozata, amely szerint kizárólag az utazási szolgáltatás nyújtójaként, köztes szereplőként vagy más minőségben jár el, illetve amely szerint valamely utazási csomag vagy utazási szolgáltatásegyüttes nem minősül utazási csomagnak, illetve utazási szolgáltatásegyüttesnek, nem mentesíti az utazásszervezőt, illetve a kereskedőt az ezen irányelv értelmében őt terhelő kötelezettségek alól.
(2) Az utazók nem mondhatnak le az ezen irányelvet átültető nemzeti intézkedések révén őket megillető jogokról.
(3) Az utazóra nézve nem kötelező erejűek azok a szerződéses megállapodások vagy az utazó által tett olyan nyilatkozatok, amelyek közvetlenül vagy közvetve ahhoz vezetnek, hogy az utazók lemondanak az ebből az irányelvből eredő jogaikról, vagy e jogok korlátozását eredményezik, illetve amelyek célja, hogy megkerüljék ezen irányelv alkalmazását.
24. cikk
Végrehajtás
A tagállamok gondoskodnak az ezen irányelvnek való megfelelést biztosító megfelelő és hatékony eszközökről.
25. cikk
Szankciók
A tagállamok meghatározzák az ezen irányelvnek megfelelően elfogadott tagállami rendelkezések megsértéséért kiróható szankciókra vonatkozó szabályokat, továbbá megtesznek minden szükséges intézkedést e szankciók érvényesítése érdekében. Az előírt szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük.
26. cikk
A Bizottság jelentéstételi és felülvizsgálati kötelezettsége
2019. január 1-ig a Bizottság jelentést nyújt be az Európai Parlament és a Tanács részére ezen irányelvnek a következőkre vonatkozó rendelkezéseiről: a különböző értékesítési pontokon végrehajtott online foglalások és azok utazási csomagnak, utazási szolgáltatásegyüttesnek, illetve önálló utazási szolgáltatásnak minősülése és különösen a 3. cikk 2. pontja b) alpontjának v. alpontjában említett, a csomagra vonatkozó fogalommeghatározás, továbbá arról, hogy az utóbbi fogalommeghatározást helyénvaló-e módosítani vagy kibővíteni.
2021. január 1-ig a Bizottság átfogó jelentést terjeszt elő ezen irányelv alkalmazásáról az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak.
A Bizottság az első és a második bekezdésben említett jelentésekhez szükség esetén jogalkotási javaslatokat csatol.
27. cikk
A 2006/2004/EK rendelet és a 2011/83/EU irányelv módosítása
(1) A 2006/2004/EK rendelet mellékletének 5. pontja helyébe a következő rendelkezés lép:
„(5)
Az Európai Parlament és a Tanács (EU) 2015/2302 irányelve (21).
(2) A 2011/83/EU irányelv 3. cikke (3) bekezdésének g) pontja helyébe a következő szöveg lép:
„g)
amelyek az (EU) 2015/2302 európai parlamenti és tanácsi irányelv (22) 3. cikkének 2. pontjában meghatározott utazási csomagokra vonatkoznak.
Ezen irányelv 6. cikkének (7) bekezdése, 8. cikkének (2) és (6) bekezdése, 19. cikke, 21. cikke és 22. cikke az (EU) 2015/2302 irányelv 3. cikkének 6. pontja szerinti utazók tekintetében értelemszerűen alkalmazandó az említett irányelv 3. cikkének 2. pontjában meghatározott utazási csomagokra.
VIII. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
28. cikk
Átültetés a nemzeti jogba
(1) A tagállamok legkésőbb 2018. január 1-ig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek. Ezen intézkedések szövegét haladéktalanul megküldik a Bizottságnak.
(2) Ezeket az intézkedéseket a tagállamok 2018. július 1-től alkalmazzák.
(3) Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(4) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
29. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 90/314/EGK irányelv 2018. július 1-jével hatályát veszti.
A hatályon kívül helyezett irányelvre való hivatkozásokat erre az irányelvre való hivatkozásnak kell tekinteni, és a III. mellékletben foglalt megfelelési táblázattal összhangban kell értelmezni.
30. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
31. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Strasbourgban, 2015. november 25-én.