ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 27. října 2014,
kterým se podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES sestavuje na období 2015-2019 seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku
(oznámeno pod číslem C(2014) 7809)
(Text s významem pro EHP)
(2014/746/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (1), a zejména na čl. 10a odst. 13 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2003/87/ES stanoví, že základním způsobem přidělování povolenek na emise skleníkových plynů provozovatelům zařízení v systému Unie pro obchodování s emisemi (EU ETS) by počínaje rokem 2013 měla být dražba. Způsobilým provozovatelům se však v období 2013-2020 nadále přidělují bezplatné povolenky podle pravidel stanovených směrnicí 2003/87/ES a rozhodnutím Komise 2011/278/EU (2).
(2)
Skutečnost, že neexistuje ambiciózní mezinárodní dohoda o změně klimatu, jejímž cílem by bylo nastavit horní hranici globálního oteplení na 2 °C, by mohla ohrozit příznivé dopady opatření realizovaných Unií. Důsledkem absence mezinárodního závazku by mohl být nárůst emisí skleníkových plynů v třetích zemích, jejichž průmyslová odvětví nejsou vázána srovnatelnými uhlíkovými omezeními (tzv. „únik uhlíku“). V zájmu omezení rizika úniku uhlíku směrnice 2003/87/ES stanoví, že v závislosti na výsledcích mezinárodních jednání Komise sestaví seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku (dále jen „seznam odvětví a pododvětví“). Těmto odvětvím a pododvětvím by měly být přiděleny bezplatné povolenky na 100 % množství určeného podle směrnice 2003/87/ES a rozhodnutí 2011/278/EU, s přihlédnutím k opravnému koeficientu platnému pro všechna odvětví a uvedenému v čl. 10a odst. 5 směrnice 2003/87/ES a stanovenému v příloze II rozhodnutí Komise 2013/448/EU (3).
(3)
V této souvislosti Komise analyzovala, do jaké míry se třetí země, které mají rozhodující podíl na celosvětové produkci odvětví a pododvětví zařazených na seznam odvětví, u nichž se předpokládá únik uhlíku, pevně zavázaly snížit v příslušných odvětvích emise skleníkových plynů, a zda jsou jejich závazky srovnatelné se závazky Unie a plněny ve stejném časovém rámci. Kromě toho se také posuzovalo, do jaké míry je výkonnost zařízení v těchto zemích srovnatelná s výkonností zařízení v Unii. Komise dospěla k závěru, že závazky ke snížení emisí skleníkových plynů nejsou dostatečně srovnatelné, a srovnatelnost uhlíkové výkonnosti je tak irelevantní.
(4)
První seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, byl sestaven v roce 2009 pro roky 2013 a 2014 v rámci rozhodnutí Komise 2010/2/EU (4).
(5)
Posouzení by se mělo zakládat na určitém počtu kvalitativních a kvantitativních kritérií a na údajích z posledních tří let. V tomto smyslu použila Komise údaje z let 2009, 2010 a 2011, neboť za rok 2012 byly k dispozici údaje jen k některým parametrům.
(6)
Při sestavování seznamu odvětví a pododvětví Komise posuzovala riziko úniku uhlíku v odvětvích a pododvětvích podle klasifikace NACE-4, statistické klasifikace ekonomických činností v rámci Evropské unie podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 (5). V rámci klasifikace NACE-4 jsou odvětví přesně definovaná a jsou k dispozici optimální údaje. Každému odvětví je přiřazen čtyřmístný číselný kód a každému pododvětví šestimístný kód CPA nebo osmimístný kód Prodcom, tedy kód podle klasifikace zboží používané pro statistické účely v odvětví průmyslové produkce v Unii, která vychází přímo z klasifikace NACE.
(7)
Jednotlivá odvětví byla nejdříve posouzena na základě kvantitativních kritérií uvedených v čl. 10a odst. 15 a 16 směrnice 2003/87/ES. Pro aplikaci těchto kvantitativních kritérií musela Komise určit součet přímých a nepřímých dodatečných nákladů spojených s uplatňováním směrnice 2003/87/ES.
(8)
Přímé dodatečné náklady spojené s množstvím povolenek, které by dané odvětví muselo koupit, kdyby nebylo považované za odvětví se značným rizikem úniku uhlíku, byly vypočteny na základě údajů o přímých emisích CO2 za jednotlivá odvětví. Tyto údaje pro výpočet přímých nákladů jednotlivých odvětví byly převzaty z protokolu transakcí Evropské unie (EUTL), jenž se považuje za nejpřesnější a nejtransparentnější zdroj dat o emisích CO2 na úrovni zařízení. V databázi EUTL však nejsou k dispozici data pro odvětví a skleníkové plyny, na něž se systém EU ETS vztahuje až od 1. ledna 2013. Komise proto v daných případech použila údaje o přímých emisích CO2, které poskytly členské státy v rámci vnitrostátních prováděcích opatření podle rozhodnutí 2011/278/EU.
(9)
Pro účely stanovení nepřímých dodatečných nákladů Komise shromáždila data o spotřebě elektrické energie podle odvětví poskytnutá členskými státy a ujistila se, že spotřeba elektřiny nebyla pod různými kódy NACE započítaná dvakrát. K určení objemu emisí spojených s výrobou elektřiny spotřebované v různých odvětvích Komise pro účely seznamu odvětví a pododvětví v rozhodnutí 2010/2/EU použila faktor průměrných emisí odvozený z celkové skladby pohonných hmot pro výrobu elektřiny, který, jak usoudila, vycházel z nejpřesnějších údajů. Tentýž faktor průměrných emisí byl použit i v posudcích, na nichž se zakládá toto rozhodnutí.
(10)
Kromě toho, aby Komise mohla určit přímé a nepřímé dodatečné náklady, musela provést odhad průměrné ceny uhlíku. Při posuzování pro účely sestavení seznamu odvětví a pododvětví byla použita předpokládaná cena uhlíku 30 EUR za tunu ekvivalentu CO2. V době platnosti rozhodnutí 2010/2/EU se předpokládaná cena uhlíku použitá v posudcích značně lišila od ceny skutečné, která byla výrazně nižší. Komise ovšem ve svém sdělení nazvaném „Rámec politiky v oblasti klimatu a energetiky na období 2020-2030“ (6) navrhla bezpodmínečně snížit emise skleníkových plynů do roku 2030 o 40 % oproti stavu v roce 1990 a nastavit tomu odpovídající cíl pro energii z obnovitelných zdrojů. Navrhla také vytvořit v systému EU ETS rezervu pro zachování stability trhu. Vzhledem k těmto okolnostem se proto předpokládá, že cena uhlíku se bude v budoucnu více řídit snižováním emisí ve střednědobém a dlouhodobém horizontu. Používat při posuzování pro účely tohoto rozhodnutí i nadále předpokládanou cenu uhlíku na úrovni 30 EUR za ekvivalent tuny CO2 se proto jeví jako odůvodněné.
(11)
Přímé a nepřímé dodatečné náklady by se měly počítat jako podíl hrubé přidané hodnoty. K odhadu hrubé přidané hodnoty u jednotlivých odvětví byla použita data ze strukturální statistiky podnikání Eurostatu.
(12)
Dále Komise posoudila intenzitu obchodu jednotlivých odvětví a pododvětví na základě dat získaných z databáze Eurostatu Comext.
(13)
Celkem posoudila Komise 245 průmyslových odvětví a 24 pododvětví zařazených do oddílů „Těžba a dobývání“ a „Zpracovatelský průmysl“ klasifikace NACE. Odvětví a pododvětví uvedená v bodě 1 přílohy tohoto rozhodnutí splňují kritéria podle čl. 10a odst. 15 a 16 směrnice 2003/87/ES a měla by být považována za odvětví a pododvětví, jimž hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(14)
Řada odvětví, u nichž se na základě kvantitativních kritérií stanovených v čl. 10a odst. 15 a 16 nemělo za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, byla posouzena z hlediska kvalitativních kritérií podle čl. 10a odst. 17 směrnice 2003/87/ES. Z kvalitativního hlediska byla posouzena odvětví, jež splňovala kvalitativní kritéria při sestavování předchozího seznamu, odvětví považovaná za mezní případy a odvětví, u nichž si posouzení vyžádali zástupci průmyslových podniků.
(15)
V případě odvětví „Konečná úprava textilií“ (kód NACE 1330), „Výroba pálených zdicích materiálů, tašek, dlaždic a podobných výrobků“ (kód NACE 2332), „Výroba sádrových výrobků pro stavební účely“ (kód NACE 2362), „Odlévání železa“ (kód NACE 2451) a „Odlévání lehkých kovů“ (kód NACE 2453) byla aktualizována kvalitativní posouzení provedená v rámci sestavování předchozího seznamu odvětví a pododvětví platného pro roky 2013 a 2014. Bylo přitom zjištěno, že skutečnosti, které byly důvodem pro zařazení těchto odvětví na seznam odvětví a pododvětví, stále platí. Proto by tato odvětví a pododvětví měla být považována za odvětví a pododvětví, u nichž hrozí značné riziko úniku uhlíku, i v období 2015-2019.
(16)
Bylo provedeno kvalitativní posouzení odvětví „Výroba sladu“ (kód NACE 1106), neboť představuje mezní případ ve vztahu k čl. 10a odst. 16 písm. b) směrnice 2003/87/ES. S ohledem na zvýšené náklady plynoucí z provádění směrnice 2003/87/ES prokázalo posouzení vysokou intenzitu obchodu a významný propad ziskovosti tohoto odvětví v Unii. Nízké ziskové marže omezují investiční možnosti zařízení a jejich schopnost snižovat emise. Na základě kombinovaného dopadu těchto faktorů by mělo být odvětví považováno za odvětví, u nějž se má za to, že mu hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(17)
Odvětví uvedená v bodě 2 přílohy by měla být považována za odvětví, u nichž na základě kvalitativních kritérií hrozí značné riziko úniku uhlíku.
(18)
Jelikož seznam odvětví a pododvětví, u nichž se má za to, že jim hrozí značné riziko úniku uhlíku, který má tvořit přílohu tohoto rozhodnutí, má platit pro období 2015-2019, mělo by se toto rozhodnutí použít od 1. ledna 2015.
(19)
Z důvodu právní jistoty a přehlednosti by rozhodnutí 2010/2/EU mělo být s účinností od 1. ledna 2015 zrušeno.
(20)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Má se za to, že odvětvím a pododvětvím uvedeným v příloze hrozí značné riziko úniku uhlíku.
Článek 2
Rozhodnutí 2010/2/EU se s účinností od 1. ledna 2015 zrušuje.
Článek 3
Toto rozhodnutí se použije od 1. ledna 2015.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 27. října 2014.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2014. október 27.)
a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatok és alágazatok 2015-2019-es időszakra vonatkozó listájának a 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti meghatározásáról
(az értesítés a C(2014) 7809. számú dokumentummal történt)
(EGT-vonatkozású szöveg)
(2014/746/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 10a. cikke (13) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 2003/87/EK irányelv úgy rendelkezik, hogy az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységeinek az Unió kibocsátáskereskedelmi rendszerének (EU ETS) hatálya alá tartozó létesítmények üzemeltetői számára történő kiosztásakor az árverés útján történő értékesítés legyen a követendő alapelv. A támogatható üzemeltetők azonban a 2003/87/EK irányelvben és a 2011/278/EU bizottsági határozatban (2) megállapított szabályoknak megfelelően 2013 és 2020 között továbbra is kapnak ingyenes kibocsátási egységeket.
(2)
Az uniós intézkedések eredményességét alááshatja, hogy nem létezik az éghajlatváltozásról szóló olyan nemzetközi megállapodás, amely a globális hőmérséklet-emelkedés maximumának 2 °C-ra való korlátozását tűzi ki. A kötelező erejű nemzetközi fellépések hiánya következtében nőhet az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának mértéke azokban a harmadik országokban, amelyek iparára nem vonatkoznak hasonló szén-dioxid-kibocsátási korlátok („CO2-kibocsátásáthelyezés”). A kibocsátásáthelyezés kockázatának kezelése érdekében a 2003/87/EK irányelv úgy rendelkezik, hogy - a nemzetközi tárgyalások kimenetelétől függően - a Bizottság feladata meghatározni a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatok és alágazatok listáját (a továbbiakban: ágazatok és alágazatok listája). Az említett ágazatok és alágazatok ingyenes kibocsátási egységeket kapnak a 2003/87/EK irányelv és a 2011/278/EU bizottsági határozat alapján meghatározott azon mennyiség 100 %-ának erejéig, amelyre a 2003/87/EK rendelet 10a. cikkének (5) bekezdésében említett és a 2013/448/EU bizottsági határozat (3) II. mellékletében megállapított ágazatközi korrekciós tényezőt alkalmazták.
(3)
E tekintetben a Bizottság elemzést végzett arra vonatkozóan, hogy a kibocsátásáthelyezés kockázatának kitett ágazatok listáján szereplő ágazatok és alágazatok által előállított termékek világviszonylatban jelentős részét adó harmadik országok milyen mértékben kötelezik el magukat az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentése mellett az említett érintett ágazatokban, valamint hogy az említett kötelezettségvállalások hasonlóak-e az Unió kötelezettségvállalásaihoz, és ugyanolyan időkereten belül hajták-e őket végre. A Bizottság az elemzés keretében azt is megvizsgálta, hogy az említett országokban található létesítmények hatékonysága milyen mértékben felel meg az uniós létesítmények hatékonyságának. A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentésére tett kötelezettségvállalások nem hasonlíthatóak össze kellő mértékben, és ezért a CO2-hatékonyság összehasonlíthatósága nem releváns.
(4)
A CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatok és alágazatok első, 2013-ra és 2014-re vonatkozó listáját a 2010/2/EU bizottsági határozat (4) hozta létre 2009-ben.
(5)
Az értékelést több mennyiségi és minőségi kritériumra, valamint az utóbbi három évből származó adatokra kell alapozni. Ebben az összefüggésben a Bizottság 2009., 2010. és 2011. év adatokat használt fel, mivel 2012. évi adatok csak bizonyos paraméterek esetében álltak rendelkezésre.
(6)
Az ágazatok és alágazatok listájának összeállításához a Bizottság felmérte az uniós gazdasági tevékenységek egységes ágazati osztályozási rendszerének négyjegyű szintjén (NACE-4), az 1893/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (5) megfelelően meghatározott ágazatok és alágazatok CO2-kibocsátásáthelyezésnek való kitettségének kockázatát. A NACE négy számjegyű szintje biztosítja az ágazatok meghatározásához szükséges optimális adat-hozzáférhetőséget. Az ágazatok jelölése a NACE-osztályozás négy számjegyű szintjén, az alágazatok jelölése pedig az uniós ipari termelésre vonatkozó statisztikához alkalmazott, közvetlenül a NACE-osztályozásból eredő árubesorolás alapján, a CPA- vagy a Prodcom-nómenklatúra hat, illetve nyolc számjegyű szintjén történik.
(7)
Az ágazatokat először a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (15) és (16) bekezdésében meghatározott mennyiségi kritériumok alapján értékelték. Az említett mennyiségi kritériumok alkalmazása érdekében a Bizottságnak meg kellett állapítania a 2003/87/EK irányelv végrehajtásából eredő közvetlen és közvetett többletköltségek összegét.
(8)
Az azon kibocsátásiegység-mennyiséghez kapcsolódó közvetlen többletköltségek, amelyet egy ágazatnak meg kellene vásárolnia abban az esetben, ha nem minősülne a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak, az ágazati szintű közvetlen CO2-kibocsátásokra vonatkozó adatok alapján kerültek kiszámításra. Az európai uniós ügyleti jegyzőkönyv (EUTL) adatai számítanak a létesítményszintű CO2-kibocsátásokra vonatkozó adatok legpontosabb és legátláthatóbb forrásának, ezért az ágazatok közvetlen költségének kiszámításához ezek szolgáltak alapul. Az EUTL-ben nem állnak rendelkezésre adatok azokra az ágazatokra és üvegházhatású gázokra vonatkozóan, amelyek csupán 2013. január 1-jétől tartoznak az EU ETS hatálya alá. A Bizottság ezért ezekben az esetekben a közvetlen CO2-kibocsátásokra vonatkozóan a tagállamok által a 2011/278/EU határozat szerinti nemzeti végrehajtási intézkedések keretében szolgáltatott adatokat használta fel.
(9)
A közvetett többletköltségek meghatározására a Bizottság adatokat kért a tagállamoktól az ágazati szintű villamosenergia-fogyasztásra vonatkozóan; ennek során biztosította, hogy a különböző NACE-kódokat érintő villamosenergia-fogyasztást ne vegyék számba kétszer. A Bizottság, annak érdekében, hogy meghatározza azokat a kibocsátásokat, amelyek a 2010/2/EU határozattal létrehozott listán szereplő különböző ágazatok által felhasznált villamos energia termeléséhez kapcsolódnak, a villamosenergia-termelés teljes energiahordozó-összetételéből származtatott átlagos kibocsátási tényezőt vette alapul, mivel úgy tekintette, hogy az alapul a legpontosabb adatokon. Az e határozat alapját képező értékelésekhez szintén ezt az átlagos kibocsátási tényezőt alkalmazta.
(10)
A közvetlen és közvetett többletköltségek meghatározásához továbbá a Bizottságnak meg kellett becsülnie az átlagos szén-dioxid-árat. Az ágazatok és alágazatok első listájának létrehozását megelőző értékelésekhez egy tonna CO2-egyenérték esetében 30 EUR becsült árat alkalmaztak. A 2010/2/EU határozat alkalmazási időszakában jelentős eltérés mutatkozott az értékelések céljára alkalmazott becsült szén-dioxid-ár és a tényleges ár között, amely lényegesen alacsonyabb volt. Mindazonáltal a Bizottság az „Éghajlat- és energiapolitikai keret a 2020-2030-as időszakra” című közleményében (6) javaslatot tett az üvegházhatásúgáz-kibocsátásnak 2030-ig legalább 40 %-kal történő, feltételekhez nem kötött csökkentésére (az 1990-es szinthez képest), valamint egy ennek megfelelő, megújuló energiaforrásokra irányuló célértékre. A Bizottság emellett egy piaci stabilizációs tartaléknak az EU ETS keretében történő létrehozását is javasolta. E körülmények fényében várható, hogy a szén-dioxid árát a jövőben erősebben befolyásolják a közép- és hosszú távú kibocsátáscsökkentések. Ezért az e határozat alapját képező értékelésekhez indokolt továbbra is az egy tonna CO2-egyenértékre vonatkozó 30 EUR-s becsült árat alkalmazni.
(11)
A közvetlen és közvetett többletköltségeket a bruttó hozzáadott érték részarányaként kell kiszámítani. A bruttó hozzáadott érték ágazati szintű becslése a vállalkozások szerkezeti statisztikáiról szóló Eurostat-adatok alapján történt.
(12)
Emellett a Bizottság az Eurostat COMEXT-adatbázisából kapott adatok alapján értékelte az egyes ágazatok és alágazatok kereskedelmi intenzitását.
(13)
A Bizottság összesen 245 ipari ágazatot és 24 alágazatot értékelt, amelyek a NACE osztályozási rendszer „Bányászat, kőfejtés”, illetve „Feldolgozóipar” ágazatához tartoznak. Az e határozat mellékletének 1. pontjában felsorolt ágazatok és alágazatok teljesítik a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (15) és (16) bekezdésében meghatározott kritériumokat, és a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak kell tekinteni őket.
(14)
Több olyan ágazat esetében, amelyek a 2003/87/EK irányelv 10a. cikkének (15) és (16) bekezdésében foglalt mennyiségi kritériumok alapján nem minősültek a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak, a Bizottság a 10a. cikk (17) bekezdésében megállapított minőségi kritériumokon alapuló értékelést végzett. A minőségi értékelésre azokban az esetekben került sor, amikor az előző lista meghatározásával összefüggésben teljesültek a minőségi kritériumok, vagy ha ágazatok határesetnek minősültek, vagy ha ezt egy adott ágazat képviselője kérte.
(15)
A „Textilkikészítés” (NACE-kód: 13.30), az „Égetett agyag építőanyag gyártása” (NACE-kód: 23.32), az „Építési gipsztermék gyártása” (NACE-kód: 23.62), a „Vasöntés” (NACE-kód: 24.51) és a „Könnyűfémöntés” (NACE-kód: 24.53) elnevezésű ágazatok esetében az ágazatok és alágazatok előző listájának meghatározásával összefüggésben végzett, 2013-as és 2014-es évre vonatkozó minőségi értékeléseket a Bizottság frissítette. Ennek során megállapította, hogy továbbra is fennállnak azok a körülmények, amelyek indokolják az említett ágazatoknak az ágazatok és alágazatok listájára való felvételét. Ennélfogva az említett ágazatokat a 2015-2019 közötti időszakban is a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak kell tekinteni.
(16)
A „Malátagyártás” ágazat (NACE-kód: 11.06) minőségi értékelés tárgya lett, mivel a 2003/87/EK irányelv 10a. cikke (16) bekezdésének b) pontja tekintetében határesetet képviselt. Figyelembe véve a 2003/87/EK irányelv végrehajtásából eredő megnövekedett költségeket, az értékelés az az uniós ágazat esetében nagyfokú kereskedelmi intenzitást és a nyereségesség jelentős visszaesését mutatta. Az alacsony haszonkulcsok korlátozzák a létesítmények befektetési és kibocsátáscsökkentési kapacitását. Az említett tényezők összesített hatásait figyelembe véve ezt az ágazatot a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak kell tekinteni.
(17)
A melléklet 2. pontjában felsorolt ágazatokat a minőségi kritériumok alapján a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak kell tekinteni.
(18)
Mivel a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatoknak és alágazatoknak a mellékletben meghatározandó listája a 2015-2019 közötti időszakra érvényes, ezt a határozatot 2015. január 1-jétől kell alkalmazni.
(19)
A jogbiztonság és az egyértelműség érdekében a 2010/2/EK határozatot 2015. január 1-jével hatályon kívül kell helyezni.
(20)
Az e határozatban előírt intézkedések összhangban vannak az Éghajlatváltozási Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A mellékletben felsorolt ágazatok és alágazatok a CO2-kibocsátásáthelyezés kockázatának jelentős mértékben kitett ágazatnak és alágazatnak tekintendők.
2. cikk
A 2010/2/EK határozat 2015. január 1-jével hatályát veszti.
3. cikk
Ezt a határozatot 2015. január 1-jétől kell alkalmazni.
4. cikk
Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 27-én.