NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1046/2014
ze dne 28. července 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 o Evropském námořním a rybářském fondu, pokud jde o kritéria pro výpočet dodatečných nákladů vynaložených provozovateli při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury z nejvzdálenějších regionů
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 508/2014 ze dne 15. května 2014 o Evropském námořním a rybářském fondu a o zrušení nařízení Rady (ES) č. 2328/2003, (ES) č. 861/2006, (ES) č. 1198/2006 a (ES) č. 791/2007 a nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1255/2011 (1), a zejména na čl. 72 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Podle kapitoly V nařízení (EU) č. 508/2014 lze z Evropského námořního a rybářského fondu podpořit vyrovnávání dodatečných nákladů vynaložených provozovateli při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury z nejvzdálenějších regionů Unie uvedených v článku 349 Smlouvy.
(2)
Aby se zachovala konkurenceschopnost určitých produktů rybolovu a akvakultury z nejvzdálenějších regionů Unie ve srovnání s podobnými produkty z jiných unijních regionů, zavedla Unie v roce 1992 opatření k vyrovnávání souvisejících dodatečných nákladů v odvětví rybolovu a akvakultury. Vyrovnávací opatření na období 2007-2013 byla stanovena v nařízení Rady (ES) č. 791/2007 (2). Vzhledem ke strukturální, sociální a hospodářské situaci nejvzdálenějších unijních regionů, kterou umocňují odlehlost, ostrovní povaha, malá rozloha, náročný terén, hospodářská závislost na několika málo produktech a zvláštní klimatické podmínky, je nutno od 1. ledna 2014 nadále poskytovat podporu na vyrovnávání dodatečných nákladů vynakládaných při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury. Vyrovnávání dodatečně vynaložených nákladů totiž provozovatelům z těchto regionů pomáhá zachovat hospodářskou životaschopnost.
(3)
Tyto dodatečné náklady by měly být stanoveny v plánu vyrovnání, o němž pojednává článek 72 nařízení (EU) č. 508/2014.
(4)
Aby se zajistilo jednotné a rovné zacházení se všemi dotčenými regiony, založené na lepší porovnatelnosti regionů a jednotlivých let, a zejména aby se zamezilo nadměrnému vyrovnávání dodatečných nákladů, je nutno stanovit kritéria pro výpočet dodatečných nákladů vyplývajících ze specifického znevýhodnění nejvzdálenějších regionů Unie. Společná kritéria, která by se měla používat, zajistí, že bude pro všechny dotčené regiony platit jednotná metoda výpočtu dodatečných nákladů.
(5)
Při odhadování referenčních nákladů na produkty nebo kategorie produktů, jež vznikají provozovatelům v pevninské části daného členského státu nebo daného území Unie a na jejichž základě jsou určovány dodatečné náklady, by se měla věnovat zvláštní pozornost tomu, aby se zabránilo nadměrnému vyrovnávání.
(6)
U některých produktů nebo kategorií produktů neexistují v pevninské části dotčeného členského státu srovnávací kritéria nebo měrné jednotky. V takových případech se referenční hodnota pro výpočet dodatečných nákladů stanoví ve srovnání s náklady, které vznikají provozovatelům v pevninské části daného území Unie v souvislosti s rovnocennými produkty nebo kategoriemi produktů.
(7)
S ohledem na rozdílné podmínky uvádění na trh v nejvzdálenějších regionech a na výkyvy v odlovu, v populacích a v tržní poptávce by měly o tom, které produkty nebo kategorie produktů rybolovu a akvakultury budou způsobilé pro vyrovnání, v jakém maximálním množství a jaká výše vyrovnání za ně bude poskytována, rozhodovat dotčené členské státy, a to v rámci celkových přídělů na členský stát.
(8)
Členské státy by měly stanovit částky vyrovnání ve výši, jež umožní patřičně kompenzovat dodatečné náklady vyplývající ze specifického znevýhodnění nejvzdálenějších regionů a jež zabrání nadměrné kompenzaci. Výše vyrovnání by za tímto účelem také měla zohledňovat jiné druhy veřejného zásahu, které mají dopad na výši dodatečných nákladů, včetně všech státních podpor oznámených podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy a článku 73 nařízení (EU) č. 508/2014.
(9)
Aby byly dodatečné náklady prezentovány jednotně, je nutno dodatečné náklady vykazovat na základě tun živé hmotnosti, jak je definováno v nařízení Rady (ES) č. 1224/2009 (3) a v nařízení Komise (ES) č. 409/2009 (4), kterým se stanoví vyrovnávací koeficienty a kódy úpravy Evropské unie používané k přepočítávání hmotnosti uchovávaných či zpracovaných čerstvých a čerstvých solených ryb na živou hmotnost za účelem sledování úlovků.
(10)
Aby se prokázalo, že nedochází k nadměrnému vyrovnání, členské státy by měly uvádět příslušné informace o uplatňování vyrovnávacího mechanismu ve výroční zprávě o provádění, jak je stanoveno v čl. 114 odst. 2 nařízení (EU) č. 508/2014.
(11)
Aby se opatření stanovená tímto nařízením mohla uplatňovat okamžitě, neboť výdaje jsou v souladu s čl. 65 odst. 2 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (5) způsobilé pro příspěvky z Evropského námořního a rybářského fondu již od 1. ledna 2014, toto nařízení by mělo vstoupit v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Toto nařízení stanoví kritéria pro výpočet dodatečných nákladů, které vzniknou během období způsobilosti podle čl. 65 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013 provozovatelům při rybolovu, chovu a při zpracovávání a uvádění na trh určitých produktů rybolovu a akvakultury pocházejících z nejvzdálenějších regionů Unie podle článku 349 Smlouvy v důsledku specifického znevýhodnění těchto regionů.
Článek 2
1. Dodatečné náklady uvedené v článku 1 se vypočítávají zvlášť pro každou z těchto činností:
a)
rybolov;
b)
chov;
c)
zpracovávání;
d)
uvádění na trh.
2. V rámci každé činnosti uvedené v odstavci 1 se dodatečné náklady vypočítávají podle položek výdajů, jak jsou uvedeny v plánech vyrovnání podle článku 72 nařízení (EU) č. 508/2014 u každého produktu nebo kategorie produktů, které členský stát označí za způsobilé pro vyrovnání.
3. Dodatečné náklady se stanoví u každé dané výdajové položky jako rozdíl mezi náklady, které vznikají provozovatelům v dotčených nejvzdálenějších regionech, sníženými o veškeré veřejné zásahy ovlivňující výši dodatečných nákladů, a srovnatelnými náklady, které vznikají provozovatelům v pevninské části daného členského státu.
4. U výdajových položek specifických pro produkty nebo kategorie produktů, pro které v pevninské části daného členského státu neexistují srovnávací kritéria nebo měrné jednotky, se dodatečné náklady odchylně od odstavce 3 stanoví s ohledem na srovnatelné náklady, jež vznikají provozovatelům v pevninské části daného území Unie v souvislosti s rovnocennými produkty nebo kategoriemi produktů.
5. Při výpočtu dodatečných nákladů se zohledňují veškeré veřejné zásahy, včetně všech státních podpor oznámených podle čl. 108 odst. 3 Smlouvy a článku 73 nařízení (EU) č. 508/2014.
Článek 3
1. Výpočet dodatečných nákladů se zakládá pouze na nákladech vyplývajících ze specifického znevýhodnění nejvzdálenějších regionů.
2. Výpočet dodatečných nákladů vychází z ročního průměru zaznamenaných cen.
3. Dodatečné náklady se vyjadřují v eurech za tunu živé hmotnosti, a je-li to třeba, na eura za tunu živé hmotnosti se přepočítávají všechny složky celkových dodatečných nákladů.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 28. července 2014.
A BIZOTTSÁG 1046/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. július 28.)
az Európai Tengerügyi és Halászati Alapról szóló 508/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a legkülső régiókból származó egyes halászati és akvakultúra-termékek halászata, tenyésztése, feldolgozása és piaci értékesítése terén a gazdasági szereplőknél felmerülő többletköltségek kiszámítására vonatkozó kritériumok tekintetében történő kiegészítéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Tengerügyi és Halászati Alapról, valamint a 2328/2003/EK, a 861/2006/EK, az 1198/2006/EK és a 791/2007/EK tanácsi rendelet, valamint az 1255/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2014. május 15-i 508/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 72. cikke (4) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az 508/2014/EU rendelet V. fejezete értelmében az Európai Tengerügyi és Halászati Alap (ETHA) támogathatja az Uniónak az EUMSZ 349. cikkében említett legkülső régióiból származó egyes halászati és akvakultúra-termékek halászata, tenyésztése, feldolgozása és piaci értékesítése terén a gazdasági szereplőknél felmerülő többletköltségek ellentételezését.
(2)
Annak érdekében, hogy az Unió legkülső régióiból származó egyes halászati és akvakultúra-termékek versenyképesek maradjanak az Unió más régióiból származó hasonló termékekkel szemben, az Európai Unió 1992-ben intézkedéseket vezetett be a halászati és akvakultúra-ágazatban felmerülő kapcsolódó többletköltségek ellentételezésére. A 2007-2013 közötti időszakra vonatkozóan a 791/2007/EK tanácsi rendelet (2) határozta meg az ellentételezési intézkedéseket. Figyelemmel az Unió legkülső régióinak gazdasági és társadalmi strukturális helyzetére, amelyet e régiók távoli fekvése, szigetjellege, kis mérete, kedvezőtlen domborzati viszonyai, néhány terméktől való gazdasági függése és egyedi éghajlati viszonyai súlyosbítanak, 2014. január 1-jétől továbbra is támogatást szükséges nyújtani az egyes halászati és akvakultúra-termékek halászata, tenyésztése, feldolgozása és piaci értékesítése terén felmerülő többletköltségek ellentételezésére. A többletköltségek ellentételezése tulajdonképpen abban segít az érintett régiók gazdasági szereplőinek, hogy egyáltalán életképesek maradhassanak gazdaságilag.
(3)
A többletköltségeket az 508/2014/EU rendelet 72. cikkében említett ellentételezési tervben kell meghatározni.
(4)
Annak érdekében, hogy a régiók és az egyes évek egyszerűbb összehasonlítása révén valamennyi érintett régió összehangolt és egyenlő bánásmódban részesülhessen és különösen annak érdekében, hogy ne kerüljön sor a többletköltségek túlkompenzálására, meg kell határozni az Unió legkülső régióinak sajátos hátrányaiból adódó többletköltségek kiszámítására vonatkozó kritériumokat. Az alkalmazandó közös kritériumoknak köszönhetően valamennyi érintett régióban egységes módszerrel kerülnek kiszámításra a többletköltségek.
(5)
Az egyes termékekre vagy termékkategóriákra vonatkozó, a tagállam vagy az uniós terület kontinentális részén tevékenységet folytató gazdasági szereplőknél felmerülő referenciaköltségeket, amelyek alapján a többletköltségek meghatározásra kerülnek, különösen gondosan kell megbecsülni a túlkompenzálás elkerülése érdekében.
(6)
Vannak olyan termékek vagy termékkategóriák, amelyekre vonatkozóan nem léteznek összehasonlítási kritériumok vagy mértékegységek az érintett tagállam területének kontinentális részén. Ilyen esetekben a többletköltségek kiszámításának alapjául szolgáló referenciaköltséget az Unió területének kontinentális részén tevékenységet folytató gazdasági szereplőknél az egyenértékű termékek vagy termékkategóriák kapcsán felmerülő költségekhez viszonyítva kell megállapítani.
(7)
A legkülső régiókban érvényesülő eltérő értékesítési feltételekre, valamint a fogásmennyiségek, az állományok és a piaci kereslet ingadozásaira való tekintettel az ellentételezésre jogosult halászati és akvakultúra-termékeknek vagy termékkategóriáknak, azok legnagyobb mennyiségeinek és az ellentételezési összegeknek a meghatározását - a tagállamonként megszabott keret-előirányzatokon belül - az érintett tagállamokra kell hagyni.
(8)
A tagállamoknak olyan szinten kell meghatározniuk az ellentételezési összeget, amely lehetővé teszi a legkülső régiók sajátos hátrányaiból adódó többletköltségek megfelelő kiegyenlítését, de elkerüli a túlkompenzálást. Az ellentételezési összegnek ezért figyelembe kell vennie a többletköltségeket befolyásoló más típusú állami beavatkozásokat is, ideértve a Szerződés 108. cikkének (3) bekezdése és az 508/2014/EU rendelet 73. cikke alapján bejelentett állami támogatásokat.
(9)
A többletköltségek összehangolt bemutatása érdekében a többletköltségeket élőtömeg-tonna alapján kell kifejezni, amelyet az 1224/2009/EK tanácsi rendelet (3) és a 409/2009/EK bizottsági rendelet (4) határoz meg; az utóbbi rendelet európai uniós átváltási együtthatókat határoz meg a friss és friss sózott halakra, illetve kiszerelési kódokat a feldolgozott halakra vonatkozóan, és ezek segítségével a tárolt vagy feldolgozott halak tömegét élőtömeggé lehet átszámítani a fogások nyomon követése érdekében.
(10)
Ahhoz, hogy igazolják, hogy nem került sor túlkompenzálásra, a tagállamoknak a kompenzációs mechanizmusra vonatkozó releváns információkat szerepeltetniük kell az 508/2014/EU rendelet 114. cikkének (2) bekezdésében meghatározott éves végrehajtási jelentésben.
(11)
Annak érdekében, hogy az e rendeletben előírt intézkedéseket mielőbb alkalmazni lehessen, tekintettel arra, hogy a kiadások az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) 65. cikke (2) bekezdésének megfelelően 2014. január 1. óta már jogosultak az Európai Tengerügyi és Halászati Alapból nyújtott hozzájárulásra, ennek a rendeletnek az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő napon hatályba kell lépnie,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Ez a rendelet megállapítja az 1303/2013/EU rendelet 65. cikke (2) bekezdésében meghatározott elszámolhatósági időszak során a Szerződés 349. cikkében említett legkülső uniós régiókból származó egyes halászati és akvakultúra-termékek halászata, tenyésztése, feldolgozása és piaci értékesítése terén a gazdasági szereplőknél a legkülső régiók sajátos hátrányai folytán jelentkező többletköltségek kiszámítására vonatkozó kritériumokat.
2. cikk
(1) Az 1. cikkben említett többletköltségeket külön kell kiszámítani a következő tevékenységek mindegyikére vonatkozóan:
a)
halászat;
b)
tenyésztés;
c)
feldolgozás;
d)
piaci értékesítés.
(2) Az (1) bekezdésben említett egyes tevékenységeken belül a többletköltségeket minden, a tagállam által ellentételezésre jogosultnak minősített termékre vagy termékkategóriára vonatkozóan az 508/2014/EU rendelet 72. cikkében említett ellentételezési tervben felsorolt kiadási tételenként kell meghatározni.
(3) A többletköltségeket minden egyes kiadási tétel esetében az érintett legkülső régióban tevékenységet folytató gazdasági szereplőknél felmerülő, a többletköltségeket befolyásoló bármilyen állami beavatkozással csökkentett költségek, valamint az érintett tagállam kontinentális részén tevékenységet folytató gazdasági szereplőknél felmerülő hasonló költségek különbségeként kell meghatározni.
(4) A (3) bekezdéstől eltérve a kizárólag olyan termékekre vagy termékkategóriákra jellemző kiadási tételek esetében, amelyekre vonatkozóan nem léteznek összehasonlítási kritériumok vagy mértékegységek az érintett tagállam területének kontinentális részén, a többletköltséget az Unió területének kontinentális részén tevékenységet folytató gazdasági szereplőknél az egyenértékű termékek vagy termékkategóriák kapcsán felmerülő hasonló költségekhez viszonyítva kell meghatározni.
(5) A többletköltségek kiszámítása során figyelembe kell venni az esetleges állami beavatkozásokat, ideértve a Szerződés 108. cikkének (3) bekezdése és az 508/2014/EU rendelet 73. cikke alapján bejelentett állami támogatásokat is.
3. cikk
(1) A többletköltségek kiszámításának alapjául kizárólag olyan költségek szolgálhatnak, amelyek a legkülső régiók sajátos hátrányai miatt merülnek fel.
(2) A többletköltségek kiszámításának a feljegyzett árak éves átlagán kell alapulnia.
(3) A többletköltségeket élőtömeg-tonnánként, euróban kell megadni, és adott esetben a teljes többletköltség valamennyi költségösszetevőjét át kell számítani élőtömeg-tonnánkénti euro értékre.
4. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. július 28-án.