NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 1398/2014
ze dne 24. října 2014,
kterým se stanoví normy a postupy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 375/2014 o zřízení Evropského dobrovolnického sboru humanitární pomoci („iniciativa Humanitární dobrovolníci EU“) (1), a zejména na čl. 9 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V souladu s nařízením (EU) č. 375/2014 by Komise měla vypracovat normy a postupy týkající se nezbytných podmínek, postupů a požadavků, jež mají uplatňovat vysílající a přijímající organizace při vyhledávání, výběru, přípravě, řízení a vysílání zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU na podporu humanitární pomoci ve třetích zemích. Nařízení (EU) č. 375/2014 stanoví, že normy mají být přijaty prostřednictvím aktů v přenesené pravomoci a postupy prostřednictvím prováděcích aktů.
(2)
U všech zúčastněných stran iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, včetně samotných dobrovolníků a vysílajících a přijímajících organizací, by mělo být podporováno ztotožnění se s iniciativou.
(3)
Kompetenční rámec, který se má použít v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, musí definovat průřezové kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti, a rovněž stanovit specifické kompetence, které jsou potřebné pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro práci na humanitární pomoci. Jeho součástí by měl být seznam příkladů technických kompetencí. To by mělo pomoci zajistit efektivní a potřebami odůvodněný výběr a přípravu zájemců o dobrovolnickou činnost na základě společného kompetenčního rámce.
(4)
Aby bylo možné jejich kompetence, vzdělávací potřeby a výsledky učení dokumentovat a hodnotit, měli by humanitární dobrovolníci EU po celou dobu své účasti na iniciativě postupovat podle snadno použitelného plánu učení a rozvoje. Při vytváření tohoto plánu se bude vycházet z poznatků získaných při iniciativách Youth Pass (pas mládeže) (2) a Europass (3).
(5)
Účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU si dobrovolníci mohou na základě znalostí, dovedností a kompetencí, které zde získají, zlepšit svou zaměstnatelnost. Účast je rovněž důkazem jejich solidarity s lidmi, kteří potřebují pomoc, a jejich odhodlání vyzdvihovat vědomí evropského občanství. Zvláštní ustanovení by proto měla v největší možné míře usnadnit uznávání neformálního a informálního učení humanitárních dobrovolníků EU v souladu s doporučením Rady ze dne 20. prosince 2012 o uznávání neformálního a informálního učení (4).
(6)
Normy, kterými se řídí partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizace, jsou důležité jak pro odvětví humanitární pomoci, tak pro dobrovolnické organizace. Podporují cíl, kterým je budování partnerství mezi provádějícími organizacemi, a jsou vyjádřením vzájemné odpovědnosti těchto organizací i jednotlivých humanitárních dobrovolníků za dosahování cílů iniciativy Humanitární dobrovolníci EU. Je třeba definovat zásady, na nichž je partnerství postaveno, a dohoda o partnerství by měla stanovovat minimální požadavky pro to, aby se partneři o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí mohli ucházet nebo tyto projekty spravovat.
(7)
Zásady týkající se rovných příležitostí a nediskriminace jsou zakotveny ve vnitrostátních právních předpisech a právních předpisech Unie a vysílající a přijímající organizace by je měly vždy dodržovat a podporovat. V případě potřeby jsou nicméně podle konkrétních okolností přijaty zvláštní výjimky týkající se definice úlohy a profilu humanitárních dobrovolníků EU.
(8)
Dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie, jakož i právních předpisů přijímající země je velmi důležité. Odpovědnost za něj nesou vysílající a přijímající organizace, jež jsou rovněž povinny informovat humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z daných předpisů a o jejich právu na pojistné krytí. Základním předpokladem pro vyslání dobrovolníků je jejich jasný právní status, který by tudíž měl být definován ve smlouvě o vyslání uzavírané mezi vysílající organizací a humanitárním dobrovolníkem EU. Zvláštní pozornost by rovněž měla být věnována ochraně osobních údajů, potřebě jednat v souladu se zásadami integrity a s etickým kodexem a ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání.
(9)
Aby se zajistilo včasné provádění iniciativy Humanitární dobrovolníci EU, je nezbytné, aby toto nařízení vstoupilo v platnost jako naléhavé, neboť obsahuje ustanovení, na jejichž základě provádějící organizace vysílají humanitární dobrovolníky EU do třetích zemí,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví normy týkající se zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU, pokud jde o tyto záležitosti uvedené v čl. 9 odst. 2 nařízení (EU) č. 375/2014:
a)
kompetenční rámec pro vyhledávání, výběr a přípravu dobrovolníků jako začátečníků či zkušených odborníků;
b)
zajištění rovných příležitostí a zamezení diskriminaci při vyhledávání a výběru;
c)
zajištění dodržování příslušných vnitrostátních právních předpisů a práva Unie a práva přijímající země ze strany vysílajících a přijímajících organizací;
d)
normy upravující partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi a
e)
zajištění uznávání schopností a dovedností získaných humanitárními dobrovolníky EU v souladu s relevantními stávajícími iniciativami Unie.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice uvedené v článku 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a definice uvedené v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014. Použijí se rovněž tyto definice:
a)
„kompetencemi“ se podle definice uvedené v evropském referenčním rámci pro klíčové schopnosti pro celoživotní učení (5) rozumí kombinace znalostí, dovedností a postojů odpovídajících určitému kontextu, která humanitárním dobrovolníkům EU umožní přispět k poskytování humanitární pomoci založené na potřebách;
b)
„průřezovými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány v mnoha odvětvích dobrovolnické činnosti a zaměstnanosti a které nejsou specifické pro odvětví humanitární pomoci;
c)
„specifickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou požadovány pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU a pro humanitární pomoc v širším slova smyslu;
d)
„technickými kompetencemi“ se rozumí kompetence, které jsou výsledkem odborných znalostí, jež jsou v kontextu humanitární pomoci opodstatněné;
e)
„výsledky učení“ se podle definice uvedené v evropském rámci kvalifikací (6) rozumí vyjádření toho, co dotyčná osoba zná, čemu rozumí a co je schopna vykonávat po ukončení vzdělávacího procesu. Jsou vymezeny na základě znalostí, dovedností a kompetencí.
KAPITOLA 2
KOMPETENČNÍ RÁMEC
Článek 3
Kompetenční rámec
1. Kompetenční rámec používaný pro iniciativu Humanitární dobrovolníci EU má tři dimenze:
a)
průřezové kompetence;
b)
specifické kompetence a
c)
technické kompetence.
2. Kompetenční rámec musí být přizpůsoben:
a)
začátečníkům, zejména čerstvým absolventům, kteří mají méně než pět let odborné praxe a méně než pět let zkušeností v oblasti humanitární činnosti a
b)
zkušeným odborníkům, kteří mají více než pět let odborné praxe v odpovědných funkcích nebo na odborné pozici.
3. Kompetenční rámec podporuje nepřetržitý proces osobního rozvoje, kterým humanitární dobrovolníci EU procházejí během různých fází své účasti na iniciativě, a zároveň slouží jako měřítku jejich posunu. Úroveň znalostí v jednotlivých kompetencích se posuzuje v souladu s přístupem podle evropského rámce kvalifikací a pomocí následujícího odstupňování:
a)
Úroveň 4: výborná znalost;
b)
Úroveň 3: ucelená znalost;
c)
Úroveň 2: znalost s potřebou dalšího rozvoje;
d)
Úroveň 1: nedostatečná znalost.
4. Definice hlavních používaných kompetencí jsou uvedeny v příloze.
Článek 4
Plán učení a rozvoje
1. Plán učení a rozvoje stanoví výsledky učení, které jsou u humanitárních dobrovolníků EU očekávány, a poskytuje informace o kompetencích, vzdělávacích potřebách a výsledcích, které mají humanitární dobrovolníci dosáhnout v jednotlivých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Plán učení a rozvoje obsahuje tyto informace:
a)
základní informace o humanitárním dobrovolníkovi EU;
b)
základní informace o působení dobrovolníka a popis úkolů, které má vykonávat;
c)
kompetence stanovené v kompetenčním rámci a hodnocení výkonů dobrovolníka a souvisejících výsledků učení;
d)
případně vzdělávací potřeby a činnosti plánované za účelem dalšího rozvoje;
e)
školení absolvovaná během odborné přípravy nebo působení a
f)
další důležité informace.
3. Používání jednotlivých prvků plánu učení a rozvoje závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárního dobrovolníka EU a je pravidelně aktualizováno, zejména v těchto fázích:
a)
výběr;
b)
odborná příprava, případně včetně stáže;
c)
vyslání a
d)
hodnocení po vyslání.
KAPITOLA 3
UZNÁNÍ SCHOPNOSTÍ A DOVEDNOSTÍ ZÍSKANÝCH HUMANITÁRNÍMI DOBROVOLNÍKY EU
Článek 5
Hodnocení kompetencí a postup jejich dokumentace
1. Hodnocení kompetencí, které humanitární dobrovolníci EU získali účastí na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU, a jejich dokumentace napomáhá k:
a)
profesnímu uznání získaných kompetencí, které jsou případně využitelné v souvislosti s profesí a které mohou zlepšit zaměstnatelnost dobrovolníka a
b)
společenskému uznání přínosu dobrovolníka při vyjadřování hodnot Unie a jeho solidarity s lidmi v nouzi a při vyzdvihování vědomí evropského občanství.
2. Rozsah a proces hodnocení a dokumentace se upraví tak, aby se dal použít pro začátečníky i zkušené odborníky a závisí na individuálních potřebách a ambicích humanitárních dobrovolníků EU.
3. Hodnocení a dokumentace získaných zkušeností jsou odrazem dlouhodobého procesu rozvoje, kterým humanitární dobrovolník EU prochází, a tudíž vyjádřením uznání procesu učení a rozvoje v jednotlivých fázích účasti dobrovolníka na iniciativě a podpory tohoto procesu. Hodnocení a dokumentace se provádějí na základě plánu učení a rozvoje uvedeného v článku 4.
4. Vysílající a přijímající organizace dává najevo své odhodlání hodnotit a dokumentovat zkušenosti získané humanitárními dobrovolníky EU s cílem usnadnit profesní a společenské uznání.
5. Komise a členské státy EU poskytnou příslušným vnitrostátním orgánům odpovědným za uznávání neformálního a informálního učení důležité informace o iniciativě Humanitární dobrovolníci EU a o procesu hodnocení a dokumentace, aby případně usnadnily proces formálního uznání získaných zkušeností humanitárních dobrovolníků EU v jejich zemích.
Článek 6
Profesní uznání
1. Na základě své žádosti obdrží humanitární dobrovolník EU osvědčení o účasti na iniciativě. Toto osvědčení vydává Komise a jsou v něm uvedeny alespoň tyto informace:
a)
datum působení;
b)
názvy a podrobnosti o vysílající a přijímající organizaci;
c)
jméno a kontaktní údaje osoby, která dobrovolníka zaškolovala, a jeho přímého nadřízeného;
d)
jména a kontaktní údaje osob ve vysílající a přijímající organizaci, které jsou o dobrovolníkovi ochotny poskytnout reference;
e)
hlavní úkoly a povinnosti humanitárního dobrovolníka EU;
f)
popis hlavních výsledků, kterých humanitární dobrovolník EU během svého působení dosáhl;
g)
popis výsledků učení, kterých humanitární dobrovolník EU dosáhl v jednotlivých fázích své účasti na iniciativě, pomocí odstupňování v souladu s čl. 3 odst. 3 tohoto nařízení.
2. Na žádost humanitárního dobrovolníka EU může být k osvědčení připojena kopie plánu učení a rozvoje.
Článek 7
Společenské uznání
1. Společenské uznání je podporováno prostřednictvím činností uvedených v plánu komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014. Humanitární dobrovolník EU má možnost zapojit se do vnějších komunikačních činností s cílem šířit informace o iniciativě a o angažovanosti dobrovolníků.
2. Komise v případě potřeby organizuje mezinárodní akce za účelem osvěty a zviditelnění iniciativy.
3. Vysílající organizace šíří informace o Humanitární dobrovolníci EU a podporují zapojení do sítě dané iniciativy s důrazem na příležitosti, jež síť dobrovolníků nabízí, aby se problematice týkající se humanitární pomoci a aktivní evropského občanské věnovali i po návratu z mise.
4. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o příležitostech nadále se věnovat problematice týkající se humanitární pomoci a aktivního evropského občanství. Zejména humanitární pracovníky EU povzbuzují, aby se účastnili konferencí a workshopů organizovaných na úrovni EU a na vnitrostátní úrovni a sdíleli své zkušenosti se zainteresovanými zúčastněnými stranami.
KAPITOLA 4
NORMY UPRAVUJÍCÍ PARTNERSTVÍ MEZI VYSÍLAJÍCÍMI A PŘIJÍMAJÍCÍMI ORGANIZACEMI
Článek 8
Cíl partnerství a jeho účastníci
1. Partnerství mezi vysílající a přijímající organizací obsahuje ujednání mezi partnery, kteří se ucházejí o projekty zahrnující vysílání humanitárních dobrovolníků EU do třetích zemí, jejich součástí mohou být rovněž činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, a kteří tyto projekty spravují.
2. Účastníky partnerství jsou vysílající organizace v souladu s čl. 10 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014 a přijímající organizace v souladu s čl. 10 odst. 4 nařízení (EU) č. 375/2014.
3. Při vytváření partnerství mohou vysílající a přijímající organizace jako partnery zahrnout jiné organizace, které se zaměřují na oblasti související s cíli nebo věnují projektům zahrnujícím aktivity uvedené v odstavci 1, aby přispěly se svými specifickými odbornými znalostmi.
4. Jsou-li součástí projektů činnosti související s budováním kapacit a/nebo technickou pomocí, lze za způsobilé partnery považovat vysílající a přijímající organizace, které již podstoupily proces akreditace v souladu s prováděcím nařízením Komise, které má být přijato na základě čl. 10 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014, ale dosud akreditaci neobdržely, pokud uplatňují strategii pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc odpovídající potřebám.
5. Pokud projekty slouží jako podpora opatření v reakci na mimořádné situace, mohou partnerství tvořit pouze vysílající organizace.
Článek 9
Zásady partnerství
Při činnostech v rámci iniciativy Humanitární dobrovolníci EU je podporováno nadnárodní partnerství mezi vysílajícími a přijímajícími organizacemi založené na zásadách:
a)
rovnosti;
b)
společných hodnot a společné vize;
c)
transparentnosti;
d)
odpovědnosti a důvěryhodnosti;
e)
vzájemné důvěry a respektu;
f)
komplementarity, využívání rozmanitosti společenství zabývajících se humanitární pomocí a dobrovolnickou činností s důrazem na budování místních kapacit;
g)
flexibility a přizpůsobení a
h)
vzájemnosti při rozdělování prostředků a stanovování cílů.
Článek 10
Dohoda o partnerství a normy
1. Dříve než vysílající a přijímající organizace uzavřou partnerství, vypracují přijímající organizace případně ve spolupráci s vysílajícími organizacemi posouzení potřeb zohledňující posouzení potřeb v oblasti humanitární pomoci, jež vypracovala Komise.
2. V posouzení potřeb musí být uvedeny alespoň tyto body:
a)
posouzení zranitelnosti a rizik země vyslání, včetně posouzení rizik pro ochranu, cestování a zdraví, která se humanitárních dobrovolníků EU mohou týkat;
b)
zvážení stávající kapacity přijímající organizace přijmout humanitárního dobrovolníka EU;
c)
analýza kompetencí a kapacit, které se přijímající organizaci a místnímu společenství v současné době nedostávají, s uvedením potřeb a analýzy, jak lze dané nedostatky nejlépe řešit;
d)
analýza očekávaného přínosu humanitárního dobrovolníka EU, případně předpokládané pomoci přijímající organizaci a místnímu společenství v otázce budování kapacit.
3. Dohodu o partnerství podepisují všichni partneři, aby se zajistilo dodržování těchto minimálních norem partnerství:
a)
Partnerství jsou založena na dohodě o společných hodnotách a společné vizi, zejména v otázkách dobrovolnické činnosti a humanitární pomoci;
b)
Musí být jasně definován přínos jednotlivých partnerů a jejich úkoly;
c)
Všichni partneři souhlasí se společnými cíli partnerství a se způsobem, jakým je partnerství spravováno, zejména pokud jde o:
i)
rozhodovací a pracovní postupy;
ii)
finanční ujednání a správu;
iii)
způsoby komunikace mezi všemi zúčastněnými stranami; četnost schůzek a inspekcí na místě ze strany vysílajících organizací;
iv)
plán práce a činností včetně harmonogramu;
v)
přidělení úkolů v souladu s plánem komunikace iniciativy;
vi)
sledování a hodnocení partnerství;
vii)
vedení účetnictví a dokumentace;
viii)
konečné úpravy a finalizaci posouzení potřeb podle odstavce 1;
ix)
společné definování a hodnocení úkolů přidělených humanitárním dobrovolníkům EU;
x)
úkoly a povinnosti zájemců o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolníků EU v různých fázích účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU;
xi)
postupy pro řešení stížností (podaných v rámci partnerství nebo zvnějšku v souvislosti s činností partnerství) a řešení sporů mezi partnery;
xii)
politiky a postupy upravující ukončení partnerství ze strany partnera;
xiii)
finanční dopady a
xiv)
smluvní dopady (včetně dopadů týkajících se humanitárního dobrovolníka EU a dotčených společenství).
d)
V případě potřeby bude vypracována strategie pro budování kapacit a/nebo technickou pomoc mezi partnery odpovídající potřebám a na danou strategii bude vyčleněn zvláštní rozpočet.
e)
Partneři se podílejí na vzdělávacích aktivitách a zavazují se provádět akce zaměřené na komunikaci a zviditelnění v souladu s plánem komunikace podle článku 17 nařízení (EU) č. 375/2014.
KAPITOLA 5
ROVNÉ PŘÍLEŽITOSTI A ZAMEZENÍ DISKRIMINACI
Článek 11
Obecná zásada
1. Iniciativa je otevřena všem způsobilým zájemcům, bez ohledu na jejich státní příslušnost, pohlaví, rasu, etnický původ, věk, sociální zázemí, náboženské vyznání nebo víru, rodinný stav nebo sexuální orientaci a jakékoli případné zdravotní postižení.
2. Vysílající a přijímající organizace se zavazují dodržovat zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace. Tyto zásady jsou nedílnou součástí procesu vyhledávání, výběru a přijímání a přípravy dobrovolníků a politik a postupů řízení výkonnosti.
Článek 12
Rovné zacházení, rovné příležitosti a nediskriminace
1. Vysílající organizace má zakotvené zásady a uplatňuje politiku zajišťující v praxi na pracovišti zohledňování zásady rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a organizační kultura podporující začlenění.
2. Politika rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace uvedená v odstavci 1 musí splňovat přinejmenším tyto podmínky:
a)
být v souladu s příslušnými právními předpisy Unie a vnitrostátními předpisy a snažit se bránit diskriminačnímu jednání a postupům, a to včetně jakýchkoli překážek zaměstnanosti pro všechny skupiny, které jsou uvedeny v daných právních předpisech a/nebo o kterých je známo, že se při hledání zaměstnání mohou potýkat s předsudky, a u kterých tudíž hrozí, že nebudou dostatečně zastoupeny, taková jednání a postupy řešit nebo je odstraňovat;
b)
zahrnovat mimo jiné všechny aspekty dobrovolnické praxe, včetně pravidel chování jednotlivců, zveřejňování volných míst, přijímání a výběru, odborné přípravy a rozvoje, řízení výkonnosti, pracovních podmínek včetně postupů odměňování a propouštění;
c)
jasně definovat úkoly a povinnosti všech zaměstnanců a dobrovolníků, týmů vedoucích a řídících pracovníků, oddělení lidských zdrojů a jakýchkoli jiných zúčastněných stran, které organizace určí;
d)
být pravidelně kontrolována a přezkoumávána s cílem, aby se zajistil její soulad s příslušnými právními předpisy a její správné a účinné provádění.
3. Přijímající organizace poskytne vysílající organizaci písemné srozumění se zásadami a politikou rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a poskytne vysílající organizaci poradenství ohledně jakýchkoli výjimek týkajících se definice úlohy a profilu humanitárního dobrovolníka EU, které jsou nezbytné na základě konkrétních souvislostí její práce.
4. Vysílající organizace je nápomocna přijímající organizaci při uplatňování politiky rovného zacházení, rovných příležitostí a nediskriminace a výjimečně přijímajícím organizacím pomáhá s případnými úpravami těchto zásad podle konkrétních okolností.
5. Je-li to možné, poskytuje vysílající organizace všem zaměstnancům pravidelná odpovídající odborná školení a instruktáž ohledně politiky a jejích zásad, aby všechny zúčastněné strany politiku pochopily, podporovaly a uplatňovaly.
KAPITOLA 6
DODRŽOVÁNÍ VNITROSTÁTNÍCH PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ, PRÁVA UNIE A PRÁVNÍCH PŘEDPISŮ PŘIJÍMAJÍCÍ ZEMĚ
Článek 13
Obecná ustanovení
1. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly dodržovány příslušné vnitrostátní právní předpisy, právo Unie a právní předpisy přijímající země, včetně:
a)
nařízení (EU) č. 375/2014, včetně obecných zásad uvedených v článku 5;
b)
právních předpisů upravujících právní status humanitárních dobrovolníků EU;
c)
použitelných právních předpisů týkajících se pracovních podmínek, zdraví, ochrany a bezpečnosti dobrovolníků;
d)
právních předpisů o rovném zacházení a nediskriminaci a
e)
právních předpisů o ochraně osobních údajů.
2. Vysílající a přijímající organizace informují humanitární dobrovolníky EU o jejich právech a zákonných povinnostech plynoucích z právních předpisů uvedených v odstavci 1 a o jejich právu na pojistné krytí stanoveném v prováděcím nařízení Komise, které má být přijato na základě čl. 9 odst. 3 nařízení (EU) č. 375/2014.
Článek 14
Právní status humanitárního dobrovolníka EU
1. Vysílající organizace dodržuje právní předpisy upravující právní status humanitárního dobrovolníka EU. Připraví proto smlouvu o vyslání podle čl. 14 odst. 5 nařízení (EU) č. 375/2014, kterou musí podepsat vysílající organizace a humanitární dobrovolník EU. Ve smlouvě musí být uvedeny použitelné právní předpisy a právo příslušné pro smlouvu.
2. Vysílající organizace zajistí, aby přijímající organizace smlouvu dodržovala, a je odpovědná za porušení ustanovení smlouvy o vyslání ze strany přijímající organizace.
Článek 15
Povinnost informovat humanitárního dobrovolníka EU o daňových pravidlech
1. Před vysláním informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU o veškerých daňových pravidlech vztahujících se na příspěvky na pobyt v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, případně v zemi vyslání.
2. Není-li humanitární dobrovolník EU rezidentem v zemi, v níž má vysílající organizace sídlo, informuje vysílající organizace humanitárního dobrovolníka EU, že je povinen seznámit se s daňovými pravidly, která země, v níž pobývá, v dané konkrétní situaci uplatňuje.
Článek 16
Ochrana údajů
1. Při zpracování osobních údajů postupují vysílající a přijímající organizace v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (7), případně nařízením (ES) Evropského parlamentu a Rady č. 45/2001 (8).
2. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby při zpracování údajů o zájemcích o dobrovolnickou činnost a humanitárních dobrovolnících EU, včetně jejich shromažďování, užívání, zveřejňování, nebo při vymazávání těchto údajů nedocházelo ke zneužití nebo nesprávnému užívání. To se týká všech záležitostí v souvislosti se zájemci o dobrovolnickou činnost a humanitárními dobrovolníky EU, zejména:
a)
přijímání a výběru (včetně formulářů žádostí, zápisů z pohovorů a dotazníků k sebehodnocení) a
b)
přípravy a řízení humanitárních dobrovolníků EU (včetně plánů učení a rozvoje, přezkumů výkonnosti a záznamů o zaškolení, lékařských prohlídek nebo jakýchkoli disciplinárních záležitostí).
3. Vysílající a přijímající organizace zajistí, aby byly zpracovávány pouze relevantní údaje a aby veškeré osobní údaje, jako je jméno, věk, adresa a datum narození, včetně citlivých údajů, informace týkající se přijetí, vlastního zaměstnání a výkonnosti, byly:
a)
shromažďovány zákonným způsobem a způsobem odpovídajícím legitimnímu účelu;
b)
zpracovány korektně a zákonným způsobem;
c)
v případě potřeby opravovány nebo aktualizovány;
d)
přístupné pouze oprávněným zaměstnancům;
e)
dotčenému zájemci o dobrovolnickou činnost nebo humanitárnímu dobrovolníkovi EU na žádost zpřístupněny;
f)
bezpečně uchovávány a
g)
uchovávány po dobu ne delší než je nezbytné.
4. Ke zpracování údajů uvedených v odstavci 3 musí vysílající a přijímající organizace získat výslovný souhlas humanitárního dobrovolníka EU.
5. Vysílající a přijímající organizace informují zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitárního dobrovolníka EU, že mají právo na ochranu osobních údajů, právo podat stížnost a užívat své vlastní údaje a mít k nim přístup, právo znát totožnost subjektů, které budou mít přístup k jejich osobním údajům, a vědět k jakému typu údajů budou mít jednotlivé subjekty přístup.
Článek 17
Integrita a etický kodex
1. Vysílající a přijímající organizace se dohodne na politice integrity, jejímž cílem je předcházet korupci a úplatkářství, a na etickém kodexu založeném na vhodné politice řízení vysílající organizace, která se vztahuje na humanitární dobrovolníky EU a poskytuje jim pokyny ohledně očekávaného chování, slušnosti a integritě požadované během jejich účasti na iniciativě Humanitární dobrovolníci EU.
2. Etický kodex je pro humanitární dobrovolníky EU závazný a zahrnuje přinejmenším tyto požadavky:
a)
závazek podporovat ztotožnění s iniciativou Humanitární dobrovolníci EU a přispívat k jejím cílům;
b)
respektování druhých, lidské důstojnosti a dodržování zásad nediskriminace;
c)
dodržování zásad humanitární pomoci uvedených v čl. 5 odst. 1 nařízení (EU) č. 375/2014;
d)
závazek k ochraně práv dětí a ohrožených dospělých osob, zejména zavedením zásady nulové tolerance pohlavního zneužívání;
e)
nulová tolerance k užívaní drog nedovolených v zemi vyslání;
f)
dodržování místních zákonů;
g)
integrita, opatření proti podvodům a proti korupci;
h)
zachování vysoké úrovně osobního a profesního chování;
i)
dodržování postupů týkajících se ochrany, zdraví a bezpečnosti;
j)
povinnost oznámit případné porušení etického kodexu a opatření upravující takové oznamování;
k)
pravidla pro jednání s médii a pro správu informací a
l)
pravidla zakazující zneužívání zařízení organizace.
3. V případě jakéhokoli porušení etického kodexu ze strany humanitárního dobrovolníka EU se postupuje podle politiky řízení vysílající organizace.
4. Hrubé porušení etického kodexu má za následek předčasný návrat humanitárního dobrovolníka EU, případně je jeho chování oznámeno příslušným profesním nebo správním organizacím či orgánům.
Článek 18
Opatření na ochranu práv dětí a ohrožených dospělých osob, včetně nulové tolerance pohlavního zneužívání
1. Vysílající a přijímající organizace se zavazují k politice nulové tolerance zneužívání dětí a/nebo ohrožených dospělých osob, včetně pohlavního zneužívání. Musí být schopny hlásit případy zneužívání, neprodleně a řádně je řešit, poskytovat pomoc obětem, předcházet viktimizaci osob, které případ oznámily, a přivést pachatele k odpovědnosti.
2. Během procesu vybírání humanitárních dobrovolníků EU a jejich úvodních školení a odborné přípravy vysílající a přijímající organizace předcházejí zneužívání vytvořením kultury otevřenosti a informovanosti ohledně daného tématu a stanovením jasného řízení a povinností v oblasti dohledu.
3. Vysílající organizace provede všechny ze zákona nařízené kontroly, aby prověřila způsobilost zájemců o dobrovolnickou činnost k práci s těmito cílovými skupinami.
4. Ve snaze zajistit, aby k danému zneužívání nedocházelo, informují vysílající a přijímající organizace zájemce o dobrovolnickou činnost nebo humanitární dobrovolníky EU o rizicích a doporučených preventivních opatřeních.
KAPITOLA 7
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 19
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost třetím dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 24. října 2014.
A BIZOTTSÁG 1398/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. október 24.)
az önkéntesjelöltekre és az uniós segítségnyújtási önkéntesekre vonatkozó előírások meghatározásáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Önkéntes Humanitárius Segítségnyújtási Hadtest létrehozásáról (az „EU segítségnyújtási önkéntesei” kezdeményezés) szóló, 2014. április 3-i 375/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (2) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 375/2014/EU rendelet szerint a Bizottság előírásokat és eljárásokat állapít meg arra vonatkozóan, hogy az önkéntesjelöltek és az uniós segítségnyújtási önkéntesek harmadik országokban zajló humanitárius segítségnyújtási műveletek támogatása céljából történő azonosítása, kiválasztása, felkészítése, irányítása és kiküldése során a küldő és a fogadó szervezeteknek milyen feltételeket, szabályokat és követelményeket kell alkalmazniuk. A 375/2014/EU rendelet értelmében ezeket az előírásokat felhatalmazáson alapuló jogi aktusok formájában, az eljárásokat pedig végrehajtási aktusok formájában kell elfogadni.
(2)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés valamennyi érintettjét - köztük magukat az önkénteseket, valamint a küldő és a fogadó szervezeteket - arra kell ösztönözni, hogy közös identitástudatot alakítsanak ki a kezdeményezéshez kapcsolódóan.
(3)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés kapcsán alkalmazandó kompetencia-referenciakeretnek meg kell határoznia az önkéntesség és a foglalkoztatás számos ágazatában megkövetelt transzverzális kompetenciákat, valamint rögzítenie kell az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezéshez és a humanitárius segítségnyújtás terén folytatott munkához szükséges különleges kompetenciákat. Ezen túlmenően nem kimerítő jelleggel fel kell sorolnia a szakmai kompetenciákat. Ez elősegíti, hogy az önkéntesjelöltek kiválasztása és felkészítése hatékony és a szükségleteknek megfelelő legyen, és a közös kompetencia-referenciakeret alapján történjen.
(4)
Annak érdekében, hogy az uniós segítségnyújtási önkéntesek kompetenciái, képzési igényei és elért eredményei dokumentálhatók és értékelhetők legyenek, könnyen használható tanulási és fejlődési tervet kell követniük a kezdeményezésben való részvételük teljes időtartama alatt. A terv kialakításakor figyelembe fogják venni az ifjúsági bizonyítvány (Youthpass) (2) és az Europass (3) kezdeményezés tanulságait.
(5)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésben való részvétel az ennek során elsajátított tudásnak, készségeknek és kompetenciáknak köszönhetően javíthatja az önkéntesek foglalkoztathatóságát. Ezen túlmenően kifejezi a rászoruló emberek iránti szolidaritásukat és az európai polgárság szellemiségének látható előmozdítása iránti elkötelezettségüket. A várakozások szerint a különleges rendelkezések - a lehetséges mértékben - megkönnyítik majd az uniós segítségnyújtási önkéntesek nem formális és informális tanulásának elismerését, összhangban a nem formális és az informális tanulás eredményeinek érvényesítéséről szóló, 2012. december 20-i tanácsi ajánlással (4).
(6)
A fogadó és a küldő szervezetek közötti partnerséget szabályozó előírások mind a humanitárius ágazat, mind az önkéntes szervezetek szempontjából jelentősek. Előmozdítják a végrehajtó szervezetek közötti partnerség kialakítására vonatkozó célkitűzést, és tükrözik e szervezetek kölcsönös felelősségét egyrészt az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés, másrészt pedig az uniós segítségnyújtási önkéntesek mint egyének céljainak elérése terén. Meg kell határozni a partnerség alapelveit, és a partnerségi megállapodásnak teljesítenie kell a minimumkövetelményeket, hogy a partnereknek lehetőségük legyen uniós segítségnyújtási önkéntesek harmadik országokba történő kiküldését magukban foglaló projektekre pályázni, illetve ilyeneket irányítani.
(7)
Az esélyegyenlőségre és a megkülönböztetésmentességre vonatkozó elveket a nemzeti és az uniós jog egyaránt rögzíti, és ezeket az elveket a küldő és a fogadó szervezeteknek is mindig tiszteletben kell tartaniuk és elő kell mozdítaniuk. Ugyanakkor a különleges körülményekkel kapcsolatos kivételekre - szükség esetén - külön rendelkezés vonatkozik, amely az uniós segítségnyújtási önkéntesek szerepének és profiljának meghatározásával áll összefüggésben.
(8)
A vonatkozó nemzeti és uniós jognak, illetve a fogadó ország jogának való megfelelés rendkívüli jelentőséggel bír. Ez a küldő és a fogadó szervezetek felelőssége, amelyek emellett kötelesek tájékoztatni az uniós segítségnyújtási önkénteseket a vonatkozó jogból fakadó jogaikról és jogi kötelezettségeikről, illetve a biztosításhoz való jogukról. Az önkéntesek egyértelmű jogállása a kiküldésük előfeltétele, ezért azt a küldő szervezet és az uniós segítségnyújtási önkéntes közötti önkénteskiküldési szerződésben meg kell határozni. Kiemelt figyelmet kell fordítani a személyes adatok védelmére, a magatartási kódexnek megfelelő, feddhetetlen tevékenység szükségességére, valamint a gyermekek és a kiszolgáltatott felnőttek védelmére, többek között a szexuális zaklatással szembeni zéró tolerancia elvének bevezetése révén.
(9)
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés időben történő végrehajtásának biztosítása érdekében e rendeletnek sürgősen hatályba kell lépnie, hiszen azokat a rendelkezéseket rögzíti, amelyek alapján a végrehajtó szervezetek kiküldik az uniós segítségnyújtási önkénteseket a harmadik országokba,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy
E rendelet célja az önkéntesjelöltekre és az uniós segítségnyújtási önkéntesekre vonatkozó előírások meghatározása a 375/2014/EU rendelet 9. cikkének (2) bekezdésében felsorolt alábbi szempontokra való tekintettel:
a)
az önkéntesek mint kezdő vagy vezető szakemberek azonosítására, kiválasztására és felkészítésére használt kompetencia-referenciakeret,
b)
az azonosítási és kiválasztási eljárás során az esélyegyenlőségnek és a hátrányos megkülönböztetés tilalmának a biztosítására irányuló rendelkezések,
c)
az annak biztosítására irányuló rendelkezések, hogy a küldő és a fogadó szervezetek megfeleljenek a vonatkozó nemzeti és uniós jognak, valamint a fogadó ország jogának,
d)
a küldő és a fogadó szervezetek közötti partnerséget szabályozó előírások, valamint
e)
az uniós segítségnyújtási önkéntesek által elsajátított készségek és kompetenciák elismerésére vonatkozó rendelkezések, a meglévő vonatkozó uniós kezdeményezésekkel összhangban.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában a 375/2014/EU rendelet 3. cikkében, valamint a 375/2014/EU rendelet 9. cikkének (3) bekezdése alapján elfogadandó bizottsági végrehajtási rendeletben szereplő fogalommeghatározások alkalmazandók. E rendelet alkalmazásában továbbá:
a) „kompetenciák”: az egész életen át tartó tanuláshoz szükséges kulcskompetenciák közös európai referenciakeretében (5) szereplő fogalommeghatározásnak megfelelően az adott helyzetben megfelelő ismeretek, készségek és attitűdök ötvözete, amely lehetővé teszi az uniós segítségnyújtási önkénteseknek a szükségleteken alapuló humanitárius segítségnyújtáshoz való hozzájárulást;
b) „transzverzális kompetenciák”: az önkéntesség és a foglalkoztatás számos ágazatában megkövetelt kompetenciák, amelyek nem kizárólag a humanitárius segítségnyújtáshoz kapcsolódnak;
c) „különleges kompetenciák”: az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés és tágabb értelemben a humanitárius segítségnyújtás területén megkövetelt kompetenciák;
d) „szakmai kompetenciák”: a humanitárius segítségnyújtás szempontjából releváns szakismeretekből eredő kompetenciák;
e) „tanulási eredmény”: az Európai Képesítési Keretrendszerben (6) szereplő fogalommeghatározásnak megfelelően a tudás, készségek és kompetencia szempontjából meghatározott megállapítások arra vonatkozóan, hogy a tanuló egy tanulási folyamat befejezésekor mit tud, ért és képes elvégezni.
2. FEJEZET
KOMPETENCIA-REFERENCIAKERET
3. cikk
Kompetencia-referenciakeret
(1) Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés terén használt kompetencia-referenciakeretnek három dimenziója van:
a)
transzverzális kompetenciák;
b)
különleges kompetenciák; valamint
c)
szakmai kompetenciák.
(2) A kompetencia-referenciakeretet az alábbi csoportokra vonatkozóan alakítják ki:
a)
kezdő szakemberek, különösen az öt évnél kevesebb szakmai tapasztalattal rendelkező, illetve a humanitárius területen öt évnél kevesebb tapasztalattal rendelkező frissdiplomások; valamint
b)
vezető szakemberek, akik legalább ötéves, felelős beosztásban vagy szakértői beosztásban szerzett tapasztalattal rendelkeznek.
(3) A kompetencia-referenciakeret elősegíti az uniós segítségnyújtási önkéntesek személyes fejlődésének folyamatát a kezdeményezésben való részvételük különböző szakaszai során, és méri az előrehaladásukat. Az egyes kompetenciák tekintetében a szakértelem szintjét - az Európai Képesítési Keretrendszer megközelítésével összhangban - az alábbi skála alapján határozzák meg:
a)
4. szint: kiváló szakértelem;
b)
3. szint: fenntartott szakértelem;
c)
2. szint: fejlődőképes szakértelem;
d)
1. szint: hiányos szakértelem.
(4) Az alkalmazott fő kompetenciák fogalommeghatározása a mellékletben található.
4. cikk
Tanulási és fejlődési terv
(1) A tanulási és fejlődési terv rögzíti az uniós segítségnyújtási önkéntesektől elvárt tanulási eredményeket, valamint információval szolgál az uniós segítségnyújtási önkéntesek elvárt kompetenciáiról, képzési igényeiről és eredményeiről az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésben való részvételük különböző szakaszaiban.
(2) A tanulási és fejlődési terv magában foglalja az alábbi információkat:
a)
az uniós segítségnyújtási önkéntesre vonatkozó alapinformációk;
b)
az önkéntes munkára vonatkozó alapinformációk és az elvégzendő feladatok leírása;
c)
a kompetencia-referenciakeretben meghatározott kompetenciák és ezek alapján az önkéntes teljesítményének és tanulási eredményeinek értékelése;
d)
adott esetben a képzési igények és a tervezett fejlesztő tevékenységek;
e)
a képzés vagy az önkéntes munka során látogatott tanfolyamok; valamint
f)
bármely más lényeges információ.
(3) A tanulási és fejlődési terv egyes elemeinek alkalmazása az uniós segítségnyújtási önkéntes egyéni szükségleteitől és törekvéseitől függ, és rendszeresen aktualizálni kell, többek között az alábbi szakaszokban:
a)
kiválasztás;
b)
képzés, ideértve adott esetben a gyakorlatot is;
c)
kiküldés; valamint
d)
adott esetben a kiküldés utáni beszámoló.
3. FEJEZET
AZ UNIÓS SEGÍTSÉGNYÚJTÁSI ÖNKÉNTESEK ÁLTAL ELSAJÁTÍTOTT KÉSZSÉGEK ÉS KOMPETENCIÁK ELISMERÉSE
5. cikk
Értékelési és dokumentációs eljárás
(1) Az uniós segítségnyújtási önkéntesek által az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésben való részvételük során elsajátított kompetenciák értékelése és dokumentációja az alábbiakat támogatja:
a)
a szakmai környezetben felhasználható, az önkéntes foglalkoztathatóságát esetlegesen javító elsajátított kompetenciák szakmai elismerése; valamint
b)
annak társadalmi elismerése, hogy az önkéntes hozzájárult a rászoruló emberek iránti szolidaritás és az európai polgárság szellemiségének látható előmozdítása által képviselt uniós értékek érvényre juttatásához.
(2) Az értékelés és a dokumentáció terjedelmét és az alkalmazott eljárást úgy alakítják ki, hogy megfelelő legyen a kezdő, illetve a vezető szakemberek számára, továbbá illeszkedjen az uniós segítségnyújtási önkéntesek egyéni szükségleteihez és törekvéseihez.
(3) A tanulási tapasztalatok értékelése és dokumentációja tükrözi az uniós segítségnyújtási önkéntesek fejlődési folyamatát, ezáltal elismerve és támogatva az önkéntes tanulását és fejlődését a kezdeményezésben való részvételének különböző szakaszaiban. Az értékelés és a dokumentáció a 4. cikkben említett tanulási és fejlődési terven alapul.
(4) A küldő és a fogadó szervezetek folyamatos elkötelezettséget mutatnak az uniós segítségnyújtási önkéntesek tanulási tapasztalatainak értékelése és dokumentációja iránt, ezáltal ösztönözve a szakmai és társadalmi elismerést.
(5) A Bizottság és az uniós tagállamok megfelelő tájékoztatást nyújtanak a nem formális és informális tanulás érvényesítéséért felelős illetékes nemzeti hatóságoknak az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésről, valamint az értékelési és dokumentációs eljárásról annak érdekében, hogy adott esetben ösztönözzék az uniós segítségnyújtási önkéntesek tanulási tapasztalatainak formális érvényesítését az önkéntesek saját országában.
6. cikk
Szakmai elismerés
(1) Az uniós segítségnyújtási önkénteseknek - kérésre - a kezdeményezésben való részvételt igazoló tanúsítványt állítanak ki. A tanúsítványt a Bizottság adja ki és az alábbi információkat tartalmazza:
a)
az önkéntes tevékenység időszaka;
b)
a küldő és a fogadó szervezet neve és elérhetősége;
c)
az önkéntes mentorának és közvetlen felettesének neve és elérhetősége;
d)
a küldő és a fogadó intézmény azon munkatársainak neve és elérhetősége, akiktől referencia kérhető az önkéntesről;
e)
az uniós segítségnyújtási önkéntes fő feladatai és felelősségei;
f)
az uniós segítségnyújtási önkéntes által az önkéntes tevékenység során elért fő eredmények bemutatása;
g)
az uniós segítségnyújtási önkéntes által a kezdeményezésben való részvétel különböző szakaszaiban elért tanulási eredmények bemutatása, e rendelet 3. cikkének (3) bekezdésével összhangban értékelve.
(2) Az uniós segítségnyújtási önkéntes kérésére a tanúsítványhoz mellékelhető a tanulási és fejlődési terv másolata.
7. cikk
Társadalmi elismerés
(1) A 375/2014/EU rendelet 17. cikkében említett kommunikációs tervben szereplő tevékenységek előmozdítják a társadalmi elismerést. Az uniós segítségnyújtási önkénteseknek lehetőségük van részt venni a kezdeményezést, illetve az önkéntesek kötelezettségvállalását népszerűsítő külső kommunikációs tevékenységben.
(2) A Bizottság adott esetben magas szintű rendezvényeket szervez a nyilvánosság tudatosságának fokozása és a kezdeményezés láthatóságának javítása érdekében.
(3) A küldő szervezetek tájékoztatást nyújtanak az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés hálózatáról és ösztönzik a hálózatban való szerepvállalást, kiemelve az önkénteseknek biztosított lehetőségeket, amelyek révén kiküldésük után is szerepet vállalhatnak a humanitárius segítségnyújtáshoz és az aktív európai polgársághoz kapcsolódó ügyekben.
(4) A küldő és a fogadó szervezetek tájékoztatják az uniós segítségnyújtási önkénteseket azokról a lehetőségekről, amelyek révén szerepet vállalhatnak a humanitárius segítségnyújtáshoz és az aktív európai polgársághoz kapcsolódó ügyekben. Különösen az uniós és nemzeti szintű konferenciákon és műhelytalálkozókon való részvételre bátorítják az uniós segítségnyújtási önkénteseket, hogy megoszthassák tapasztalataikat a fő érintettekkel.
4. FEJEZET
A KÜLDŐ ÉS A FOGADÓ SZERVEZETEK KÖZÖTTI PARTNERSÉGET SZABÁLYOZÓ ELŐÍRÁSOK
8. cikk
A partnerség célja és tagjai
(1) A küldő és a fogadó szervezetek közötti partnerség rögzíti az uniós segítségnyújtási önkéntesek harmadik országokba történő kiküldését magukban foglaló, és adott esetben kapacitásépítési és/vagy technikai segítségnyújtási tevékenységre is kiterjedő projektekre pályázó és az ilyen projekteket irányító partnerek közötti megállapodásokat.
(2) A partnerség tagjai olyan küldő szervezetek, amelyek megfelelnek a 375/2014/EU rendelet 10. cikkének (3) bekezdésében foglaltaknak, valamint olyan fogadó szervezetek, amelyek megfelelnek a 375/2014/EU rendelet 10. cikkének (4) bekezdésében foglaltaknak.
(3) Partnerség kialakításakor a küldő és a fogadó szervezetek a fenti (1) bekezdésben említett projektcélok vagy projekttevékenységek szempontjából jelentős területekre szakosodott egyéb szervezeteket is bevonhatnak partnerként, hogy azok különleges szaktudásukkal hozzájáruljanak a projekthez.
(4) Amennyiben a projekt kapacitásépítési és/vagy technikai segítségnyújtási tevékenységre is kiterjed, azok a küldő és fogadó szervezetek is alkalmas partnernek minősülnek, amelyek még nem kapták meg az akkreditációt, azonban akkreditációs eljárásuk a 375/2014/EU rendelet 10. cikkének (1) bekezdése alapján elfogadandó bizottsági végrehajtási rendelet szerint már lezárult, valamint rendelkeznek a kapacitásépítésre és/vagy a technikai segítségnyújtásra vonatkozó, szükségleteken alapuló stratégiával.
(5) Amennyiben a projektek célja veszélyhelyzet-reagálási műveletek támogatása, a partnerség kizárólag küldő szervezetek között is létrejöhet.
9. cikk
A partnerség elvei
Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés tevékenységei elősegítik a küldő és a fogadó szervezetek közötti nemzetközi partnerségeket, amelyek az alábbi elvekre épülnek:
a)
egyenlőség;
b)
közös értékek és közös elképzelések;
c)
átláthatóság;
d)
felelősség, elszámoltathatóság és megbízhatóság;
e)
kölcsönös bizalom és tisztelet;
f)
komplementaritás, a humanitárius és az önkéntes közösség sokféleségében rejlő lehetőségek kiaknázása a helyi kapacitásépítés előtérbe helyezése mellett;
g)
rugalmasság és alkalmazkodóképesség; valamint
h)
kölcsönösség az erőforrások elosztása és a célok meghatározása terén.
10. cikk
Partnerségi megállapodás és előírások
(1) A küldő és a fogadó szervezetek partnerségének létrejötte előtt a fogadó szervezetek - adott esetben a küldő szervezetekkel együttműködve - igényfelmérést végeznek, figyelembe véve a Bizottság humanitárius segítségnyújtási igényfelmérését.
(2) Az igényfelmérés legalább az alábbiakat tartalmazza:
a)
a kiküldési országra vonatkozó sebezhetőségi és kockázatértékelés, ideértve az uniós segítségnyújtási önkéntes számára jelentős biztonsági, utazási és egészségügyi kockázatokra vonatkozó értékelést;
b)
a fogadó szervezetnek az uniós segítségnyújtási önkéntes fogadására vonatkozó jelenlegi kapacitásával kapcsolatos megfontolások;
c)
a fogadó szervezetben és a helyi közösségben jelenleg hiányzó kompetenciákról és kapacitásokról készült elemzés, amely azonosítja a szükségleteket és feltárja a kezelésük lehető legjobb módját;
d)
az uniós segítségnyújtási önkéntes és adott esetben a tervezett kapacitásépítési támogatás által a fogadó szervezet, illetve a helyi közösség számára biztosított várható hozzáadott érték.
(3) A partnerségi megállapodást valamennyi partner aláírja, így biztosítva az alábbi partnerségi minimumszabályoknak való megfelelést:
a)
a partnerségek a közös értékekről és a közös elképzelésekről kötött megállapodáson alapulnak, különösen ami az önkéntességet és a humanitárius segítségnyújtást illeti;
b)
világosan meghatározzák az egyes partnerek hozzáadott értékét és szerepét;
c)
valamennyi partner megállapodik a partnerség közös céljairól és a partnerség irányításának kívánatos módjáról, különösen az alábbiak tekintetében:
i.
döntéshozatali eljárások és munkamódszerek;
ii.
pénzügyi megállapodások és pénzgazdálkodás;
iii.
az érintettek közötti kommunikációs csatornák; az ülések és a küldő szervezetek helyszíni látogatásainak gyakorisága;
iv.
munkaterv és tevékenységek, beleértve az időkereteket;
v.
a feladatok elosztása a kezdeményezés kommunikációs tervének megfelelően;
vi.
a partnerség ellenőrzése és értékelése;
vii.
könyvelés és dokumentáció;
viii.
az (1) bekezdésben említett igényfelmérés finomítása és véglegesítése;
ix.
az uniós segítségnyújtási önkéntesek feladatkiosztásának együttes meghatározása és értékelése;
x.
az önkéntesjelöltek és az uniós segítségnyújtási önkéntesek szerepe és felelőssége az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésben való részvételük különböző szakaszaiban;
xi.
panaszkezelési eljárások (a partnerségen belülről és a partnerség munkájában érintett külső felektől érkező panaszok tekintetében egyaránt) és a partnerek közötti viták rendezése;
xii.
a partner kilépésére vonatkozó szabályok és eljárások;
xiii.
pénzügyi vonatkozások; valamint
xiv.
szerződéses következmények (többek között az uniós segítségnyújtási önkéntesek és az érintett közösségek vonatkozásában).
d)
Adott esetben kidolgozzák a partnerek közötti, szükségleteken alapuló kapacitásépítési és/vagy technikai segítségnyújtási stratégiát, és elkülönítik az erre előirányzott költségvetést.
e)
A partnerek hozzájárulnak a tanulási tevékenységekhez és kötelezettséget vállalnak arra, hogy a 375/2014/EU rendelet 17. cikkében említett kommunikációs tervvel összhangban a kommunikációhoz és a láthatósághoz kapcsolódó fellépéseket valósítanak meg.
5. FEJEZET
ESÉLYEGYENLŐSÉG ÉS MEGKÜLÖNBÖZTETÉSMENTESSÉG
11. cikk
Általános elvek
(1) Az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezés valamennyi alkalmas jelölt számára nyitott, állampolgárságra, nemre, faji vagy etnikai hovatartozásra, életkorra, társadalmi háttérre, vallásra vagy világnézetre, családi állapotra, szexuális irányultságra, valamint fogyatékosságra való tekintet nélkül.
(2) A küldő és a fogadó szervezetek elkötelezik magukat az egyenlő bánásmód, az esélyegyenlőség és a megkülönböztetésmentesség elve mellett. Ezeket az elveket teljes mértékben érvényre juttatják az azonosítási, kiválasztási és toborzási eljárásban, az önkéntesek felkészítésében, valamint a teljesítménymenedzsmentre vonatkozó szabályokban és gyakorlatokban.
12. cikk
Egyenlő bánásmód, esélyegyenlőség, megkülönböztetésmentesség
(1) A küldő szervezet egy elvi nyilatkozat és az érvényesített politika révén biztosítja, hogy a munkahelyi gyakorlatok tükrözzék az egyenlő bánásmód, az esélyegyenlőség és a megkülönböztetésmentesség elvét, valamint elősegítsék az inkluzív szervezeti kultúra kialakulását.
(2) Az egyenlő bánásmódra, esélyegyenlőségre és megkülönböztetésmentességre vonatkozó, az (1) bekezdésben említett politika eleget tesz legalább az alábbiaknak:
a)
megfelel a vonatkozó uniós és nemzeti jognak, és törekszik a megkülönböztető szabályok vagy gyakorlatok - köztük az adott jogszabályban azonosított csoportok és/vagy a munkakeresés során köztudomásúlag rendszerint előítéletekkel szembesülő és ebből adódóan az alulreprezentáltság veszélyének kitett valamennyi csoport előtt álló akadályok - elkerülésére vagy kezelésére és megszüntetésére;
b)
kiterjed - ám nem korlátozódik - az önkéntes tapasztalatának valamennyi vetületére, köztük az egyéni magatartási normákra, a kiküldési gyakorlat meghirdetésére, a toborzásra és a kiválasztásra, a képzésre és a fejlődésre, a teljesítménymenedzsmentre, a munkakörülményekre - így a bérezésre - és az elbocsátási eljárásokra;
c)
világosan meghatározza valamennyi alkalmazott és önkéntes, a felső vezetés és a vezetői csoportok, a humánerőforrás-osztály és a szervezet által azonosított bármely egyéb érintett szerepét és felelősségeit;
d)
rendszeres ellenőrzés és felülvizsgálat tárgyát képezi, ami biztosítja a vonatkozó jognak való megfelelését, valamint helyes és hatékony végrehajtását.
(3) A fogadó szervezet írásbeli elismerést ad a küldő szervezetnek az egyenlő bánásmódra, az esélyegyenlőségre és a megkülönböztetésmentességre vonatkozó politikáról, és tájékoztatja a küldő szervezetet az uniós segítségnyújtási önkéntes szerepének és profiljának meghatározásával kapcsolatos esetleges kivételekről, amelyeket a rendkívüli munkakörülmények tesznek szükségessé.
(4) A küldő szervezet segíti a fogadó szervezetet az egyenlő bánásmódra, az esélyegyenlőségre és a megkülönböztetésmentességre vonatkozó politika végrehajtásában, valamint - kivételek biztosítása útján - elősegíti, hogy a fogadó szervezet szükség esetén a körülményektől függően módosítsa ezeket az elveket.
(5) A küldő szervezet lehetőség szerint minden munkatársának rendszeres és alapos képzést és tájékoztatást nyújt a politikáról és az érvényesített elvekről annak biztosítása érdekében, hogy valamennyi érintett megértse, támogassa és végrehajtsa a politikát.
6. FEJEZET
A NEMZETI ÉS AZ UNIÓS JOGNAK, VALAMINT A FOGADÓ ORSZÁG JOGÁNAK VALÓ MEGFELELÉS
13. cikk
Általános rendelkezések
(1) A küldő és a fogadó szervezetek biztosítják a vonatkozó nemzeti és uniós jognak, valamint a fogadó ország jogának való megfelelést, ami kiterjed az alábbiakra:
a)
a 375/2014/EU rendelet, ideértve az 5. cikkben említett általános elveket;
b)
az uniós segítségnyújtási önkéntesek jogállására vonatkozó jogszabályok;
c)
az önkéntesek munkakörülményeire, egészségére, biztonságára és védelmére vonatkozó jogszabályok;
d)
az egyenlő bánásmódra és a megkülönböztetésmentességre vonatkozó jogszabályok; valamint
e)
a személyes adatok védelmére vonatkozó jogszabályok.
(2) A küldő és a fogadó szervezetek tájékoztatják az uniós segítségnyújtási önkénteseket az (1) bekezdésben említett jogszabályokból fakadó jogaikról és jogi kötelezettségeikről, illetve a 375/2014/EU rendelet 9. cikkének (3) bekezdése alapján elfogadandó bizottsági végrehajtási rendeletben foglalt, biztosításhoz való jogukról.
14. cikk
Az uniós segítségnyújtási önkéntesek jogállása
(1) A küldő szervezet betartja az uniós segítségnyújtási önkéntesek jogállására vonatkozó jogszabályokat. Ebből adódóan előkészíti a 375/2014/EU rendelet 14. cikkének (5) bekezdésében említett önkénteskiküldési szerződést, amelyet maga a szervezet és az uniós segítségnyújtási önkéntes ír alá. A szerződésben feltüntetik a szerződésre vonatkozó jogszabályokat és a szerződés hatályát.
(2) A küldő szervezet biztosítja, hogy a fogadó szervezet tiszteletben tartsa a szerződést, valamint felelősséget vállal az önkénteskiküldési szerződés rendelkezéseinek a fogadó szervezet általi esetleges megsértése esetén.
15. cikk
Az uniós segítségnyújtási önkéntes kötelező tájékoztatása az adózási szabályokról
(1) A küldő szervezet a kiküldést megelőzően tájékoztatja az uniós segítségnyújtási önkéntest a küldő szervezet székhelye szerinti ország és adott esetben a kiküldési ország napidíjra vonatkozó adózási szabályairól.
(2) Amennyiben az uniós segítségnyújtási önkéntes a küldő szervezet székhelye szerinti országban nem rendelkezik tartózkodási engedéllyel, a küldő szervezet értesíti az uniós segítségnyújtási önkéntest arra vonatkozó kötelezettségéről, hogy tájékozódjon a származási országának az adott helyzetre vonatkozó adózási szabályairól.
16. cikk
Adatvédelem
(1) A küldő és a fogadó szervezetek a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvnek (7) és adott esetben a 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (8) megfelelően dolgozzák fel a személyes adatokat.
(2) A küldő és a fogadó szervezetek biztosítják, hogy az önkéntesjelöltek és az uniós segítségnyújtási önkéntesek személyes adatának semmiféle feldolgozása - így az adatok gyűjtése, felhasználása, közzététele és törlése - során ne kerüljön sor a személyes adatokkal való visszaélésre vagy azok helytelen kezelésére. Ez az önkéntesjelölteket és az uniós segítségnyújtási önkénteseket érintő valamennyi tevékenységre vonatkozik, különösen az alábbiakra:
a)
toborzás és kiválasztás (ideértve a jelentkezési lapokat, az interjúvázlatokat és az önértékelési kérdőíveket); valamint
b)
az uniós segítségnyújtási önkéntesek felkészítése és irányítása (ideértve a tanulási és fejlődési terveket, a teljesítményértékeléseket, valamint a mentori támogatás, az orvosi ellenőrzések és az esetleges fegyelmi ügyek dokumentációját).
(3) A küldő és a fogadó szervezetek biztosítják, hogy kizárólag a releváns adatokat dolgozzák fel, továbbá hogy bármilyen személyes adat - például név, életkor, lakcím és születési dátum, ideértve az érzékeny adatokat -, valamint a toborzással, foglalkoztatással vagy teljesítménnyel kapcsolatos információk tekintetében érvényesülnek az alábbiak: a személyes adatokat
a)
jogszerű és megfelelő módon, legitim célból gyűjtik;
b)
tisztességesen és jogszerűen dolgozzák fel;
c)
szükség szerint helyesbítik vagy frissítik;
d)
kizárólag az erre jogosult személyzet férhet hozzájuk;
e)
az érintett önkéntesjelölt vagy uniós segítségnyújtási önkéntes kérésére az ő számára is hozzáférhetővé teszik;
f)
biztonságosan tárolják; valamint
g)
tárolásuk nem haladja meg a szükséges időt.
(4) A küldő és a fogadó szervezetek az uniós segítségnyújtási önkéntes kifejezett hozzájárulását kérik a (3) bekezdésben említett adatok feldolgozásához.
(5) A küldő és a fogadó szervezetek tájékoztatják az önkéntesjelöltet vagy az uniós segítségnyújtási önkéntest, hogy joga van a személyes adatainak védelméhez, a panasztételhez, a saját adatainak felhasználásához és a saját adataihoz való hozzáféréshez, továbbá joga van ismerni, hogy mely szervezetek férhetnek hozzá személyes adataihoz és az egyes szervezetek milyen típusú adatokhoz férhetnek hozzá.
17. cikk
Feddhetetlenség és magatartási kódex
(1) A küldő és a fogadó szervezetek megállapodnak a korrupció és a vesztegetés megelőzését célzó feddhetetlenségi politikáról, valamint a küldő szervezet irányítási politikáján alapuló megfelelő magatartási kódexről, amely az uniós segítségnyújtási önkénteseknek iránymutatást ad az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezésben való részvételük teljes időtartama alatt elvárt viselkedésről, tisztességességről és feddhetetlenségről.
(2) A magatartási kódex az uniós segítségnyújtási önkéntesekre nézve kötelező erejű, és minimumszabályként az alábbi követelményeket tartalmazza:
a)
az EU segítségnyújtási önkéntesei kezdeményezéssel összefüggő identitástudat kialakítására és a kezdeményezés célkitűzéseihez való hozzájárulásra vonatkozó kötelezettség;
b)
más emberek és méltóságuk tiszteletben tartása, valamint a megkülönböztetésmentesség elvének tiszteletben tartása;
c)
a 375/2014/EU rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében említett, a humanitárius segítségnyújtásra vonatkozó alapelvek tiszteletben tartása;
d)
a gyermekek védelmére és a kiszolgáltatott felnőttek védelmére vonatkozó kötelezettség, ideértve a szexuális zaklatással szembeni zéró toleranciát;
e)
zéró tolerancia a kiküldési országban illegális kábítószerek fogyasztásával szemben;
f)
a helyi jogszabályok tiszteletben tartása;
g)
feddhetetlenség, csalásellenesség és korrupcióellenesség;
h)
a személyes és szakmai magatartás magas színvonalának fenntartása;
i)
a védelmi, egészségügyi és biztonsági eljárásoknak való megfelelés;
j)
a szabálysértések kötelező bejelentése és a visszaélésekre vonatkozó rendelkezések;
k)
a médiával való kapcsolatra és az információkezelésre vonatkozó szabályok; valamint
l)
a szervezet eszközeivel való visszaélést tiltó szabályok.
(3) Amennyiben egy uniós segítségnyújtási önkéntes megszegi a magatartási kódex valamely rendelkezését, az eset a küldő szervezet irányítási politikájával összhangban kezelendő.
(4) A súlyos kötelezettségszegésnek minősülő szabálysértés az uniós segítségnyújtási önkéntes idő előtti visszatérését eredményezi, és a magatartásról szükség esetén tájékoztatják az érintett szakmai vagy jogi szervezeteket, illetve hatóságokat.
18. cikk
A gyermekek és a kiszolgáltatott felnőttek védelme, ideértve a szexuális zaklatással szembeni zéró toleranciát
(1) A küldő és a fogadó szervezetek elkötelezik magukat a gyermekeket és/vagy a kiszolgáltatott felnőtteket érintő visszaélés bármilyen formájával - így például a szexuális zaklatással - szembeni zéró tolerancia politikája mellett. Kialakítják az arra vonatkozó kapacitásokat, hogy a visszaéléseket bejelentsék, az incidenseket gyorsan és megfelelően kezeljék, támogassák az áldozatokat, megelőzzék a visszaélést bejelentő személyek áldozattá válását és felelősségre vonják az elkövetőket.
(2) A küldő és a fogadó szervezetek az uniós segítségnyújtási önkéntesek kiválasztási eljárásának, kezdeti tájékoztatásának és képzésének teljes időtartama alatt megelőzik a visszaéléseket azáltal, hogy kialakítják a témával kapcsolatos nyitottság és tudatosság kultúráját, valamint egyértelműen kijelölik az irányítási és felügyeleti feladatköröket.
(3) A küldő szervezetek elvégeznek minden, jogilag kötelező törvényességi ellenőrzést, hogy az önkéntesjelöltek engedélyezett módon dolgozhassanak az adott célcsoportokkal.
(4) A küldő és a fogadó szervezetek tájékoztatják az önkéntesjelölteket vagy az uniós segítségnyújtási önkénteseket a kockázatokról és az ajánlott megelőző intézkedésekről, ezáltal biztosítva, hogy ne forduljon elő visszaélés.
7. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
19. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő harmadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. október 24-én.