PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/262
ze dne 17. února 2015,
kterým se stanoví pravidla podle směrnic Rady 90/427/EHS a 2009/156/ES, pokud jde o metody identifikace koňovitých (nařízení o průkazu koňovitých)
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 90/427/EHS ze dne 26. června 1990 o zootechnických a genealogických podmínkách pro obchod s koňovitými uvnitř Společenství (1), a zejména na čl. 4 odst. 2 písm. c) a d), čl. 6 odst. 2 druhou odrážku a čl. 8 odst. 1 první pododstavec uvedené směrnice,
s ohledem na směrnici Rady 2009/156/ES ze dne 30. listopadu 2009 o veterinárních pravidlech pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí (2), a zejména na čl. 4 odst. 4 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 90/427/EHS stanoví zootechnické podmínky pro obchod s koňovitými uvnitř Unie. V souladu s touto směrnicí mají členské státy zajistit, aby evidované koňovité při jejich přesunu doprovázel identifikační doklad vydaný schválenými plemenářskými organizacemi či sdruženími chovatelů uvedenými ve směrnici.
(2)
Směrnice 2009/156/ES stanoví veterinární pravidla pro přesun koňovitých a jejich dovoz ze třetích zemí. Stanoví, že evidovaní koňovití musí být identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu vydaného v souladu se směrnicí 90/427/EHS nebo mezinárodním sdružením či organizací, která je odpovědná za dostihové a závodní koně. Koňovití pro chov a produkci se mají identifikovat pomocí metody stanovené Komisí.
(3)
Nařízení Komise (ES) č. 504/2008 (3), které je použitelné ode dne 1. července 2009, stanoví pravidla pro identifikaci koňovitých narozených v Unii nebo dovezených do Unie a zavádí identifikační doklad pro koňovité (průkaz koně), jenž představuje víceúčelový doklad v oblasti zdraví zvířat, veřejného zdraví, zootechniky i jezdeckého sportu. Toto nařízení, které považuje identifikační doklad za zásadní prvek systému pro identifikaci koňovitých, počítá pouze s možností začlenit informace obsažené v databázích různých vydávajících orgánů do centrální databáze nebo tyto databáze propojit s centrální databází.
(4)
Členské státy se potýkají s určitými obtížemi při provádění opatření stanovených v nařízení (ES) č. 504/2008. Tyto obtíže se převážně týkají metody identifikace koňovitých prostřednictvím identifikačního dokladu.
(5)
Ze šetření provedených členskými státy vyplynulo, že identifikační doklad bývá předmětem závažných podvodů. Hlavní riziko zde představuje nezákonné znovuuvádění koňovitých, kteří byli dříve vyloučeni z porážky k lidské spotřebě a léčeni přípravky nepovolenými pro zvířata určená k produkci potravin, do potravinového řetězce. V důsledku přijetí rozhodnutí Komise 2000/68/ES (4) byly tisíce koňovitých definitivně vyloučeny z porážky k lidské spotřebě. Nedostatek alternativ k celoživotní péči o nadbytečné a nechtěné koňovité, kteří byli vyloučeni z porážky k lidské spotřebě, vedl k jejich zanedbávání či opuštění, což má závažné dopady na zdraví a dobré životní podmínky zvířat. Situace se ještě zhoršila v důsledku stávajících ekonomických poměrů, kdy si chovatelé často nemohou dovolit držet koňovité na konci jejich produktivního života. V některých členských státech tyto problémy nabyly takového významu, že příslušné orgány zahájily programy pro porážku nadbytečných koňovitých mimo potravinový řetězec.
(6)
V posledních letech se vyskytl nový jev, nezákonná pastva, postihující majitele pastvin, neboť ti se z právního hlediska stali držiteli koňovitých, a tak neúmyslně nabyli odpovědností podle nařízení (ES) č. 504/2008. Nejasný status těchto koňovitých může též hrát roli při správném uplatňování pravidel Unie v jiných oblastech.
(7)
Ukázalo se, že informace zaznamenané v databázi vydávajícího orgánu v okamžiku vydání identifikačního dokladu rychle ztrácejí na aktuálnosti. Je tedy nesmírně obtížné, ne-li zcela neproveditelné, aby příslušné orgány v rámci osvědčení nebo kontroly totožnosti ověřily, zda je daný identifikační doklad pravý či nikoli a zda jsou informace v něm obsažené aktuální a věrohodné a nedošlo k jejich podvodným změnám, zejména pokud jde o status zvířat jako určených na porážku, ale také z hlediska uplatňování příznivějších podmínek týkajících se zdraví a dobrých životních podmínek zvířat při přesunech evidovaných koňovitých.
(8)
Ve většině členských států nejsou databáze jednotlivých orgánů vydávajících průkazy navzájem propojeny, přičemž z právních a administrativních důvodů nebude v blízké době možné ustanovit jediný vydávající orgán. Proto se zavedení centralizované databáze jeví jako nejúčinnější řešení pro výměnu a synchronizaci údajů mezi jednotlivými subjekty podle směrnic 90/427/EHS a 2009/156/ES, jakož i nezbytné pro správu identifikačních dokladů koňovitých s cílem nejen poskytovat požadované záruky v oblasti zdraví zvířat, ale též umožnit provádění těch ustanovení právních předpisů Unie o dobrých životních podmínkách zvířat a veřejném zdraví, u nichž je nezbytnou podmínkou správná a spolehlivá identifikace koňovitých.
(9)
Šetření provedené Komisí v souvislosti s událostmi týkajícími se koňského masa v roce 2013 ukázalo, že dvacet tři členských států zřídilo centrální databázi a dva členské státy mají jednu databázi pro evidované koňovité a druhou pro koňovité pro chov a produkci. Tři členské státy, jež představují kolem 20 % z celkového počtu 6,7 milionu koňovitých v Unii, nemají žádnou centralizovanou databázi.
(10)
Je tudíž nezbytné revidovat systém Unie pro identifikaci koňovitých v zájmu zajištění jeho bezpečnosti, jakož i uživatelské vstřícnosti.
(11)
Na dovoz koňovitých na území uvedená v příloze I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 882/2004 (5) se vztahují podmínky stanovené podle směrnice 2009/156/ES a je povolen ze třetích zemí uvedených v příloze rozhodnutí Komise 2004/211/ES (6). Obvykle jsou do Unie každoročně dovezeny přibližně 4 000 evidovaných koňovitých a koňovitých pro chov a produkci v souladu s podmínkami stanovenými v rozhodnutí Komise 93/197/EHS (7).
(12)
Použijí-li se celní postupy stanovené v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 952/2013 (8), je třeba navíc odkázat na nařízení Rady (EHS) č. 706/73 (9). Nařízení (EHS) č. 706/73 stanoví, že od 1. září 1973 se na britské Normanské ostrovy a Ostrov Man vztahují pravidla Unie v oblasti veterinárních právních předpisů.
(13)
Rozhodnutí Komise 96/78/ES (10) stanoví kritéria pro zápis a evidování koňovitých do plemenných knih pro chovné účely. Uvedené rozhodnutí mimo jiné vyžaduje, že aby mohl být koňovitý zapsán do hlavního oddílu plemenné knihy svého plemene, musí být označen podle pravidel stanovených v plemenné knize jako hříbě pod matkou, což musí být přinejmenším doloženo potvrzením o pokrytí. V zájmu jednotnosti právních předpisů Unie a usnadnění jejich používání by neměla pravidla týkající se identifikačního dokladu bránit uplatňování pravidel týkajících se identifikace koňovitých pro účely jejich zápisu do plemenných knih.
(14)
Metody pro identifikaci koňovitých stanovené v tomto nařízení by rovněž měly být v souladu se zásadami, které zavedly chovatelské organizace schválené podle rozhodnutí Komise 92/353/EHS (11). V souladu s uvedeným rozhodnutím je na dané organizaci nebo spolku, které vedou plemennou knihu o původu daného plemene, aby stanovily zásady ohledně identifikace koňovitých a zásady pro rozčlenění plemenné knihy do tříd a linií zapisovaných do plemenné knihy.
(15)
V zájmu zajištění vysoké kvality identifikačních dokladů a záznamů o všech koňovitých v Unii by měly členské státy zajistit, aby systémy pro identifikaci evidovaných koňovitých, kteří byli zapsáni nebo evidováni do plemenných knih založených schválenými nebo uznanými chovatelskými organizacemi nebo sdruženími chovatelů, splňovaly, pokud jde o vydávání identifikačních dokladů, stanovené podmínky, kterými se musí řídit příslušné orgány při určování orgánů vydávajících identifikační doklady pro koňovité pro chov a produkci.
(16)
Definice „koňovitých“, přesně odpovídající oblasti působnosti čl. 2 písm. b) směrnice 2009/156/ES, by měla být v souladu s taxonomií používanou v právních předpisech Unie, např. v přílohách nařízení Rady (EHS) č. 3626/82 (12) a nařízení Komise (EU) č. 206/2010 (13).
(17)
Jelikož definice hospodářství stanovená ve směrnici Rady 92/35/EHS (14) zahrnuje přírodní rezervace, v nichž koňovití žijí volně, a je tudíž širší než definice stanovená ve směrnici 2009/156/ES, bylo by vhodné, aby definice hospodářství podle tohoto nařízení rovněž zahrnovala přírodní rezervace, ve kterých žijí koňovití volně.
(18)
Veterinární dozor nezbytný pro zajištění záruk v oblasti zdraví zvířat požadovaných v souladu se směrnicí 2009/156/ES lze zabezpečit pouze tehdy, je-li hospodářství, jak je definováno v uvedené směrnici, známo příslušnému orgánu. Obdobné požadavky vyplývají z použití části A kapitoly II oddílu I přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004 (15), pokud jde o koňovité určené k produkci potravin. Ovšem vzhledem k tomu, jak často k přesunům koňovitých dochází, není na místě zavádět systém, díky němuž by koňovití mohli být sledováni v reálném čase. Namísto toho by měly být identifikační údaje dostupné příslušnému orgánu, a proto je nezbytné, aby v každém členském státě existovala centrální databáze, která by spravovala informace o koňovitých držených v daném státě.
(19)
Právní předpisy Unie rozlišují mezi vlastníky a držiteli zvířat. Pojem „držitel“ zvířat je definován a používán v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1760/2000 (16). Oproti tomu směrnice 2009/156/ES odkazuje na majitele nebo chovatele zvířat. Kombinovaná definice majitele a držitele je stanovena ve směrnici 92/35/EHS. Vzhledem k tomu, že podle právních předpisů Unie i jednotlivých členských států nemusí být majitel koňovitého nutně osobou odpovědnou za dané zvíře, je vhodné objasnit, že za identifikaci koňovitých v souladu s tímto nařízením odpovídá v první řadě držitel daného zvířete, který může, ale nemusí být jeho majitelem.
(20)
V souladu s právními přepisy členských států nebo na základě požadavku některých vydávajících orgánů se mají do identifikačního dokladu, a tudíž i do databáze vedené vydávajícím orgánem zapisovat informace o majiteli zvířete. Tyto údaje o vlastnictví, jakož i o změně vlastnictví, lze poskytnout prostřednictvím různých forem dokladů o vlastnictví nebo registračních karet, včetně tzv. „imatrikulační karty“ úspěšně používané v jednom z členských států.
(21)
Směrnice Rady 2008/73/ES (17) stanoví, že členské státy vypracují a průběžně aktualizují seznamy schválených zařízení ve veterinární a zootechnické oblasti a zpřístupňují je ostatním členským státům a veřejnosti. S cílem usnadnit přístup ostatních členských států a veřejnosti k seznamům schválených zařízení by měly členské státy dát tyto seznamy k dispozici elektronicky prostřednictvím informačních stránek na internetu. Komise by měla být členským státům nápomocna při zpřístupňování těchto seznamů ostatním členským státům a veřejnosti tím, že poskytne internetovou adresu stránky, na které budou uvedeny odkazy na informační internetové stránky jednotlivých členských států.
(22)
Pro usnadnění výměny informací mezi členskými státy elektronickou cestou a pro zajištění transparentnosti a srozumitelnosti je důležité, aby byly seznamy v celé Unii vytvářeny podle jednotného vzoru. Rozhodnutí Komise 2009/712/ES (18) proto stanoví vzory výše uvedených seznamů na internetových informačních stránkách zřízených členskými státy.
(23)
Nařízení (ES) č. 504/2008 stanoví, že koňovití nemohou být drženi, pokud nejsou identifikováni v souladu s uvedeným nařízením. Komise musela reagovat na četné stížnosti týkající se populací koně domácího žijících mimo hospodářství za podmínek, které neodpovídají podmínkám popsaným v uvedeném nařízení jako polodivoké podmínky. Je proto nezbytné upřesnit, že koňovití žijící v Unii musí být identifikováni, a dále stanovit výjimku pro případy, kdy tuto podmínku nelze splnit.
(24)
Koňovití žijící v Unii by měli být identifikováni prostřednictvím celoživotního identifikačního dokladu, v němž je uveden slovní a grafický popis koňovitého a záznamy o individuálních odznacích daného zvířete pro účely ověření totožnosti. Tyto odznaky mohou být vrozené, např. více než tři chlupové víry, kaštánky, barevné odznaky, neobvyklé poruchy oční pigmentace, specifické svalové prohlubně, ale též vysoce detailní struktury duhovky nebo sítnice či specifické genetické markery (DNA profil), nebo mohou být získané, např. depigmentace po otlaku sedlem, jizvy, včetně jizev po kastraci hřebců, nebo výžeh.
(25)
Identifikační doklady by měly být vydány pouze tehdy, jsou-li v nich vyplněny požadované identifikační údaje, které je třeba zaznamenat do databáze vydávajícího orgánu v souladu s tímto nařízením.
(26)
Kromě toho by mělo osvědčení o původu stanovené ve směrnici 90/427/EHS, které má být součástí identifikačního dokladu, uvádět všechny nezbytné informace, aby bylo zajištěno, že koňovití, kteří jsou převáděni mezi různými plemennými knihami, jsou zapsáni do třídy v plemenné knize, jejíž kritéria splňují.
(27)
V souladu s rozhodnutím Komise 96/510/ES (19) musí potvrzení o původu zvířete a osvědčení o plemenné příslušnosti u evidovaných koňovitých odpovídat identifikačnímu dokladu stanovenému v rozhodnutí Komise 93/623/EHS (20). Jelikož rozhodnutí 93/623/ES a 2000/68/ES byla zrušena nařízením (ES) č. 504/2008, je třeba jasně uvést, že veškeré odkazy na uvedená rozhodnutí by měly být pokládány za odkazy na toto nařízení.
(28)
Orgány vydávající identifikační doklady pro evidované koňovité by měly být organizace nebo sdružení, které vedou či zakládají plemenné knihy pro evidované koňovité a jsou úředně schváleny nebo uznány příslušným orgánem členského státu v souladu s rozhodnutím 92/353/EHS, nebo správní orgán dotyčného členského státu, který vede plemennou knihu, do níž je koňovitý zapsán nebo zaevidován pro chovné účely v souladu s rozhodnutím 96/78/ES. Jako orgány vydávající identifikační doklady pro evidované koňovité by měly mít možnost působit rovněž národní pobočky mezinárodních organizací nebo sdružení, které jsou odpovědné za dostihové a závodní koně a mají své sídlo v daném členském státě.
(29)
Členské státy by měly mít větší prostor pro vlastní rozhodování, pokud jde o vydávající orgány, které vydávají identifikační doklady pro koňovité pro chov a produkci. Mělo by být umožněno, aby tyto identifikační doklady vydával příslušný orgán, do jehož působnosti spadá hospodářství, kde je koňovitý v době identifikace držen, nebo vydávající orgán určený a kontrolovaný tímto příslušným orgánem.
(30)
Příslušný orgán odpovědný za schválení nebo uznání organizací či sdružení zakládajících plemenné knihy v souladu s přílohou rozhodnutí 92/353/EHS by měl spolupracovat s příslušným orgánem uvedeným v nařízení (ES) č. 882/2004 s cílem zajistit, případně i prostřednictvím přeshraniční spolupráce, aby byly identifikační doklady pro koňovité vydávány a používány v souladu s tímto nařízením.
(31)
Jelikož by všichni koňovití narození v Unii nebo do Unie dovezení měli být identifikováni v souladu s tímto nařízením prostřednictvím jedinečného identifikačního dokladu vydaného na celý jejich život, je třeba přijmout zvláštní ustanovení pro případy, kdy je status těchto zvířat jako „koňovitých pro chov a produkci“ změněn na status „evidovaných koňovitých“ ve smyslu směrnice 2009/156/ES. Vzhledem k dalekosáhlým dopadům takovéto změny na přesun koňovitých, obchod s nimi a jejich dovoz do Unie ze třetích zemí z hlediska použitelných veterinárních pravidel stanovených ve směrnici 2009/156/ES, ale též z hlediska pravidel týkajících se dobrých životních podmínek zvířat, která takové přesuny upravují v souladu s nařízením Rady (ES) č. 1/2005 (21), je nezbytné, aby měl příslušný orgán jednotné místo pro přístup, tzn. centrální databázi, k ověření identifikačních údajů koňovitých požadovaných pro účely osvědčení nebo úředních kontrol.
(32)
Pro zajištění souladu s definicí hospodářství stanovenou ve směrnici 92/35/EHS by měly být členské státy schopny zavést zvláštní režimy pro identifikaci koňovitých pohybujících se volně nebo v polodivokých podmínkách ve vymezených oblastech nebo územích, včetně přírodních rezervací. Takové odchylky od obecné povinnosti identifikovat koňovité by nicméně měly být poskytovány pouze v případech, kdy jsou tyto vymezené populace koňovitých žijících volně nebo v polodivokých podmínkách skutečně odděleny od koňovitých, kteří jsou jakýmkoli způsobem domestikováni, a nejenže nepodléhají lidské kontrole z hlediska jejich přežití a reprodukce, ale zůstávají též mimo oblast působnosti směrnice Rady 98/58/ES (22), která se nevztahuje na volně žijící zvířata.
(33)
Pro účely ověření totožnosti určitého koňovitého by měl identifikační doklad obsahovat především vysoce kvalitní popis zvířete sestávající ze slovního popisu koňovitého a jeho odznaků a z podrobného schématu s vyobrazením individuálních a rozlišujících odznaků daného koňovitého.
(34)
S cílem zajistit, aby byli koňovití v identifikačních dokladech, které je doprovázejí, správně popsáni, by se měly vydávající orgány řídit osvědčenými postupy a zajistit proškolení zaměstnanců pověřených popisem zvířat, například s pomocí pokynů Mezinárodní jezdecké federace (23) nebo společnosti Weatherbys (24).
(35)
Odznaky koňovitého a použité prostředky identifikace, které se společně využívají k ověření jeho totožnosti, by měly nejen vytvořit jednoznačnou spojitost mezi určitým koňovitým a jeho identifikačním dokladem, ale rovněž prokázat, že tento koňovitý podstoupil proces identifikace v souladu s tímto nařízením, takže pro jedno zvíře není vydán více než jeden identifikační doklad. Na mezinárodní úrovni se již u koňovitých v praxi široce využívají elektronické identifikátory (dále jen „elektronické odpovídače“). Tato technologie by měla být používána k zajištění úzké spojitosti mezi daným koňovitým a jeho identifikačním dokladem, ale měly by být umožněny i jiné metody ověřování totožnosti daného zvířete za předpokladu, že tyto alternativní metody poskytují rovnocenné záruky pro zabránění vícečetnému vydávání identifikačních dokladů.
(36)
Elektronické odpovídače používané k označování koňovitých a čtecí zařízení pro zobrazení kódu zabudovaného v odpovídači by měly splňovat mezinárodně dohodnuté normy. Tyto normy stanoví dva odlišné systémy pro zajištění jedinečnosti kódu elektronického odpovídače. Většina členských států provedla nařízení (ES) č. 504/2008 tak, že používá trojmístný alfanumerický kód země a řídí distribuci elektronických odpovídačů prostřednictvím svých příslušných orgánů.
(37)
Tento systém zajištění jedinečnosti kódu elektronického odpovídače by měl být začleněn do databází vedených vydávajícími orgány a do centrální databáze a uplatňován tak, aby nebyl narušen obchod a dovoz do Unie v případě koňovitých, kteří jsou označeni pomocí elektronického odpovídače zobrazujícího alfanumerický kód v jiné formě.
(38)
Směrnice Rady 90/425/EHS (25) stanoví veterinární kontroly, které se mají provádět u některých zvířat a produktů v místě určení. Stanoví zejména, že odesílatelé uvedení na osvědčení nebo dokladu stanoveném v uvedené směrnici musí na žádost příslušného orgánu členského státu určení a v míře nezbytné k provedení těchto kontrol ohlásit předem příjezd zvířat a produktů z jiného členského státu, a zejména pak povahu zásilky a předpokládané datum příjezdu. Toto oznámení se nevyžaduje u evidovaných koní vybavených identifikačními doklady podle směrnice 90/427/EHS.
(39)
Koňovití musí být sice vždy doprovázeni svým identifikačním dokladem v souladu s platnými právními předpisy Unie, ale měly by být umožněny výjimky z tohoto požadavku v případě, že je to nemožné nebo dokonce neproveditelné s ohledem na uchování identifikačního dokladu po celý život daného zvířete, nebo když tento doklad nebyl vydán s ohledem na to, že zvíře bude poraženo dříve, než dosáhne požadované věkové hranice pro identifikaci.
(40)
Členským státům by mělo být také umožněno povolovat zjednodušený identifikační doklad pro koňovité, kteří jsou přesouváni v rámci jejich území. V různých oblastech byly jako zařízení pro ukládání informací zavedeny plastikové karty se zabudovaným počítačovým čipem (dále jen „čipové karty“). Mělo by být umožněno vydávat tyto čipové karty jako další možnost kromě identifikačního dokladu a používat je za určitých podmínek místo identifikačního dokladu doprovázejícího evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci při jejich přesunu v rámci členského státu.
(41)
Dále je třeba vzít v úvahu případy, kdy se původní identifikační doklad vydaný v souladu s tímto nařízením na celý život koňovitého ztratí, není již čitelný nebo obsahuje nesprávné informace nevyplývající z nezákonných praktik. Tato ustanovení by měla co nejlépe vylučovat nezákonné držení více než jednoho identifikačního dokladu, aby byl správně popsán status koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě. Tam, kde jsou k dispozici dostatečné a ověřitelné informace, by měl být vydán duplikát identifikačního dokladu, který se takto označí a který obvykle vylučuje daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě. V ostatních případech by měl být vydán náhradní identifikační doklad, rovněž takto označený a vylučující daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě, který by měl nadto dané zvíře klasifikovat jako koňovitého pro chov a produkci.
(42)
Uvedené postupy by se měly použít také u koňovitých, u nichž se přistoupí k identifikaci po lhůtě stanovené pro první identifikaci, neboť zde nemohou být vyloučeny podvodné praktiky a úmysl získat další identifikační doklad.
(43)
V některých případech, kdy jsou koňovití zapsáni nebo evidováni pro zápis do plemenných knih vedených chovatelskými organizacemi ve třetích zemích, jsou nezbytná zvláštní ustanovení umožňující, aby koňovitý zůstal evidován v takové plemenné knize, a současně zajišťující jeho vyloučení z potravinového řetězce příslušným zápisem do identifikačního dokladu.
(44)
V souladu se směrnicí 2009/156/ES je identifikační doklad nástrojem pro omezení přesunu koňovitých v případě výskytu ohniska nákazy v hospodářství, kde jsou drženi nebo chováni. Proto je třeba v případě ohniska určitých nákaz zajistit pozastavení platnosti tohoto identifikačního dokladu pro účely přesunu příslušným zápisem do identifikačního dokladu.
(45)
Směrnice 2009/156/ES kromě toho vyžaduje, aby byli evidovaní koňovití při opuštění hospodářství identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu, který musí zejména osvědčovat, že tito koňovití nepocházejí z hospodářství podléhajícího určitým zákazům. Je proto žádoucí stanovit, aby bylo vyplnění příslušného oddílu ve vzorovém identifikačním dokladu povinné u všech koňovitých, a odpovídajícím způsobem upravit jeho znění.
(46)
V případě, že koňovitý uhyne jinak než porážkou na jatkách, by měl orgán dohlížející na zpracování mrtvého zvířete v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1069/2009 (26) nebo na spálení v nízkokapacitních spalovacích zařízeních uvedených v kapitole III přílohy III nařízení Komise (EU) č. 142/2011 (27) vrátit vydávajícímu orgánu identifikační doklad, pokud podle vnitrostátních právních předpisů doprovází tělo zvířete, a mělo by být zajištěno, aby elektronický odpovídač nebo jiné alternativní prostředky použité k ověření totožnosti koňovitých nemohly být recyklovány.
(47)
Maso koňovitých, u nichž nebylo možno v době porážky vyjmout elektronický odpovídač, by mělo být prohlášeno za nevhodné k lidské spotřebě v souladu s kapitolou V oddílu II přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 854/2004, aby se tyto elektronické odpovídače nedostaly do potravinového řetězce. Aby se implantované elektronické odpovídače daly snadno lokalizovat, mělo by být stanoveno standardní místo implantace, které se zaznamená v identifikačních dokladech.
(48)
V souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 178/2002 (28) jsou živá zvířata připravená pro uvedení na trh k lidské spotřebě definována jako potravina. Uvedené nařízení stanoví dalekosáhlé odpovědnosti provozovatelů potravinářských podniků ve všech stadiích produkce potravin, včetně sledovatelnosti zvířat určených k produkci potravin.
(49)
Koňovití pro chov a produkci, jakož i evidovaní koňovití se mohou stát v určitém stadiu života jatečnými koňovitými podle definice ve směrnici 2009/156/ES. Maso lichokopytníků, tj. koňovitých, je definováno v bodě 1 přílohy I nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 853/2004 (29), kterým se stanoví zvláštní hygienická pravidla pro potraviny živočišného původu.
(50)
Poté, co byla v souladu s nařízením Komise (ES) č. 2076/2005 (30) ukončena přechodná opatření pro provádění nařízení (ES) č. 853/2004, (ES) č. 854/2004 a (ES) č. 882/2004, začaly od 1. ledna 2010 platit požadavky na informace o potravinovém řetězci u koňovitých.
(51)
Nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že provozovatelé jatek mají obdržet a zkontrolovat informace o potravinovém řetězci s podrobnými údaji o původu, anamnéze a léčbě zvířat určených k produkci potravin a podle nich jednat. Příslušný orgán může povolit zaslání informací o potravinovém řetězci týkajících se domácích lichokopytníků najatka zároveň se zvířaty, a nikoli předem. Identifikační doklad doprovázející jatečné koňovité by měl proto být součástí informací o potravinovém řetězci.
(52)
Nařízení (ES) č. 854/2004 stanoví, že úřední veterinární lékař musí ověřit, zda daný provozovatel potravinářského podniku splnil svou povinnost zajistit, aby byla zvířata přijatá na porážku k lidské spotřebě řádně identifikována.
(53)
Nařízení (ES) č. 853/2004 stanoví, že provozovatelé potravinářských podniků musí zkontrolovat průkazy domácích lichokopytníků a ujistit se, že je dané zvíře určeno na porážku k lidské spotřebě, a pokud přijmou určité zvíře na porážku, musí odevzdat průkaz úřednímu veterinárnímu lékaři.
(54)
Vzhledem ke specifické situaci koňovitých, kteří se narodili jako zvířata druhů určených k produkci potravin, avšak nejsou vždy chováni za tímto účelem a ve většině případů nejsou po celou dobu svého života drženi provozovateli potravinářských podniků definovanými v čl. 3 odst. 3 nařízení (ES) č. 178/2002, je zapotřebí stanovit postup, kterým se zajistí plynulá návaznost od kontrol identifikačního dokladu z důvodů veřejného zdraví až po správu tohoto dokladu v souladu se směrnicí 2009/156/ES. Je tedy nezbytné, aby v každém členském státě existovala centrální databáze, aby bylo možné ověřit určité informace o identifikačním dokladu a v tomto dokladu předtím, než se přijme rozhodnutí o přijetí dotyčného zvířete na porážku k lidské spotřebě. V případě, kdy se informace o vyloučení z porážky k lidské spotřebě v oddílu II identifikačního dokladu neshodují s informacemi zaznamenanými v centrální databázi, měla by být rozhodující informace vedoucí k vyloučení daného koňovitého z porážky k lidské spotřebě, bez ohledu na to, kde je uvedena.
(55)
Směrnice Rady 96/22/ES (31) se vztahuje na hospodářská zvířata, včetně domácích lichokopytníků, jakož i na volně žijící zvířata těchto druhů, která byla odchována v hospodářství. Podle článku 7 uvedené směrnice je povoleno obchodovat před uplynutím ochranné lhůty s evidovanými koňovitými, kterým byla ze zootechnických důvodů podána veterinární léčiva obsahující allyltrenbolon nebo betasympatomimetika, pokud jsou splněny podmínky pro podání a druh i datum ošetření jsou uvedeny v osvědčení nebo v průvodních listinách doprovázejících tato zvířata.
(56)
V čl. 2 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 470/2009 (32) jsou zvířata určená k produkci potravin definována jako „zvířata chovaná, odchovaná, držená, poražená nebo odchycená za účelem produkce potravin“. Článek 16 uvedeného nařízení stanoví, že zvířatům určeným k produkci potravin je v Unii možné podávat pouze farmakologicky účinné látky, které jsou klasifikovány podle čl. 14 odst. 2 písm. a), b) nebo c) uvedeného nařízení, za předpokladu, že je toto podávání v souladu se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/82/ES (33).
(57)
Článek 6 směrnice 2001/82/ES stanoví, že veterinární léčivý přípravek smí být zaregistrován pro účely podání jednomu nebo více druhům zvířat určených k produkci potravin pouze v případě, že farmakologicky účinné látky, které obsahuje, jsou uvedeny v přílohách I, II nebo III nařízení (EHS) č. 2377/90. Pravidla obsažená v uvedených přílohách jsou nyní stanovena v nařízení Komise (EU) č. 37/2010 (34). Odchylně od těchto pravidel však může být veterinární léčivý přípravek obsahující farmakologicky účinné látky neuvedené v přílohách I, II nebo III nařízení (EHS) č. 2377/90 zaregistrován pro určitá zvířata z čeledi koňovitých, která byla v souladu s právními předpisy Unie v oblasti zdraví zvířat prohlášena za zvířata neurčená na porážku k lidské spotřebě. Takové veterinární léčivé přípravky nesmějí obsahovat účinné látky uvedené v příloze IV nařízení (EHS) č. 2377/90, ani nesmějí být určeny k použití při léčbě stavů, které jsou uvedeny ve schváleném souhrnu údajů o přípravku a pro které je již registrován veterinární léčivý přípravek pro zvířata z čeledi koňovitých. Mělo by proto být stanoveno, že koňovitý může být vyloučen z porážky k lidské spotřebě podle vlastního uvážení majitele zvířete.
(58)
V čl. 10 odst. 2 a 3 směrnice 2001/82/ES jsou stanoveny zvláštní odchylky od článku 11 uvedené směrnice pro koňovité, týkající se léčby zvířat určených k produkci potravin léčivými přípravky, které mají stanovený maximální limit reziduí pro použití u jiného druhu zvířat, než je cílový druh, nebo registrovanými pro jiné onemocnění za předpokladu, že jsou tito koňovití identifikováni v souladu s právními předpisy Unie a v jejich identifikačním dokladu je zvláště uvedeno, že nejsou určeni na porážku k lidské spotřebě nebo že jsou určeni na porážku k lidské spotřebě po ochranné lhůtě v délce nejméně šesti měsíců po léčbě látkami uvedenými v nařízení Komise (ES) č. 1950/2006 (35).
(59)
V souladu se směrnicí 2001/82/ES musí členské státy zajistit, aby majitelé nebo chovatelé zvířat, která jsou určena k produkci potravin, byli schopni předložit doklad o nákupu, držení a podání veterinárních léčivých přípravků těmto zvířatům po dobu pěti let od jejich podání, včetně případů, kdy bylo zvíře v průběhu tohoto pětiletého období poraženo. V zájmu uplatňování těchto předpisů je tudíž nezbytné, aby byla informace o porážce určitého koňovitého neprodleně zanesena do centrální databáze členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde bylo dané zvíře drženo.
(60)
Pro účely zajištění kontroly nad vydáváním identifikačních dokladů by měl být v databázi vedené vydávajícím orgánem zaznamenán minimální soubor příslušných údajů týkajících se vydávání těchto dokladů.
(61)
Hlavní světové organizace pro chov koní a soutěže se dohodly na zavedení systému univerzálního životního čísla koňovitých (UELN). Tento systém byl vyvinut z podnětu Světové federace chovu sportovních koní (WBFSH), Mezinárodního výboru pro plemenné knihy (ISBC), Světové organizace pro chov arabských plnokrevníků (WAHO), Evropské konference organizací pro chov arabských plnokrevníků (ECAHO), Conférence Internationale de l'Anglo-Arabe (CIAA), Mezinárodní jezdecké federace (FEI) a Union Européenne du Trot (UET) a informace o tomto systému lze najít na internetových stránkách UELN (36).
(62)
Systém UELN je vhodný pro registraci evidovaných koňovitých i koňovitých pro chov a produkci a umožňuje postupné zavádění počítačových sítí zajišťujících, aby mohla být totožnost zvířat v případě evidovaných koňovitých nadále ověřována v souladu s článkem 6 směrnice 90/427/EHS.
(63)
Při přidělování kódů k databázím nesmějí být tyto kódy a formát zaznamenaných identifikačních čísel jednotlivých zvířat v žádném případě v rozporu se zavedeným systémem UELN. Proto by měl být před přidělením jakéhokoli kódu určité databázi tento kód zkontrolován podle seznamu přidělených kódů UELN.
(64)
Směrnice 2009/156/ES požaduje, aby úřední veterinární lékař zaznamenal v evidenci identifikační číslo nebo číslo identifikačního dokladu poraženého koňovitého a zaslal příslušnému orgánu místa odeslání na jeho žádost potvrzení o tom, že zvíře bylo poraženo. Mělo by být tudíž upřesněno, že v takových případech musí být identifikační doklady zničeny v místě porážky s cílem zamezit podvodnému použití identifikačních dokladů poražených koňovitých.
(65)
Uvedená směrnice rovněž stanoví, že po porážce evidovaných koní, včetně utracení pro účely tlumení nákaz, musí být jejich identifikační doklady vráceny orgánu, který je vydal. Tyto požadavky by se měly vztahovat i na identifikační doklady vydané pro evidované koňovité jiné než evidované koně a koňovité pro chov a produkci.
(66)
S cílem zajistit, aby databáze vydávajících orgánů obsahovaly aktuální informace, je třeba stanovit oběh informací o smrti nebo ztrátě zvířete v databázi orgánu, který vydal doklad, a v centrální databázi členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde byl daný koňovitý držen.
(67)
Ke splnění těchto požadavků by mělo přispět zaznamenání životního čísla slučitelného se systémem UELN a jeho použití pro identifikaci orgánů nebo úřadů, které daný identifikační doklad vydaly. Členské státy by měly pokud možno využívat styčná místa, která určily v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004.
(68)
Díky povinnému záznamu o osobě žádající o vydání identifikačního dokladu, jíž je v rámci lhůty nepřesahující 12 měsíců po narození zvířete chovatel a obvykle i majitel zvířete, pro které se identifikační doklad vydává, spolu s povinností oznámit vydávajícímu orgánu jakýkoli přesun obvyklého místa pobytu koňovitého do jiného členského státu může být vytvořen řetězec informací sloužící k vysledování zvířete v případě potřeby.
(69)
V souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 má identifikační údaje v identifikačním dokladu aktualizovat vydávající orgán, který tento doklad vydal. Členské státy poukazovaly na neochotu majitelů koňovitých zasílat identifikační doklad vydávajícím orgánům k aktualizaci identifikačních údajů poštou, zvláště pak v případech, kdy se tento vydávající orgán nachází v zahraničí. Tato neochota je způsobena obavami ze ztráty identifikačního dokladu, neboť pak by bylo nutné identifikovat koňovitého prostřednictvím duplikátu nebo náhradního identifikačního dokladu, kterými se dané zvíře vylučuje z porážky k lidské spotřebě, což vede k podstatnému snížení hodnoty zvířete.
(70)
K usnadnění správy identifikačního dokladu po celou dobu života zvířete je zapotřebí zavést postupy pro registraci identifikačního dokladu v členském státě obvyklého místa pobytu zvířete, zvláště v případech, kdy byl identifikační doklad vydán v jiném členském státě. Jako nejvhodnější způsob komunikace s vydávajícím orgánem, který provedl první identifikaci, se jeví výměna informací mezi centrálními databázemi dotčených členských států.
(71)
Kromě toho mohou vydávající orgány své schválení nebo určení pozbýt, zatímco vydané identifikační doklady zůstávají platnými dokumenty pro účely zdraví zvířat a veřejného zdraví. Je tudíž nezbytné zálohovat informace obsažené v identifikačním dokladu prostřednictvím databáze, k níž mají přístup příslušné orgány v oblasti zdraví a dobrých životních podmínek zvířat a veřejného zdraví.
(72)
Jelikož v každém členském státě obvykle působí více než jeden vydávající orgán, koňovití se často přesunují mezi hospodářstvími i mezi členskými státy, mění se jejich status z „koňovitých pro chov a produkci“ na „evidované koňovité“ nebo ze zvířat určených k produkci potravin na zvířata vyloučená z porážky k lidské spotřebě a evidované koňovité může identifikovat organizace vedoucí plemennou knihu, která má své sídlo v jiném členském státě, je v zájmu účinného provádění směrnic 90/427/EHS a 2009/156/ES nevyhnutelné, nezbytné a žádoucí zřídit v každém členském státě centrální databázi, kde budou zaznamenány identifikační údaje o všech koňovitých chovaných v hospodářstvích, která se v daném členském státě nacházejí.
(73)
Mělo by se však umožnit, aby členské státy, ve kterých již existuje jedna databáze pro evidované koňovité a jiná databáze pro koňovité pro chov a produkci, i nadále zachovaly tento systém, za předpokladu, že tyto databáze budou propojeny a veterinární orgány budou mít do obou plný přístup.
(74)
Za tímto účelem by centrální databáze v jednotlivých členských státech měly spolupracovat v souladu se směrnicí Rady 89/608/EHS (37), aby se usnadnila výměna údajů týkajících se určitého zvířete a identifikačního dokladu, který byl pro ně vydán.
(75)
S ohledem na jednotné použití právních předpisů Unie týkajících se identifikace koňovitých v členských státech a zajištění jejich jednoznačnosti a transparentnosti by mělo být nařízení (ES) č. 504/2008 zrušeno a nahrazeno tímto nařízením.
(76)
V souladu s bodem 24 přílohy nařízení Komise (EU) č. 519/2013 (38) jsou koňovití narození v Chorvatsku nejpozději do 30. června 2013, avšak neidentifikovaní do tohoto data v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008, identifikováni v souladu s posledně uvedeným nařízením nejpozději do 31. prosince 2014.
(77)
Toto nařízení by se mělo použít ode dne 1. ledna 2016, aby se členským státům a provozovatelům poskytla dostatečná doba na přizpůsobení se novým pravidlům. Požadavky na vytvoření a zprovoznění centrální databáze by se nicméně měly v Řecku, ve Švédsku a ve Spojeném království použít ode dne 1. července 2016.
(78)
Opatření stanovená v tomto nařízení jsou v souladu se stanoviskem Stálého výboru pro rostliny, zvířata, potraviny a krmiva a Stálého výboru pro zootechniku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI, DEFINICE A OBECNÉ ZÁSADY
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Toto nařízení stanoví pravidla pro identifikaci koňovitých:
a)
narozených v Unii nebo
b)
uvolněných do volného oběhu v Unii v souladu s celním postupem vymezeným v čl. 5 odst. 16 písm. a) nařízení (EU) č. 952/2013.
2. Toto nařízení se použije, aniž je dotčeno rozhodnutí 96/78/ES.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
a)
„koňovitými“ volně žijící nebo domestikovaní lichokopytníci všech druhů rodu Equus čeledi koňovitých a jejich kříženci;
b)
„hospodářstvím“ zemědělské nebo výcvikové zařízení, stáj nebo jakékoli prostory nebo zařízení, ve kterých se koňovití obvykle drží nebo chovají pro jakékoli účely, a přírodní rezervace, ve kterých koňovití žijí volně;
c)
„držitelem“ každá fyzická nebo právnická osoba, která vlastní koňovité nebo je jejich držením pověřena, bez ohledu na to, zda za finanční odměnu či nikoliv a zda dočasně nebo nastálo, a to i v průběhu přepravy, na trzích nebo během soutěží, dostihů nebo kulturních akcí;
d)
„majitelem“ fyzická nebo právnická osoba, která vlastní daného koňovitého;
e)
„evidovanými koňovitými“ všichni koňovití, kteří:
i)
jsou zapsáni nebo zaevidováni a způsobilí k zápisu do plemenné knihy v souladu s pravidly stanovenými podle čl. 4 odst. 2 písm. b) směrnice 90/427/EHS a identifikováni prostřednictvím identifikačního dokladu stanoveného v čl. 8 odst. 1 uvedené směrnice, nebo
ii)
koně, včetně poníků, evidovaní u mezinárodního sdružení nebo organizace, která je odpovědná za dostihové a závodní koně, a identifikovaní prostřednictvím identifikačního dokladu vydaného národní pobočkou takové organizace nebo sdružení;
f)
„plemennou knihou“ každá kniha, registr, soubor nebo počítačový nosič dat:
i)
která je vedena buď organizací nebo sdružením úředně schváleným nebo uznaným členským státem, nebo je vedena správním úřadem daného členského státu, a dále
ii)
ve které jsou koňovití zapsáni, nebo jsou evidováni a způsobilí k zápisu, s uvedením všech jejich známých předků;
g)
„koňovitými pro chov a produkci“ koňovití jiní než uvedení v písmenech e) a h);
h)
„jatečnými koňovitými“ koňovití určení k porážce na jatkách, a to buď přímo po přepravě, nebo po tranzitu přes schválené sběrné středisko uvedené v článku 7 směrnice 2009/156/ES;
i)
„příslušným orgánem“ ústřední orgán členského státu, který je příslušný k organizaci úředních kontrol, nebo jakýkoli jiný orgán, kterému byla tato pravomoc svěřena, včetně příslušného orgánu uvedeného v čl. 2 písm. h) směrnice 2009/156/ES;
j)
„zootechnickým orgánem“ ústřední orgán členského státu, který je příslušný k provádění směrnice 90/427/EHS, nebo jakýkoli jiný orgán, kterému byla tato pravomoc svěřena, včetně orgánů uvedených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 92/353/EHS;
k)
„dočasným vstupem“ status evidovaného koně přicházejícího ze třetí země a dovezeného do Unie na dobu kratší než 90 dnů na základě rozhodnutí přijatého v souladu s čl. 19 písm. b) směrnice 2009/156/ES;
l)
„trvalým přijetím“ status koňovitého pocházejícího ze třetí země a dovezeného do Unie na dobu 90 dnů nebo delší;
m)
„odznakem“ jakákoli viditelná či zřetelná rozlišující charakteristika jednotlivého koňovitého, která je buď vrozená, nebo získaná a zaznamenaná pro účely identifikace;
n)
„elektronickým odpovídačem“ pasivní radiofrekvenční identifikační zařízení určené pouze ke čtení:
i)
vyhovující normě ISO 11784 a využívající technologii Full Duplex (FDX či FDX-B) nebo Half Duplex (HDX), a dále
ii)
které může být čteno čtecím zařízením kompatibilním s normou ISO 11785, v minimální vzdálenosti 12 cm;
o)
„jedinečným životním číslem“ jedinečný 15místný alfanumerický kód shrnující informace o konkrétním koňovitém a databázi a zemi, ve které byly tyto informace poprvé zaznamenány v souladu se systémem kódování univerzálního životního čísla koňovitých (UELN), a který tvoří:
i)
šestimístný identifikační kód kompatibilní se systémem UELN pro databázi uvedenou v článku 39, po němž následuje
ii)
devítimístné individuální identifikační číslo přidělené danému koňovitému;
p)
„členským státem prostým moru koní“:
i)
členský stát, kde nebyl zjištěn žádný klinický, sérologický (u neočkovaných koňovitých) ani epizootologický důkaz moru koní na dotyčném území v posledních dvou letech, a
ii)
kde nebylo provedeno očkování proti této nákaze během posledních dvanácti měsíců;
q)
„nákazami povinnými hlášením“ nákazy uvedené v příloze I směrnice 2009/156/ES;
r)
„úředním veterinárním lékařem“ veterinární lékař určený příslušným orgánem členského státu nebo třetí země;
s)
„čipovou kartou“ plastikové zařízení se zabudovaným počítačovým čipem, na které lze ukládat informace a přenášet je elektronicky do kompatibilních počítačových systémů;
t)
„odpovědným veterinárním lékařem“ veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES.
Článek 3
Obecné zásady a povinnost identifikace koňovitých
1. Koňovití žijící na některém z území uvedených v příloze I nařízení (ES) č. 882/2004 musí být identifikováni v souladu s tímto nařízením.
2. V případech, kdy držitel není majitelem nebo jedním z majitelů koňovitého, jedná v souladu s tímto nařízením jménem majitele a ve shodě s ním.
3. Členské státy a vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou vyžadovat, aby žádost o vydání identifikačního dokladu podle článku 11 nebo o změnu identifikačních údajů ve stávajícím identifikačním dokladu podle článku 27 předkládal vydávajícímu orgánu majitel.
4. Členské státy zajistí, v odpovídajících případech prostřednictvím úředních kontrol v souladu s nařízením (ES) č. 882/2004, aby držitelé koňovitých a vydávající orgány plnili své povinnosti stanovené v tomto nařízení.
Článek 4
Systém Unie pro identifikaci koňovitých
1. Pro účely tohoto nařízení se systém Unie pro identifikaci koňovitých skládá z těchto prvků:
a)
jedinečný celoživotní identifikační doklad, který (nestanoví-li vydávající orgán jinak nebo není-li jinak stanoveno v tomto nařízení) zůstává majetkem vydávajícího orgánu, jenž jej vydal, a který obsahuje:
i)
slovní popis koňovitého a záznamy o jeho odznacích,
ii)
vyplněné schéma s grafickým znázorněním odznaků uvedených ve slovním popisu,
iii)
prostor pro schválené zápisy o změnách identifikačních údajů;
b)
metoda ověřování totožnosti, která:
i)
zajistí jednoznačnou spojitost mezi identifikačním dokladem a koňovitým, pro kterého byl tento doklad vydán,
ii)
prokáže, že koňovitý již podstoupil proces identifikace;
c)
databáze, v níž jsou v souladu s článkem 38 zaznamenány identifikační údaje o koňovitém, pro kterého byl identifikační doklad vydán, a o držiteli, který předložil žádost o vydání identifikačního dokladu, a v níž se současně zvířeti přiděluje jedinečné životní číslo;
d)
centrální databáze zřízená v souladu s článkem 39.
2. Koňovitý je považován za identifikovaného v souladu s tímto nařízením, pouze pokud:
a)
jej doprovází identifikační doklad vydaný v souladu s jedním z následujících ustanovení:
i)
článek 9 pro koňovité narozené v Unii nebo
ii)
článek 14 pro koňovité dovezené do Unie nebo
iii)
článek 29 nebo 30, pokud koňovitého doprovází duplikát identifikačního dokladu, nebo
iv)
článek 32, pokud koňovitého doprovází náhradní identifikační doklad; nebo
b)
je identifikován v souladu s:
i)
článkem 24 v případě výjimek týkajících se přesunů nebo přepravy koňovitých, které doprovází dočasný doklad, nebo
ii)
čl. 26 odst. 2 v případě výjimek týkajících se některých přesunů a přepravy koňovitých určených na porážku.
KAPITOLA II
IDENTIFIKACE KOŇOVITÝCH NAROZENÝCH V UNII
Článek 5
Vydávající orgány pro koňovité narozené v Unii
1. Identifikační doklad stanovený v článku 7 vydává některý z následujících vydávajících orgánů:
a)
v případě evidovaných koňovitých uvedených v čl. 2 písm. e) bodě i) tohoto nařízení organizace nebo sdružení úředně schválené nebo uznané v souladu s čl. 2 odst. 1 rozhodnutí 92/353/EHS nebo správní orgán dotyčného členského státu, který vede plemennou knihu, do níž byl koňovitý zapsán nebo byl evidován a je způsobilý pro zápis v souladu s rozhodnutím 96/78/ES;
b)
v případě evidovaných koní uvedených v čl. 2 písm. e) bodě ii) národní pobočka mezinárodní organizace nebo sdružení, která je odpovědná za dostihové a závodní koně a která je pod dohledem příslušného orgánu členského státu, v němž má sídlo;
c)
v případě koňovitých pro chov a produkci uvedených v čl. 2 písm. g):
i)
příslušný orgán pro hospodářství, ve kterém je koňovitý v době identifikace držen, nebo
ii)
vydávající orgán určený a kontrolovaný příslušným orgánem uvedeným v bodě i), jemuž byl tento úkol svěřen.
2. Příslušný orgán určí pouze vydávající orgány uvedené v odst. 1 písm. c) bodě ii), které splňují tyto podmínky:
a)
musí být vyhotoven přesný popis úkolů a odpovědností, jejichž výkonem je vydávající orgán pověřen, a podmínek, za nichž je smí vykonávat;
b)
musí existovat důkaz o tom, že vydávající orgán:
i)
má odbornou způsobilost, vybavení a infrastrukturu potřebné k výkonu úkolů, jež mu byly svěřeny,
ii)
má dostatečný počet náležitě kvalifikovaných a zkušených pracovníků,
iii)
je nestranný a bez jakéhokoli střetu zájmů, co se týče provádění úkolů jemu svěřených,
iv)
má k dispozici vzorový identifikační doklad splňující požadavky stanovené v tomto nařízení;
c)
vydávající orgán musí úzce spolupracovat s příslušným orgánem ve snaze předejít jakýmkoli případům nedodržování požadavků tohoto nařízení, a popřípadě je napravit;
d)
existuje účinná koordinace mezi příslušným orgánem a určeným vydávajícím orgánem.
3. Pokud má příslušný orgán oprávněný důvod se domnívat, že vydávající orgán jedná způsobem, jenž není v souladu s požadavky tohoto nařízení, takové domnělé případy nedodržení prošetří. Vydávající orgán nesmí vydávat identifikační doklady, dokud nebude šetření uzavřeno a nedojde k vyloučení nebo nápravě veškerých případů nedodržení.
4. Pokud bez ohledu na opatření provedená v souladu s odstavcem 3 vydávající orgán uvedený v odstavci 1 neplní požadavky stanovené v tomto nařízení, odejme mu příslušný orgán povolení k vydávání identifikačních dokladů pro koňovité.
Po odejmutí povolení k vydávání identifikačních dokladů příslušný orgán zajistí, aby koňovití, za něž je odpovědný, byli nadále identifikováni v souladu s tímto nařízením a aby identifikační doklady, které byly nebo mají být vráceny v souladu s článkem 34, převzal do úschovy daný příslušný orgán nebo vydávající orgán, jemuž byl tento úkol příslušným orgánem svěřen.
Článek 6
Informace o vydávajících orgánech
1. Členské státy sestaví a průběžně aktualizují seznam vydávajících orgánů uvedených v čl. 5 odst. 1 a zpřístupní tento seznam ostatním členským státům, ostatním vydávajícím orgánům a veřejnosti na internetové stránce zřízené příslušným orgánem.
2. Seznam uvedený v odstavci 1:
a)
obsahuje kontaktní údaje nezbytné pro splnění požadavků článku 35, čl. 37 odst. 4, čl. 38 odst. 3 a čl. 40 odst. 1;
b)
odpovídá vzorové šabloně stanovené v písm. f) oddílu I kapitoly 2 přílohy II rozhodnutí 2009/712/ES a splňuje požadavky stanovené v příloze III uvedeného rozhodnutí;
c)
je přímo přístupný prostřednictvím internetového odkazu poskytnutého Komisí v souladu s odstavcem 3 a je dostatečně srozumitelný osobám, které nejsou rodilými mluvčími.
3. S cílem pomoci členským státům při zpřístupňování těchto aktuálních seznamů uvedených v odstavci 1 zřídí Komise internetovou stránku, na níž každý členský stát uvede přímý odkaz na požadované informace na internetových stránkách stanovených v odstavci 1.
Článek 7
Formát a obsah identifikačních dokladů vydaných pro koňovité narozené v Unii
1. Koňovití narození v Unii se identifikují pomocí jedinečného identifikačního dokladu pro koňovité vydaného na celý život daného koňovitého v souladu:
a)
se vzorovým identifikačním dokladem stanoveným v části 1 přílohy I;
b)
s dodatečnými požadavky stanovenými v části 2 přílohy I.
2. Vydávající orgány zajistí, aby identifikační doklad obsahoval dostatečný počet stran s naformátovanými poli pro uvedení informací požadovaných podle následujících oddílů uvedených ve vzorovém identifikačním dokladu v části 1 přílohy I:
a)
v případě evidovaných koňovitých alespoň oddíly I až IX;
b)
v případě koňovitých pro chov a produkci alespoň oddíly I až IV.
3. Vydávající orgány zajistí, aby pořadí a číslování oddílů v identifikačních dokladech stanovených v části 1 přílohy I zůstalo nezměněno a aby u oddílů, kde se počítá s více zápisy, byl v identifikačním dokladu poskytnut dostatečný počet stran.
4. Vydávající orgány odpovídají za bezpečné uchování čistých i vyplněných identifikačních dokladů ve svých prostorách.
Aniž je dotčen čl. 4 odst. 1 písm. a), tam, kde to jednací řád vydávajícího orgánu umožňuje, vydávající orgány zajistí, aby identifikační doklady uvedené v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě ii) a v článku 35 byly účinně znehodnoceny s cílem zamezit jakémukoli podvodnému použití dokladu samotného či informací, jež obsahuje, předtím, než je doklad předán majiteli zvířete na památku.
5. Příslušný orgán spolu se zootechnickým orgánem může přijmout správní postupy k zajištění jednotné podoby identifikačních dokladů vydávaných vydávajícími orgány uvedenými v čl. 5 odst. 1 pod jejich dohledem, za předpokladu, že jsou dodrženy obecné požadavky podle odstavců 1, 2 a 3.
Článek 8
Povinnosti příslušného orgánu v souvislosti s vydáváním identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
Zootechnický orgán a příslušný orgán zajistí, aby na jejich území vydávající orgány, za něž v příslušných případech odpovídají:
a)
vydávaly identifikační doklady vyhovující požadavkům stanoveným v čl. 7 odst. 1, 2 a 3;
b)
zavedly potřebné systémy, aby mohly na žádost příslušného orgánu ověřit, zda identifikační doklad, o němž se tvrdí, že jimi byl vydán:
i)
je jedinečný, původní a pravý,
ii)
obsahuje v případech, kdy se čisté identifikační doklady tisknou do zásoby, sériové číslo vytištěné alespoň na stranách s oddíly I, II a III.
Článek 9
Vydávání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
1. Vydávající orgány vydávají pouze identifikační doklady:
a)
které splňují požadavky stanovené v čl. 7 odst. 1, 2 a 3;
b)
jejichž oddíl I je řádně vyplněn s pomocí informací ověřených vydávajícím orgánem uvedeným v bodě 11 části A oddílu I nebo jeho jménem;
c)
jejichž oddíl IV je vyplněn, pokud tak požadují vnitrostátní právní předpisy nebo pravidla vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b);
d)
jejichž oddíl V je vyplněn v souladu s odstavcem 2 tohoto článku.
2. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. a) identifikuje evidované koňovité uvedené v čl. 2 písm. e) bodě i) v souladu s pravidly plemenné knihy uvedené ve zmíněném ustanovení a vyplní oddíl V identifikačního dokladu s pomocí informací v osvědčení o původu zvířete uvedeném v čl. 8 odst. 1 druhém pododstavci směrnice 90/427/EHS a v příloze uvedené směrnice.
3. V souladu se zásadami organizace nebo sdružení, které zavedly plemennou knihu o původu plemene evidovaného koňovitého, musí oddíl V identifikačního dokladu obsahovat:
a)
úplné informace o rodokmenu;
b)
oddíl plemenné knihy uvedený v článku 2 nebo 3 směrnice 96/78/ES;
c)
třídu v hlavním oddílu plemenné knihy, do níž byl evidovaný koňovitý zapsán, je-li stanovena.
4. Pro účely evidence dostihového nebo závodního koně uvedeného v čl. 2 písm. e) bodě ii) vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. b) buď:
a)
vydá v souladu s odst. 1 písm. a) a b) a pravidly daného vydávajícího orgánu identifikační doklad vyhovující ustanovením čl. 7 odst. 1, 2 a 3 nebo
b)
uzná a potvrdí identifikační doklad vydaný pro tohoto koně v souladu s odstavcem 1 tohoto článku nebo
c)
vydá nový identifikační doklad v souladu s čl. 12 odst. 3 písm. c).
Článek 10
Výjimka týkající se vyplnění některých informací v oddíle I a IV identifikačního dokladu
1. Odchylně od čl. 4 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 9 odst. 1 písm. b) může příslušný orgán povolit vydávajícím orgánům neuvádět pomocí nákresu informace uvedené v bodech 12 až 18 schématu v identifikačním dokladu, stanoveném v části B oddílu I přílohy I, pokud jsou splněny obě následující podmínky:
a)
v souladu s článkem 18 je implantován elektronický odpovídač nebo je v souladu s článkem 21 použita rovnocenná povolená alternativní metoda k ověření totožnosti;
b)
fotografie či tisk znázorňuje dostatek podrobností pro popis daného koňovitého.
2. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou:
a)
nevyužít výjimky udělené v souladu s odstavcem 1 tohoto článku;
b)
přizpůsobit identifikační doklady vydané v souladu s odstavcem 1 tohoto článku požadavkům stanoveným v čl. 9 odst. 1.
3. Odchylně od čl. 9 odst. 1 písm. c) mohou být informace o majiteli poskytnuty formou dokladu o vlastnictví nebo registrační karty, které jsou zaznamenány v databázi zřízené v souladu s článkem 38, jež uvádí:
a)
jedinečné životní číslo koňovitého;
b)
číslo identifikačního dokladu, existuje-li, a kód elektronického odpovídače nebo povolenou alternativní metodu k ověření totožnosti v souladu s článkem 21.
Doklad o vlastnictví či registrační karta uvedené v prvním pododstavci se vydávajícímu orgánu vrátí, pokud zvíře uhynulo nebo bylo prodáno, ztraceno, odcizeno, poraženo či utraceno.
Článek 11
Žádosti o vydání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii
1. Držitelé předkládají žádost o vydání identifikačních dokladů pro koňovité narozené v Unii příslušnému vydávajícímu orgánu v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je daný koňovitý držen, a poskytnou veškeré informace nezbytné k dosažení souladu s tímto nařízením.
2. Členské státy stanoví lhůty pro předložení žádosti stanovené v odstavci 1, které jsou nezbytné pro dodržení lhůty pro identifikaci stanovené v článku 12 a čl. 13 odst. 1.
3. Odchylně od odstavce 1 a v souladu s článkem 1 rozhodnutí 96/78/ES může držitel předložit žádost stanovenou v odstavci 1 příslušnému vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b), který má sídlo v jiném členském státě, než je členský stát, ve kterém se nachází hospodářství, kde je daný koňovitý držen.
Článek 12
Lhůta pro identifikaci koňovitých narozených v Unii
1. Koňovití narození v Unii musí být identifikováni pomocí identifikačního dokladu vydaného v souladu s článkem 9 nejpozději do 12 měsíců ode dne narození, a v každém případě před tím, než definitivně opustí hospodářství, v němž se narodili, s výjimkou případů, kdy se takový přesun uskuteční v souladu s čl. 23 odst. 2 písm. c) u hříběte doprovázejícího matku, na níž závisí, nebo v souladu s čl. 26 odst. 2.
2. Odchylně od odstavce 1 se členské státy mohou rozhodnout omezit tuto maximální povolenou lhůtu pro identifikaci koňovitých na šest měsíců nebo na kalendářní rok narození.
3. Odchylně od odstavců 1 a 2 může být kdykoli vydán nový identifikační doklad v souladu s článkem 9 v těchto případech:
a)
na žádost příslušného orgánu nebo příslušným orgánem, pokud stávající identifikační doklad nevyhovuje požadavkům čl. 7 odst. 1, 2 a 3 nebo pokud některé identifikační údaje stanovené v oddíle I, II nebo V nebyly vydávajícím orgánem řádně zapsány, nebo
b)
pokud je koňovitý pro chov a produkci povýšen do kategorie evidovaného koňovitého v souladu s pravidly vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. a) a stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
c)
pokud je kůň povýšen do kategorie evidovaného koně nebo zaevidován jako evidovaný kůň uvedený v čl. 2 písm. e) bodě ii) v souladu s pravidly vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1 písm. b) a stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
d)
pokud je identifikační doklad vydán v souladu s čl. 10 odst. 1 a nelze jej přizpůsobit požadavkům čl. 9 odst. 1 v souladu s čl. 10 odst. 2 písm. b), nebo
e)
v případech uvedených v čl. 18 odst. 4 a 5, kdy stávající identifikační doklad nelze odpovídajícím způsobem změnit, nebo
f)
pokud je identifikační doklad zabaven příslušným orgánem v rámci šetření.
V případech uvedených v prvním pododstavci se stávající identifikační doklad odevzdá vydávajícímu orgánu ke znehodnocení a toto znehodnocení stávajícího identifikačního dokladu a vydání nového identifikačního dokladu se zaznamená v databázi zavedené podle článku 38.
Článek 13
Výjimky týkající se identifikace určitých koňovitých žijících volně nebo v polodivokých podmínkách
1. Odchylně od článku 12 může příslušný orgán rozhodnout, že koňovití tvořící vymezené populace žijící volně nebo v polodivokých podmínkách v určitých oblastech, jež příslušný orgán vymezí, se identifikují pomocí identifikačního dokladu vydaného v souladu s článkem 9 nebo čl. 17 odst. 4, pouze tehdy, jsou-li:
a)
z těchto populací přemístěni, s výjimkou přemístění z jedné vymezené populace do jiné pod úředním dohledem, nebo
b)
domestikováni.
2. Členské státy, které hodlají využít výjimky stanovené v odstavci 1, oznámí Komisi s odkazem na tento článek dotčené populace a oblasti, které vymezily v souladu s odstavcem 1 před využitím dané výjimky.
KAPITOLA III
IDENTIFIKACE KOŇOVITÝCH DOVEZENÝCH DO UNIE
Článek 14
Identifikace koňovitých dovezených do Unie
Identifikační doklady vydané ve třetích zemích se považují za platné podle tohoto nařízení za předpokladu, že splňují následující podmínky:
a)
byly vydány:
i)
v případě evidovaných koňovitých orgánem ve třetí zemi, který je na seznamu stanoveném v čl. 3 odst. 1 směrnice 94/28/ES a který vydává potvrzení o původu zvířete, nebo
ii)
v případě evidovaného koně národní pobočkou mezinárodní organizace nebo sdružení, která je odpovědná za dostihové a závodní koně a má sídlo ve třetí zemi, kde tato mezinárodní organizace nebo sdružení uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. b) působí, nebo
iii)
ve všech ostatních případech příslušným orgánem třetí země původu daného koňovitého;
b)
vyhovují všem požadavkům čl. 7 odst. 2.
Článek 15
Žádosti o vydání identifikačních dokladů pro koňovité dovezené do Unie
1. Držitel koňovitého podá u vydávajícího orgánu uvedeného v čl. 5 odst. 1, který je příslušný pro danou kategorii koňovitého, žádost o vydání podle článku 9 identifikačního dokladu podle článku 7, nebo o registraci stávajícího identifikačního dokladu v databázi zřízené tímto vydávajícím orgánem v souladu s článkem 38 tohoto nařízení do 30 dní od data dokončení celního postupu uvedeného v čl. 5 odst. 16 písm. a) nařízení (EU) č. 952/2013 v případě, že:
a)
jsou koňovití dováženi do Unie nebo
b)
příslušný orgán změnil dočasný vstup evidovaného koně na základě rozhodnutí přijatého Komisí podle čl. 19 písm. b) směrnice 2009/156/ES na trvalé přijetí podle čl. 19 písm. c) uvedené směrnice.
2. Pokud stávající identifikační doklad uvedený v odstavci 1 nesplňuje požadavky čl. 7 odst. 2, vydávající orgán na žádost držitele:
a)
doplní identifikační doklad tak, aby splňoval požadavky čl. 7 odst. 2;
b)
zaznamená identifikační údaje o tomto koňovitém a doplňující informace do databáze zřízené v souladu s článkem 38.
3. V případě, kdy stávající identifikační doklad uvedený v odstavci 1 nelze změnit tak, aby splňoval požadavky čl. 7 odst. 2 tohoto nařízení, nelze jej považovat za platný pro účely identifikace v souladu s tímto nařízením a dotyčný koňovitý musí být identifikován vydáním podle článku 9 nového identifikačního dokladu, který odpovídá požadavkům čl. 7 odst. 1, 2 a 3, na základě předloženého identifikačního dokladu, který musí poskytovat alespoň informace stanovené v příloze směrnice 90/427/EHS.
KAPITOLA IV
KONTROLY POŽADOVANÉ PŘED VYDÁNÍM IDENTIFIKAČNÍCH DOKLADŮ A METODY OVĚŘOVÁNÍ TOTOŽNOSTI
Článek 16
Ověření jedinečnosti identifikačních dokladů vydaných pro koňovité
1. Před vydáním identifikačního dokladu učiní vydávající orgán nebo osoba jednající jeho jménem všechna příslušná opatření pro:
a)
ověření toho, že žádný takovýto identifikační doklad nebyl ještě pro dotyčného koňovitého vydán;
b)
zabránění podvodnému vydání několika identifikačních dokladů pro jednoho koňovitého.
2. Opatření uvedená v odstavci 1 musí zahrnovat:
a)
ověření příslušných dostupných dokladů a elektronických záznamů;
b)
odhad věku koňovitého;
c)
kontrolu daného koňovitého z hlediska jakýchkoli známek či stop svědčících o předchozí identifikaci, jak stanoví článek 17.
Článek 17
Opatření ke zjištění předchozí identifikace koňovitých
1. Opatření ke zjištění možných známek nebo stop svědčících o předchozí identifikaci podle článku 16 musí zahrnovat alespoň opatření ke zjištění:
a)
jakéhokoli dříve implantovaného elektronického odpovídače s využitím čtecího zařízení odpovídajícího normě ISO 11785 a schopného číst alespoň odpovídače HDX a FDX-B přinejmenším tam, kde je čtecí zařízení v přímém kontaktu s povrchem těla v místě, kde je za obvyklých okolností elektronický odpovídač implantován;
b)
jakýchkoli klinických známek svědčících o tom, že dříve implantovaný elektronický odpovídač či dříve provedené označení podle článku 21 byly chirurgicky odstraněny nebo změněny;
c)
jakékoli známky toho, že u koňovitého byla použita alternativní metoda ověření totožnosti podle článku 21.
2. Pokud po předložení žádosti držitelem v souladu s čl. 11 odst. 1 opatření stanovená v odstavci 1 tohoto článku vedou ke zjištění dříve implantovaného elektronického odpovídače nebo uplatnění některé z alternativních metod ověření totožnosti podle článku 21, což svědčí o předchozí identifikaci podle článku 9, vydávající orgán:
a)
vydá duplikát identifikačního dokladu nebo náhradní identifikační doklad v souladu s články 29 nebo 32, v závislosti na dostupných informacích;
b)
doplní tuto informaci, tzn. číslo elektronického odpovídače nebo alternativní metodu ověření totožnosti, odpovídajícím způsobem do formuláře v části A a do schématu v části B oddílu I identifikačního dokladu.
3. Pokud se potvrdí nezdokumentované odstranění elektronického odpovídače nebo alternativní metody ověření totožnosti uvedené v odst. 1 písm. b) tohoto článku u koňovitého narozeného v Unii, vydá vydávající orgán náhradní identifikační doklad v souladu s článkem 32.
4. Odchylně od odstavce 2 tohoto článku může příslušný orgán povolit vydání identifikačního dokladu podle článku 9 pro koňovité žijící volně nebo v polodivokých podmínkách uvedené v článku 13, kteří mají implantovaný elektronický odpovídač, avšak pro které nebyl v souladu s článkem 13 vydán identifikační doklad, za předpokladu, že číslo elektronického odpovídače bylo v době jeho implantace zaznamenáno do databáze vydávajícího orgánu odpovědného za dotčenou populaci koňovitých.
Článek 18
Elektronické metody ověřování totožnosti
1. Vydávající orgán zajistí, aby byl při první identifikaci koňovitého v souladu s článkem 12 zvířeti implantován elektronický odpovídač.
2. Elektronický odpovídač se implantuje parenterálně za aseptických podmínek mezi temenem a kohoutkem uprostřed šíje v krajině šíjového vazu.
Příslušný orgán může nicméně povolit implantaci elektronického odpovídače v jiném místě na šíji koňovitého, pokud tento alternativní způsob implantace:
a)
neohrožuje pohodu daného koňovitého;
b)
nezvyšuje riziko posunu elektronického odpovídače v porovnání s metodou uvedenou v prvním pododstavci.
3. Členské státy stanoví minimální odbornou způsobilost pro zákrok uvedený v odstavci 2 nebo určí osobu (dále jen „odborně způsobilá osoba“) nebo profesi oprávněnou provádět tyto operace.
4. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 písm. a) a b) mohou vyžadovat, aby koňovití identifikovaní pomocí alternativní metody ověřování totožnosti uvedené v článku 21 byli označeni prostřednictvím implantace elektronického odpovídače pro účely zápisu nebo evidování koňovitých do plemenných knih nebo pro účely evidování dostihových a závodních koní.
5. Vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 a příslušný orgán mohou požadovat, aby koňovití považovaní za identifikované v souladu s čl. 4 odst. 2 a čl. 43 odst. 1 byli označeni prostřednictvím implantace elektronického odpovídače za účelem ověření totožnosti v následujících případech:
a)
dříve implantované a zaznamenané elektronické odpovídače přestaly fungovat;
b)
vrozený nebo získaný odznak zaznamenaný jako alternativní metoda ověřování totožnosti uvedená v článku 21 již nevyhovuje danému účelu nebo
c)
příslušný orgán to považuje za nezbytné k zajištění ověření totožnosti.
Článek 19
Zajištění jedinečnosti kódu zobrazeného elektronickým odpovídačem
1. Členské státy stanoví pravidla v souladu s normami uvedenými v čl. 2 písm. n) bodě i) k zajištění jedinečnosti kódů zobrazených elektronickými odpovídači, které implantují vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 při vydávání identifikačních dokladů podle článku 9.
2. Pravidla stanovená v souladu s odstavcem 1 se musí uplatňovat tak, aby nedošlo k narušení systému identifikace stanoveného vydávajícím orgánem v jiném členském státě, který provedl identifikaci evidovaného koňovitého v souladu s tímto nařízením.
Článek 20
Zaznamenání kódu elektronického odpovídače do identifikačního dokladu
1. Při implantaci elektronického odpovídače v souladu s článkem 18 zapíše vydávající orgán do identifikačního dokladu tyto informace:
a)
v bodě 5 části A oddílu I alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem a zobrazovaného po implantaci pomocí čtecího zařízení; a případně:
i)
samolepku s čárovým kódem, za předpokladu, že se strana poté zapečetí, nebo
ii)
vytištěný čárový kód uvádějící alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem;
b)
v bodě 12 nebo 13 schématu v části B oddílu I (podle strany, na které byl elektronický odpovídač implantován) místo, kde byl elektronický odpovídač koňovitému implantován a po implantaci přečten;
c)
v bodě 19 schématu v části B oddílu I podpis buď veterinárního lékaře či odborně způsobilé osoby, která provedla identifikaci vyplněním bodu 3 části A a schématu v části B oddílu I a přečetla kód zobrazený elektronickým odpovídačem po implantaci, nebo osoby, která tyto informace přebírá pro účely vydání identifikačního dokladu v souladu s pravidly vydávajícího orgánu.
2. Odchylně od odst. 1 písm. a) tohoto článku se v případě, kdy je koňovitý označen dříve implantovaným elektronickým odpovídačem, který není v souladu s normami ISO uvedenými v čl. 2 písm. n) bodě i), se v bodě 5 části A oddílu I identifikačního dokladu uvede jméno výrobce nebo čtecí zařízení.
Článek 21
Povolení alternativních metod ověřování totožnosti
1. Odchylně od čl. 18 odst. 1 mohou členské státy povolit vhodné alternativní metody ověřování totožnosti koňovitých narozených v Unii, včetně označení známkami, jež splňují požadavky čl. 4 odst. 1 písm. b) a zajišťují ověřitelnost totožnosti koňovitého zaznamenané v identifikačním dokladu.
2. Členské státy zajistí, aby:
a)
alternativní metody ověřování totožnosti koňovitých nebyly využívány jako jediný prostředek ověřování totožnosti většiny koňovitých identifikovaných na jejich území v souladu s tímto nařízením;
b)
nemohlo docházet k záměně viditelného označení použitého u koňovitých pro chov a produkci s označením vyhrazeným na jejich území k použití vydávajícími orgány uvedenými v čl. 5 odst. 1 písm. a) pro evidované koňovité;
c)
povolená alternativní metoda ověřování totožnosti nebo kombinace takových metod poskytovaly přinejmenším stejné záruky jako elektronický odpovídač implantovaný podle článku 18;
d)
informace o alternativních metodách ověřování totožnosti použitých u určitého koňovitého mohly být uvedeny ve formátu, jejž lze digitalizovat a uložit vyhledatelným způsobem v databázi zřízené v souladu s článkem 38.
3. Členské státy hodlající využít výjimku uvedenou v odstavci 1 informují o svých povolených alternativních metodách ověřování totožnosti Komisi, ostatní členské státy a veřejnost prostřednictvím internetových stránek uvedených v čl. 6 odst. 1.
Článek 22
Povinnosti vydávajících orgánů a držitelů používajících alternativní metody ověřování totožnosti
1. Vydávající orgán zajistí, aby byl identifikační doklad pro koňovitého vydán pouze tehdy, jsou-li splněny následující podmínky:
a)
bylo zkontrolováno správné použití povolené alternativní metody ověřování totožnosti uvedené v článku 21;
b)
použitá metoda ověřování totožnosti je uvedena v bodě 6 nebo 7 části A oddílu I, nebo popřípadě v oddílu XI identifikačního dokladu a zaznamenána v databázi v souladu s čl. 38 odst. 1 písm. f).
2. Je-li použita alternativní metoda ověřování totožnosti, zajistí držitel prostředky pro zpřístupnění těchto identifikačních údajů, případně ponese náklady na ověření totožnosti daného koňovitého nebo musí strpět související prodlení.
KAPITOLA V
PŘESUN A PŘEPRAVA KOŇOVITÝCH
Článek 23
Přesun a přeprava evidovaných koňovitých a koňovitých pro chov a produkci
1. Identifikační doklady vydané pro evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci v souladu s čl. 9 odst. 1, článkem 14, článkem 29, článkem 30 nebo článkem 32 musí doprovázet koňovité, pro které byly vydány, neustále, a to včetně (vyžadují-li tak vnitrostátní právní předpisy) přepravy těla koňovitého ke zpracování v zařízení schváleném podle čl. 24 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1069/2009 nebo uvedeném v bodě iii) písm. a) kapitoly III přílohy III nařízení (EU) č. 142/2011.
2. Odchylně od odstavce 1 se nevyžaduje, aby identifikační doklad doprovázel evidované koňovité nebo koňovité pro chov a produkci, pokud jsou:
a)
ustájeni nebo na pastvě a držitel může okamžitě předložit identifikační doklad;
b)
dočasně využíváni k jízdě či tahu nebo jsou vedeni či vezeni buď:
i)
v blízkosti hospodářství v rámci členského státu a identifikační doklad lze okamžitě předložit, nebo
ii)
v průběhu sezónního přesunu koňovitých na registrovanou letní pastvu a z této pastvy a identifikační doklady lze předložit v hospodářství, odkud jsou přesunováni;
c)
jde o neodstavená hříbata doprovázející svou matku nebo kojnou klisnu;
d)
jsou zapojeni do tréninku nebo se účastní zkoušky v rámci jezdecké soutěže nebo akce, což vyžaduje, aby dočasně opustili prostor cvičiště, závodiště nebo akce;
e)
jsou přesunováni nebo přepravováni v nouzové situaci týkající se koňovitých samotných nebo hospodářství, kde jsou drženi.
Článek 24
Výjimky týkající se přesunu nebo přepravy koňovitých, které doprovází dočasný doklad
1. Na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu vydá vydávající orgán dočasný doklad uvádějící alespoň informace stanovené v příloze III, který umožňuje přesun nebo přepravu koňovitých v rámci téhož členského státu v období nepřesahujícím 45 dnů, přičemž identifikační doklad je odevzdán vydávajícímu orgánu nebo příslušnému orgánu za účelem aktualizace identifikačních údajů.
2. Koňovití, které doprovází dočasný doklad uvedený v odstavci 1, nesmějí být přesunuti na jatka k porážce pro lidskou spotřebu.
3. Odchylně od odstavce 1 v případě, kdy má být koňovitý přepravován během období 45 dnů uvedeného ve zmíněném odstavci do jiného členského státu nebo přes jiný členský stát do třetí země, je bez ohledu na svůj evidenční status doprovázen kromě dočasného dokladu uvedeného v odstavci 1 tohoto článku i veterinárním osvědčením v souladu s přílohou III směrnice 2009/156/ES.
Článek 25
Výjimky pro přesuny s čipovou kartou
1. Odchylně od čl. 23 odst. 1 může příslušný orgán povolit v rámci téhož členského státu přesun nebo přepravu evidovaných koňovitých nebo koňovitých pro chov a produkci bez identifikačního dokladu za předpokladu, že jsou doprovázeni čipovou kartou vydanou tímtéž orgánem, který pro ně vydal identifikační doklad, a obsahující informace uvedené v příloze II.
2. Členské státy, které používají odchylku stanovenou v odstavci 1 tohoto článku, si mohou navzájem udělit výjimky pro přesun nebo přepravu evidovaných koňovitých nebo koňovitých pro chov a produkci v rámci svých vlastních území.
O svém záměru udělit takové výjimky informují Komisi.
Článek 26
Přesuny a přeprava jatečných koňovitých
1. Jatečné koňovité doprovází při jejich přesunu nebo přepravě na jatka:
a)
identifikační doklad vydaný podle čl. 9 odst. 1 nebo článku 14 nebo
b)
duplikát identifikačního dokladu vydaný podle článku 29 nebo 30, na který se vztahovala výjimka podle článku 31.
2. Odchylně od odstavce 1 může příslušný orgán povolit, aby byli jateční koňovití, pro které nebyl vydán identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1, přepraveni přímo z hospodářství, kde se narodili, na jatka v rámci téhož členského státu za předpokladu, že:
a)
jsou tito jateční koňovití mladší než 12 měsíců a mají viditelné hvězdičky na mléčných laterálních řezácích;
b)
vysledovatelnost z hospodářství, kde se narodili, na jatka je nepřerušená;
c)
při přepravě na jatka jsou jateční koňovití individuálně označeni v souladu s článkem 18 nebo 21;
d)
je zásilka doprovázena údaji o potravinovém řetězci v souladu s oddílem III přílohy II nařízení (ES) č. 853/2004, které musí zahrnovat odkaz na individuální označení uvedené v písmeni c) tohoto odstavce;
e)
elektronický odpovídač nebo jakýkoli fyzický identifikátor použitý u daného koňovitého v souladu s článkem 21 se ochrání před následným podvodným použitím, a to jeho vyjmutím, zničením nebo likvidací na místě.
3. V případě přesunu nebo přepravy jatečných koňovitých v souladu s odstavcem 2 tohoto článku se nepoužije ustanovení čl. 34 odst. 1 písm. b) a c).
KAPITOLA VI
NAKLÁDÁNÍ S IDENTIFIKAČNÍMI DOKLADY, DUPLIKÁT IDENTIFIKAČNÍHO DOKLADU, NÁHRADNÍ IDENTIFIKAČNÍ DOKLAD A POZASTAVENÍ PLATNOSTI IDENTIFIKAČNÍHO DOKLADU
Článek 27
Povinnosti držitelů týkající se nakládání s identifikačními doklady s cílem zajistit stálost totožnosti v průběhu celého života koňovitého
1. Držitel koňovitého zajistí, aby následující identifikační údaje v identifikačním dokladu byly vždy aktuální a správné:
a)
status koňovitého, pokud jde o jeho způsobilost k porážce k lidské spotřebě;
b)
čitelný kód elektronického odpovídače nebo označení použitého jako alternativní metoda ověřování totožnosti stanovená v článku 21;
c)
status zvířete buď jako evidovaného koňovitého, nebo jako koňovitého pro chov a produkci;
d)
informace o majiteli, pokud tak vyžadují právní předpisy členského státu, ve kterém je koňovitý držen, nebo vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1.
2. Bez ohledu na vydávající orgán, který vydal identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1 či články 14, 29 nebo 32, držitel koňovitého zajistí, aby byl identifikační doklad předložen vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 příslušnému pro danou kategorii koňovitého v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, s cílem poskytnout identifikační údaje uvedené v čl. 38 odst. 1 do třiceti dnů od:
a)
vydání identifikačního dokladu v souladu s čl. 9 odst. 1 vydávajícím orgánem mimo členský stát, ve kterém se nachází dané hospodářství;
b)
dovozu koňovitého do členského státu, ve kterém se dané hospodářství nachází, z jiného členského státu, s výjimkou
i)
koňovitých účastnících se soutěží, dostihů, přehlídek, výcviku a potahu po dobu nepřesahující 90 dnů,
ii)
hřebců nacházejících se v členském státě během plemenné sezóny,
iii)
klisen nacházejících se v členském státě pro účely plemenitby po dobu nepřesahující 90 dnů,
iv)
koňovitých umístěných ve veterinárním zařízení ze zdravotních důvodů,
v)
koňovitých určených k porážce do deseti dnů od jejich vstupu.
3. Jestliže je nutné v identifikačním dokladu aktualizovat identifikační údaje uvedené v čl. 38 odst. 1, předloží držitel identifikační doklad do třiceti dnů od události, jež má dopad na identifikační údaje:
a)
v případě evidovaného koňovitého uvedeného v čl. 2 písm. e) bodě i) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. a), který:
i)
buď vydal identifikační doklad pro dotyčného evidovaného koňovitého, nebo
ii)
je schválen v souladu s rozhodnutím 92/353/EHS v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, a založil plemennou knihu, do níž může být daný koňovitý zapsán nebo zaevidován v souladu s rozhodnutím 96/78/ES, nebo
b)
v případě evidovaných koní uvedených v čl. 2 písm. e) bodě ii) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 5 odst. 1 písm. b) v souladu s pravidly vydávajícího orgánu, který vydal identifikační doklad pro dotyčného evidovaného koně, nebo
c)
příslušnému orgánu nebo některému z vydávajících orgánů určených v souladu s tímto nařízením příslušným orgánem členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen.
Článek 28
Povinnosti vydávajících orgánů týkající se nakládání s identifikačními doklady s cílem zajistit stálost totožnosti v průběhu celého života koňovitého
Vydávající orgán uvedený v čl. 27 odst. 3:
a)
provádí nezbytné aktualizace identifikačních údajů v identifikačním dokladu;
b)
zanese do části C oddílu I identifikačního dokladu požadované informace o vydávajícím orgánu, které musí tvořit alespoň číslo databáze kompatibilní se systémem UELN, pokud původně nevydal identifikační doklad v souladu s čl. 9 odst. 1;
c)
vyplní údaje v oddíle IV identifikačního dokladu, pokud vnitrostátní právní předpisy nebo pravidla vydávajícího orgánu vyžadují provést záznam o změně majitele;
d)
zapíše či doplní do databáze, již zřídil v souladu s článkem 38, identifikační údaje uvedené v předloženém identifikačním dokladu;
e)
vkládá informace do centrální databáze v souladu s článkem 39.
Článek 29
Vydávání duplikátů identifikačních dokladů
1. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 vydá duplikát identifikačního dokladu, pokud:
a)
se původní identifikační doklad ztratí a lze určit totožnost zvířete, zejména pomocí kódu přenášeného elektronickým odpovídačem nebo pomocí alternativní metody ověřování totožnosti v souladu s článkem 21, nebo
b)
zvíře nebylo identifikováno ve lhůtě stanovené v článku 12, 14 nebo v čl. 43 odst. 2, za předpokladu, že je k dispozici potvrzení o pokrytí a biologická matka nebo, v případě přenosu embryí, náhradní matka je identifikována v souladu s tímto nařízením, nebo
c)
příslušný orgán má důkaz o tom, že některé identifikační údaje ve stávajícím identifikačním dokladu neodpovídají příslušnému koňovitému, a nelze použít ustanovení čl. 12 odst. 3 písm. a).
2. V případech uvedených v odstavci 1 vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu:
a)
implantuje zvířeti v případě potřeby elektronický odpovídač v souladu s článkem 18 nebo použije některou z povolených alternativních metod ověřování totožnosti v souladu s článkem 21;
b)
vydá duplikát identifikačního dokladu zřetelně takto označený („duplikát identifikačního dokladu“) s uvedením jedinečného životního čísla zaznamenaného v databázi vydávajícího orgánu, který:
i)
provedl první identifikaci zvířete a vydal ztracený původní identifikační doklad nebo
ii)
vydává duplikát identifikačního dokladu pro zvíře uvedené v odst. 1 písm. b);
c)
klasifikuje daného koňovitého v části II oddílu II duplikátu identifikačního dokladu jako koňovitého, který není určen na porážku k lidské spotřebě.
3. Údaje uvedené v duplikátu identifikačního dokladu vydaného v souladu s odstavcem 2 se zaznamenají s odkazem na jedinečné životní číslo do databáze uvedené v článku 38 a zašlou se do centrální databáze v souladu s článkem 39.
4. Byl-li ztracený identifikační doklad vydán podle čl. 9 odst. 1 vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 5 odst. 1, který již neexistuje, vydá duplikát identifikačního dokladu v souladu s odstavcem 2 tohoto článku vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 toho členského státu, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen.
Článek 30
Vydávání duplikátů identifikačních dokladů pro koňovité dovezené do Unie
Odchylně od čl. 29 odst. 2 může být v případech, kdy byl ztracený původní identifikační doklad vydán vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 14 písm. a) ve třetí zemi, vydán nový identifikační doklad zmíněným vydávajícím orgánem ve třetí zemi za předpokladu, že je tento nový identifikační doklad:
a)
zaslán vydávajícím orgánem uvedeným v čl. 14 písm. a) vydávajícímu orgánu uvedenému v čl. 29 odst. 2, přičemž je označen jako duplikát identifikačního dokladu, dané zvíře je klasifikováno v souladu s čl. 29 odst. 2 písm. c) a příslušné informace jsou zaneseny do databáze v souladu s čl. 29 odst. 3;
b)
zaslán vydávajícím orgánem nebo příslušným orgánem v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, držiteli nebo, vyžadují-li tak právní předpisy členského státu, kde se koňovitý nachází, majiteli zvířete.
Článek 31
Pozastavení statusu koňovitých určených na porážku k lidské spotřebě
1. Odchylně od čl. 29 odst. 2 písm. c) a článku 30 a s výjimkou případu popsaného v čl. 43 odst. 2 může příslušný orgán rozhodnout o pozastavení statusu koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě na dobu šesti měsíců, pokud:
a)
může držitel uspokojivě prokázat do třiceti dnů od ohlášeného data ztráty identifikačního dokladu, že status koňovitého jako určeného na porážku k lidské spotřebě nebyl ohrožen žádnou léčbou;
b)
je žádost o identifikaci podána v souladu s čl. 1 odst. 1 druhou odrážkou rozhodnutí 96/78/ES v průběhu prvního roku života, avšak po uplynutí maximální povolené doby uvedené v čl. 12 odst. 2 tohoto nařízení.
2. V případě uvedeném v odstavci 1 zapíše příslušný orgán datum začátku šestiměsíční doby pozastavení do prvního sloupce části III oddílu II duplikátu identifikačního dokladu a vyplní třetí sloupec.
Článek 32
Vydávání náhradních identifikačních dokladů
1. Vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 vydá náhradní identifikační doklad, pokud:
a)
je původní identifikační doklad ztracen a dále:
i)
nelze prokázat totožnost zvířete,
ii)
neexistuje náznak nebo důkaz, že pro dané zvíře již dříve vydal identifikační doklad vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1;
b)
zvíře nebylo identifikováno ve lhůtách stanovených v čl. 12 odst. 1 nebo 2, v článku 14 nebo v čl. 43 odst. 2.
2. V případech uvedených v odstavci 1 vydávající orgán uvedený v čl. 5 odst. 1 písm. c) odpovědný za oblast, ve které se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, na základě žádosti držitele nebo na žádost příslušného orgánu:
a)
implantuje zvířeti elektronický odpovídač v souladu s článkem 18 nebo použije některou z alternativních metod ověřování totožnosti v souladu s článkem 21;
b)
vydá náhradní identifikační doklad zřetelně takto označený („náhradní identifikační doklad“) s uvedením nově přiděleného jedinečného životního čísla odpovídajícího příslušnému záznamu v databázi o vydání tohoto náhradního identifikačního dokladu;
c)
klasifikuje daného koňovitého v části II oddílu II náhradního identifikačního dokladu jako koňovitého, který není určen na porážku k lidské spotřebě.
3. Údaje uvedené v náhradním identifikačním dokladu vydaném v souladu s odstavcem 2 se zaznamenají s odkazem na jedinečné životní číslo do databáze uvedené v článku 38 a zašlou se do centrální databáze v souladu s článkem 39.
Článek 33
Pozastavení platnosti identifikačního dokladu pro účely přesunu
Úřední veterinární lékař pozastaví platnost identifikačního dokladu pro účely přesunu příslušným zápisem v oddíle III tohoto dokladu v případě, že je koňovitý držen v hospodářství nebo pochází z hospodářství, které:
a)
podléhá zákazu uvedenému v čl. 4 odst. 5 směrnice 2009/156/ES nebo
b)
se nachází v členském státě, který není prostý moru koní, nebo na části území členského státu považované v souladu s čl. 5 odst. 2 směrnice 2009/156/ES za infikovanou morem koní.
KAPITOLA VII
SMRT KOŇOVITÝCH, KOŇOVITÍ URČENÍ NA PORÁŽKU K LIDSKÉ SPOTŘEBĚ A ZÁZNAM O LÉČENÍ
Článek 34
Povinnosti úředního veterinárního lékaře a příslušného orgánu v případě porážky nebo utracení koňovitých
1. Po porážce nebo utracení koňovitého se přijmou tato opatření:
a)
elektronický odpovídač se ochrání před následným podvodným použitím, a to jeho vyjmutím, zničením nebo likvidací na místě;
b)
platnost identifikačního dokladu se zruší přinejmenším umístěním razítka, které nelze zfalšovat, uvádějícího „neplatné“ na všech stranách nebo vyražením otvoru o vhodném průměru, jehož velikost odpovídá alespoň průměru běžné děrovačky, do všech stran;
c)
pokud jde o jedinečné životní číslo koňovitého, buď:
i)
je identifikační doklad zničen pod úředním dohledem na jatkách, kde bylo zvíře poraženo, a vydávajícímu orgánu je zasláno potvrzení, a to buď přímo, nebo prostřednictvím kontaktního místa uvedeného v čl. 36 odst. 2, ve kterém je informován o datu porážky zvířete na jatkách a o datu zničení identifikačního dokladu, nebo
ii)
je identifikační doklad, jehož platnost byla zrušena, vrácen vydávajícímu orgánu uvedenému v bodě 11 části A oddílu I identifikačního dokladu nebo v části C oddílu I po aktualizaci v souladu s čl. 28 písm. b), a to buď přímo, nebo prostřednictvím kontaktního místa uvedeného v čl. 36 odst. 2, spolu s informací o datu porážky zvířete nebo jeho utracení pro účely tlumení nákazy.
2. Opatření stanovená v odstavci 1 provede přímo nebo nad jejich prováděním dohlíží:
a)
úřední veterinární lékař:
i)
v případě porážky nebo utracení pro účely tlumení nákazy v souladu s čl. 4 odst. 4 písm. a) směrnice 2009/156/ES nebo
ii)
po porážce v souladu s čl. 7 odst. 3 směrnice 2009/156/ES nebo
b)
příslušný orgán stanovený v čl. 3 odst. 10 nařízení (ES) č. 1069/2009 v případě likvidace nebo zpracování těla, které v souladu s vnitrostátními právními předpisy uvedenými v čl. 23 odst. 1 tohoto nařízení doprovázel identifikační doklad:
i)
v zařízení schváleném v souladu s čl. 24 odst. 1 písm. a) nařízení (ES) č. 1069/2009 nebo
ii)
v nízkokapacitním spalovacím zařízení uvedeném v bodě iii) písm. a) kapitoly III přílohy III nařízení (EU) č. 142/2011.
3. V případě, že elektronický odpovídač nelze z těla koňovitého určeného na porážku k lidské spotřebě vyjmout, jak je požadováno v odst. 1 písm. a) tohoto článku, prohlásí úřední veterinární lékař maso nebo jeho část obsahující elektronický odpovídač za nevhodné k lidské spotřebě v souladu s písm. n) bodu 1 kapitoly V oddílu II přílohy I nařízení (ES) č. 854/2004.
Článek 35
Povinnosti držitele a vydávajícího orgánu v případě úhynu nebo ztráty koňovitého
1. Ve všech případech úhynu nebo ztráty koňovitého, včetně krádeže, neuvedených v článku 34 vrátí držitel identifikační doklad příslušnému vydávajícímu orgánu uvedenému v části A oddílu I nebo aktualizovanému v souladu s čl. 28 písm. b) v části C oddílu I identifikačního dokladu do 30 dnů po úhynu nebo ztrátě daného koňovitého.
2. Vydávající orgán, který obdržel informaci o úhynu nebo ztrátě koňovitého v souladu s článkem 34 nebo odstavcem 1 tohoto článku, jedná v souladu s čl. 28 písm. d) a e).
Článek 36
Povinnosti členských států zajistit oběh informací po smrti koňovitého
1. Členské státy zavedou postupy pro vrácení identifikačních dokladů, jejichž platnost byla zrušena, vydávajícímu orgánu v souladu s čl. 34 odst. 1 písm. c) bodem ii).
2. Členské státy mohou určit kontaktní místo pro dodání potvrzení uvedeného v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě i) nebo identifikačních dokladů uvedených v čl. 34 odst. 1 písm. c) bodě ii) pro jejich další rozeslání příslušným vydávajícím orgánům na svém území.
Toto kontaktní místo může být styčné místo uvedené v článku 35 nařízení (ES) č. 882/2004.
3. V případech, na které se vztahuje odstavec 2, musí být podrobné údaje o kontaktním místě, které mohou být vloženy do centrální databáze stanovené v článku 39, zpřístupněny ostatním členským státům a veřejnosti na internetových stránkách uvedených v čl. 6 odst. 1.
Článek 37
Koňovití určení na porážku k lidské spotřebě a záznam o léčení
1. Koňovitý se považuje za určeného na porážku k lidské spotřebě, kromě případů, kdy je v souladu s tímto nařízením v části II oddílu II identifikačního dokladu neodvolatelně prohlášen za koňovitého, který není takto určený, na základě:
a)
podpisu majitele podle jeho vlastního uvážení, s potvrzením vydávajícího orgánu, nebo
b)
podpisů držitele a odpovědného veterinárního lékaře jednajícího v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES nebo
c)
záznamu vydávajícího orgánu učiněného při vydání duplikátu identifikačního dokladu podle článku 29 nebo 30 nebo náhradního identifikačního dokladu podle článku 32.
2. Před jakoukoli léčbou v souladu s čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES nebo před léčbou za použití léčivého přípravku registrovaného v souladu s čl. 6 odst. 3 uvedené směrnice potvrdí odpovědný veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES status daného koňovitého jako:
a)
určeného na porážku k lidské spotřebě, což je standardní případ, nebo
b)
neurčeného na porážku k lidské spotřebě, jak je uvedeno v části II oddílu II identifikačního dokladu.
3. V případě, že léčba uvedená v odstavci 2 tohoto článku není u koňovitého určeného na porážku k lidské spotřebě povolena, zajistí odpovědný veterinární lékař uvedený v čl. 10 odst. 1 směrnice 2001/82/ES, aby v souladu s odchylkou stanovenou v čl. 10 odst. 2 směrnice 2001/82/ES byl dotyčný koňovitý před zahájením léčby neodvolatelně prohlášen za koňovitého, který není určený na porážku k lidské spotřebě:
a)
vyplněním a podpisem části II oddílu II identifikačního dokladu a
b)
zrušením platnosti části III oddílu II identifikačního dokladu v souladu s pokyny stanovenými v části III oddílu II.
4. Po provedení opatření stanovených v odstavci 3 držitel koňovitého předloží identifikační doklad vydávajícímu orgánu v členském státě, ve kterém se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, nebo tyto informace poskytne online, jestliže takový přístup do databáze existuje, ve lhůtě 14 dnů od data podpisu v části II oddílu II identifikačního dokladu.
5. Odchylně od odstavce 4 může členský stát přijmout opatření k zajištění toho, že opatření provedená v souladu s odstavcem 3 oznámí do 14 dnů od data podpisu v části II oddílu II identifikačního dokladu odpovědný veterinární lékař:
a)
buď přímo vydávajícímu orgánu uvedenému v odstavci 4, kterému poskytne nezbytné informace k tomu, aby tento orgán mohl aktualizovat databázi zřízenou v souladu s článkem 39, nebo
b)
přímo do centrální databáze zřízené v souladu s článkem 39, je-li zajištěno uložení těchto informací do databáze zřízené podle článku 38 vydávajícím orgánem uvedeným v odstavci 4.
6. V případě, že má být koňovitý léčen za podmínek uvedených v čl. 10 odst. 3 směrnice 2001/82/ES, zapíše odpovědný veterinární lékař do části III oddílu II identifikačního dokladu potřebné údaje o léčivém přípravku obsahujícím základní látky nebo látky přinášející vyšší klinický prospěch pro léčbu koňovitých uvedené v nařízení (ES) č. 1950/2006.
Odpovědný veterinární lékař zaznamená datum, kdy byl léčivý přípravek podle předpisu podán naposledy, a informuje v souladu s čl. 11 odst. 4 směrnice 2001/82/ES držitele o datu, kdy uplyne ochranná lhůta stanovená v souladu s čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice.
KAPITOLA VIII
ZÁZNAMY A SANKCE
Článek 38
Databáze
1. Při vydání identifikačního dokladu nebo registraci dříve vydaných identifikačních dokladů zaznamená vydávající orgán do své databáze přinejmenším tyto údaje týkající se daného koňovitého:
a)
jedinečné životní číslo;
b)
druh;
c)
pohlaví;
d)
barvu;
e)
datum narození (ve formátu dd/mm/rrrr) oznámené držitelem uvedeným v písmeni i);
f)
případně alespoň posledních 15 číslic kódu přenášeného elektronickým odpovídačem nebo kód přenášený radiofrekvenčním identifikačním zařízením, které není v souladu s normou ISO 11784, společně s informacemi o požadovaném čtecím systému; nebo alternativní metodu ověřování totožnosti použitou v souladu s článkem 21;
g)
zemi narození oznámenou držitelem uvedeným v písmeni i);
h)
datum vydání a jakékoli změny identifikačního dokladu;
i)
jméno a adresu držitele, který podal žádost podle čl. 11 odst. 1, čl. 15 odst. 1, čl. 29 odst. 2 nebo čl. 32 odst. 2, nebo který případně předložil identifikační doklad, jak je stanoveno v čl. 27 odst. 3;
j)
status zvířete jakožto evidovaného koňovitého nebo koňovitého pro chov a produkci;
k)
jméno zvířete (jméno, které zvíře dostalo po narození, případně komerční jméno) oznámené držitelem uvedeným v písm. i);
l)
známý status zvířete jako neurčeného na porážku k lidské spotřebě;
m)
sériové číslo, pokud je takové číslo přiděleno identifikačnímu dokladu uvedenému v čl. 9 odst. 1 a 3, a informace týkající se nového identifikačního dokladu, duplikátu identifikačního dokladu či náhradního identifikačního dokladu, které byly vydány v souladu s čl. 12 odst. 3, článkem 29, článkem 30 nebo článkem 32;
n)
zemi, ve které se nachází hospodářství, kde je koňovitý držen, oznámenou držitelem uvedeným v písmeni i);
o)
oznámené datum úhynu nebo ztráty zvířete nahlášené držitelem uvedeným v písmeni i) nebo datum porážky.
2. Vydávající orgán uchová informace uvedené v odstavci 1 tohoto článku ve své databázi po dobu nejméně 35 let nebo alespoň dva roky od data oznámení o smrti koňovitého podle článku 34.
3. Nejpozději do 15 dnů od data záznamu informací uvedených v odstavci 1 tohoto článku zašle vydávající orgán uvedený ve zmíněném odstavci informace uvedené v písmenech a) až j) a l) až o) do centrální databáze zřízené v souladu s článkem 39 v členském státě:
a)
ve kterém je tento vydávající orgán schválen, uznán nebo určen nebo ve kterém má své sídlo v souladu s čl. 5 odst. 1;
b)
ve kterém se daný koňovitý narodil.
Článek 39
Zřízení centrální databáze
1. Členské státy zřídí pro účely tohoto nařízení své centrální databáze.
2. Odchylně od odstavce 1 se zřízení centrální databáze nevyžaduje v těch členských státech, ve kterých existuje jedna databáze pro evidované koňovité a jedna databáze pro koňovité pro chov a produkci, za předpokladu, že:
a)
obě databáze mohou navzájem účinně komunikovat a mohou spolupracovat s centrálními databázemi v souladu s článkem 40 s cílem aktualizovat identifikační údaje o koňovitých, jejichž status se mění buď na evidované koňovité, nebo na koňovité pro chov a produkci;
b)
příslušný orgán má přímý přístup do obou těchto databází.
3. Členské státy zpřístupní názvy, adresy a kontaktní údaje svých centrálních databází ostatním členským státům a veřejnosti na internetových stránkách stanovených v čl. 6 odst. 1.
Článek 40
Provoz a spolupráce centrálních databází
1. Každý členský stát zajistí, aby vydávající orgány uvedené v čl. 5 odst. 1 vkládaly informace uvedené v čl. 28 písm. e) a čl. 38 odst. 1 o koňovitých identifikovaných na jeho území do centrální databáze, nebo aby databáze vydávajících orgánů na jeho území byly propojeny s centrální databází.
2. Členské státy spolupracují při provozu svých centrálních databází v souladu se směrnicí 89/608/EHS a zajistí, aby:
a)
v souladu s článkem 28 tohoto nařízení centrální databáze nahlásila s odkazem na jedinečné životní číslo jakoukoli změnu identifikačních údajů uvedených v čl. 38 odst. 1 do centrální databáze členského státu, ve kterém byl identifikační doklad vydán;
b)
příslušné orgány ostatních členských států měly bezplatný přístup k minimálním informacím v centrální databázi, aby mohly zjistit, zda do ní byl zaznamenán kód elektronického odpovídače, jedinečné životní číslo nebo číslo průkazu.
Článek 41
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení ustanovení tohoto nařízení a přijmou veškerá nezbytná opatření k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí tato ustanovení Komisi nejpozději do 1. ledna 2016 a neprodleně ji informují o jakékoli následné změně, která se jich týká.
KAPITOLA IX
PŘECHODNÁ A ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 42
Zrušení
Nařízení (ES) č. 504/2008 se zrušuje s účinkem ode dne 1. ledna 2016.
Odkazy na zrušené nařízení se považují za odkazy na toto nařízení.
Článek 43
Přechodná ustanovení
1. Odchylně od čl. 4 odst. 2 se za koňovité identifikované podle tohoto nařízení považují:
a)
koňovití narození nejpozději do 30. června 2009 a identifikovaní do tohoto data v souladu s rozhodnutím 93/623/EHS nebo 2000/68/ES, za předpokladu, že identifikační doklady vydané pro tyto koňovité:
i)
byly registrovány v souladu s čl. 21 odst. 1 nařízení (ES) č. 504/2008 nejpozději do 31. prosince 2009 a
ii)
zahrnují oddíl odpovídající oddílu IX vzorového identifikačního dokladu stanoveného v příloze rozhodnutí 93/623/ES a je vyplněna část III-A identifikačního dokladu, pokud jsou zapsány informace v části III-B;
b)
koňovití narození nejpozději do 30. června 2009, avšak neidentifikovaní do tohoto data v souladu s rozhodnutím 93/623/EHS nebo 2000/68/ES, pokud byli identifikováni v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 nejpozději do 31. prosince 2009;
c)
koňovití identifikovaní v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 do 31. prosince 2015.
2. Koňovití narození v Unii nebo dovezení do Unie ze třetí země po 30. červnu 2009, kteří nebyli identifikováni v souladu s nařízením (ES) č. 504/2008 do 31. prosince 2015, se identifikují podle článku 29 nebo 32 tohoto nařízení, v závislosti na dostupných informacích o jejich totožnosti, a jsou v části II oddílu II duplikátu identifikačního dokladu klasifikováni jako koňovití, kteří nejsou určeni na porážku k lidské spotřebě.
3. Odchylně od čl. 13 odst. 2 členské státy, které udělily výjimky podle článku 7 nařízení (ES) č. 504/2008 před 1. lednem 2016 a uvědomily o tom před uvedeným datem Komisi, nemusí tyto výjimky Komisi znovu oznamovat.
4. Členské státy, které nezřídily centrální databázi stanovenou v článku 39, zřídí centrální databázi podle článku 39 a zajistí její zprovoznění v souladu s článkem 40 nejpozději do 30. června 2016.
Článek 44
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2016. Článek 39 se nicméně použije od 1. července 2016 v těch členských státech, které nezřídí fungující centrální databázi do 1. ledna 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 17. února 2015.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/262 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2015. február 17.)
a 90/427/EGK és a 2009/156/EK tanácsi irányelv alapján a lófélék azonosítási módszerei tekintetében alkalmazandó szabályok meghatározásáról (lóútlevélről szóló rendelet)
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a lófélék Közösségen belüli kereskedelmét szabályozó tenyésztéstechnikai és származástani feltételekről szóló, 1990. június 26-i 90/427/EGK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 4. cikke (2) bekezdésének c) és d) pontjára, 6. cikke (2) bekezdésének második francia bekezdésére, valamint 8. cikke (1) bekezdésének első albekezdésére,
tekintettel a lófélék mozgására és harmadik országból történő behozatalára irányadó állat-egészségügyi feltételekről szóló, 2009. november 30-i 2009/156/EK tanácsi irányelvre (2) és különösen annak 4. cikke (4) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 90/427/EGK irányelv meghatározza a lófélék Unión belüli kereskedelmét szabályozó tenyésztéstechnikai feltételeket. Előírja a tagállamok számára, hogy gondoskodniuk kell arról, hogy a törzskönyvezett lóféléket szállításkor a szóban forgó irányelvben említett engedélyezett tenyésztő szervezetek vagy egyesületek által kiállított azonosító okmány kísérje.
(2)
A 2009/156/EK irányelv meghatározza a lófélék mozgására és harmadik országból történő behozatalára irányadó állat-egészségügyi feltételeket. Az irányelv előírja, hogy a törzskönyvezett lóféléket a 90/427/EGK irányelvnek megfelelően kibocsátott vagy versenylovakkal foglalkozó nemzetközi egyesület vagy szervezet által kiadott azonosító okmány révén kell azonosítani. A tenyésztésre és termelésre szánt lóféléket a Bizottság által meghatározott módszerrel kell azonosítani.
(3)
A 2009. július 1. óta alkalmazandó 504/2008/EK bizottsági rendelet (3) szabályokat állapít meg az Unióban született vagy oda importált lófélék azonosítására vonatkozóan, és a lófélék tekintetében azonosító okmányt (útlevelet) határoz meg, amely több célt szolgál: figyelembe veszi mind az állat- és közegészségügyi szempontokat, mind pedig a tenyésztéstechnikai igényeket és a lovas sportok szükségleteit. Az említett rendelet, amely a lófélék azonosítására szolgáló rendszer alapelemeként az azonosító okmányt helyezi középpontba, csak azt a lehetőséget irányozza elő, hogy a kibocsátó szervek adatbázisaiban lévő információk egy központi adatbázisba kerüljenek felvételre, illetve hogy a kibocsátó szervek adatbázisai összeköttetésben legyenek az említett központi adatbázissal.
(4)
Az 504/2008/EK rendelet által előírt intézkedések végrehajtása során a tagállamok nehézségekkel szembesültek. Ezek a nehézségek főként a lófélék azonosító okmány révén történő azonosítási módszeréhez kapcsolódnak.
(5)
Tagállamok által végzett vizsgálatok azt mutatják, hogy az azonosító okmány jelentős mértékű csalás tárgyát képezi. A legnagyobb kockázatot azon lóféléknek az élelmiszer-láncba történő illegális visszajuttatása jelenti, amelyek emberi fogyasztásra való vágását korábban megtiltották, és amelyeket az élelmiszer-termelő állatok esetében nem engedélyezett állatgyógyászati készítményekkel kezeltek. A 2000/68/EK bizottsági határozat (4) elfogadását követően a lófélék ezreit zárták ki véglegesen az emberi fogyasztás céljára történő vágásból. Mivel az emberi fogyasztásra való vágásból kizárt, fölöslegessé és nemkívánatossá vált lófélék egész életen át történő tartásán kívül nincs más alternatíva, mindez az állatok elhanyagolásához és magukra hagyásához vezet, és súlyos következményekkel jár az állatok egészségére és jólétére nézve. A helyzetet tovább súlyosbítja a jelenlegi gazdasági helyzet: az állattartók számára számos esetben megfizethetetlenné vált a lófélék tartása, miután azok produktív életszakasza lezárul. Egyes tagállamokban a probléma oly méreteket öltött, hogy az illetékes hatóságok az élelmiszerláncon kívüli, fölöslegessé vált lófélék leölését célzó programokat indítottak.
(6)
Az illegális legeltetés új, néhány éves jelensége a legelők tulajdonosait érinti: jogilag ők váltak a lófélék tartóivá, és szándékukon kívül felelősség terhelte őket az 504/2008/EK rendelet értelmében. E lófélék tisztázatlan státusa egyéb területeken is érintheti az uniós jogszabályok helyes alkalmazását.
(7)
Nyilvánvalóvá vált, hogy a kibocsátó szerv adatbázisában az azonosító okmány kibocsátása idején rögzített információk hamar elavulttá válnak. Ezért az illetékes hatóságok számára a bizonyítványok kiállítása vagy az állatok azonosítása keretében rendkívül nehéz, sőt adott esetben kivitelezhetetlen annak ellenőrzése, hogy egy azonosító okmány eredeti-e, és hogy az abban megadott információ időszerű és megalapozott-e, és hogy azt nem módosították csalárd módon, különösen a vágásra szánt állatok státusát illetően, ám ugyanakkor a törzskönyvezett lófélékre vonatkozó kedvezőbb állat-egészségügyi és állatjóléti feltételek igénybevétele céljával is.
(8)
A legtöbb tagállamban a lóútleveleket kibocsátó szervek adatbázisai nincsenek kapcsolatban egymással, egy központi útlevél-kibocsátó szerv létrehozása pedig jogi és adminisztratív okokból nehezen kivitelezhető. Ezért egy központi adatbázis létrehozása tekinthető a leghatékonyabb megoldásnak annak érdekében, hogy az adatok a 90/427/EGK és a 2009/156/EK irányelveknek megfelelően kicserélhetők és szinkronizálhatók legyenek az egyes szereplők között, amennyiben ez a lófélék azonosító okmányainak kezeléséhez szükséges; ennek célja nemcsak a szükséges állat-egészségügyi garanciák biztosítása, hanem az is, hogy lehetségessé váljon az állatjólétre és a közegészségre vonatkozó uniós jogszabályok azon rendelkezéseinek alkalmazása, amelyeknek előfeltétele a lófélék helyes és megbízható azonosítása.
(9)
A Bizottság által a 2013. évi lóhúsbotrány kapcsán indított vizsgálat során kiderült, hogy 23 tagállam hozott létre központi adatbázist, és két tagállam rendelkezik külön-külön adatbázissal a törzskönyvezett lófélékre, illetve a tenyésztésre és termelésre szánt lófélék vonatkozásában. Három tagállam nem rendelkezik központi adatbázissal; ezek az országok az Unióban élő lófélék 6,7 millió fős populációjának mintegy 20 %-át képviselik.
(10)
Ezért a lófélék azonosítására szolgáló uniós rendszert felül kell vizsgálni annak érdekében, hogy az biztonságos és egyúttal felhasználóbarát legyen.
(11)
A lóféléknek a 882/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) I. mellékletében felsorolt területekre történő behozatalára a 2009/156/EK irányelvnek megfelelően meghatározott feltételek vonatkoznak; az említett behozatal olyan harmadik országokból engedélyezett, amelyek szerepelnek a 2004/211/EK bizottsági határozat (6) mellékletében. Évente általában mintegy 4000 törzskönyvezett, illetve tenyésztésre és termelésre szánt, lófélékhez tartozó egyedet importálnak az Unióba a 93/197/EGK bizottsági határozatban (7) megállapított feltételeknek megfelelően.
(12)
A 952/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (8) meghatározott vámeljárások alkalmazása esetén a 706/73/EGK tanácsi rendeletre (9) is hivatkozni kell. A 706/73/EGK rendelet előírja, hogy 1973. szeptember 1-jétől a Csatorna-szigeteken és a Man-szigeten az uniós állat-egészségügyi jogszabályok alkalmazandók.
(13)
A Bizottság 96/78/EK határozata (10) megállapítja a lófélék tenyésztési célú méneskönyvi bejegyzésére és nyilvántartására vonatkozó kritériumokat. Az említett határozat többek között előírja, hogy a lófélék esetében a fajtájuk méneskönyvének fő csoportjába történő bejegyzéshez szopós csikóként történő azonosítást kell végezni a méneskönyv szabályainak megfelelően, amihez legalább a fedezési igazolás szükséges. Az uniós jogszabályok egységességének és gördülékeny alkalmazásának biztosítása érdekében az azonosító okmányra vonatkozó szabályok nem befolyásolhatják a lófélék méneskönyvi bejegyzése céljából történő azonosításra vonatkozó szabályok alkalmazását.
(14)
A lófélék azonosítására szolgáló, e rendeletben megállapított módszereknek összhangban kell lenniük továbbá a 92/353/EGK bizottsági határozatnak (11) megfelelően jóváhagyott tenyésztő egyesületek által meghatározott elvekkel. Az említett határozat szerint a fajta eredetét nyilvántartó méneskönyvet vezető egyesület vagy szövetség köteles meghatározni a lófélék azonosítására, a méneskönyv osztályok szerinti felosztására és a méneskönyvbe bejegyzett származási vonalakra vonatkozó elveket.
(15)
Annak érdekében, hogy az Unióban a lófélékhez tartozó valamennyi egyed tekintetében biztosítani lehessen az azonosító okmányok és a nyilvántartások magas színvonalát, a tagállamoknak szavatolniuk kell, hogy a jóváhagyott vagy elismert tenyésztő szervezetek vagy tenyésztői egyesületek által alapított méneskönyvekbe bejegyzett vagy azokban nyilvántartásba vett törzskönyvezett lófélék azonosítását szolgáló rendszerek az azonosító okmányok kibocsátása tekintetében megfeleljenek azon feltételeknek, amelyek a tenyésztésre és termelésre szánt lófélék azonosító okmányait kibocsátó szervek illetékes hatóság általi kijelölését szabályozzák.
(16)
A „lófélék” szigorúan a 2009/156/EK irányelv 2. cikke b) pontjának hatálya alá tartozó fogalommeghatározásának összhangban kell lennie az uniós jogszabályokban - mint például a 3626/82/EGK tanácsi rendelet (12) és a 206/2010/EU bizottsági rendelet (13) függelékeiben - alkalmazott taxonómiával.
(17)
Mivel a „gazdaságnak” a 92/35/EGK tanácsi irányelv (14) szerinti fogalommeghatározása azon természetvédelmi területekre is kiterjed, amelyeken lófélék szabadon élnek, és ezért tágabb a 2009/156/EK irányelv fogalommeghatározásánál, helyénvaló a „gazdaság” e rendelet szerinti meghatározását azon természetvédelmi területekre is kiterjeszteni, amelyeken lófélék szabadon élnek.
(18)
A 2009/156/EK irányelvben előírt, az állat-egészségügyi biztosítékok nyújtásához szükséges állatorvosi felügyeletet csak akkor lehet biztosítani, ha az illetékes hatóság számára ismert az említett irányelv szerinti gazdaság. Hasonló követelmények erednek a 854/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (15) I. melléklete I. szakasza II. fejezete A. részének az élelmiszer-termelésre szánt lófélék tekintetében történő alkalmazásából. A lófélék mozgatásának gyakoriságára tekintettel azonban nem indokolt olyan rendszert létrehozni, amely a lófélék valós idejű nyomon követését biztosítja. Sokkal inkább azt kell biztosítani, hogy az azonosító adatok az illetékes hatóság számára rendelkezésre álljanak, ezért lényeges, hogy minden tagállam központi adatbázissal rendelkezzen, amelynek feladata az adott tagállamban tartott lófélékre vonatkozó információk kezelése.
(19)
Az uniós jogszabályok különbséget tesznek az állatok tulajdonosai és tartói között. Az „állattartó” fogalmát az 1760/2000/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (16) meghatározza és alkalmazza. Ezzel szemben a 2009/156/EK irányelv az állat tulajdonosára vagy az állattenyésztőre hivatkozik. A 92/35/EGK irányelv a „tulajdonos vagy állattartó” közös fogalmát alkalmazza. Mivel az uniós és a nemzeti jogszabályok szerint egy lófélékhez tartozó egyed tulajdonosa nem feltétlenül azonos az állatért felelős személlyel, helyénvaló tisztázni, hogy elsősorban a lófélékhez tartozó egyedet tartó állattartó - aki vagy az állat tulajdonosa, vagy nem - felelős a lófélékhez tartozó egyed e rendeletnek megfelelően történő azonosításáért.
(20)
A tagállamok jogszabályai vagy bizonyos kiállító szervek előírásai alapján az állat tulajdonosára vonatkozó információkat fel kell tüntetni az azonosító okmányban és ezáltal a kibocsátó szerv által fenntartott adatbázisban. A tulajdonjoggal kapcsolatos ezen információ, sőt a tulajdonjog átruházására vonatkozó információ is különböző formában megadható, például tulajdonosi bizonyítvány vagy tulajdonosi kártya formájában, beleértve az egyik tagállamban sikeresen alkalmazott „carte d'immatriculation” elnevezésű tulajdonosi kártyát is.
(21)
A 2008/73/EK tanácsi irányelv (17) előírja, hogy a tagállamoknak el kell készíteniük és naprakészen kell tartaniuk a jóváhagyott állat-egészségügyi és tenyésztéstechnikai létesítmények jegyzékét, hozzáférhetővé téve azt a többi tagállam és a nyilvánosság számára. Annak érdekében, hogy a többi tagállam és a nyilvánosság könnyebben hozzáférjen a jóváhagyott létesítmények jegyzékéhez, a tagállamoknak elektronikus hozzáférést kell biztosítaniuk e jegyzékekhez azáltal, hogy azokat internetalapú információs oldalakon teszik közzé. A Bizottságnak elő kell segítenie, hogy a tagállamok az említett jegyzékeket a többi tagállam és a nyilvánosság számára hozzáférhetővé tegyék; ennek érdekében közzé kell tennie egy olyan internetes címet, amely egy, a tagállami információs oldalak linkjeit tartalmazó webhelyre vezet.
(22)
A tagállamok közötti elektronikus információcsere elősegítése, valamint az átláthatóság és a közérthetőség biztosítása érdekében fontos, hogy a jegyzékek összeállítása az egész Unióban egységes minta alapján történjen. Ezért a 2009/712/EK bizottsági határozat (18) meghatározza a tagállamok által létrehozott internetalapú információs oldalakon megjelenítendő említett jegyzékek mintáit.
(23)
Az 504/2008/EK rendelet előírja, hogy a lófélék tartása csak akkor valósulhat meg, ha azok az említett rendeletnek megfelelően azonosításra kerülnek. A Bizottságnak több panasszal kellett foglalkoznia olyan háziasított lovak populációival kapcsolatban, amelyek gazdaságokon kívül, olyan körülmények között éltek, amelyek nem tettek eleget az említett rendeletben félszabadként leírt feltételeknek. Ezért egyértelművé kell tenni az Unióban élő lófélék azonosításának szükségességét, második lépésként pedig eltérést kell biztosítani azokra az esetekre, amelyekben az említett feltétel nem teljesíthető.
(24)
Az Unióban élő lófélék azonosítását olyan, egész élettartamra szóló azonosító okmánnyal kell biztosítani, amely tartalmazza a lófélékhez tartozó egyed jeleinek szöveges leírását (jegyleírás) és az állatról készített lódiagramot, és amelyben azonosság-ellenőrzés céljából rögzíthetők a szóban forgó állat egyedi jelei. Ezek a jelek lehetnek örökletesek, mint például a több mint három szőrforgó megléte, a szarugesztenyék, a szőrzet színjegyei, a szem ritka pigmentációs rendellenessége, az izomzaton bekövetkezett sajátos horpadások, valamint a szivárványhártya vagy a retina részletgazdag szerkezete, a sajátos genetikai bélyegek (DNS-profilok), vagy pedig lehetnek szerzett jelek, mint például a nyereg nyomása által okozott depigmentáció és a sebhelyek (beleértve a mének ivartalanítása vagy az égési sérülés okozta sebeket).
(25)
Azonosító okmányok csak a szükséges azonosító adatok bevezetését követően bocsáthatók ki; az említett azonosító adatokat e rendeletnek megfelelően a kibocsátó szerv adatbázisában is rögzíteni kell.
(26)
Ezenkívül az azonosító okmánynak magában kell foglalnia a 90/427/EGK irányelvben előírt származási bizonyítványt, melynek minden szükséges információt tartalmaznia kell annak biztosítása érdekében, hogy az egyik méneskönyvből a másikba átvezetett lófélék a méneskönyv azon osztályába kerüljenek, amelynek feltételeit teljesítik.
(27)
A 96/510/EK bizottsági határozat (19) alapján a törzskönyvezett lófélék származási és tenyésztéstechnikai bizonyítványának meg kell felelnie a 93/623/EGK bizottsági határozatban (20) megállapított azonosító okmánynak. Mivel az 504/2008/EK rendelet hatályon kívül helyezte a 93/623/EGK és a 2000/68/EK határozatot, egyértelművé kell tenni, hogy az említett határozatokra történő hivatkozásokat e rendeletre történő hivatkozásként kell értelmezni.
(28)
A törzskönyvezett lófélékre vonatkozóan azonosító okmányokat kibocsátó szerveknek olyan, a törzskönyvezett lófélékről méneskönyvet vezető vagy alapító egyesületeknek és szövetségeknek kell lenniük, amelyeket egy tagállam illetékes hatósága a 92/353/EGK határozatnak megfelelően hivatalosan jóváhagyott vagy elismert, vagy olyan hivatalos tagállami ügynökségeknek, amelyek azokat a méneskönyveket kezelik, amelyekbe a lóféléket a 96/78/EK határozatnak megfelelően tenyésztési céllal bejegyezték vagy nyilvántartásba vették. Emellett a versenyek vagy futamok céljára tartott lovakkal foglalkozó nemzetközi egyesületek vagy szövetségek azon nemzeti tagszervezeteit, amelyek székhelye valamely tagállamban található, szintén fel kell jogosítani arra, hogy a törzskönyvezett lófélékre vonatkozóan azonosító okmányokat kibocsátó szervként járjanak el.
(29)
A tagállamoknak nagyobb mozgásteret kell biztosítani azon kibocsátó szervek tekintetében, amelyek a tenyésztésre és termelésre szánt lófélékre vonatkozóan azonosító okmányokat adnak ki. Lehetővé kell tenni, hogy az említett azonosító okmányokat azon létesítmény illetékes hatósága bocsássa ki, amelyben a lófélékhez tartozó egyedet azonosítása pillanatában tartják, vagy pedig az említett illetékes hatóság által kijelölt és felügyelt kibocsátó szerv.
(30)
A 92/353/EGK határozat mellékletének megfelelően méneskönyvet kiadó tenyésztő egyesületek és szövetségek jóváhagyásáért vagy elismeréséért felelős illetékes hatóságnak együtt kell működnie a 882/2004/EK rendeletben említett illetékes hatósággal annak érdekében, hogy szükség esetén határokon átnyúló együttműködés útján biztosítsák, hogy a lófélék azonosító okmányainak kibocsátására és alkalmazására e rendeletnek megfelelően kerüljön sor.
(31)
Mivel e rendelet értelmében a lóféléknek az Unióban született vagy oda importált valamennyi egyedét egyetlen, egész élettartamra szóló azonosító okmánnyal kell azonosítani, különleges rendelkezésekre van szükség azokban az esetekben, amikor egy állat „tenyésztésre és termelésre szánt” státusát „törzskönyvezett” státusra változtatják a 2009/156/EK irányelvnek megfelelően. Tekintve, hogy egy ilyen változtatás - mind a 2009/156/EK irányelvben megállapított, alkalmazandó állat-egészségügyi szabályokat, mind az ilyen mozgatásra irányadó, az 1/2005/EK tanácsi rendeletnek (21) megfelelő állatjóléti szabályokat illetően - messzemenő következményekkel jár a lófélék mozgatására, kereskedelmére és harmadik országokból az Unióba történő behozatalára, fontos, hogy az illetékes hatóság egyetlen hozzáférési ponttal, azaz egy központi adatbázissal rendelkezzen annak érdekében, hogy a lófélék azonosító adatait bizonyítványok kiállítása vagy hatósági ellenőrzés céljából ellenőrizze.
(32)
Annak érdekében, hogy biztosítható legyen a „gazdaság” kifejezésnek a 92/35/EGK irányelvben szereplő fogalommeghatározásával való összhang, a tagállamoknak képesnek kell lenniük a meghatározott körzetekben vagy területeken - beleértve a természetvédelmi területeket is - szabadon vagy félszabad körülmények között élő lófélék azonosítására szolgáló különleges rendszerek kialakítására. A lófélék azonosítására vonatkozó általános kötelezettségtől való minden ilyen eltérést azonban csak abban az esetben szabad biztosítani, ha a lófélék szabadon vagy félszabad körülmények között élő, meghatározott populációit hatékonyan elkülönítik a bármilyen formában háziállatként tartott lóféléktől, és e populációk túlélésük és szaporodásuk tekintetében mentesek mindenféle emberi befolyás alól, továbbá nem esnek a szabadon élő állatokra nem alkalmazandó 98/58/EK tanácsi irányelv (22) hatálya alá.
(33)
A lófélék azonosság-ellenőrzése céljából az azonosító okmánynak tartalmaznia kell mindenekelőtt a lófélékhez tartozó egyed minőségi leírását, amely egy, az egyedet és annak jeleit rögzítő jegyleírást, valamint egy részletes, az állat egyéni, megkülönböztető jeleit feltüntető lódiagramot foglal magában.
(34)
Annak biztosítására, hogy a lóféléket kísérő azonosító okmányok az állatok helyes leírását tartalmazzák, indokolt, hogy a kibocsátó szervek kövessék a bevált gyakorlatokat, és az állatok leírásával megbízott munkatársaik számára képzést biztosítsanak például a Nemzetközi Lovas Szövetség (Fédération Equestre Internationale) (23) vagy a Weatherbys (24) iránymutatásai alapján.
(35)
Egy lófélékhez tartozó egyed jeleinek és az állat esetében alkalmazott azonosító módszereknek, melyeket együttesen alkalmaznak az azonosság ellenőrzésére, nemcsak egyértelmű kapcsolatot kell biztosítaniuk a lófélékhez tartozó egyed és azonosító okmánya között, de arról is tanúskodniuk kell, hogy az állat e rendeletnek megfelelően már átesett az azonosítási eljáráson, és ezért egy lófélékhez tartozó egyed vonatkozásában csak egyetlen azonosító okmány kerül kiadásra. Nemzetközi viszonylatban már széleskörűen alkalmazzák a lófélék elektronikus azonosítóit („transzponderek”). E technológiát azzal a céllal kell alkalmazni, hogy biztosított legyen a lófélékhez tartozó egyed és azonosító okmánya közötti szoros kapcsolat; ugyanakkor alternatív módszerekről is rendelkezni kell az állat azonosság-ellenőrzése céljából, feltéve, hogy az alternatív módszerek egyenértékű garanciát biztosítanak az azonosító okmányok többszörös kiadásának elkerülésére.
(36)
A lófélék jelölésére használt transzpondereknek és a transzponderbe integrált kód megjelenítését szolgáló leolvasókészülékeknek meg kell felelniük a nemzetközileg elfogadott szabványoknak. Az említett szabványok által létrehozott két különböző rendszer biztosítja a transzponderkód egyedi jellegét. A tagállamok többsége az 504/2008/EK rendeletet végrehajtva háromjegyű alfanumerikus országkódot vezetett be, és a kiadandó transzponderek kezelésével illetékes hatóságaikat bízták meg.
(37)
Az említett, egyedi transzponderkódot biztosító rendszert integrálni kell a kibocsátó szervek által fenntartott adatbázisok és a központi adatbázis koncepciójába, és működtetése nem veszélyeztetheti a más szerkezetű alfanumerikus kódot hordozó transzponderrel jelölt lófélék Unión belüli kereskedelmét és Unióba történő behozatalát.
(38)
A 90/425/EGK tanácsi irányelv (25) rendelkezik az egyes állatokon és termékeken azok rendeltetési helyén végrehajtandó állat-egészségügyi ellenőrzésekről. Különösen azt írja elő, hogy az említett irányelvben előírt bizonyítványban vagy okmányban megjelölt címzettek kötelesek a rendeltetési hely szerinti tagállam illetékes hatóságának kérésére és az említett ellenőrzések végrehajtásához szükséges mértékben előzetesen jelenteni az állatok és termékek másik tagállamból való érkezését, különös tekintettel a szállítmány jellegére és az érkezés valószínű idejére. Az említett előzetes bejelentésre nincs szükség a 90/427/EGK irányelvben meghatározott azonosító okmánnyal rendelkező törzskönyvezett lovak esetében.
(39)
Míg a hatályos uniós jogszabályok értelmében a lóféléket mindig azonosító okmánynak kell kísérnie, biztosítani kell az említett követelménytől való eltérés lehetőségét arra az esetre, ha nem lehetséges vagy megvalósíthatatlan az azonosító okmány megtartása a lófélékhez tartozó egyed egész élettartamán keresztül, vagy ha nem adtak ki ilyen okmányt tekintettel arra, hogy az állatot levágják, még mielőtt az elérné az azonosításhoz előírt maximális életkort.
(40)
A tagállamok számára azt is lehetővé kell tenni, hogy a területükön belül szállított lófélék esetében engedélyezzék az egyszerűsített azonosító okmányok használatát. A beépített számítógépes chipekkel felszerelt műanyag kártyákat („intelligens kártyák”) adattároló eszközként különböző területeken bevezették. Lehetővé kell tenni az ilyen intelligens kártyák kibocsátását az azonosító okmány mellett, és bizonyos feltételek mellett az ugyanazon tagállamon belül mozgatott törzskönyvezett, illetve tenyésztésre és termelésre szánt lófélék kísérő azonosító okmánya helyetti használatukat.
(41)
Rendelkezni kell továbbá arról, mi a teendő azokban az esetekben, amikor az e rendeletnek megfelelően, a lófélékhez tartozó egyed egész élettartamára kibocsátott eredeti azonosító okmány elvész, olvashatatlanná válik, vagy a benne szereplő, nem illegális tevékenységből eredő információk helytelennek bizonyulnak. E rendelkezéseknek a lehető legnagyobb mértékben ki kell zárniuk az egynél több azonosító dokumentum jogszerűtlen birtoklásának lehetőségét annak érdekében, hogy a lófélékhez tartozó egyed „emberi fogyasztás céljából történő levágásra szánt” státusát megfelelően fel lehessen tüntetni. Amennyiben elegendő és ellenőrizhető információ áll rendelkezésre, azonosítóokmány-másodlatot kell kibocsátani, amelyen fel kell tüntetni annak másodlat voltát, és amely általánosan kizárja a lófélékhez tartozó egyedet az emberi fogyasztásra történő levágásból. Más esetekben helyettesítő azonosító okmányt kell kibocsátani, amelyen fel kell tüntetni annak helyettesítő voltát, és amely általánosan kizárja a lófélékhez tartozó egyedet az emberi fogyasztásra történő levágásból; emellett a helyettesítő okmányban fel kell tüntetni, hogy a lófélékhez tartozó egyed tenyésztésre és termelésre szánt állat.
(42)
Az említett eljárásoknak azon lófélékre is vonatkozniuk kell, amelyeket az első azonosításra vonatkozó határidő lejártát követően mutatnak be azonosítás céljából, mivel nem kizárható a csalárd gyakorlat és a további azonosító okmány megszerzésének szándéka.
(43)
Bizonyos esetekben, amikor lóféléket harmadik országbeli tenyésztő egyesület által vezetett méneskönyvbe jegyeztek be vagy abban bejegyzés céljából nyilvántartásba vettek, külön rendelkezésekre van szükség annak érdekében, hogy a lófélékhez tartozó egyed említett méneskönyvi nyilvántartása megmaradhasson, és az állat azonosító okmányába bevezetett megfelelő bejegyzések révén egyúttal biztosítható legyen annak az élelmiszerláncból való kizárása.
(44)
A 2009/156/EK irányelvnek megfelelően az azonosító okmány a lófélék mozgatását korlátozó eszköz arra az esetre, ha az állatokat tartó vagy tenyésztő gazdaságokban bejelentési kötelezettség alá tartozó betegség tör ki. Ezért az azonosító okmányba bevezetett megfelelő bejegyzés révén biztosítani kell az említett okmány mozgatásra vonatkozó érvényességének felfüggesztését bizonyos betegségek kitörése esetén.
(45)
Emellett a 2009/156/EK irányelv előírja, hogy a gazdaságukat elhagyó törzskönyvezett lóféléket azonosító okmány révén azonosítani kell, amely igazolja különösen azt, hogy a lófélék nem olyan gazdaságból származnak, amelyre bizonyos tiltó rendelkezések vonatkoznak. Ezért indokolt az azonosítóokmány-minta megfelelő szakaszát a lófélékhez tartozó valamennyi egyedre nézve kötelezővé tenni, és azt ennek megfelelően módosítani.
(46)
A lófélék vágóhídi vágástól eltérő módon történő elpusztulása esetén, abban az esetben, ha az állat tetemét a nemzeti jogszabályi előírásoknak megfelelően azonosító okmány kíséri, az említett okmányt azon hatóságnak, amely az elpusztult állat feldolgozását az 1069/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (26) megfelelően felügyeli, illetve annak a 142/2011/EU bizottsági rendelet (27) III. mellékletének III. fejezete szerinti kis teljesítményű égetőművekben történő elhamvasztását felügyeli, vissza kell juttatnia a kibocsátó szervhez; emellett biztosítani kell, hogy a transzponder vagy a lófélék azonosság-ellenőrzését szolgáló egyéb alternatív módszerek ne kerüljenek újrahasznosításra.
(47)
Annak érdekében, hogy a transzponderek ne kerülhessenek be az élelmiszerláncba, azon lófélék húsát, amelyek testéből vágáskor nem volt eltávolítható a transzponder, emberi fogyasztásra alkalmatlannak kell nyilvánítani a 854/2004/EK rendelet I. melléklete II. szakasza V. fejezetének megfelelően. A beültetett transzponderek pontos helyének könnyebb meghatározása érdekében a beültetés helyét szabványosítani kell, és be kell jegyezni az azonosító okmányokba.
(48)
A 178/2002/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (28) szerint a forgalomba hozatalra előkészített, emberi fogyasztásra szánt élő állatok élelmiszernek minősülnek. Az említett rendelet messzemenő felelősséget ró az élelmiszer-ipari vállalkozókra az élelmiszer-előállítás valamennyi szakaszában, így az élelmiszer-termelésre szánt állatok nyomonkövethetősége terén is.
(49)
A tenyésztésre és termelésre szánt, valamint a törzskönyvezett lófélék egy adott kort elérve a 2009/156/EK irányelv szerinti, vágásra szánt lófélékké válhatnak. Az egypatás állatok - azaz a lófélék - húsának fogalommeghatározását az állati eredetű élelmiszerek különleges higiéniai szabályainak megállapításáról szóló 853/2004/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (29) I. mellékletének 1. pontja tartalmazza.
(50)
A 853/2004/EK, a 854/2004/EK és a 882/2004/EK rendeletek végrehajtására vonatkozó átmeneti szabályoknak a 2076/2005/EK bizottsági rendeletnek (30) megfelelő megszűnését követően 2010. január 1-je óta az élelmiszerláncra vonatkozó információval kapcsolatos követelmények vannak érvényben.
(51)
A 853/2004/EK rendelet szerint a vágóhíd-üzemeltetőnek meg kell kapnia és ellenőriznie kell azokat az élelmiszerláncra vonatkozó információkat, amelyek részletezik az élelmiszer-termelésre szánt állatok származására, történetére és kezelésére vonatkozó adatokat, és a szóban forgó információk szerint kell eljárnia. Az illetékes hatóság engedélyezheti, hogy a háziasított egypatás állatok esetében az élelmiszerláncra vonatkozó információk továbbítása az állat vágóhídra érkezésével egy időben történjen ahelyett, hogy az információkat korábban küldenék meg. A vágásra szánt lóféléket kísérő azonosító okmánynak ezért az élelmiszerláncra vonatkozó, említett információk részét kell képeznie.
(52)
A 854/2004/EK rendelet alapján a hatósági állatorvosnak ellenőriznie kell, hogy az élelmiszer-ipari vállalkozó betartja-e a levágásra átvett és emberi fogyasztásra szánt állatok megfelelő azonosításának biztosítására vonatkozó kötelezettségét.
(53)
A 853/2004/EK rendelet szerint az élelmiszer-ipari vállalkozóknak ellenőrizniük kell a háziasított egypatás állatokat kísérő útleveleket annak biztosítására, hogy az állatokat biztosan emberi fogyasztásra kívánják-e levágni, és amennyiben az állatokat vágásra átveszik, az útlevelet át kell adniuk a hatósági állatorvosnak.
(54)
Tekintettel azon lófélék különleges helyzetére, amelyek ugyan élelmiszer-termelésre szánt fajták egyedeiként születnek, de amelyeket nem mindig elsődlegesen ebből a célból tenyésztenek, és amelyeket a legtöbb esetben nem a 178/2002/EK rendelet 3. cikkének (3) bekezdése szerinti élelmiszer-ipari vállalkozók tartanak egész életük során, eljárást kell meghatározni, amely zökkenőmentes kapcsolatot biztosít az azonosító okmányra irányuló, közegészségügyi célú ellenőrzések és az említett okmánynak a 2009/156/EK irányelvnek megfelelő kezelése között. Ezért lényeges, hogy minden egyes tagállam központi adatbázissal rendelkezzen annak érdekében, hogy az azonosító okmányokkal kapcsolatos, illetve azokban szereplő bizonyos részleteket ellenőrizni lehessen az érintett állat emberi fogyasztásra való levágásának engedélyezését megelőzően. Amennyiben az azonosító okmány II. szakaszában szereplő, az emberi fogyasztásra történő levágásból való kizárásra vonatkozó információ nem egyezik meg a központi adatbázisban tárolt adatokkal, azokat az információkat kell mérvadónak tekinteni - függetlenül attól, hogy az azonosító okmány vagy a központi adatbázis adatairól van-e szó -, amelyek alapján a lófélékhez tartozó egyedet ki kell zárni az emberi fogyasztásra történő levágásból.
(55)
A 96/22/EK tanácsi irányelv (31) a haszonállatokra - így a háziasított egypatás állatokra -, valamint ezek vadon élő fajainak gazdaságban nevelt példányaira vonatkozik. Az említett irányelv 7. cikke alapján az élelmezés-egészségügyi várakozási idő lejárta előtt is engedélyezhető az azon törzskönyvezett lovakkal folytatott kereskedelem, amelyeknek tenyésztéstechnikai célból alliltrenbolont vagy béta-agonistákat tartalmazó állatgyógyászati készítményt adtak be, feltéve, hogy a készítmények alkalmazására vonatkozó feltételek betartásra kerülnek, továbbá a kezelés típusa és időpontja szerepel az állatokat kísérő bizonyítványban vagy egyéb okmányban.
(56)
A 470/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (32) 2. cikkének b) pontjában szereplő fogalommeghatározás szerint az élelmiszer-termelő állatok „olyan állatok, amelyeket élelmiszer előállítása céljából tenyésztettek, neveltek, tartottak, halásztak vagy vágtak le”. A szóban forgó rendelet 16. cikke alapján az Unió területén kizárólag az említett rendelet 14. cikke (2) bekezdésének a), b) vagy c) pontja szerint osztályozott farmakológiai hatóanyagok alkalmazhatók az élelmiszer-termelő állatokon, feltéve, hogy az alkalmazás megfelel a 2001/82/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (33) rendelkezéseinek.
(57)
A 2001/82/EK irányelv 6. cikke alapján valamely állatgyógyászati készítménynek egy vagy több élelmiszer-termelő fajon történő alkalmazása céljából csak akkor adható forgalombahozatali engedély, ha a benne található farmakológiai hatóanyagok szerepelnek a 2377/90/EGK rendelet I., II. vagy III. mellékletében. Az említett mellékletekben meghatározott szabályokat jelenleg a 37/2010/EU bizottsági rendelet (34) tartalmazza. Ettől eltérve egy, a 2377/90/EGK rendelet I., II. vagy III. mellékletében nem szereplő hatóanyagot tartalmazó állatgyógyászati készítmény engedélyezhető a lófélék családjához tartozó azon egyedek esetében, amelyeket az uniós állat-egészségügyi jogszabályoknak megfelelően emberi fogyasztás céljára történő levágásra nem szánt állatoknak nyilvánítottak. Az ilyen állatgyógyászati készítmények nem tartalmazhatnak a 2377/90/EGK rendelet IV. mellékletében szereplő hatóanyagokat, és nem alkalmazhatók az állatgyógyászati készítmény jellemzőinek összefoglalójában részletezett olyan bántalmak kezelésére, amelyekre a lófélék családjába tartozó állatokra vonatkozóan állatgyógyászati készítményt engedélyeztek. Ebből következően rendelkezni kell arról, hogy egy lófélékhez tartozó egyed - tulajdonosa mérlegelését követően - kizárható legyen az emberi fogyasztásra való vágásból.
(58)
A 2001/82/EK irányelv 10. cikkének (2) és (3) bekezdése a lófélék esetében az említett irányelv 11. cikkétől való egyedi eltérést ír elő az élelmiszer-termelésre szánt állatok olyan állatgyógyászati készítményekkel való kezelésére vonatkozóan, amelyekre megengedett szermaradék-határértékeket állapítottak meg a célfajoktól eltérő fajokat illetően, vagy amelyeket más feltétellel engedélyeztek, feltéve, hogy a szóban forgó lóféléket az uniós jogszabályoknak megfelelően azonosították és az azonosító okmányukban külön feltüntették, hogy azokat nem szánják emberi fogyasztás céljára történő vágásra, vagy az állatoknak az 1950/2006/EK bizottsági rendeletben (35) felsorolt anyagokkal való kezelését követő legalább hathónapos élelmezés-egészségügyi várakozási idő után szánják emberi fogyasztás céljára történő levágásra.
(59)
A 2001/82/EK irányelvnek megfelelően a tagállamok kötelesek biztosítani, hogy az élelmiszer-termelésre szánt állatok tulajdonosai vagy tartói az ilyen állatok részére szánt állatgyógyászati készítmények megvásárlását, birtoklását és alkalmazását a használatukat követő ötéves időtartamon keresztül igazolni tudják, ideértve azt az esetet is, amikor az állatot az ötéves időtartam alatt levágják. Az említett jogszabály alkalmazása érdekében ezért egy lófélékhez tartozó egyed levágását haladéktalanul rögzíteni kell a lófélékhez tartozó egyedet tartó létesítmény helye szerinti tagállam központi adatbázisában.
(60)
Annak érdekében, hogy az azonosító okmányok kibocsátását ellenőrzés alatt lehessen tartani, az ilyen okmányok kiadására vonatkozó minimális adatállományt egy, a kibocsátó szerv által fenntartott adatbázisban kell rögzíteni.
(61)
Az egész élettartamra szóló általános lóazonosító számot alkalmazó UELN (Universal Equine LIFE Number) rendszert a legfontosabb lótenyésztő és lóversenyekkel foglalkozó szervezetek nemzetközileg elfogadták. A következő szervezetek kezdeményezték az UELN létrehozását: World Breeding Federation for Sport Horses (WBFSH), International Stud-Book Committee (ISBC), World Arabian Horse Organization (WAHO), European Conference of Arabian Horse Organisations (ECAHO), Conférence Internationale de l'Anglo-Arabe (CIAA), Fédération Equestre Internationale (FEI), Union Européenne du Trot (UET); az UELN honlapja (36) további részleteket tartalmaz a rendszerről.
(62)
Az UELN-rendszer mind a törzskönyvezett lófélék, mind pedig a tenyésztésre és termelésre szánt lófélék nyilvántartására alkalmas, és számítógépes hálózatok fokozatos bevezetését teszi lehetővé annak biztosítására, hogy a törzskönyvezett lófélék esetében az állat azonosságát a 90/427/EGK irányelv 6. cikkének megfelelően továbbra is ellenőrizni lehessen.
(63)
Kódok adatbázisokhoz történő hozzárendelése esetén ezek, valamint az egyedi állatokra vonatkozó, nyilvántartásba vett azonosító számok formátuma nem lehet ellentétes a már meglévő UELN-rendszerrel. Ennélfogva az új kódok adatbázisokhoz való hozzárendelését megelőzően ellenőrizni kell a kiadott UELN-kódok listáját.
(64)
A 2009/156/EK irányelv előírja, hogy a hatósági állatorvosnak nyilvántartásba kell vennie a lófélékhez tartozó levágott egyed azonosító számát vagy azonosító okmányának számát, és el kell küldenie a feladási hely szerinti illetékes hatóságnak - ez utóbbi kérésére - az állat levágását hitelesítő igazolást. Ezért egyértelművé kell tenni, hogy ezekben az esetekben - a levágott állatok azonosító okmányai csalárd felhasználásának megelőzése érdekében - az azonosító okmányokat a vágás helyén meg kell semmisíteni.
(65)
Az említett irányelv azt is előírja, hogy a törzskönyvezett lófélék levágását követően - amely a járványügyi célból történő leölést is magában foglalja - az állatok azonosító okmányait vissza kell szolgáltatni az azokat kibocsátó szervnek. Az említett követelményeket kell alkalmazni a törzskönyvezett lovaktól eltérő lófélék, valamint a tenyésztésre és termelésre szánt lófélék esetében kiadott azonosító okmányokra is.
(66)
A kibocsátó szervek adatbázisaiban tárolt információk naprakész jellegének biztosítása érdekében elő kell írni, hogy az állat elpusztulására vagy elvesztésére vonatkozó információkat rögzíteni kell az okmányt kibocsátó szerv adatbázisában és a lófélékhez tartozó egyedet tartó létesítmény helye szerinti tagállam központi adatbázisában.
(67)
Az e követelményeknek való megfelelést megkönnyítheti az UELN-kompatibilis életszám nyilvántartásba vétele és a számnak az azonosító okmányt kiállító hatóság vagy szerv azonosítása céljából való felhasználása. A tagállamoknak célszerű lehetőség szerint igénybe venniük az általuk a 882/2004/EK rendeletnek megfelelően kijelölt összekötő szerveket.
(68)
Azáltal, hogy az azonosító okmány kérelmezőjére (vagyis az állat születését követő 12 hónapban az azonosító okmánnyal azonosított állat tenyésztőjére és rendszerint tulajdonosára) vonatkozó információ kötelezően rögzítésre kerül, valamint ezzel egyidejűleg annak előírásával, hogy a kibocsátó szervet a lófélékhez tartozó egyed szokásos tartózkodási helye szerinti tagállam megváltozásáról értesíteni kell, olyan információs lánc hozható létre, amellyel egy állat szükség esetén nyomon követhető.
(69)
Az 504/2008/EK rendelet szerint az azonosító okmányban szereplő azonosító adatokat az okmányt kibocsátó szervnek kell frissítenie. A tagállamok jelentései alapján a lófélék tulajdonosai kevéssé hajlandók az azonosító adatok frissítése céljából az azonosító okmányt postai úton eljuttatni a kibocsátó szervnek, különösen akkor, ha a kibocsátó szerv külföldön található. Ez a magatartás azon aggályuknak tudható be, hogy az azonosító okmányt elveszíthetik, ami miatt a lófélékhez tartozó egyedet azonosítóokmány-másodlat vagy helyettesítő azonosító okmány útján kellene azonosítani; ennek következtében az állatot nem lehetne emberi fogyasztás céljából levágni, ami lényeges mértékben csökkentené az értékét.
(70)
Az azonosító okmánynak az állat egész élettartama során való könnyebb kezelése érdekében eljárásokat kell bevezetni az azonosító okmánynak az állat szokásos tartózkodási helye szerinti tagállamban való nyilvántartásba vétele céljából, különösen abban az esetben, amikor az azonosító okmány más tagállamban került kibocsátásra. Az első azonosító okmányt kibocsátó szervvel folytatandó kommunikáció a legjobban az érintett tagállamok központi adatbázisai közötti információcsere útján valósítható meg.
(71)
A kibocsátó szervek jóváhagyása vagy kijelölése idővel megszűnhet, miközben az általuk kibocsátott azonosító okmányok továbbra is állat- és közegészségügyi célokat szolgáló érvényes dokumentumok maradnak. Ezért az azonosító okmányban szereplő információkat biztonsági okokból rögzíteni kell egy olyan adatbázisban, amelyhez az állat- és közegészségügy, valamint az állatjólét területén illetékes hatóságok hozzáférnek.
(72)
Mivel az egyes tagállamokban rendszerint több kibocsátó szerv is működik, és gyakran kerül sor a lófélék gazdaságok és tagállamok közötti mozgatására, továbbá az egyedek „lófélékhez tartozó tenyésztésre és termelésre szánt egyed” státusát „lófélékhez tartozó törzskönyvezett egyed” státusra, „élelmiszertermelésre szánt állat” státusukat pedig „emberi fogyasztásra való vágásból kizárt” státusra változtatják, és mivel a törzskönyvezett lófélék azonosítását más tagállamban székhellyel rendelkező, méneskönyvet vezető szervezet is végezheti, a 90/427/EGK és a 2009/156/EK irányelv hatékony végrehajtása érdekében elkerülhetetlen, szükséges és helyénvaló minden egyes tagállamban központi adatbázist létrehozni, amely bejegyzéseket tartalmaz az adott tagállamban található gazdaságokban tartott valamennyi egyed azonosító adataira vonatkozóan.
(73)
Megengedett lenne azonban azon tagállamok számára, amelyek külön-külön adatbázist hoztak létre a törzskönyvezett lófélékre, illetve a tenyésztésre és termelésre szánt lófélékre vonatkozóan, hogy rendszerüket továbbra is fenntartsák, feltéve, hogy az adatbázisok képesek az egymással folytatott adatcserére, és az állat-egészségügyi hatóságok mindegyik adatbázishoz teljes körűen hozzáférhetnek.
(74)
Ezért az állatra, valamint az annak azonosító okmányára vonatkozó adatok könnyebb cseréje érdekében biztosítani kell az egyes tagállamok központi adatbázisainak a 89/608/EGK tanácsi irányelv (37) alapján történő együttműködését.
(75)
Annak érdekében, hogy a tagállamok egységesen alkalmazzák a lófélék azonosítására vonatkozó uniós jogszabályokat, valamint a jogszabályok egyértelműsége és átláthatósága céljából az 504/2008/EK határozatot hatályon kívül kell helyezni és ezzel a rendelettel kell felváltani.
(76)
Az 519/2013/EU bizottsági rendelet (38) mellékletének 24. pontja értelmében a legkésőbb 2013. június 30-ig Horvátországban született és az 504/2008/EK rendeletnek megfelelően nem azonosított lóféléket az utóbbi rendeletnek megfelelően legkésőbb 2014. december 31-ig azonosítani kell.
(77)
Annak érdekében, hogy a tagállamoknak és a vállalkozóknak idejük legyen alkalmazkodni az új szabályokhoz, ezt a rendeletet 2016. január 1-jétől kell alkalmazni. A központi adatbázis létrehozására és működtetésére vonatkozó követelmény Görögország, Svédország és az Egyesült Királyság esetében 2016. július 1-jétől alkalmazandó.
(78)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Növények, Állatok, Élelmiszerek és Takarmányok Állandó Bizottsága és az Állattenyésztés-technikai Állandó Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
TÁRGY, HATÁLY, FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK, ÁLTALÁNOS ELVEK
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) E rendelet szabályokat állapít meg azoknak a lóféléknek az azonosítására vonatkozóan,
a)
amelyek az Unió területén születtek; vagy
b)
amelyeket a 952/2013/EU rendelet 5. cikke (16) bekezdésének a) pontjában meghatározott vámeljárásnak megfelelően szabad forgalomba bocsátottak az Unióban.
(2) Ezt a rendeletet a 96/78/EK határozat sérelme nélkül kell alkalmazni.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
a) „lófélék”: a lófélék (Equidae) család Equus nemén belüli fajokhoz tartozó, vadon élő vagy háziasított egypatájú emlősök, valamint ezek keresztezései;
b) „gazdaság”: mezőgazdasági vagy kiképző létesítmény, istálló, illetve minden olyan telephely vagy létesítmény, ahol - bármilyen célra - rendszerint lóféléket tartanak vagy tenyésztenek, valamint olyan természetvédelmi terület, amelyen lófélék szabadon élnek;
c) „állattartó”: olyan természetes vagy jogi személy, aki lófélék birtokában van, vagy akit lófélék tartásával bíztak meg anyagi ellenszolgáltatás fejében vagy anélkül, ideiglenes vagy állandó alapon, beleértve szállítás közben, valamint vásárok, versenyek, futamok vagy kulturális események alkalmával;
d) „tulajdonos”: az a természetes vagy jogi személy, aki a lófélék feletti tulajdonjogot gyakorolja;
e) „törzskönyvezett lófélék”:
i.
a 90/427/EGK irányelv 4. cikke (2) bekezdésének b) pontja szerint megállapított szabályoknak megfelelően méneskönyvbe bejegyezett vagy abban nyilvántartásba vett, méneskönyvi bejegyzésre alkalmas lófélék, amelyeket az említett irányelv 8. cikkének (1) bekezdésében meghatározott azonosító okmánnyal azonosítottak; vagy
ii.
azon lovak, beleértve a pónikat is, amelyeket egy versenyek vagy futamok céljára lovakkal foglalkozó nemzetközi szövetség vagy egyesület nyilvántartásba vett, és amelyeket a szóban forgó szövetség vagy egyesület nemzeti tagszervezete által kibocsátott azonosító okmánnyal azonosítottak;
f) „méneskönyv”: minden olyan könyv, nyilvántartás, adatállomány vagy adathordozó:
i.
amelyet egy, valamely tagállam által hivatalosan jóváhagyott vagy elismert egyesület vagy szövetség vagy az érintett tagállam egy hivatalos ügynöksége vezet; és
ii.
amelybe méneskönyvi bejegyzésre alkalmas lóféléket jegyeznek be vagy vesznek nyilvántartásba, minden ismert ősüket megadva;
g) „tenyésztésre és termelésre szánt lófélék”: az e) és h) pontban említett lóféléken kívüli lófélék;
h) „vágásra szánt lófélék”: levágás céljából közvetlenül vagy egy, a 2009/156/EK irányelv 7. cikkében említett, jóváhagyott rendező központon át a vágóhídra szállított lófélék;
i) „illetékes hatóság”: egy tagállam azon központi hatósága, amely a hatósági ellenőrzések megszervezése terén hatáskörrel rendelkezik, illetve bármely más hatóság, amelyre ezt a hatáskört átruházták, beleértve a 2009/156/EK irányelv 2. cikkének h) pontjában említett illetékes hatóságot is;
j) „tenyésztéstechnikai hatóság”: egy tagállam azon központi hatósága, amely a 90/427/EGK irányelv végrehajtása terén hatáskörrel rendelkezik, illetve bármely más hatóság, amelyre ezt a hatáskört átruházták, beleértve a 92/353/EGK határozat 2. cikkének (1) bekezdésében említett hatóságokat is;
k) „ideiglenes behozatal”: harmadik országból származó, az Unió területére a 2009/156/EK irányelv 19. cikke b) pontja alapján elfogadott határozatnak megfelelően, 90 napnál rövidebb időszakra behozott törzskönyvezett ló státusa;
l) „állandó belépés”: az Unió területére legalább 90 napos időszakra behozott, harmadik országból származó lófélék státusa;
m) „jel”: a lófélékhez tartozó egyed olyan látható vagy vizuálisan megjeleníthető, veleszületett vagy szerzett megkülönböztető jegye vagy jelölése, amelyet azonosítás céljából nyilvántartásba vesznek;
n) „transzponder”: olyan csak olvasható, passzív rádiófrekvenciás azonosító eszköz, amely:
i.
megfelel az ISO 11784 szabványnak, és egyszerre kétirányú (FDX vagy FDX-B) vagy felváltva kétirányú (HDX) technológiát alkalmaz; és
ii.
az ISO 11785 szabvánnyal kompatibilis leolvasókészülék segítségével legalább 12 cm-es távolságról leolvasható;
o) „egész élettartamra szóló egyedi szám” („életszám”): olyan 15 jegyű alfanumerikus egyedi kód, amely információkat tartalmaz a lófélék konkrét egyedeire, valamint arra az adatbázisra és országra vonatkozóan, amelyben ezeket az információkat először rögzítették az egész élettartamra szóló általános lóazonosító számot alkalmazó UELN (Universal Equine LIFE Number) kódrendszer szerint, és amely az alábbiakból áll:
i.
a 39. cikkben említett adatbázisra utaló hatjegyű, UELN-kompatibilis azonosító kód; ezt követi
ii.
az egyedhez rendelt kilencjegyű azonosító szám;
p) „afrikai lópestistől mentes tagállam”:
i.
minden olyan tagállam, amelynek érintett területein az előző két évben nem mutattak ki az afrikai lópestisre utaló klinikai, szerológiai (nem vakcinázott lófélék esetében) vagy járványtani bizonyítékot; és
ii.
amelyben az előző 12 hónapban nem végeztek vakcinázást az említett betegség ellen;
q) „bejelentési kötelezettség alá tartozó betegség”: a 2009/156/EK irányelv I. mellékletében felsoroltak közt szereplő betegség;
r) „hatósági állatorvos”: a tagállam vagy a harmadik ország illetékes hatósága által kijelölt állatorvos;
s) „intelligens kártya”: beépített számítógépes chippel rendelkező műanyag eszköz, amely adattárolásra és az adatok kompatibilis számítógépes rendszerekhez való elektronikus továbbítására alkalmas;
t) „felelős állatorvos”: a 2001/82/EK irányelv 10. cikkének (1) bekezdésében említett állatorvos.
3. cikk
Általános elvek és a lófélék azonosítására irányuló kötelezettség
(1) A 882/2004/EK rendelet I. mellékletében felsorolt területek valamelyikén élő lóféléket e rendeletnek megfelelően azonosítani kell.
(2) Amennyiben az állattartó nem azonos a lófélékhez tartozó egyed tulajdonosával vagy tulajdonosainak egyikével, e rendeletnek megfelelően, a tulajdonos nevében és annak beleegyezésével kell eljárnia.
(3) A tagállamok, valamint az 5. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában említett kibocsátó szervek rendelkezhetnek úgy, hogy az azonosító okmány kiadására irányuló, 11. cikk szerinti kérelmet vagy a meglévő azonosító okmányok azonosító adatainak 27. cikk szerinti módosítására irányuló kérelmet a tulajdonosnak kell benyújtania a kibocsátó szervhez.
(4) A tagállamok - adott esetben a 882/2004/EK rendeletnek megfelelő hatósági ellenőrzések révén - biztosítják, hogy a lóféléket tartó állattartók és a kibocsátó szervek teljesítik e rendelet szerinti kötelezettségeiket.
4. cikk
A lófélék uniós azonosítási rendszere
(1) E rendelet alkalmazásában a lófélék azonosítására szolgáló uniós rendszer a következő elemekből áll:
a)
egész élettartamra szóló, egységes azonosító okmány, amely a kibocsátó szerv vagy e rendelet eltérő rendelkezése hiányában az azt kiadó kibocsátó szerv tulajdonában marad, és a következőket tartalmazza:
i.
a lófélékhez tartozó egyedet leíró és annak jeleit rögzítő szöveges jegyleírás;
ii.
teljes lódiagram, amelyen szerepelnek a jegyleírásban rögzített jelek;
iii.
az azonosító adatokat módosító hivatalos bejegyzések számára fenntartott hely;
b)
azonosság-ellenőrzési módszer, amely:
i.
egyértelmű kapcsolatot biztosít az azonosító okmány és a lófélékhez tartozó azon egyed között, amelyre az okmányt kiadták;
ii.
jelzi, hogy a lófélékhez tartozó egyed már átesett egy azonosítási eljáráson;
c)
adatbázis, amely a 38. cikknek megfelelően rögzíti az azonosító okmány iránti kérelmet benyújtó állattartó, illetve a lófélékhez tartozó azon egyed azonosító adatait, amelyre az okmányt kiadták, és amely egyedi életszámot rendel hozzá az állathoz;
d)
a 39. cikknek megfelelően létrehozott központi adatbázis.
(2) Egy lófélékhez tartozó egyed csak akkor tekintendő e rendeletnek megfelelően azonosítottnak, ha azt:
a)
az alábbi rendelkezések egyikének megfelelően kibocsátott azonosító okmány kíséri:
i.
a 9. cikk az Unióban született lófélék esetében; vagy
ii.
a 14. cikk az Unióba behozott lófélék esetében; vagy
iii.
a 29. vagy 30. cikk az azonosítóokmány-másodlat által kísért állatok esetében; vagy
iv.
a 32. cikk a helyettesítő azonosító okmány által kísért állatok esetében; vagy
b)
az alábbi rendelkezéseknek megfelelően azonosították:
i.
a 24. cikk az ideiglenes okmánnyal kísért lófélék mozgatására vagy szállítására vonatkozó eltérések esetében; vagy
ii.
a 26. cikk (2) bekezdése a vágásra szánt lófélék bizonyos mozgatási vagy szállítási eseteire vonatkozó eltérések esetében.
II. FEJEZET
AZ UNIÓBAN SZÜLETETT LÓFÉLÉK AZONOSÍTÁSA
5. cikk
Az Unióban született lófélék okmányait kibocsátó szervek
(1) A 7. cikkben előírt azonosító okmányt az alábbi kibocsátó szervek egyike adja ki:
a)
az e rendelet 2. cikke e) pontjának i. alpontjában említett törzskönyvezett lófélék esetében egy, a 92/353/EGK határozat 2. cikke (1) bekezdésének megfelelően hivatalosan jóváhagyott vagy elismert egyesület vagy szövetség vagy egy tagállam azon hivatalos ügynöksége, amely a méneskönyvi bejegyzésre alkalmas, lófélékhez tartozó egyednek a 96/78/EK határozatnak megfelelő bejegyzése vagy nyilvántartásba vétele szerinti méneskönyvet kezeli;
b)
a 2. cikk e) pontjának ii. alpontjában említett törzskönyvezett lófélék esetében egy, versenyek vagy futamok céljára tartott lovakkal foglalkozó nemzetközi egyesület vagy szövetség nemzeti tagszervezete, amelyet a székhelye szerinti tagállam illetékes hatósága felügyel;
c)
a 2. cikk g) pontjában említett, tenyésztésre vagy termelésre szánt lófélék esetében:
i.
azon létesítmény illetékes hatósága, amelyben a lófélékhez tartozó egyedet azonosítása pillanatában tartják; vagy
ii.
az i. pontban említett illetékes hatóság által kijelölt és felügyelt, a szóban forgó feladattal megbízott kibocsátó szerv.
(2) Az illetékes hatóság csak olyan, az (1) bekezdés c) pontjának ii. alpontjában említett kibocsátó szervet jelölhet ki, amely megfelel az alábbi feltételeknek:
a)
pontos leírás áll rendelkezésre a kibocsátó szerv által teljesítendő feladatokról és kötelezettségekről, valamint ezek teljesítésének körülményeiről;
b)
bizonyított, hogy a kibocsátó szerv:
i.
rendelkezik a ráruházott feladatok elvégzéséhez szükséges szakértelemmel, felszereléssel és infrastruktúrával;
ii.
elegendő létszámú, illetve megfelelő képesítésű és tapasztalatú személyzettel rendelkezik;
iii.
pártatlan, és nem merül fel összeférhetetlenség a ráruházott feladatok elvégzése tekintetében;
iv.
rendelkezik olyan azonosítóokmány-mintával, amely megfelel az e rendeletben meghatározott követelményeknek;
c)
annak érdekében, hogy megelőzhető és adott esetben orvosolható legyen minden olyan eset, amikor nem teljesülnek e rendelet követelményei, a kibocsátó szerv szorosan együttműködik az illetékes hatósággal;
d)
az illetékes hatóság és a kijelölt kibocsátó szerv eredményesen és hatékonyan összehangolja tevékenységét.
(3) Amennyiben az illetékes hatóság ésszerű okok alapján feltételezheti, hogy a kibocsátó szerv az e rendeletben megállapított követelményeknek meg nem felelő tevékenységekbe bocsátkozik, ki kell vizsgálnia a feltételezett meg nem felelés ilyen eseteit. A kibocsátó szerv nem adhat ki azonosító okmányokat, amíg a kivizsgálás le nem zárult, és a meg nem felelés minden szempontból kizárható, illetve orvoslásra került.
(4) Amennyiben egy, az (1) bekezdésben említett kibocsátó szerv - a (3) bekezdésnek megfelelően végrehajtott intézkedések sérelme nélkül - nem felel meg az e rendeletben meghatározott követelményeknek, az illetékes hatóság visszavonja a lófélék azonosító okmányainak kibocsátására vonatkozó engedélyt.
Az illetékes hatóság az azonosító okmányok kibocsátására vonatkozó engedély visszavonását követően biztosítja, hogy a hatáskörébe tartozó lófélék azonosítása továbbra is e rendeletnek megfelelően történjen, és hogy a 34. cikknek megfelelően visszaküldött vagy visszaküldendő azonosító okmányok megőrzés céljából a szóban forgó illetékes hatóság vagy az általa ezzel a feladattal megbízott kibocsátó szerv birtokába kerüljenek.
6. cikk
A kibocsátó szervekre vonatkozó információk
(1) A tagállamok létrehozzák és folyamatosan frissítik az 5. cikk (1) bekezdésében említett kibocsátó szervek listáját, és azt az illetékes hatóság által létrehozott honlapon hozzáférhetővé teszik a többi tagállam és kibocsátó szerv, valamint a nyilvánosság számára.
(2) Az (1) bekezdésben említett lista:
a)
tartalmazza a 35. cikk, a 37. cikk (4) bekezdése, a 38. cikk (3) bekezdése és a 40. cikk (1) bekezdése követelményeinek való megfelelést biztosító elérhetőségi adatokat;
b)
megfelel a 2009/712/EK határozat II. melléklete 2. fejezete I. szakaszának f) pontjában meghatározott mintának és az említett határozat III. mellékletében megállapított követelményeknek;
c)
a (3) bekezdésnek megfelelően a Bizottság rendelkezésére bocsátott internetes link segítségével közvetlenül elérhető és a nem anyanyelvi beszélők számára is intuitívan értelmezhető.
(3) Annak érdekében, hogy segítse a tagállamokat az (1) bekezdésben említett frissített listák hozzáférhetővé tételében, a Bizottság honlapot hoz létre, amelyen minden egyes tagállam közvetlenül az (1) bekezdésben előírt információkat tartalmazó honlaphoz vezető linket helyez el.
7. cikk
Az Unióban született lófélékre vonatkozóan kibocsátott azonosító okmányok formátuma és tartalma
(1) Az Unióban született lóféléket a lófélék egységes azonosító okmányával kell azonosítani, amelyet az egyed egész élettartamára szólóan bocsátanak ki a következőknek megfelelően:
a)
az I. melléklet 1. részében meghatározott azonosítóokmány-minta;
b)
az említett melléklet 2. részében meghatározott kiegészítő követelmények.
(2) A kibocsátó szervek biztosítják, hogy az azonosító okmány elegendő számú oldalt tartalmazzon, amelyek megfelelő mezőiben megadhatók az alábbi, az I. melléklet 1. részében meghatározott azonosítóokmány-minta szerinti szakaszokban előírt információk:
a)
törzskönyvezett lófélék esetében legalább az I-IX. szakasz;
b)
tenyésztésre és termelésre szánt lovak esetében legalább az I-IV. szakasz.
(3) A kibocsátó szervek biztosítják, hogy az I. melléklet 1. része szerinti azonosító okmányok szakaszainak sorrendje és számozása változatlan maradjon, és hogy az azonosító okmány az említett szakaszok tekintetében elegendő számú, több bejegyzésnek helyet biztosító oldalt tartalmazzon.
(4) A kibocsátó szervek felelősek a biankó és kitöltött azonosító okmányok épületeiken belül történő biztonságos kezeléséért.
A kibocsátó szervek biztosítják a 34. cikk (1) bekezdése c) pontjának ii. alpontjában és a 35. cikkben említett azonosító okmányok hatékony érvénytelenítését - az okmányokkal és az azokban foglalt információkkal való bármely visszaélés megelőzése érdekében - azt megelőzően, hogy az elhunyt állatok okmányait átadnák a tulajdonosoknak emlékül, amennyiben a kibocsátó szervek eljárási szabályzata azt - a 4. cikk (1) bekezdésének a) pontjában foglaltak sérelme nélkül - megengedi.
(5) Az (1), (2) és (3) bekezdésben foglalt általános követelmények teljesülése esetén az illetékes hatóság a tenyésztéstechnikai hatósággal közösen igazgatási eljárásokat fogadhat el a felügyeletük alá tartozó, az 5. cikk (1) bekezdésében említett kibocsátó szervek által kiadott azonosító okmányok formátumának összehangolására.
8. cikk
Az illetékes hatóságnak az Unióban született lófélékre kiadandó azonosító okmányok kibocsátásával kapcsolatos kötelezettségei
A tenyésztéstechnikai hatóság és az illetékes hatóság biztosítja, hogy területén a felelőssége alá tartozó kibocsátó szervek:
a)
a 7. cikk (1), (2) és (3) bekezdésében előírt követelményeknek megfelelő azonosító okmányokat bocsássanak ki;
b)
rendelkezzenek azokkal a szükséges rendszerekkel, amelyek segítségével ellenőrizhetik (amennyiben azt az illetékes hatóság megköveteli), hogy egy állítólagosan általuk kibocsátott azonosító okmány:
i.
egyedi, a valóságnak megfelelő és eredeti;
ii.
biankó azonosító okmányok készletre történő nyomtatása esetén sorozatszámmal van ellátva, amely szerepel legalább az azonosító okmány I., II. és III. szakaszát feltüntető oldalakon.
9. cikk
Az Unióban született lófélékre vonatkozó azonosító okmányok kiadása
(1) A kibocsátó szervek kizárólag olyan azonosító okmányokat adnak ki, amelyek:
a)
megfelelnek a 7. cikk (1), (2) és (3) bekezdésében megállapított követelményeknek;
b)
I. szakaszát az I. szakasz A. részének 11. pontjában megnevezett kibocsátó szerv által vagy annak nevében ellenőrzött információk megadásával megfelelően kitöltötték;
c)
IV. szakaszát kitöltötték, amennyiben azt a nemzeti jogszabályok vagy az 5. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában említett kibocsátó szerv szabályai előírják;
d)
V. szakaszát e cikk (2) bekezdésének megfelelően kitöltötték.
(2) Az 5. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett kibocsátó szerv a 2. cikk e) pontjának i. alpontjában említett törzskönyvezett lóféléket az említett rendelkezésben említett méneskönyv szabályainak megfelelően azonosítja, és az azonosító okmány V. szakaszában megadja a 90/427/EGK irányelv 8. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében és az említett irányelv mellékletében említett származási tanúsítványban szereplő információkat.
(3) Az azonosító okmány V. szakasza - azon egyesület vagy szövetség elveinek megfelelően, amely megalapította a lófélékhez tartozó törzskönyvezett egyed fajtájának eredetét nyilvántartó méneskönyvet - a következőket tartalmazza:
a)
a származásra vonatkozó összes információ;
b)
a méneskönyvnek a 96/78/EK határozat 2. vagy 3. cikkében említett része;
c)
adott esetben a méneskönyv fő részének azon osztálya, amelybe a lófélékhez tartozó törzskönyvezett egyedet bejegyezték.
(4) A 2. cikk e) pontjának ii. alpontjában említett, versenyek vagy futamok céljára tartott lófélék törzskönyvezésekor az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett kibocsátó szerv:
a)
az (1) bekezdés a) és b) pontjának, valamint a kibocsátó szerv szabályainak megfelelően a 7. cikk (1), (2) és (3) bekezdésében megállapított követelményeknek megfelelő azonosító okmányt ad ki; vagy
b)
elismeri és érvényesíti az említett állatra vonatkozóan az e cikk (1) bekezdésének megfelelően kibocsátott azonosító okmányt; vagy
c)
a 12. cikk (3) bekezdése c) pontjának megfelelően új azonosító okmányt ad ki.
10. cikk
Eltérés a bizonyos információknak az azonosító okmány I. és IV. szakaszában történő megadására vonatkozó kötelezettségtől
(1) A 4. cikk (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontjától és a 9. cikk (1) bekezdésének b) pontjától eltérve az illetékes hatóság engedélyezheti a kibocsátó szervek számára az azonosító okmányban, az I. melléklet I. szakaszának B. részében szereplő lódiagram 12-18. pontja alapján rajzokkal feltüntetendő információk elhagyását, amennyiben teljesül az alábbi két feltétel:
a)
transzponder beültetésére került sor a 18. cikknek megfelelően, vagy pedig ezzel egyenértékű engedélyezett alternatív azonosság-ellenőrzési módszert alkalmaznak a 21. cikknek megfelelően;
b)
egy fénykép vagy fényképmásolat elegendő részletet mutat a lófélékhez tartozó egyedet leíró részlet leírásához.
(2) Az 5. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában említett kibocsátó szervek:
a)
jogosultak nem élni az e cikk (1) bekezdésének megfelelően biztosított eltérés lehetőségével;
b)
az e cikk (1) bekezdésének megfelelően kibocsátott azonosító okmányokat a 9. cikk (1) bekezdésében meghatározott követelményekhez igazíthatják.
(3) A 9. cikk (1) bekezdése c) pontjától eltérve a tulajdonosra vonatkozó információk megadhatók a 38. cikknek megfelelően létrehozott adatbázisban nyilvántartásba vett tulajdonosi bizonyítvány vagy tulajdonosi kártya formájában is, amelyekben szerepel:
a)
a lófélékhez tartozó egyed életszáma;
b)
adott esetben az azonosító okmány száma, valamint a transzponderkód vagy a 21. cikknek megfelelő, engedélyezett alternatív azonosság-ellenőrzési módszer.
Amennyiben az állat elpusztult vagy eladták, ellopták, levágták vagy leölték, az első albekezdésben említett tulajdonosi bizonyítványt vagy tulajdonosi kártyát vissza kell juttatni a kibocsátó szervhez.
11. cikk
Az Unióban született lófélékre vonatkozó azonosító okmányok kiadására irányuló kérelem
(1) Az állattartók azon tagállam megfelelő kibocsátó szervéhez nyújtják be az Unióban született lófélékre vonatkozó azonosító okmányok kiadására irányuló kérelmüket, amelyben a lófélékhez tartozó egyed tartása szerinti létesítmény található, és rendelkezésre bocsátják az e rendelet előírásainak betartásához szükséges információkat.
(2) A tagállamok meghatározzák az e cikk (1) bekezdésében említett kérelmek benyújtására vonatkozó azon határidőket, amelyek a 12. cikkben és a 13. cikk (1) bekezdésében előírt azonosítási határidő betartásához szükségesek.
(3) E cikk (1) bekezdésének előírásaitól eltérve és a 96/78/EK határozat 1. cikkének megfelelően az állattartó az e cikk (1) bekezdésében említett kérelmet az 5. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában említett olyan megfelelő kibocsátó szervhez is benyújthatja, amelynek székhelye a lófélékhez tartozó egyedet tartó létesítmény helye szerinti tagállamtól eltérő tagállamban található.
12. cikk
Az Unióban született lófélék azonosításának határideje
(1) Az Unióban született lóféléket legkésőbb a születésük időpontjától számított 12 hónap múlva, de mindenképpen a születés helye szerinti gazdaság elhagyását megelőzően a 9. cikknek megfelelően kiadott azonosító okmánnyal kell azonosítani, kivéve, ha mozgatásakor az egyed a 23. cikk (2) bekezdése c) pontjának megfelelően az őt nevelő anyaállatot kísérő, nem elválasztott csikó, vagy ha mozgatására a 26. cikk (2) bekezdésének megfelelően kerül sor.
(2) A tagállamok az (1) albekezdéstől eltérve dönthetnek úgy, hogy hat hónapra vagy a születés naptári évére korlátozzák a lófélékhez tartozó egyed azonosítására engedélyezett maximális időtartamot.
(3) Az (1) és (2) bekezdéstől eltérve bármikor új azonosító okmány adható ki a 9. cikknek megfelelően:
a)
az illetékes hatóság kérésére vagy az illetékes hatóság által, amennyiben a meglévő azonosító okmány nem felel meg a 7. cikk (1), (2) és (3) bekezdésében megállapított követelményeknek, vagy a kibocsátó szerv nem adott meg pontosan bizonyos, az I., II. vagy V. szakaszban feltüntetendő azonosító adatokat; vagy
b)
amennyiben egy tenyésztésre és termelésre szánt, lófélékhez tartozó egyedet az 5. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett kibocsátó szerv szabályainak megfelelően törzskönyveznek, és a meglévő azonosító okmány nem módosítható megfelelően; vagy
c)
amennyiben egy ló magasabb besorolást kap, és az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett kibocsátó szerv szabályainak megfelelően a 2. cikk e) pontjának ii. alpontja szerinti törzskönyvezett egyeddé nyilvánítják, illetve amennyiben egy lovat az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett kibocsátó szerv szabályainak megfelelően a 2. cikk e) pontjának ii. alpontja szerinti törzskönyvezett egyedként nyilvántartásba vesznek, és a meglévő azonosító okmány nem módosítható megfelelően; vagy
d)
amennyiben az azonosító okmány kiadására a 10. cikk (1) bekezdésének megfelelően került sor, és az a 10. cikk (2) bekezdésének b) pontja alapján nem igazítható hozzá a 9. cikk (1) bekezdésében meghatározott követelményekhez; vagy
e)
a 18. cikk (4) és (5) bekezdésében említett esetekben, és amennyiben a meglévő azonosító okmány nem módosítható megfelelően; vagy
f)
amennyiben az illetékes hatóság vizsgálat keretében elkobozta az azonosító okmányt.
Az első albekezdésben említett esetekben a meglévő azonosító okmányt érvénytelenítés céljából le kell adni a kibocsátó szervnek, és a meglévő azonosító okmány érvénytelenítését és az új azonosító okmány kibocsátását be kell jegyezni a 38. cikknek megfelelően létrehozott adatbázisba.
13. cikk
Az egyes szabadon vagy félszabad körülmények között élő lófélék azonosítására vonatkozó eltérések
(1) A 12. cikktől eltérve az illetékes hatóság dönthet úgy, hogy az illetékes hatóság által meghatározandó bizonyos területeken szabadon vagy félszabad körülmények között élő meghatározott populációkat alkotó lóféléket csak abban az esetben kell a 9. cikknek vagy a 17. cikk (4) bekezdésének megfelelően kibocsátott azonosító okmánnyal azonosítani, ha azokat:
a)
az ilyen populációkból eltávolítják, kivéve az egyik meghatározott populációból a másikba való, hatósági felügyelet alatt történő átvitel esetén; vagy
b)
háziállatként tartják tovább.
(2) Az (1) bekezdésben biztosított eltérés lehetőségével élni kívánó tagállamok e cikkre hivatkozva értesítik a Bizottságot az érintett populációkról és területekről, amelyeket az említett eltérés alkalmazását megelőzően az (1) bekezdésnek megfelelően meghatároztak.
III. FEJEZET
AZ UNIÓBA BEHOZOTT LÓFÉLÉK AZONOSÍTÁSA
14. cikk
Az Unióba behozott lófélék azonosítása
A harmadik országokban kiadott azonosító okmányok e rendelet szerint érvényesnek tekintendők, amennyiben azok megfelelnek az alábbi feltételeknek:
a)
azokat
i.
törzskönyvezett lófélék esetében egy olyan, harmadik országban működő, származási bizonyítványokat kiállító szerv adta ki, amely szerepel a 94/28/EK irányelv 3. cikkének (1) bekezdésében előírt jegyzékben; vagy
ii.
törzskönyvezett ló esetében egy, az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett, versenyek vagy futamok céljára tartott lovakkal foglalkozó nemzetközi egyesület vagy szövetség nemzeti tagszervezete adta ki, amelynek székhelye az adott harmadik országban található; vagy
iii.
minden más esetben a lófélékhez tartozó egyed származása szerinti harmadik ország illetékes hatósága adta ki;
b)
megfelelnek a 7. cikk (2) bekezdésében meghatározott valamennyi követelménynek.
15. cikk
Az Unióba behozott lófélékre vonatkozó azonosító okmányok kiadására irányuló kérelem
(1) A lófélékhez tartozó egyed tartója a 952/2013/EU rendelet 5. cikke 16. pontjának a) alpontja szerinti vámeljárás lezárásának napjától számított 30 napon belül az 5. cikk (1) bekezdésében említett, a lófélékhez tartozó egyed kategóriájának megfelelő kibocsátó szervhez kérelmet nyújt be a 7. cikknek megfelelő azonosító okmány 9. cikk szerinti kibocsátása vagy a meglévő azonosító okmánynak az említett kibocsátó szerv által e rendelet 38. cikkének megfelelően létrehozott adatbázisban történő nyilvántartásba vétele iránt, amennyiben:
a)
lófélék Unióba irányuló behozatalára kerül sor; vagy
b)
az illetékes hatóság a törzskönyvezett ló ideiglenes behozatalát a 2009/156/EK irányelv 19. cikke b) pontjának alapján elfogadott bizottsági határozatnak megfelelően az említett irányelv 19. cikke c) pontjával összhangban állandó belépéssé változtatta.
(2) Amennyiben az (1) bekezdésben említett meglévő azonosító okmány nem felel meg a 7. cikk (2) bekezdésében megállapított követelményeknek, az állattartó kérésére a kibocsátó szerv:
a)
kitölti az azonosító okmányt, hogy az megfeleljen a 7. cikk (2) bekezdésében megállapított követelményeknek;
b)
a 38. cikknek megfelelően létrehozott adatbázisba felveszi a lófélékhez tartozó egyed részletes azonosító adatait és a kiegészítő információkat.
(3) Amennyiben az (1) bekezdésben említett meglévő azonosító okmány nem módosítható úgy, hogy megfeleljen az e rendelet 7. cikkének (2) bekezdésében megállapított követelményeknek, nem tekinthető azonosításra alkalmasnak e rendeletnek megfelelően, és a lófélékhez tartozó egyedre vonatkozóan a 7. cikk (1), (2) és (3) bekezdésében megállapított követelményeket teljesítő új azonosító okmányt kell kiadni a 9. cikknek megfelelően és a benyújtott azonosító okmány alapján, amelynek tartalmaznia kell legalább a 90/427/EGK irányelv mellékletében meghatározott információkat.
IV. FEJEZET
AZ AZONOSÍTÓ OKMÁNYOK KIADÁSÁT MEGELŐZŐ ELLENŐRZÉSEK; AZONOSSÁG-ELLENŐRZÉSI MÓDSZEREK
16. cikk
A lófélékre vonatkozó egységes azonosító okmányok ellenőrzése
(1) Az azonosító okmányok kiadását megelőzően a kibocsátó szerv vagy a nevében eljáró személy megfelelő intézkedéseket hoz
a)
annak megállapítása céljából, hogy a lófélékhez tartozó érintett egyedre vonatkozóan még nem adtak ki ilyen azonosító okmányt;
b)
annak megelőzésére, hogy a lófélékhez tartozó konkrét egyed esetében csalárd módon több azonosító okmányt adjanak ki.
(2) A (1) bekezdésben előírt intézkedések között szerepelnek a következők:
a)
a megfelelő dokumentáció és a rendelkezésre álló elektronikus bejegyzések tanulmányozása;
b)
a lófélékhez tartozó egyed korának becslése;
c)
a 17. cikk előírásainak megfelelően annak ellenőrzése, hogy a lófélékhez tartozó egyeden találhatók-e korábbi azonosításra utaló nyomok vagy jelek.
17. cikk
A lófélék korábbi azonosításának feltárását célzó intézkedések
(1) Az esetlegesen korábbi azonosításra utaló nyomok vagy jelek feltárását célzó, 16. cikk szerinti intézkedések legalább a következők felderítésére irányulnak:
a)
bármely korábban beültetett transzponder az ISO 11785 szabványnak megfelelő olyan leolvasókészülék használatával, mely képes a legalább HDX és FDX-B technológiájú transzponderek olvasására legalább akkor, ha a leolvasó közvetlen kapcsolatban van a testfelülettel azon a helyen, ahová a transzpondert rendes körülmények között beültetik;
b)
minden arra utaló klinikai jel, hogy egy korábban beültetett transzpondert vagy egy, a 21. cikknek megfelelően korábban alkalmazott jelölést sebészeti beavatkozással eltávolítottak vagy módosítottak;
c)
minden arra utaló jel vagy jelzés, hogy a lófélékhez tartozó érintett egyedre vonatkozóan alternatív azonosság-ellenőrzési módszert alkalmaztak a 21. cikknek megfelelően.
(2) Amennyiben az e cikk (1) bekezdésében előírt intézkedések az állattartó kérelmének a 11. cikk (1) bekezdése szerinti benyújtását követően egy korábban beültetett transzponder meglétét tárják fel, vagy a 21. cikknek megfelelően alkalmazott bármilyen olyan alternatív azonosság-ellenőrzési módszert mutatnak ki, amely a 9. cikknek megfelelően elvégzett korábbi azonosításra utal, a kibocsátó szerv:
a)
a rendelkezésre álló információktól függően a 29. cikknek, illetve a 32. cikknek megfelelően azonosítóokmány-másodlatot vagy helyettesítő azonosító okmányt állít ki;
b)
a szóban forgó információt - azaz a transzponder számát vagy az alternatív azonosság-ellenőrzési módszert - megfelelő módon bejegyzi az azonosító okmány I. szakasza A. részének mezőibe és az I. szakasz B. részében található lódiagramba.
(3) Amennyiben megerősítést nyer, hogy a lófélékhez tartozó, az Unióban született valamely egyed esetében az e cikk (1) bekezdésében említett transzpondernek vagy alternatív azonosság-ellenőrzési módszernek az eltávolítását nem dokumentálták, a kibocsátó szerv helyettesítő azonosító okmányt ad ki a 32. cikknek megfelelően.
(4) E cikk (2) bekezdésétől eltérve az illetékes hatóság engedélyezheti a 9. cikknek megfelelő azonosító okmány kibocsátását azon szabadon vagy félszabad körülmények között élő, a 13. cikkben említett lófélék esetében, amelyek transzpondert viselnek, de amelyekre vonatkozóan a 13. cikknek megfelelően nem állítottak ki azonosító okmányt, amennyiben a transzponder beültetésekor annak kódját bejegyezték a lófélék szóban forgó populációjáért felelős kibocsátó szerv adatbázisába.
18. cikk
Elektronikus azonosság-ellenőrzési módszerek
(1) A kibocsátó szerv biztosítja, hogy a lófélékhez tartozó egyed első, a 12. cikknek megfelelő azonosításakor transzponder kerüljön beültetésre az állat testébe.
(2) A transzpondert aszeptikus körülmények között, parenterálisan kell beültetni a nyak hosszának közepén a fejtető és a mar közé, a sörényél alá.
Az illetékes hatóság azonban engedélyezheti, hogy a transzponder a lófélékhez tartozó egyed nyakának más részén kerüljön beültetésre, amennyiben a beültetésnek ez az alternatív módja:
a)
nincs negatív hatással a lófélékhez tartozó egyed jólétére;
b)
nem növeli a transzponder elmozdulásának kockázatát az első albekezdésben említett módszerhez képest.
(3) A tagállamok meghatározzák a (2) bekezdésben előírt beavatkozáshoz szükséges minimális képesítési követelményeket, vagy kijelölik az ilyen műveletek végzésével megbízott személyt (a továbbiakban: a képesített személy) vagy foglalkozási kört.
(4) Az 5. cikk (1) bekezdésének a) és b) pontjában említett kibocsátó szervek előírhatják, hogy a 21. cikkben előírt alternatív azonosság-ellenőrzési módszerek valamelyikével azonosított lóféléket transzponder beültetése révén meg kell jelölni a lófélék méneskönyvi bejegyzése és nyilvántartásba vétele céljából, illetve a törzskönyvezett lovak verseny céljára történő nyilvántartásba vétele céljából.
(5) Az 5. cikk (1) bekezdésében említett kibocsátó szervek és az illetékes hatóság előírhatják, hogy a 4. cikk (2) bekezdésének és a 43. cikk (1) bekezdésnek megfelelően azonosítottnak tekintett lóféléket azonosságuk ellenőrzése céljából transzponder beültetése révén meg kell jelölni azokban az esetekben, amelyekben:
a)
a korábban beültetett és nyilvántartásba vett transzponderek már nem működnek;
b)
a 21. cikknek megfelelően alternatív azonosság-ellenőrzési módszerként nyilvántartásba vett veleszületett vagy szerzett jel már nem alkalmas az említett célra; vagy
c)
az illetékes hatóság szükségesnek ítéli az azonosság ellenőrzését.
19. cikk
A transzponderek útján jelzett kódok egyedi jellegének biztosítása
(1) A tagállamok - a 2. cikk n) pontjának i. alpontjában említett szabványoknak megfelelően - szabályokat állapítanak meg annak biztosítására, hogy az 5. cikk (1) bekezdésében említett kibocsátó szervek által a 9. cikknek megfelelően kibocsátott azonosító okmányok esetében az említett szervek által beültetett transzponderek útján jelzett kódok egyediek legyenek.
(2) Az (1) bekezdésnek megfelelően megállapított szabályokat azon azonosító rendszer veszélyeztetése nélkül kell alkalmazni, amelyeket a lófélékhez tartozó törzskönyvezett egyedre vonatkozó, e rendeletnek megfelelő azonosítást végző valamely másik tagállam kibocsátó szerve meghatározott.
20. cikk
A transzponderkód bejegyzése az azonosító okmányba
(1) A transzpondernek a 18. cikknek megfelelő beültetése esetén a kibocsátó szerv az azonosító okmányba bevezeti a következő információkat:
a)
az I. szakasz A. részének 5. pontjában a beültetést követően a transzponder által továbbított és a leolvasókészülék által kijelzett kód legalább 15 utolsó számjegye; és adott esetben:
i.
egy vonalkóddal ellátott öntapadós címke, amennyiben az okmány érintett oldalát ezt követően laminálják; vagy
ii.
az említett vonalkód fénymásolata, amelyen szerepel a transzponder által továbbított kód legalább 15 utolsó számjegye;
b)
az I. szakasz B. részében szereplő lódiagram 12. vagy 13. pontjában - attól függően, hogy a transzpondert melyik oldalra ültették be - a transzponder beültetésének és ezt követően az általa továbbított kód leolvasásának helye a lófélékhez tartozó egyed testén;
c)
az I. szakasz B. részében szereplő lódiagram 19. pontjában az állatorvos vagy azon képesített személy aláírása, aki az I. szakasz A. része 3. pontját és az I. szakasz B. részében szereplő lódiagramot kitöltötte és ezzel az azonosítást elvégezte, és leolvasta a transzponder által a beültetést követően továbbított kódot, vagy azon személy aláírása, aki ezt az információt az azonosító okmánynak a kibocsátó szerv szabályainak megfelelően történő kibocsátása céljából megadja.
(2) A cikk (1) bekezdésének a) pontjától eltérve, amennyiben egy lófélékhez tartozó egyed olyan korábban beültetett transzponderrel van megjelölve, amely nem felel meg a 2. cikk n) pontjának i. alpontjában meghatározott ISO-szabványoknak, az azonosító okmány I. szakasza A. részének 5. pontjában fel kell tüntetni a gyártó vagy a leolvasórendszer nevét.
21. cikk
Alternatív azonosság-ellenőrzési módszerek engedélyezése
(1) A 18. cikk (1) bekezdésétől eltérve a tagállamok engedélyezhetik az Unióban született lófélék azonosításának azon megfelelő alternatív módszereit - a jeleket is beleértve -, amelyek megfelelnek a 4. cikk (1) bekezdése b) pontjában megállapított követelményeknek, és biztosítják az azonosító okmányba bejegyzett állat azonosságának ellenőrizhetőségét.
(2) A tagállamok biztosítják, hogy:
a)
a lófélék azonosításának alternatív módszerei ne legyenek az e rendelettel összhangban azonosított lófélék túlnyomó többsége esetében végzett azonosság-ellenőrzés kizárólagos eszközei;
b)
a tenyésztésre és termelésre szánt lóféléken alkalmazott látható jelek ne legyenek összetéveszthetőek azokkal az jelekkel, amelyeket az 5. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett kibocsátó szervek a törzskönyvezett lófélékre vonatkozóan alkalmazhatnak területükön;
c)
bármelyik engedélyezett alternatív azonosság-ellenőrzési módszer vagy az említett módszerek bármilyen kombinációja legalább ugyanazokat a garanciákat nyújtsa, mint a 18. cikknek megfelelően beültetett transzponder;
d)
a lófélékhez tartozó konkrét egyedre alkalmazott alternatív azonosság-ellenőrzési módszerre vonatkozó információ digitalizálható formában leírható és a 38. cikknek megfelelően létrehozott adatbázisban - visszakereshető formában - tárolható legyen.
(3) Az (1) bekezdésben biztosított eltéréssel élni kívánó tagállamok a Bizottság, a többi tagállam és a nyilvánosság számára a 6. cikk (1) bekezdésében említett honlapon elérhetővé teszik az alternatív azonosság-ellenőrzési módszereikre vonatkozó információkat.
22. cikk
Az alternatív azonosság-ellenőrzési módszereket alkalmazó kibocsátó szervek és állattartók kötelezettségei
(1) A kibocsátó szervnek biztosítania kell, hogy egy lófélékhez tartozó egyed vonatkozásában azonosító okmány csak akkor kerüljön kiadásra, ha:
a)
a 21. cikkben említett engedélyezett alternatív azonosság-ellenőrzési módszer alkalmazásának helyességét ellenőrizték;
b)
az azonosság ellenőrzésére alkalmazott módszer megnevezése bejegyzésre került az azonosító okmány I. szakasza A. részének 6. vagy 7. pontjában vagy adott esetben a XI. szakaszban, és a 38. cikk (1) bekezdése f) pontjának megfelelően az adatbázisban rögzítésre került.
(2) Alternatív azonosság-ellenőrzési módszer alkalmazása esetén az állattartó biztosítja az azonosítással kapcsolatos információhoz való hozzáférést szolgáló eszközöket, vagy adott esetben vállalja a lófélékhez tartozó egyed azonosság-ellenőrzésének költségeit, illetve elfogadja az annak elvégzéséhez szükséges várakozási időt.
V. FEJEZET
A LÓFÉLÉK MOZGATÁSA ÉS SZÁLLÍTÁSA
23. cikk
A törzskönyvezett és a tenyésztésre és termelésre szánt lófélék mozgatása és szállítása
(1) A törzskönyvezett és a tenyésztésre és termelésre szánt lófélékre vonatkozóan a 9. cikk (1) bekezdésének, a 14. cikknek, a 29. cikknek, a 30. cikknek vagy a 32. cikknek megfelelően kibocsátott azonosító okmányoknak minden esetben kísérniük kell azokat az egyedeket, amelyekre vonatkozóan kiállították őket, többek között - amennyiben azt a nemzeti jogszabályok előírják - a lófélékhez tartozó egyed tetemének az 1069/2009/EK rendelet 24. cikke (1) bekezdésének a) pontjával összhangban engedélyezett vagy a 142/2011/EU rendelet III. melléklete III. fejezete a) pontjának iii. alpontjában említett létesítményben való feldolgozása céljából történő szállítása során.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve nem kell azonosító okmánynak kísérnie a törzskönyvezett, valamint tenyésztésre és termelésre szánt lóféléket, amennyiben:
a)
azok istállóban vagy legelőn tartózkodnak, és az állattartó késedelem nélkül be tudja mutatni az azonosító okmányt;
b)
azokat ideiglenes jelleggel lovagolják, szállítják, hajtják vagy vezetik
i.
egy tagállamon belüli gazdaság közelében, és így az azonosító okmány késedelem nélkül bemutatható; vagy
ii.
vándorlegeltetés közben, nyilvántartásba vett nyári legelőkre, illetve legelőkről való hajtás során, amennyiben az azonosító okmányok az indulási gazdaságban bemutathatók;
c)
azok nincsenek elválasztva, és az anyaállatot vagy a dajka kancát kísérik;
d)
azokat lovas versenyre vagy eseményre készítik fel, vagy azok ehhez kapcsolódó teszten vesznek részt, ami miatt el kell hagyniuk a felkészülés, a verseny vagy az esemény helyszínét;
e)
azok mozgatására vagy szállítására magukkal a lófélékkel vagy a tartásuk szerinti gazdasággal kapcsolatos vészhelyzetben kerül sor.
24. cikk
Az ideiglenes okmánnyal kísért lófélék mozgatására vagy szállítására vonatkozó eltérések
(1) Az állattartó kérelmére vagy az illetékes hatóság kérésére a kibocsátó szerv ideiglenes okmányt bocsát ki, amely tartalmazza legalább a III. mellékletben előírt információkat, és amely lehetővé teszi a lófélék legfeljebb 45 napig történő, ugyanazon a tagállamon belüli mozgatását és szállítását; eközben az azonosító okmányt le kell adni a kibocsátó szervnek vagy az illetékes hatóságnak az azonosító adatok frissítése céljából.
(2) Az (1) bekezdésben előírt ideiglenes okmány által kísért lófélék nem szállíthatók vágóhídra emberi fogyasztásra való vágás céljából.
(3) Az (1) bekezdéstől eltérve, amennyiben a lófélékhez tartozó egyedet az említett bekezdésben említett 45 napos időtartamon belül egy másik tagállamba vagy egy másik tagállamon keresztül egy harmadik országba kell szállítani, az állatot - nyilvántartási státusától függetlenül - az e cikk (1) bekezdésében említett ideiglenes okmányon kívül állat-egészségügyi bizonyítványnak is kísérnie kell a 2009/156/EK irányelv III. mellékletének megfelelően.
25. cikk
Az intelligens kártyával történő mozgatásra vonatkozó eltérések
(1) A 23. cikk (1) bekezdésétől eltérve az illetékes hatóság engedélyezheti a törzskönyvezett, valamint a tenyésztésre és termelésre szánt lófélék ugyanazon tagállamon belüli, azonosító okmány nélküli mozgatását vagy szállítását, feltéve, hogy az állatokat az azonosító okmányukat kiállító kibocsátó szerv által kiadott és a II. mellékletben meghatározott információkat tartalmazó intelligens kártya kíséri.
(2) Az e cikk (1) bekezdésében biztosított eltéréssel élő tagállamok eltéréseket engedélyezhetnek egymás számára a törzskönyvezett, valamint a tenyésztésre és termelésre szánt lóféléknek a tagállamok saját területén belül történő mozgatására vagy szállítására vonatkozóan.
A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot ilyen eltérések biztosítására irányuló szándékukról.
26. cikk
A vágásra szánt lófélék mozgatása és szállítása
(1) A vágásra szánt lóféléket vágóhídra való mozgatásuk vagy szállításuk során a következők kísérik:
a)
a 9. cikk (1) bekezdésének vagy a 14. cikknek megfelelően kiadott azonosító okmány; vagy
b)
a 29. cikknek vagy a 30. cikknek megfelelően kiadott azonosítóokmány-másodlat, amely a 31. cikkben biztosított eltérés tárgyát képezte.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve az illetékes hatóság engedélyezheti, hogy azokat a vágásra szánt lóféléket, amelyekre vonatkozóan nem állítottak ki azonosító okmányt a 9. cikk (1) bekezdésének megfelelően, a születésük helye szerinti gazdaságból közvetlenül az ugyanabban a tagállamban található vágóhídra szállítsák, feltéve, hogy:
a)
a vágásra szánt lófélék 12 hónapnál fiatalabbak, és tej középfogaik magnyomai láthatók;
b)
az állatok nyomonkövethetősége a születés helye szerinti gazdaságtól a vágóhídig megszakítás nélkül biztosított;
c)
a vágóhídra történő szállítás közben a vágásra szánt lófélék egyedi jelöléssel rendelkeznek a 18. vagy 21. cikknek megfelelően;
d)
a szállítmányt a 853/2004/EK rendelet II. melléklete III. szakaszának megfelelően az élelmiszerláncra vonatkozó információk kísérik, amelyek magukban foglalják az e bekezdés c) pontjában említett egyedi jelölésre való hivatkozást;
e)
a transzpondert és minden olyan fizikai azonosítót, amellyel a lófélékhez tartozó egyedet a 21. cikknek megfelelően ellátják, eltávolítása, megsemmisítése vagy helyszíni ártalmatlanítása révén védeni kell a későbbi csalárd módon történő felhasználástól.
(3) A 34. cikk (1) bekezdésének b) és c) pontja nem alkalmazandó abban az esetben, ha a vágásra szánt lófélék mozgatása vagy szállítása e cikk (2) bekezdésének megfelelően történik.
VI. FEJEZET
AZ AZONOSÍTÓ OKMÁNYOK KEZELÉSE, MÁSODLATOK ÉS HELYETTESÍTŐ OKMÁNYOK KIÁLLÍTÁSA, VALAMINT AZ AZONOSÍTÓ OKMÁNYOK FELFÜGGESZTÉSE
27. cikk
Az állattartóknak az azonosító okmányok kezelésével kapcsolatos kötelezettségei annak érdekében, hogy a lófélék azonosságának folytonossága egész élettartamuk során biztosított legyen
(1) A lófélékhez tartozó egyed tartója biztosítja, hogy az azonosító okmányban szereplő alábbi azonosító adatok mindig aktuálisak és helyesek legyenek:
a)
a lófélékhez tartozó egyed státusa az emberi fogyasztásra való vágás tekintetében;
b)
az olvasható transzponderkód vagy a 21. cikkben előírt alternatív azonosság-ellenőrzési módszerként alkalmazott jel;
c)
a lófélékhez tartozó egyed státusa mint törzskönyvezett, illetve tenyésztésre és termelésre szánt állat;
d)
a tulajdonjoggal kapcsolatos információ, amennyiben azt a lófélékhez tartozó egyed tartása szerinti tagállam jogszabályai előírják vagy az 5. cikk (1) bekezdésében említett kibocsátó szerv megköveteli.
(2) Függetlenül attól, hogy mely kibocsátó szerv adta ki az azonosító okmányt a 9. cikk (1) bekezdésének, a 14. cikknek, a 29. cikknek vagy a 32. cikknek megfelelően, a lófélékhez tartozó egyed tartója biztosítja, hogy az azonosító okmány az 5. cikk (1) bekezdésében említett kibocsátó szervhez kerüljön benyújtásra a lófélékhez tartozó egyed kategóriájának megfelelően a lófélékhez tartozó egyed gazdasága szerinti tagállamban annak érdekében, hogy a 38. cikk (1) bekezdésében említett azonosító adatok az alábbiak idejétől számított 30 napon belül továbbításra kerüljenek:
a)
az azonosító okmány 9. cikk (1) bekezdésének megfelelő kiadása egy olyan kibocsátó szerv által, amely a gazdaság szerinti tagállamon kívül található;
b)
a lófélékhez tartozó egyednek egy másik tagállamból a gazdaság szerinti tagállamba történő bevitele, kivéve a következők esetében:
i.
versenyeken, futamokon, lovas műsorokban, kiképzésben vagy szállításban legfeljebb 90 napos időszakon át részt vevő lófélék;
ii.
a tenyészidőszak alatt a tagállamban található mének;
iii.
kancák, amelyek tenyésztési célból legfeljebb 90 napig tartózkodnak a tagállamban;
iv.
orvosi okokból állatorvosi létesítményben tartott lófélék;
v.
lófélék, melyeket a tagállamba való bevitelüktől számított 10 napon belül levágásra szánnak.
(3) Amennyiben szükségessé válik az azonosító okmányban szereplő, a 38. cikk (1) bekezdésében említett azonosító adatok frissítése, az állattartó az azonosító adatok módosulását előidéző eseménytől számított 30 napon belül benyújtja az azonosító okmányt:
a)
a 2. cikk e) pontjának i. alpontjában említett törzskönyvezett lófélék esetében az 5. cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett azon kibocsátó szervnek, amely
i.
a lófélékhez tartozó érintett törzskönyvezett egyedre vonatkozóan kiállította az azonosító okmányt; vagy
ii.
a 92/353/EGK határozatnak megfelelően jóváhagyott szerv a lófélékhez tartozó egyed gazdasága szerinti tagállamban, és méneskönyvet alapított, amelybe a lófélékhez tartozó egyed bejegyezhető, vagy amelyben az nyilvántartásba vehető a 96/78/EK határozatnak megfelelően; vagy
b)
a 2. cikk e) pontjának ii. alpontjában említett törzskönyvezett lófélék esetében az 5. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett kibocsátó szervnek a szóban forgó kibocsátó szerv szabályainak megfelelően, amely kiállította a törzskönyvezett ló azonosító okmányát; vagy
c)
az illetékes hatóságnak vagy a lófélékhez tartozó egyed gazdasága szerinti tagállam illetékes hatósága által e rendeletnek megfelelően kijelölt bármely kibocsátó szervnek.
28. cikk
A kibocsátó szerveknek az azonosító okmányok kezelésével kapcsolatos kötelezettségei annak érdekében, hogy a lófélék azonosságának folytonossága egész élettartamuk során biztosított legyen
A 27. cikk (3) bekezdésében említett kibocsátó szerv
a)
elvégzi az azonosító okmányban szereplő azonosító adatokkal kapcsolatos szükséges frissítéseket;
b)
abban az esetben, ha nem maga adta ki az első azonosító okmányt a 9. cikk (1) bekezdésének megfelelően, az azonosító okmány I. szakaszának C. részében bejegyzi a kibocsátó szervvel kapcsolatos szükséges információkat, amely magában foglalja legalább az adatbázis UELN-kompatibilis számát;
c)
kitölti az azonosító okmány IV. szakaszának rovatait, amennyiben a nemzeti jogszabályok vagy a kibocsátó szerv szabályai a tulajdonjog átruházását előírják;
d)
az általa a 38. cikknek megfelelően létrehozott adatbázisba beviszi vagy abban kiegészíti a benyújtott azonosító okmányban szereplő azonosító adatokra vonatkozó bejegyzéseket;
e)
a 39. cikknek megfelelően továbbítja az információkat a központi adatbázisnak.
29. cikk
Az azonosítóokmány-másodlatok kibocsátása
(1) Az 5. cikk (1) bekezdésében említett kibocsátó szerv azonosítóokmány-másodlatot ad ki a következő esetekben:
a)
az eredeti azonosító okmány elveszett, és - a transzponder által továbbított kód vagy a 21. cikknek megfelelő alternatív azonosság-ellenőrzési módszer révén - megállapítható az állat azonossága; vagy
b)
a 12. cikkben, a 14. cikkben vagy a 43. cikk (2) bekezdésében megállapított határidőkön belül nem került sor az állat azonosítására, feltéve, hogy a fedezési igazolás rendelkezésre áll, és a biológiai anyát vagy embrióátültetés esetén a recipiens anyát e rendeletnek megfelelően azonosították; vagy
c)
az illetékes hatóság bizonyítékkal rendelkezik arra vonatkozóan, hogy a meglévő azonosító okmányban szereplő egyes azonosító adatok nem felelnek meg az érintett állatnak, és a 12. cikk (3) bekezdésének a) pontjában foglalt rendelkezések nem alkalmazhatók.
(2) Az (1) bekezdésben említett esetekben az 5. cikk (1) bekezdésében említett kibocsátó szerv az állattartó kérelmére vagy az illetékes hatóság kérésére
a)
szükség esetén az állat testébe a 18. cikknek megfelelően transzpondert ültet be, vagy arra vonatkozóan a 21. cikknek megfelelő, engedélyezett alternatív azonosság-ellenőrzési módszert alkalmaz;
b)
azonosítóokmány-másodlatot ad ki, amelyen egyértelműen feltünteti, hogy másodlatról van szó („azonosítóokmány-másodlat”), hivatkozva az azon kibocsátó szerv adatbázisában nyilvántartásba vett életszámra is, amely:
i.
elvégezte az állat első azonosítását, és az elveszett eredeti azonosító okmányt kiadta; vagy
ii.
az (1) bekezdés b) pontjában említett állatok esetében kibocsátja az azonosító okmány másodlatát;
c)
az azonosítóokmány-másodlat II. szakaszának II. részében a lófélékhez tartozó egyedet emberi fogyasztás céljából történő levágásra nem szánt állatként sorolja be.
(3) A (2) bekezdésnek megfelelően kibocsátott azonosítóokmány-másodlatra vonatkozó információkat az életszám megadásával a 38. cikknek megfelelően rögzíteni kell az adatbázisban, és a 39. cikknek megfelelően továbbítani kell őket a központi adatbázisnak.
(4) Amennyiben az elveszett azonosító okmányt a 9. cikk (1) bekezdésének megfelelően az 5. cikk (1) bekezdésében említett olyan kibocsátó szerv adta ki, amely már megszűnt, az azonosító okmány másodlatát e cikk (2) bekezdésének megfelelően a lófélékhez tartozó egyed gazdasága szerinti tagállam valamely, az 5. cikk (1) bekezdésében említett kibocsátó szerve adja ki.
30. cikk
Az Unióba behozott lófélékre vonatkozó azonosítóokmány-másodlatok kibocsátása
A 29. cikk (2) bekezdésétől eltérve, amennyiben az elveszett eredeti azonosító okmányt egy harmadik országbeli, a 14. cikk a) pontjában említett kibocsátó szerv adta ki, az említett harmadik országbeli kibocsátó szerv új azonosító okmányt adhat ki, feltéve, hogy az új azonosító okmányt
a)
a 14. cikk a) pontjában említett kibocsátó szerv elküldi a 29. cikk (2) bekezdésében említett kibocsátó szervnek, amely azt azonosítóokmány-másodlatként jelöli meg, továbbá az állatot a 29. cikk (2) bekezdése c) pontjának megfelelően sorolják be, és az információkat a 29. cikk (3) bekezdésének megfelelően az adatbázisban rögzítik;
b)
a lófélékhez tartozó egyed gazdasága szerinti tagállamban a kibocsátó szerv vagy az illetékes hatóság továbbítja az állattartónak vagy - amennyiben a lófélékhez tartozó egyed tartózkodási helye szerinti tagállam jogszabályai ezt kifejezetten előírják - a tulajdonosnak.
31. cikk
A lófélék „emberi fogyasztás céljából történő levágásra szánt” státusának felfüggesztése
(1) A 29. cikk (2) bekezdésének c) pontjától és a 30. cikktől eltérve, valamint a 43. cikk (2) bekezdésében leírt esettől eltekintve az illetékes hatóság dönthet úgy, hogy hat hónapra felfüggeszti egy lófélékhez tartozó egyed „emberi fogyasztás céljából történő levágásra szánt” státusát, amennyiben:
a)
az állattartó az azonosító okmány elvesztésének bejelentésétől számított 30 napon belül kielégítő módon bizonyítani tudja, hogy a lófélékhez tartozó egyed „emberi fogyasztás céljából történő levágásra szánt” státusát semmiféle állatorvosi kezelés nem veszélyeztette;
b)
az azonosítás iránti kérelem benyújtására a 96/78/EK határozat 1. cikke (1) bekezdése második francia bekezdésének megfelelően, az állat első életévében, azonban az e rendelet 12. cikkének (2) bekezdésében említett engedélyezett maximális időtartam lejártát követően kerül sor.
(2) Az (1) bekezdésben említett esetben az illetékes hatóság a hathónapos felfüggesztés kezdő napját bejegyzi az azonosítóokmány-másodlat II. szakasza III. részének első oszlopába, és kitölti a harmadik oszlopot.
32. cikk
A helyettesítő azonosító okmányok kibocsátása
(1) Az 5. cikk (1) bekezdésében említett kibocsátó szerv helyettesítő azonosító okmányt ad ki a következő esetekben:
a)
az eredeti azonosító okmány elveszett, és:
i.
az állat azonossága nem állapítható meg bizonyossággal;
ii.
nincs arra utaló jel vagy bizonyíték, hogy az 5. cikk (1) bekezdése szerinti valamely kibocsátó szerv korábban az érintett állatra vonatkozóan azonosító okmányt állított volna ki;
b)
a 12. cikk (1) vagy (2) bekezdésében, a 14. cikkben vagy a 43. cikk (2) bekezdésében megállapított határidőkön belül nem került sor az állat azonosítására.
(2) Az (1) bekezdésben említett esetekben valamely, az 5. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett, a lófélékhez tartozó egyed gazdasága szerinti területért felelős kibocsátó szerv az állattartó kérelmére vagy az illetékes hatóság kérésére
a)
az állat testébe a 18. cikknek megfelelően transzpondert ültet be, vagy a 21. cikknek megfelelő alternatív azonosság-ellenőrzési módszert alkalmaz;
b)
helyettesítő azonosító okmányt ad ki, amelyen egyértelműen feltünteti, hogy helyettesítő okmányról van szó („helyettesítő azonosító okmány”), hivatkozva arra az újonnan kiosztott életszámra is, amely megfelel a szóban forgó helyettesítő azonosító okmány kibocsátásakor az adatbázisban rögzített bejegyzésnek;
c)
a helyettesítő azonosító okmány II. szakaszának II. részében a lófélékhez tartozó egyedet emberi fogyasztás céljából történő levágásra nem szánt állatként sorolja be.
(3) Az e cikk (2) bekezdésének megfelelően kibocsátott helyettesítő azonosító okmányra vonatkozó információkat az életszám megadásával a 38. cikknek megfelelően rögzíteni kell az adatbázisban, és a 39. cikknek megfelelően továbbítani kell őket a központi adatbázisba.
33. cikk
Az azonosító okmány érvényességének felfüggesztése a lófélék mozgatása tekintetében
A hatósági állatorvos a lófélékhez tartozó egyed mozgatása tekintetében felfüggeszti az azonosító okmány érvényességét azáltal, hogy megfelelő bejegyzést tesz az okmány III. szakaszába, amennyiben a lófélékhez tartozó egyedet olyan gazdaságban tartják, illetve az olyan gazdaságból származik,
a)
amelyre a 2009/156/EK irányelv 4. cikkének (5) bekezdésében említett tiltó rendelkezés vonatkozik; vagy
b)
amely afrikai lópestistől nem mentes tagállamban, illetve valamely tagállam területének egy, a 2009/156/EK irányelv 5. cikkének (2) bekezdése alapján afrikai lópestissel fertőzöttnek minősülő részében található.
VII. FEJEZET
A LÓFÉLÉK ELPUSZTULÁSA, EMBERI FOGYASZTÁS CÉLJÁBÓL TÖRTÉNŐ LEVÁGÁSRA SZÁNT LÓFÉLÉK ÉS GYÓGYSZERELÉSI NAPLÓ
34. cikk
A hatósági állatorvos és az illetékes hatóság kötelezettségei a lófélék levágása vagy elpusztulása esetén
(1) A lófélék levágása vagy elpusztulása esetén a következő intézkedéseket kell hozni:
a)
a transzpondert eltávolítása, megsemmisítése vagy helyszíni ártalmatlanítása révén védeni kell a későbbi csalárd módon történő felhasználástól;
b)
az azonosító okmányt érvénytelennek kell nyilvánítani legalább azáltal, hogy hamisíthatatlan bélyegzővel valamennyi oldalra rápecsételik az „érvénytelen” kifejezést, vagy megfelelő átmérőjű, egy szokványos lyukasztóénál nem kisebb lyukkal látják el az okmány valamennyi lapját;
c)
a lófélékhez tartozó egyed életszámára történő hivatkozással:
i.
az azonosító okmányt hatósági felügyelet mellett meg kell semmisíteni az állat levágását végző vágóhídon, és a kibocsátó szervhez közvetlenül vagy a 36. cikk (2) bekezdésében említett kapcsolattartón keresztül igazolást kell eljuttatni a kibocsátó szervhez, amelyben szerepel az állat vágóhídi levágásának és az azonosító okmány megsemmisítésének dátuma; vagy
ii.
az érvénytelenített azonosító okmányt közvetlenül vagy a 36. cikk (2) bekezdésében említett kapcsolattartón keresztül vissza kell juttatni az azonosító okmány I. szakasza A. részének 11. pontjában megnevezett vagy az említett szakasznak a 28. cikk b) pontja szerint frissített C. részében szereplő kibocsátó szervhez, megjelölve az állat járványügyi célból történt levágásának vagy leölésének dátumát.
(2) Az (1) bekezdésben előírt intézkedések végrehajtása a következők által vagy felügyelete alatt történik:
a)
a hatósági állatorvos:
i.
járványügyi célból történő levágás vagy leölés esetén, a 2009/156/EK irányelv 4. cikke (4) bekezdése a) pontja második albekezdésének megfelelően; vagy
ii.
a levágást követően, a 2009/156/EK irányelv 7. cikke (3) bekezdésének megfelelően; vagy
b)
az 1069/2009/EK rendelet 3. cikkének (10) bekezdése szerinti illetékes hatóság az e rendelet 23. cikke (1) bekezdésében említett nemzeti jogszabályoknak megfelelően azonosító okmány által kísért tetemnek a következő helyeken történő ártalmatlanítása vagy feldolgozása esetén:
i.
az 1069/2009/EK rendelet 24. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően engedélyezett létesítmény; vagy
ii.
a 142/2011/EU rendelet III. melléklete III. fejezete a) pontjának i. alpontjában említett kis teljesítményű égetőmű.
(3) Amennyiben a transzponder az e cikk (1) bekezdése a) pontjában előírtakkal ellentétben nem távolítható el a lófélékhez tartozó, emberi fogyasztás céljából levágott egyed testéből, a hatósági állatorvos a 854/2004/EK rendelet I. melléklete II. szakasza V. fejezete (1) bekezdése n) pontjának megfelelően emberi fogyasztásra alkalmatlannak nyilvánítja a transzpondert tartalmazó húst vagy a hús egy részét.
35. cikk
Az állattartó és a kibocsátó szerv kötelezettségei a lófélékhez tartozó egyed elpusztulása vagy elvesztése esetén
(1) A lófélék elpusztulásának vagy elvesztésének valamennyi, a 34. cikkben említettektől eltérő esetében az állattartó az azonosító okmányt - a lófélékhez tartozó egyed elpusztulásától vagy elvesztésétől számított 30 napon belül - visszajuttatja az okmány I. szakaszának A. részében megnevezett vagy a 28. cikk b) pontjának megfelelően az I. szakasz C. részében megadott frissítésben szereplő megfelelő kibocsátó szervhez.
(2) A lófélékhez tartozó egyed elpusztulásáról vagy elvesztéséről a 34. cikknek vagy e cikk (1) bekezdésének megfelelően értesülő kibocsátó szerv a 28. cikk d) és e) pontja szerint jár el.
36. cikk
A tagállamoknak az információtovábbítás biztosításával kapcsolatos kötelezettségei a lófélékhez tartozó egyed elpusztulása esetén
(1) A tagállamok eljárásokat vezetnek be, hogy biztosítsák az azonosító okmányoknak a 34. cikk (1) bekezdése c) pontjának ii. alpontja szerinti visszajuttatását a kibocsátó szervekhez.
(2) A tagállamok kapcsolattartó pontot hozhatnak létre, amelyhez a 34. cikk (1) bekezdése c) pontjának i. alpontjában említett igazolás vagy a 34. cikk (1) bekezdése c) pontjának ii. alpontjában említett azonosító okmányok beérkeznek, és amely azokat a területükön működő megfelelő kibocsátó szervek számára továbbítja.
Az említett kapcsolattartó pont lehet a 882/2004/EK rendelet 35. cikkében említett összekötő szerv.
(3) A (2) bekezdéstől függően adott esetben a kapcsolattartó pontra vonatkozó adatokat - amelyek a 39. cikkben előírt központi adatbázisban rögzíthetők - a 6. cikk (1) bekezdésében említett honlapon elérhetővé kell tenni a többi tagállam és a nyilvánosság számára.
37. cikk
Az emberi fogyasztás céljából történő levágásra szánt lófélék és a gyógyszerelési napló
(1) Egy lófélékhez tartozó egyedet emberi fogyasztás céljából történő levágásra szántnak kell tekinteni, hacsak nem nyilvánítják az azonosító okmány II. szakaszának II. részében visszavonhatatlanul nem a szóban forgó célra szántnak a következők révén:
a)
saját mérlegelése alapján a tulajdonos aláírása, valamint a kibocsátó szerv jóváhagyása; vagy
b)
az állattartó és a 2001/82/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének megfelelően eljáró felelős állatorvos aláírása; vagy
c)
a kibocsátó szerv által azonosítóokmány-másodlatnak a 29. vagy a 30. cikknek megfelelően történő kibocsátása, illetve helyettesítő azonosító okmánynak a 32. cikknek megfelelően történő kibocsátása során tett bejegyzés.
(2) A 2001/82/EK irányelv 10. cikke (2) bekezdésének megfelelően nyújtandó kezelést vagy az említett irányelv 6. cikke (3) bekezdésének megfelelően engedélyezett állatgyógyászati készítmény felhasználásával végzendő bármilyen kezelést megelőzően a 2001/82/EK irányelv 10. cikke (1) bekezdésében említett felelős állatorvos megállapítja a lófélékhez tartozó egyed státusát, amely a következők egyike lehet:
a)
„emberi fogyasztás céljából történő levágásra szánt” (alapeset); vagy
b)
az azonosító okmány II. szakasza II. részének megfelelően „emberi fogyasztás céljából történő levágásra nem szánt”.
(3) Amennyiben egy lófélékhez tartozó, emberi fogyasztás céljából történő levágásra szánt egyed esetében nem engedélyezett az cikk (2) bekezdésében említett kezelés, a 2001/82/EK irányelv 10. cikke (1) bekezdésében említett felelős állatorvos biztosítja, hogy a lófélékhez tartozó érintett egyedet a 2001/82/EK irányelv 10. cikkének (2) bekezdésében biztosított eltérésnek megfelelően a kezelést megelőzően visszavonhatatlanul „emberi fogyasztás céljából történő levágásra nem szánt”-nak nyilvánítsák a következők révén:
a)
az azonosító okmány II. szakasza II. részének kitöltése és aláírása; és
b)
az azonosító okmány II. szakasza III. részének érvénytelenítése II. szakasz III. részében megadott útmutatásnak megfelelően.
(4) A (3) bekezdésben előírt intézkedések meghozatalát követően a lófélékhez tartozó érintett egyed tartója az azonosító okmány II. szakasza II. részének aláírását követő 14 napon belül benyújtja az azonosító okmányt a lófélékhez tartozó egyed gazdasága szerinti tagállam egy kibocsátó szervéhez, vagy a megfelelő információkat online nyújtja be, amennyiben az adatbázis ily módon hozzáférhető.
(5) A (4) bekezdéstől eltérve egy tagállam intézkedéseket fogadhat el annak biztosítására, hogy a felelős állatorvos az azonosító okmány II. szakasza II. részének aláírását követő 14 napon belül értesítést küldjön a (3) bekezdésnek megfelelően végrehajtott intézkedésekről
a)
közvetlenül a (4) bekezdésben említett kibocsátó szervnek, és a kibocsátó szerv rendelkezésére bocsássa a 39. cikknek megfelelően létrehozott adatbázis frissítéséhez szükséges információkat; vagy
b)
közvetlenül a 39. cikknek megfelelően létrehozott adatbázisnak, amennyiben a (4) bekezdésben említett kibocsátó szerv biztosítja az információknak a 38. cikknek megfelelően létrehozott adatbázisba történő bevitelét.
(6) Ha egy lófélékhez tartozó egyed számára a 2001/82/EK irányelv 10. cikkének (3) bekezdésében szereplő feltételek mellett kell kezelést biztosítani, a felelős állatorvos az azonosító okmány II. szakaszának III. részébe bejegyzi az azon állatgyógyászati készítményekre vonatkozó, szükséges adatokat, amelyek a lófélék kezeléséhez nélkülözhetetlen vagy járulékos klinikai hasznot eredményező, az 1950/2006/EK rendeletben felsorolt anyagokat tartalmaznak.
A felelős állatorvos bejegyzi az említett állatgyógyászati készítmény rendelvény szerinti alkalmazásának utolsó napját, és a 2001/82/EK irányelv 11. cikke (4) bekezdésének megfelelően eljárva tájékoztatja az állattartót az említett irányelv 10. cikkének (3) bekezdése szerint megállapított várakozási idő lejárati időpontjáról.
VIII. FEJEZET
ADATOK BEJEGYZÉSE ÉS SZANKCIÓK
38. cikk
Adatbázis
(1) Az azonosító okmány kiadásakor vagy korábban kiadott azonosító okmányok nyilvántartásba vételekor a kibocsátó szerv a lófélékhez tartozó egyedre vonatkozóan bejegyzi adatbázisába legalább a következő információkat:
a)
életszám;
b)
faj;
c)
nem;
d)
szín;
e)
a születési dátum (éééé/hh/nn) az i. pontban említett állattartó által megadott információnak megfelelően;
f)
adott esetben a transzponder által továbbított kód legalább 15 utolsó számjegye vagy az ISO 11784 szabványnak meg nem felelő rádiófrekvenciás azonosító eszközzel továbbított kód a szükséges leolvasórendszerre vonatkozó adatokkal együtt, illetve a 21. cikknek megfelelően alkalmazott alternatív azonosság-ellenőrzési módszer;
g)
a születési hely (ország) az i. pontban említett állattartó által megadott információnak megfelelően;
h)
az azonosító okmány kiállításának és esetleges módosításának dátuma;
i)
az állattartó neve és címe, aki a 11. cikk (1) bekezdésében, a 15. cikk (1) bekezdésében, a 29. cikk (2) bekezdésében vagy a 32. cikk (2) bekezdésében említett kérelmet benyújtotta, vagy adott esetben a 27. cikk (3) bekezdésének megfelelően benyújtotta az azonosító okmányt;
j)
a „lófélékhez tartozó törzskönyvezett egyed” vagy a „lófélékhez tartozó, tenyésztésre és termelésre szánt egyed” státus;
k)
az állat neve (születési név és adott esetben a kereskedelmi név) az i. pontban említett állattartó által megadott információnak megfelelően;
l)
az állat „emberi fogyasztás céljából történő levágásra nem szánt”, ismert státusa;
m)
a sorozatszám, amennyiben az a 9. cikk (1) és (3) bekezdésében említett azonosító dokumentum esetében kiosztásra került, valamint a 12. cikk (3) bekezdésének, a 29. cikknek, a 30. cikknek vagy a 32. cikknek megfelelően kibocsátott új vagy helyettesítő azonosító okmányokra, illetve azonosítóokmány-másodlatokra vonatkozó minden információ;
n)
a lófélékhez tartozó egyed gazdasága szerinti ország az i. pontban említett állattartó által megadott információnak megfelelően;
o)
az állat elpusztulásának vagy elvesztésének bejelentett időpontja az i. pontban említett állattartó által megadott információnak megfelelően.
(2) A kibocsátó szerv az e cikk (1) bekezdésében említett információkat legalább 35 évig vagy a lófélékhez tartozó egyed elpusztulásának a 34. cikk alapján történő bejelentésétől számított legalább két évig megőrzi adatbázisában.
(3) Az e cikk (1) bekezdésében említett kibocsátó szerv a szóban forgó bekezdésben említett információk bejegyzésétől számított 15 napon belül továbbítja a szóban forgó bekezdés a)-j) és l)-o) pontjában említett információkat azon tagállamnak a 39. cikknek megfelelően létrehozott központi adatbázisába,
a)
amelyben a kibocsátó szervet az 5. cikk (1) bekezdésének megfelelően jóváhagyták, elismerték vagy kijelölték, illetve az székhellyel rendelkezik;
b)
amelyben a lófélékhez tartozó egyed született.
39. cikk
Központi adatbázis létrehozása
(1) A tagállamok e rendelet végrehajtása céljából központi adatbázist hoznak létre.
(2) Az (1) bekezdéstől eltérve nincs szükség központi adatbázisra azokban a tagállamokban, amelyek külön-külön adatbázissal rendelkeznek a törzskönyvezett lófélék, illetve a tenyésztésre és termelésre szánt lófélék tekintetében, feltéve, hogy:
a)
a két adatbázis hatékony adatcserét képes folytatni egymással, és a 40. cikknek megfelelően együtt tud működni a központi adatbázisokkal azon lófélék azonosító adatainak frissítése céljából, amelyek státusa „lófélékhez tartozó törzskönyvezett egyed” vagy „lófélékhez tartozó tenyésztésre és termelésre szánt egyed” státusra módosul;
b)
az illetékes hatóság közvetlen hozzáféréssel rendelkezik az említett adatbázisokhoz.
(3) A tagállamok a 6. cikk (1) bekezdésében előírt honlapon hozzáférhetővé teszik a többi tagállam és a nyilvánosság számára központi adatbázisuk nevét, címét és elérhetőségi adatait.
40. cikk
A központi adatbázisok működése és együttműködése
(1) Minden egyes tagállam biztosítja, hogy az 5. cikk (1) bekezdésében említett kibocsátó szervek a területén azonosított lófélékre vonatkozó, a 28. cikk e) pontjában és a 38. cikk (1) bekezdésében említett információkat felvegyék a központi adatbázisba, vagy biztosítja, hogy a területén működő kibocsátó szervek adatbázisai összeköttetésben legyenek az említett központi adatbázissal.
(2) A tagállamok központi adatbázisaik működtetése tekintetében a 89/608/EGK irányelvnek megfelelően együttműködnek, és biztosítják, hogy
a)
a központi adatbázis e rendelet 28. cikkének megfelelően és az életszám megadásával továbbítsa az azonosító okmány kibocsátása szerinti tagállam központi adatbázisának valamennyi, a 38. cikk (1) bekezdésében említett azonosító adatokban bekövetkezett változást;
b)
a többi tagállam illetékes hatóságai díjmentesen hozzáférhessenek a központi adatbázisban tárolt, annak ellenőrzéséhez szükséges minimális információhoz, hogy a központi adatbázisban rögzítésre került-e transzponderkód, életszám vagy útlevélszám.
41. cikk
Szankciók
A tagállamok megállapítják az e rendelet rendelkezéseinek megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és minden szükséges intézkedést megtesznek azok végrehajtása érdekében. A megállapított szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük. A tagállamok az említett rendelkezésekről 2016. január 1-jéig tájékoztatják a Bizottságot, és haladéktalanul értesítik az azokat érintő későbbi módosításokról.
IX. FEJEZET
ÁTMENETI ÉS ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
42. cikk
Hatályon kívül helyezés
Az 504/2008/EK rendelet 2016. január 1-jével hatályát veszti.
A hatályon kívül helyezett rendeletre történő hivatkozásokat az e rendeletre történő hivatkozásként kell értelmezni.
43. cikk
Átmeneti rendelkezések
(1) A 4. cikk (2) bekezdésétől eltérve az alábbi lófélék tekintendők e rendeletnek megfelelően azonosítottnak:
a)
a legkésőbb 2009. június 30-ig született és az említett időpontig a 93/623/EGK vagy a 2000/68/EK határozatnak megfelelően azonosított lófélék, feltéve, hogy az említett lófélékre vonatkozóan kibocsátott azonosító okmányok
i.
az 504/2008/EK rendelet 21. cikke (1) bekezdésének megfelelően legkésőbb 2009. december 31-ig nyilvántartásba kerültek; és
ii.
tartalmaznak egy, a 93/623/EGK határozat mellékletében meghatározott azonosítóokmány-minta IX. szakaszának megfelelő szakaszt, és - amennyiben az azonosító okmányok III-B. része információkat tartalmaz - III-A. részük kitöltésre került;
b)
a legkésőbb 2009. június 30-ig született, de az említett időpontig a 93/623/EGK vagy a 2000/68/EK határozatnak megfelelően nem azonosított lófélék, feltéve, hogy azokat az 504/2008/EK rendeletnek megfelelően legkésőbb 2009. december 31-ig azonosították;
c)
az 504/2008/EK rendeletnek megfelelően legkésőbb 2015. december 31-ig azonosított lófélék.
(2) A 2009. június 30. után az Unióban született vagy oda harmadik országból behozott azon lóféléket, amelyeket nem azonosítottak az 504/2008/EK rendeletnek megfelelően legkésőbb 2015. december 31-ig, az azonosságukra vonatkozóan rendelkezésre álló információktól függően e rendelet 29. vagy 32. cikkének megfelelően azonosítani kell, és az azonosítóokmány-másodlat II. szakaszának II. részében emberi fogyasztás céljából történő levágásra nem szánt állatként kell besorolni.
(3) A 13. cikk (2) bekezdésétől eltérve azon tagállamok, amelyek 2016. január 1. előtt az 504/2008/EK rendelet 7. cikke alapján eltéréseket biztosítottak, és a Bizottságot az említett időpontot megelőzően megfelelően értesítették, nem kötelesek azokról újból értesíteni a Bizottságot.
(4) A 39. cikk szerinti központi adatbázissal nem rendelkező tagállamok a 39. cikknek megfelelően központi adatbázist hoznak létre, és biztosítják, hogy az legkésőbb 2016. június 30-án a 40. cikknek megfelelően működőképessé váljon.
44. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2016. január 1-jétől kell alkalmazni. A 39. cikk azonban 2016. július 1-jétől alkalmazandó azon tagállamokban, amelyek 2016. január 1-jéig nem hoztak létre működőképes központi adatbázist.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2015. február 17-én.