NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 376/2014
ze dne 3. dubna 2014
o hlášení událostí v civilním letectví, analýze těchto hlášení a navazujících opatřeních a o změně nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 a zrušení směrnic Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES, nařízení Komise (ES) č. 1321/2007 a nařízení Komise (ES) č. 1330/2007
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 100 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
po konzultaci s Výborem regionů,
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V Unii by měla být zajištěna všeobecně vysoká úroveň bezpečnosti civilního letectví a mělo by být vyvinuto veškeré úsilí ke snížení počtu nehod a incidentů s cílem zajistit důvěru veřejnosti v leteckou dopravu.
(2)
Počet smrtelných nehod v civilním letectví zůstával v posledním desetiletí prakticky nezměněn. Nicméně existují obavy, že se v příštích desetiletích počty nehod zvýší v důsledku nárůstu letecké dopravy a zvyšující se technické složitosti letadel.
(3)
Cílem nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 996/2010 (3) je předcházet nehodám usnadněním provádění rychlých a vysoce kvalitních šetření. Toto nařízení by do postupu šetření nehod a incidentů vedených vnitrostátními orgány pro šetření podle definice v nařízení (EU) č. 996/2010 nemělo zasahovat. V případě nehody či vážného incidentu se na oznámení události vztahuje nařízení (EU) č. 996/2010.
(4)
Stávající legislativní akty Unie, zejména nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 216/2008 (4) a prováděcí nařízení k němu, stanoví pro určité organizace povinnosti zavést systémy hlášení událostí v rámci jejich systémů řízení bezpečnosti. Dodržování nařízení (ES) č. 216/2008 a prováděcích nařízení k němu by nemělo zbavovat organizace povinnosti dodržovat toto nařízení. Stejně tak by dodržování tohoto nařízení nemělo zbavovat organizace povinnosti dodržovat nařízení (ES) č. 216/2008 a prováděcí nařízení k němu. To by však nemělo vést ke zřízení dvou paralelních systémů hlášení a nařízení (ES) č. 216/2008, jeho prováděcí nařízení a toto nařízení by se měly vzájemně doplňovat.
(5)
Z dosavadních zkušeností vyplývá, že v mnoha případech již před samotnou nehodou poukazuje na existenci bezpečnostních hrozeb řada událostí a jiných nedostatků. Bezpečnostní informace tak představují důležitý zdroj pro odhalování aktuálních nebo potenciálních bezpečnostních hrozeb. Ačkoli schopnost poučit se z nehody má zásadní význam, u čistě reaktivních systémů se ukázaly jejich meze, pokud jde o další zlepšování. Tyto reaktivní systémy by tak měly být za účelem účinného zvýšení bezpečnosti civilního letectví doplněny systémy proaktivními, které využívají jiné typy bezpečnostních informací. Unie, její členské státy, Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) a organizace by měly přispívat ke zvýšení bezpečnosti civilního letectví zavedením proaktivnějších a empiricky důkladněji podložených bezpečnostních mechanismů zaměřených na předcházení vzniku nehod na základě analýzy všech relevantních bezpečnostních informací, včetně informací o událostech v civilním letectví.
(6)
S cílem zvýšit bezpečnost civilního letectví by měly být hlášeny, shromažďovány, ukládány, chráněny, vyměňovány, šířeny a analyzovány příslušné informace týkající se bezpečnosti civilního letectví, a na základě získaných informací by měla být přijímána vhodná bezpečnostní opatření. Tento proaktivní a empiricky podložený přístup by měly provádět příslušné orgány pro bezpečnost letectví členských států, organizace v rámci svých systémů řízení bezpečnosti a agentura.
(7)
Povinnosti organizací týkající se hlášení událostí by měly být přiměřené velikosti dotčené organizace a rozsahu její činnosti. Proto by mohly mít zejména menší organizace možnost rozhodnout o spojení či sloučení funkcí určitých pracovníků v rámci organizace souvisejících s hlášením událostí, o sdílení úkolů hlášení událostí s dalšími organizacemi stejné povahy či o tom, zda budou moci shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzy a uchovávání údajů o událostech externě zajišťovat specializované subjekty schválené příslušnými orgány členských států. Takové subjekty by měly dodržovat zásady ochrany a důvěrnosti stanovené tímto nařízením. Organizace využívající outsourcing by si měla nad úkoly zajišťovanými externími subjekty zachovat patřičnou kontrolu a měla by za uplatňování požadavků podle tohoto nařízení nést konečnou odpovědnost.
(8)
Je třeba zajistit, aby události, které pro bezpečnost letectví představují významné riziko, byly hlášeny přímými účastníky z řad pracovníků v letectví. Systémy povinného podávání hlášení by měly být doplněny systémy dobrovolného podávání hlášení, přičemž oba typy systémů by měly jednotlivcům umožňovat hlášení informací o událostech souvisejících s bezpečností letectví. Systémy povinného i dobrovolného podávání hlášení by měly být zřízeny v rámci organizací, agentury a příslušných orgánů členských států. Shromážděné informace by měly být předány orgánu odpovědnému za příslušné sledování za účelem zvýšení bezpečnosti letectví. Tyto události s možným dopadem na bezpečnost by měly organizace analyzovat, a to s cílem identifikovat související bezpečnostní hrozby a v případě potřeby přijmout vhodná nápravná nebo preventivní opatření. Organizace by měly zaslat příslušnému orgánu členského státu nebo agentuře předběžné výsledky svých analýz a také konečné analýzy, pokud jsou v nich identifikována skutečná nebo potenciální rizika pro bezpečnost letectví. Příslušné orgány členských států a agentura by měly zavést podobné postupy pro události, o nichž byly informovány přímo, a měly by odpovídajícím způsobem sledovat hodnocení prováděná organizacemi, jakož i případná preventivní či nápravná opatření přijatá těmito organizacemi.
(9)
Osoby pracující nebo jinak činné v oblasti civilního letectví jsou svědky událostí, jež mají význam pro předcházení nehodám. Měly by mít proto k dispozici nástroje, které by jim umožnily tyto události hlásit, a současně by jim měla být zajištěna ochrana. Aby byli zaměstnanci k hlášením motivováni a aby mohli lépe docenit pozitivní dopad hlášení událostí na bezpečnost letectví, měli by být pravidelně informováni o opatřeních přijímaných v rámci systémů podávání hlášení událostí.
(10)
Hrozby a rizika spojená se složitými motorovými letadly se velmi liší od hrozeb a rizik spojených s jinými typy motorových letadel. Proto by se toto nařízení mělo sice vztahovat na celé odvětví letectví, avšak povinnosti z něj vyplývající by měly být přiměřené oblasti činnosti a složitosti různých typů letadel. Proto by se na informace o událostech týkající se jiných než složitých motorových letadel měly vztahovat zjednodušené oznamovací povinnosti, které jsou pro toto odvětví letectví vhodnější.
(11)
K zachycení doplňujících informací, které by mohly přispět ke zvýšení bezpečnosti letectví, by kromě systémů požadovaných tímto nařízením měl být podporován rozvoj dalších prostředků pro shromažďování bezpečnostních informací. Pokud již organizace mají zavedeny řádně fungující systémy shromažďování bezpečnostních informací, mělo by jim být umožněno je i nadále používat souběžně se systémy, jež mají být vytvořeny pro účely tohoto nařízení.
(12)
Orgány pro šetření a jakýkoli subjekt pověřený řízením bezpečnosti civilního letectví v rámci Unie by měly získat úplný přístup ke shromážděným údajům o událostech nebo k hlášením o událostech uchovávaným jejich členskými státy, aby mohly rozhodnout, které události vyžadují šetření, vyvozovat bezpečnostní ponaučení v zájmu bezpečnosti letectví a plnit své povinnosti dohledu.
(13)
Je zásadní mít k dispozici velmi kvalitní a úplné údaje, jelikož analýzy a trendy vycházející z nepřesných údajů mohou mít za následek zavádějící výsledky a mohou vést k tomu, že se úsilí soustřeďuje na nevhodné oblasti. Kromě toho mohou takové nepřesné údaje vést ke ztrátě důvěry v informace pocházející ze systémů hlášení událostí. Za účelem zajištění kvality hlášení o událostech a podpory jejich úplnosti by měla hlášení obsahovat určité minimální informace, které se mohou v závislosti na kategorii události lišit. Kromě toho by měly být zavedeny postupy pro kontrolu kvality informací a pro předcházení nekonzistentnosti mezi hlášením o události a údaji o události, které byly předběžně získány. Rovněž by měly být za podpory Komise vytvořeny náležité pokyny, zejména v zájmu zajištění kvality údajů a v zájmu podpory jejich úplnosti, jakož i pro účely konzistentního a jednotného začleňování údajů do databází. Měly by být také pořádány semináře, organizované zejména Komisí, poskytující nezbytnou podporu.
(14)
Komise by měla vypracovat společný evropský systém klasifikace rizik zajišťující podporu při identifikaci nezbytných okamžitých opatření v reakci na jednotlivé události s vysokým bezpečnostním rizikem. Tento systém by měl rovněž umožnit identifikaci hlavních rizikových oblastí na základě analýzy souhrnných informací. Tento systém by měl napomoci příslušným subjektům při hodnocení událostí a při rozhodování o tom, kam nejlépe zaměřit své úsilí. Společný evropský systém klasifikace rizik by měl usnadnit integrovaný a harmonizovaný přístup k řízení rizik v celém evropském leteckém systému, a umožnit tak organizacím, členským státům, Komisi a agentuře, aby se zaměřily na úsilí o zlepšení bezpečnosti harmonizovaným způsobem.
(15)
Evropský systém klasifikace rizik by měl rovněž umožnit identifikaci hlavních rizikových oblastí v Unii na základě analýzy souhrnných informací z evropské perspektivy a podporovat činnosti Evropského programu pro bezpečnost letectví a Evropského plánu bezpečnosti letectví. K zajištění konzistentní a jednotné klasifikace rizik v členských státech by měla být zajištěna náležitá podpora ze strany Komise.
(16)
Za účelem usnadnění výměny informací by se měla hlášení o událostech uchovávat v databázích kompatibilních se systémem Evropského koordinačního centra pro systémy hlášení leteckých událostí (ECCAIRS) (software, který využívají všechny členské státy a evropská centrální evidence k uchovávání hlášení o událostech) a s taxonomií ADREP (taxonomie Mezinárodní organizace pro civilní letectví (dále jen „ICAO“), rovněž využívaná pro software ECCAIRS). Agentura a Komise by měly poskytovat technickou podporu umožňující interoperabilitu systémů.
(17)
Organizace by měly v jedné nebo více databázích uchovávat hlášení o událostech vyplývající z údajů o událostech shromážděných v rámci systémů povinných a podle okolností i dobrovolných hlášení událostí. Míra komplexnosti databáze by měla být přiměřená velikosti dotčené organizace nebo jejímu významu, pokud jde o cíle tohoto nařízení, a měla by obsahovat alespoň soubor údajů obsahující společná povinná datová pole a podle okolností i specifická datová pole.
(18)
Pokud je událostí dotčeno letadlo registrované v některém členském státě nebo provozované organizací usazenou v některém členském státě, měla by být tato událost hlášena i v případě, že k ní došlo mimo území uvedeného členského státu.
(19)
Informace o událostech by měly být v rámci Unie vyměňovány s cílem zlepšit zjišťování skutečných nebo potenciálních hrozeb. Tato výměna informací by měla členským státům rovněž umožnit přístup ke všem informacím o událostech, k nimž došlo na jejich území nebo v jejich vzdušném prostoru, ale které jsou hlášeny jinému členskému státu. Měla by agentuře rovněž umožnit získat přesné informace o událostech a přístup ke všem hlášením o událostech shromážděným v Unii, aby mohla v případě nutnosti přijmout nápravná opatření proti riziku zjištěnému v Unii. Tato výměna informací by měla příslušným orgánům členských států umožnit získávat přesné informace o událostech v jejich vzdušném prostoru a v případě nutnosti přijmout nápravná opatření proti riziku zjištěnému na jejich území.
(20)
Cílem výměny informací o událostech by především mělo být předcházení leteckým nehodám a incidentům. Tato výměna by neměla sloužit k určení viny nebo odpovědnosti ani ke stanovení referenčních hodnot, pokud jde o úroveň bezpečnosti.
(21)
Nejefektivněji lze výměnu velkého množství bezpečnostních informací mezi všemi členskými státy, Komisí a agenturou zajistit prostřednictvím evropské centrální evidence, budou-li k ní mít členské státy, Komise a agentura plný přístup.
(22)
Veškeré informace související s bezpečností, které pocházejí z hlášení o událostech shromážděných v Unii, by měly být do evropské centrální evidence předávány včas. To by se mělo týkat shromažďování informací o incidentech, ale také informací o nehodách a vážných incidentech vyšetřovaných podle nařízení (EU) č. 996/2010.
(23)
Toto nařízení by se mělo vztahovat na informace o událostech uložené v databázích organizací, členských států nebo agentury.
(24)
Veškeré informace týkající se bezpečnosti obsažené v evropské centrální evidenci by měly být plně dostupné subjektům, které jsou pověřeny řízením bezpečnosti civilního letectví v rámci Unie, včetně agentury, a orgánům příslušným pro vyšetřování nehod a incidentů v Unii.
(25)
Zúčastněné osoby by měly mít možnost požádat o přístup k určitým informacím obsaženým v evropské centrální evidenci za předpokladu, že dodrží předpisy týkající se ochrany důvěrnosti těchto informací a anonymitu osob, jichž se hlášení týká.
(26)
Jelikož jsou vnitrostátní kontaktní místa nejlépe obeznámena se zúčastněnými osobami, jež jsou usazeny v daném členském státě, mělo by se každé vnitrostátní kontaktní místo zabývat žádostmi od zúčastněných osob usazených na území tohoto členského státu. Komise by se měla zabývat žádostmi od zúčastněných osob ze třetích zemí a od mezinárodních organizací.
(27)
Informace obsažené v hlášení o události by měly být analyzovány a měla by být identifikována bezpečnostní rizika. Následně by měla být identifikována případná vhodná opatření na zvýšení bezpečnosti letectví, která by měla být včas provedena. Informace o analýze a návazných opatřeních ve vztahu k událostem by měly být šířeny v rámci organizací, příslušných orgánů členských států a agentury, jelikož poskytování zpětné vazby k nahlášeným událostem motivuje jednotlivce k tomu, aby události hlásili. Informace o analýze a návazných opatřeních ve vztahu k událostem by měly být v příslušných případech pokud možno sdělovány rovněž jednotlivcům, kteří události přímo hlásili příslušným orgánům členských států a agentuře. Tato zpětná vazba by měla být v souladu s předpisy o ochraně důvěrnosti a totožnosti osob podávajících hlášení a osob uvedených v hlášení o události podle tohoto nařízení.
(28)
Cílem tohoto nařízení by mělo být napomáhat členským státům, agentuře a organizacím při řízení rizik v oblasti bezpečnosti letectví. Pro systémy řízení bezpečnosti v rámci organizací jsou doplněním systémy řízení bezpečnosti členských států a agentury. Zatímco organizace se zaměřují na řízení bezpečnostních rizik souvisejících s jejich konkrétní činností, příslušné orgány členských států a agentura řídí bezpečnostní rizika pro systémy letectví členských států jako celku a celé Unie, přičemž se v každém dotčeném členském státě nebo na úrovni Unie zabývají společnými riziky v oblasti letecké bezpečnosti. Povinnosti agentury a příslušných orgánů členských států by neměly zbavit organizace jejich přímých povinností týkajících se řízení bezpečnosti přímo související s produkty a službami, které poskytují. Za tímto účelem by organizace měly shromažďovat a analyzovat informace o událostech, aby mohly identifikovat a omezovat hrozby související s jejich činností. Rovněž by měly hodnotit související bezpečnostní rizika a vyčlenit zdroje pro přijetí rychlých a vhodných opatření na snížení rizika. Celý proces by měl být sledován příslušným orgánem, který by měl v případě potřeby vyžadovat přijetí dalších opatření, aby bylo zajištěno řádné vyřešení bezpečnostních nedostatků. Příslušné orgány členských států a agentury by měly současně doplňovat systémy řízení bezpečnosti organizací na úrovni členských států a na celoevropské úrovni.
(29)
Členské státy by při určování opatření, která mají být zahrnuta do jejich státního programu pro bezpečnost a státního plánu bezpečnosti, a s cílem zajistit, aby tato opatření byla empiricky podložená, měly využívat informace získané z hlášení o událostech a z jejich analýz. Bezpečnostní programy a bezpečnostní plány členských států jsou na evropské úrovni doplněny Evropským programem pro bezpečnost letectví a Evropským plánem bezpečnosti letectví.
(30)
Jelikož cíle zvýšení bezpečnosti civilního letectví nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, protože systémy hlášení, které provozují členské státy izolovaně, jsou méně efektivní než koordinovaná síť s výměnou informací umožňující identifikaci možných bezpečnostních problémů a hlavních rizikových oblastí na úrovni Unie, měla by být analýza na vnitrostátní úrovni doplněna o analýzu a návazná opatření na úrovni Unie, aby bylo zajištěno lepší předcházení leteckým nehodám a incidentům. Tento úkol by na úrovni Unie měla provádět síť analytiků bezpečnosti letectví za koordinace s agenturou a Komisí. Síť analytiků bezpečnosti letectví by měla být oprávněna konsensuálně rozhodnout, že na svá zasedání přizve pozorovatele, včetně zaměstnanců z oboru či zástupců podniků.
(31)
Evropský program pro bezpečnost letectví a Evropský plán bezpečnosti letectví by měly činnost sítě analytiků bezpečnosti letectví využívat zejména k určení toho, které opatření je potřeba na úrovni Unie provést, a to na základě podložených faktů.
(32)
Veřejnosti by měly být poskytnuty obecné souhrnné informace o úrovni bezpečnosti letectví v členských státech a v Unii. Mělo by se jednat především o informace o trendech a analýzách vyplývajících ze zkušeností při uplatňování tohoto nařízení v členských státech, jakož i o souhrnné informace o obsahu evropské centrální evidence. Tyto informace o úrovni bezpečnosti lze poskytovat formou zveřejnění trendů, pokud jde o ukazatele výkonnosti v oblasti bezpečnosti (SPI).
(33)
Systém bezpečnosti civilního letectví je založen na zpětné vazbě a poučení z nehod a incidentů. Hlášení událostí a využití informací o událostech ke zvýšení bezpečnosti závisí na vztahu důvěry mezi osobou podávající hlášení a subjektem odpovědným za shromažďování a hodnocení těchto informací. To vyžaduje přísné uplatňování pravidel o ochraně důvěrnosti. Důvodem ochrany bezpečnostních informací před nepatřičným použitím a omezeného přístupu k evropské centrální evidenci pouze zúčastněným osobám, které se účastní zvyšování bezpečnosti civilního letectví, je zajistit trvalou dostupnost bezpečnostních informací, aby mohla být přijímána vhodná a včasná preventivní opatření a zvyšována bezpečnost letectví. V této souvislosti by citlivé bezpečnostní informace měly být vhodně chráněny a při jejich shromažďování by měla být chráněna jejich důvěrnost a jejich zdroje a zajištěna důvěra osob pracujících v civilním letectví v systém podávání hlášení událostí. Měla by být přijata vhodná opatření zajišťující, aby byla chráněna důvěrnost informací shromážděných prostřednictvím systémů hlášení událostí a aby byl omezen přístup k evropské centrální evidenci. Vnitrostátní pravidla týkající se volného přístupu k informacím by měla zohledňovat nezbytnou ochranu důvěrnosti těchto informací. Shromážděné informace by měly být přiměřeným způsobem chráněny před neoprávněným použitím či zveřejněním. Měly by být používány výlučně za účelem zachování nebo zvýšení bezpečnosti letectví a neměly by být použity k určení viny či odpovědnosti.
(34)
S cílem zajistit důvěru zaměstnanců či najatého personálu v systém podávání hlášení událostí organizace by informace vyplývající z hlášení o události měly být odpovídajícím způsobem chráněny a neměly by být používány pro jiné účely, než je zachování nebo zvýšení bezpečnosti letectví. K dosažení tohoto cíle by měly přispět zejména interní pravidla „spravedlivého posouzení“ přijaté organizacemi podle tohoto nařízení. Dalším účinným způsobem dosažení tohoto cíle může být omezení předávání osobních údajů či informací umožňujících zjištění totožnosti osoby podávající hlášení o události či jiných osob uvedených v hlášení o události tím, že budou odděleny útvary zpracovávající hlášení o událostech a jiné částí organizace.
(35)
Osoba podávající hlášení podle tohoto nařízení nebo osoba, která je v hlášení o události uvedena, by měla být řádně chráněna. V této souvislosti by hlášení o událostech měla být anonymizována a osobní údaje o osobách podávajících hlášení a o osobách, které jsou v hlášení o události uvedeny, by neměly být ukládány do databází.
(36)
Systém civilního letectví by měl rovněž podporovat „kulturu bezpečnosti“ usnadňující spontánní hlášení událostí, a prosazovat tak zásadu „spravedlivého posouzení“. Zásada „spravedlivého posouzení“ tvoří základní prvek širší „kultury bezpečnosti“, která je základem stabilního systému řízení bezpečnosti. Prostředí podporující zásady „kultury bezpečnosti“ by nemělo bránit přijetí opatření nezbytných pro zachování nebo zvýšení úrovně bezpečnosti letectví.
(37)
Zásada „spravedlivého posouzení“ by měla dotčené osoby povzbuzovat, aby hlásily informace související s bezpečností. Neměla by je však zprošťovat jejich běžné odpovědnosti. V této souvislosti by zaměstnanci a najatý personál neměli být žádným způsobem postihováni na základě informací, které poskytli podle tohoto nařízení, kromě případů úmyslného pochybení nebo případů, kdy dojde ke zjevnému, zásadnímu a závažnému přehlížení očividného rizika a k závažnému nesplnění profesní povinnosti věnovat situaci takovou péči, jíž je za daných okolností zjevně zapotřebí, což způsobí předvídatelnou škodu na zdraví či na majetku nebo závažným způsobem sníží úroveň bezpečnosti letectví.
(38)
S cílem podpořit častější hlášení událostí by bylo vhodné chránit nejen osoby podávající hlášení, ale i osoby uvedené v dotčeném hlášení. Tato ochrana by však neměla zbavit tyto osoby jejich ohlašovacích povinností podle tohoto nařízení. Zejména v případě, kdy je osoba uvedena v hlášení o události a sama má povinnost tutéž událost ohlásit, a záměrně tak neučiní, by měla této ochrany pozbýt a měly by jí být při uplatňování tohoto nařízení uloženy sankce.
(39)
Aniž je dotčeno vnitrostátní trestní právo a řádný výkon spravedlnosti, je důležité jasně stanovit míru, do jaké jsou osoba podávající hlášení události a další osoby uvedené v hlášení o události chráněny před újmou nebo stíháním.
(40)
Za účelem posílení důvěry osob v daný systém by zpracování hlášení o událostech mělo být upraveno tak, aby byla odpovídajícím způsobem chráněna důvěrná povaha totožnosti osoby podávající hlášení a dalších osob uvedených v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“. Cílem by mělo být v maximální míře umožnit zřízení nezávislého systému zpracování informací o událostech.
(41)
Významnou úlohu při identifikaci bezpečnostních hrozeb a bezpečnostních nedostatků plní zaměstnanci organizací, příslušných orgánů členských států a agentury, kteří jsou zapojeni do hodnocení, zpracování nebo analýzy informací o událostech. Ze zkušeností vyplývá, že při analýze událostí se znalostí okolností známých v návaznosti na určitou nehodu vede analýza k identifikaci rizik a nedostatků, jež by jinak nemusely být odhaleny. Je proto možné, že by osoby zapojené do hodnocení, zpracování nebo analýzy informací o událostech mohly mít obavy z potenciálních důsledků v podobě stíhání soudními orgány. Aniž je dotčeno vnitrostátní trestní právo a řádný výkon spravedlnosti, měly by se členské státy zdržet zahájení řízení vůči osobám, jež jsou v rámci příslušných orgánů členských států zapojeny do hodnocení, zpracování nebo analýzy informací o událostech, pokud jde o rozhodnutí přijatá těmito osobami v rámci jejich pracovních povinností, která se později při zpětném zkoumání ukázala jako chybná či neúčinná, avšak která v okamžiku přijetí a s ohledem na informace v té době dostupné byla přiměřená a adekvátní.
(42)
Zaměstnanci a najatý personál by měli mít možnost hlásit porušení zásad, které vymezují jejich ochranu, stanovených tímto nařízením a za hlášení takovýchto porušení by neměli být trestáni. Členské státy by měly definovat důsledky pro ty, kdo poruší zásady ochrany osoby podávající hlášení a dalších osob uvedených v hlášení o události, a měly by podle okolností přijmout nápravná opatření nebo sankce.
(43)
Je možné, že osoby budou od hlášení událostí odrazovány obavami z výpovědi ve vlastní neprospěch a z potenciálních důsledků v podobě stíhání soudními orgány. Cílů tohoto nařízení lze dosáhnout bez nepatřičného narušení systémů spravedlnosti členských států. Proto je vhodné stanovit, aby neúmyslné či nedbalostní porušení právních předpisů, na něž jsou orgány členských států upozorněny výhradně v důsledku hlášení podle tohoto nařízení, nevedlo k disciplinárnímu, správnímu ani soudnímu řízení, pokud příslušná vnitrostátní pravidla trestního práva nestanoví jinak. Právo třetích osob dát podnět k občanskoprávnímu řízení by však tímto zákazem nemělo být dotčeno a mělo by se řídit výhradně vnitrostátními právními předpisy.
(44)
S ohledem na budování prostředí „spravedlivého posouzení“ by členské státy měly mít i nadále možnost rozšířit zákaz použití hlášení o události jakožto důkazu proti osobám podávajícím hlášení ze správního a disciplinárního řízení i na řízení občanskoprávní či trestní.
(45)
Dále by měla být posílena spolupráce mezi orgány pro provozní bezpečnost a justičními orgány, jež by měla být formalizována prostřednictvím předem uzavřených ujednání, která by měla respektovat vyváženost různých dotčených veřejných zájmů a která by zejména měla upravovat přístup k hlášením o událostech uloženým ve vnitrostátních databázích a využití těchto hlášení.
(46)
Aby bylo možné podporovat větší odpovědnost svěřenou agentuře tímto nařízením, měly by jí být přiděleny dostatečné zdroje, aby byla schopna plnit dodatečné úkoly, jež jí jsou svěřeny.
(47)
Za účelem doplnění nebo pozměnění tohoto nařízení by na Komisi měla být přenesena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(48)
Při uplatňování tohoto nařízení by Komise měla konzultovat agenturu a síť analytiků bezpečnosti letectví uvedených v tomto nařízení.
(49)
Za účelem zajištění jednotných podmínek pro provádění tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Tyto pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (5).
(50)
Při uplatňování tohoto nařízení by měla být plně respektována pravidla pro zpracování údajů a ochranu fyzických osob stanovená ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 95/46/ES (6) a nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 45/2001 (7). Při uplatňování tohoto nařízení by měla být plně respektována pravidla pro přístup k údajům stanovená v nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1049/2001 (8), kromě případů, kdy se jedná o šíření údajů a informací obsažených v evropské centrální evidenci, které jsou chráněny podle přísnějších pravidel stanovených v tomto nařízení.
(51)
Zejména by měly být uplatněny sankce vůči osobě, která v rozporu s tímto nařízením zneužije informace chráněné tímto nařízením, postihne osobu podávající hlášení nebo další osoby v hlášení o události uvedené s výjimkou případů stanovených tímto nařízením, nevytvoří prostředí vhodné k tomu, aby bylo umožněno shromažďování údajů o událostech, neanalyzuje shromážděné informace, nejedná s cílem řešit zjištěné reálné nebo potenciální bezpečnostní nedostatky nebo nesdílí informace shromážděné při uplatňování tohoto nařízení.
(52)
Jelikož cíle tohoto nařízení, totiž vytvoření společných pravidel v oblasti hlášení událostí v civilním letectví, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, ale spíše jej může být z důvodu jeho celoevropské působnosti lépe dosaženo na úrovni Unie, smí Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality podle uvedeného článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení uvedeného cíle.
(53)
Nařízení (EU) č. 996/2010 by proto mělo být změněno.
(54)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/42/ES (9), nařízení Komise (ES) č. 1321/2007 (10) a nařízení Komise (ES) č. 1330/2007 (11) by proto měly být zrušeny.
(55)
Evropský inspektor ochrany údajů byl konzultován v souladu s čl. 28 odst. 2 nařízení (ES) č. 45/2001 a dne 10. dubna 2013 vydal stanovisko k aspektům tohoto nařízení, jež se týkají ochrany údajů (12),
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Cíle
1. Cílem tohoto nařízení je zvýšení bezpečnosti letectví zajištěním toho, aby byly příslušné informace týkající se bezpečnosti civilního letectví hlášeny, shromažďovány, ukládány, chráněny, vyměňovány, rozšiřovány a analyzovány.
Toto nařízení zajišťuje:
a)
aby byla ve vhodných případech včas na základě analýzy získaných informací přijímána bezpečnostní opatření;
b)
byly neustále dostupné bezpečnostní informace na základě předpisů o ochraně důvěrnosti a o vhodném používání informací a na základě harmonizované a posílené ochrany osob podávajících hlášení a osob v hlášení o události uvedených;
c)
aby rizika v oblasti bezpečnosti letectví byla zkoumána a řešena na úrovni Unie i členských států.
2. Hlášení událostí slouží výhradně pro předcházení nehodám a incidentům, nikoli k určování viny a odpovědnosti.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„osobou podávající hlášení“ fyzická osoba podávající hlášení o události nebo o jiné informaci související s bezpečností podle tohoto nařízení;
2)
„letadlem“ zařízení schopné vyvozovat síly nesoucí jej v atmosféře z reakcí vzduchu, které nejsou reakcemi vůči zemskému povrchu;
3)
„incidentem“ incident ve smyslu nařízení (EU) č. 996/2010;
4)
„vážným incidentem“ vážný incident ve smyslu nařízení (EU) č. 996/2010;
5)
„nehodou“ nehoda ve smyslu nařízení (EU) č. 996/2010;
6)
„anonymizovanou informací“ informace pocházející z hlášení o události, z níž byly odstraněny všechny osobní údaje, jako jsou jména či adresy fyzických osob;
7)
„událostí“ jakákoliv událost s dopadem na bezpečnost, která ohrožuje nebo v případě, že není odstraněna nebo řešena, by mohla ohrozit letadlo, osoby na palubě nebo jiné osoby, a zahrnuje zejména nehody nebo vážné incidenty;
8)
„organizací“ jakákoli organizace, která poskytuje letecké výrobky nebo která zaměstnává osoby, u nichž se požaduje hlášení událostí podle čl. 4 odst. 6, nebo smluvně zajišťuje či využívá jejich služby;
9)
„anonymizací“ postup, v jehož rámci jsou z podaných hlášení o události odstraněny všechny osobní údaje, které se vztahují k osobě podávající hlášení a k osobám uvedeným v hlášení o události a veškeré podrobnosti, včetně názvu organizace či organizací podílejících se na události, které mohou odhalit totožnost osoby podávající hlášení či třetích osob nebo vést k odhalení těchto informací odvozením z hlášení o události;
10)
„hrozbou“ okolnost či předmět, jež mohou způsobit úmrtí či zranění osob, poškození zařízení či konstrukce, ztrátu materiálu či omezení schopnosti osob plnit předepsanou funkci;
11)
„orgánem pro šetření“ stálý vnitrostátní orgán pro šetření v civilním letectví provádějící šetření nebo dohled nad nimi ve smyslu článku 4 nařízení (EU) č. 996/2010;
12)
„spravedlivým posouzením“ přístup, podle nějž nejsou klíčoví pracovníci nebo jiné osoby trestáni za činnosti, opomenutí nebo přijatá rozhodnutí, která odpovídají jejich zkušenostem a výcviku, ale podle nějž se netoleruje hrubá nedbalost, úmyslné přestupky a činy směřující k destrukci;
13)
„kontaktním místem“:
a)
příslušný orgán určený každým členským státem podle čl. 6 odst. 3, pokud žádost o informace podává zúčastněná osoba usazená v některém členském státě;
b)
Komise, pokud žádost o informace podává zúčastněná osoba, která je usazená mimo Unii;
14)
„zúčastněnou osobou“ jakákoli fyzická osoba, jakákoli právnická osoba nebo jakýkoli úřední subjekt bez ohledu na to, zda má vlastní právní subjektivitu, či nikoli, které jsou schopny se podílet na zvyšování bezpečnosti letectví tak, že mají přístup k informacím o událostech vyměňovaným mezi členskými státy, a které spadají do jedné z kategorií zúčastněných osob stanovených v příloze II;
15)
„státním programem bezpečnosti“ integrovaný soubor právních předpisů a činností, jehož cílem je řízení bezpečnosti civilního letectví v členském státě;
16)
„Evropským plánem bezpečnosti letectví“ posouzení bezpečnostních otázek a související akční plán na evropské úrovni;
17)
„Evropským programem pro bezpečnost letectví“ integrovaný soubor předpisů na úrovni Unie spolu s činnostmi a procesy užívanými ke společnému řízení bezpečnosti civilního letectví na evropské úrovni;
18)
„systémem řízení bezpečnosti“ systematický přístup k řízení bezpečnosti včetně nezbytných organizačních struktur, odpovědnosti, politik a postupů, včetně systému řízení, který se zabývá řízením bezpečnosti, ať již je nezávislý, nebo integrovaný do jiných systémů řízení organizace.
Článek 3
Předmět a oblast působnosti
1. Tímto nařízením se stanoví pravidla pro:
a)
hlášení událostí, které ohrožují nebo které, pokud by nebyly napraveny nebo řešeny, by ohrozily letadlo, osoby na palubě, jakékoliv další osoby, vybavení či instalaci s dopadem na provoz letadla, a poskytování příslušných informací souvisejících s bezpečností;
b)
analyzování a navazující opatření ve vztahu k ohlášené událostí a informacím týkajícím se bezpečnosti;
c)
ochranu pracovníků v letectví;
d)
odpovídající využití shromážděných informací týkajících se bezpečnosti;
e)
začlenění informací shromážděných do evropské centrální evidence, a pro
f)
šíření anonymizovaných informací mezi zúčastněnými osobami, aby tak tyto osoby měly k dispozici informace, které potřebují ke zvýšení bezpečnosti letectví.
2. Toto nařízení se vztahuje na události a jiné informace související s bezpečností civilních letadel, s výjimkou letadel uvedených v příloze II nařízení (ES) č. 216/2008. Členské státy mohou rozhodnout o tom, že se toto nařízení bude rovněž vztahovat na události a jiné informace související s bezpečností letadel uvedených v příloze II uvedeného nařízení.
Článek 4
Povinné hlášení
1. Události, které mohou představovat významné riziko pro bezpečnost letectví a spadají do níže uvedených kategorií, hlásí osoby uvedené v odstavci 6 prostřednictvím systému povinného hlášení událostí podle tohoto článku:
a)
události související s provozem letadla, jako jsou:
i)
události související se srážkou,
ii
události související se vzletem a přistáním,
iii)
události související s palivem,
iv)
události během letu,
v)
události související s komunikací,
vi)
události související se zraněním, nouzovými stavy a jinými kritickými situacemi,
vii)
události související se ztrátou zdravotní způsobilosti člena nebo členů posádky a jiné události související s posádkou,
viii)
události související s povětrnostními podmínkami či bezpečností;
b)
události související s technickými podmínkami, údržbou a opravou letadla, jako jsou:
i)
konstrukční závady,
ii)
poruchy systému,
iii)
problémy při údržbě a opravě,
iv)
problémy týkající se pohonu (včetně motorů, vrtulí a rotorových systémů) a problémy týkající se pomocné energetické jednotky;
c)
události týkající se letových navigačních služeb a zařízení, jako jsou:
i)
srážky, srážky, k nimž téměř došlo, nebo možné srážky,
ii)
zvláštní události týkající se uspořádání letového provozu či letových navigačních služeb (ATM/ANS) a
iii)
provozní události týkající se ATM/ANS;
d)
události související s letišti a pozemními službami, jako jsou:
i)
události související s letištními činnostmi a zařízeními,
ii)
události související s odbavováním cestujících, zavazadel, pošty a nákladu a
iii)
události související s pozemním odbavováním letadel a souvisejícími službami.
2. Každá organizace usazená v členském státě zřídí povinný systém podávání hlášení usnadňující shromažďování údajů o událostech uvedených v odstavci 1.
3. Každý členský stát zřídí povinný systém podávání hlášení usnadňující shromažďování údajů o událostech, včetně shromažďování údajů o událostech shromážděných organizacemi podle odstavce 2.
4. Evropská agentura pro bezpečnost letectví (dále jen „agentura“) zřídí povinný systém podávání hlášení usnadňující shromažďování údajů o událostech, včetně údajů o událostech shromážděných podle odstavce 2 organizacemi certifikovanými nebo schválenými agenturou.
5. Komise přijme prostřednictvím prováděcích aktů seznam klasifikovaných událostí, k nimž se má odkazovat při hlášení událostí podle odstavce 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
Komise do těchto prováděcích aktů zahrne samostatný seznam klasifikovaných událostí vztahující se na jiná než složitá motorová letadla. Tento seznam je zjednodušenou verzí seznamu uvedeného v předchozím pododstavci včetně případných úprav podle zvláštností odvětví letectví.
6. Následující fyzické osoby nahlašují události uvedené v odstavci 1 pokud možno prostřednictvím systému zřízeného v souladu s odstavcem 2 organizací, u níž jsou zaměstnány, nebo která je najímá či využívá jejich služeb, nebo pokud to není možné, prostřednictvím systému zřízeného v souladu s odstavcem 3 členskými státy, v nichž je jejich organizace usazena, nebo státem, jenž vydal, potvrdil nebo převedl licence pilotů, nebo prostřednictvím systému zřízeného v souladu s odstavcem 4 agenturou:
a)
velící pilot, nebo v případě, že velící pilot není schopen událost nahlásit, kterýkoliv další člen posádky v linii velení letadla zaregistrovaného v členském státě nebo letadla zaregistrovaného mimo Unii, ale používaného provozovatelem, nad jehož provozem zajišťuje dohled členský stát, nebo provozovatelem usazeným v Unii;
b)
osoba podílející se na konstrukci, výrobě, udržování letové způsobilosti, sledování údržby či úpravě letadla, či kteréhokoliv zařízení či jeho části pod dohledem členského státu či pod dohledem agentury;
c)
osoba, jež podepisuje osvědčení kontroly letové způsobilosti či osvědčení o uvolnění do provozu týkající se letadla či jakéhokoliv zařízení či jeho části, pod dohledem členského státu nebo agentury;
d)
osoba zastávající funkci, která vyžaduje, aby byla členským státem schválena jako pracovník poskytovatele služeb letového provozu, jemuž je svěřena odpovědnost týkající se letových navigačních služeb, nebo pracovník letové informační služby;
e)
osoba zastávající funkci související se zajištěním bezpečnosti letiště, na které se vztahuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1008/2008 (13);
f)
osoba zastávající funkci spojenou s instalací, pozměňováním, údržbou, opravou, renovací, letovou zkouškou nebo kontrolou leteckých navigačních zařízení, nad nimiž vykonává dohled členský stát;
g)
osoba zastávající funkci spojenou s pozemním odbavováním letadel, včetně tankování, sestavení nákladového listu, nakládky, odmrazování a vlečení na letišti podle nařízení (ES) č. 1008/2008.
7. Osoby uvedené v odstavci 6 nahlásí události do 72 hodin od okamžiku, kdy se o události dozví, nebrání-li tomu mimořádné okolnosti.
8. Po oznámení události každá organizace usazená v členském státě, na niž se nevztahuje odstavec 9, ohlásí co nejdříve, avšak v každém případě do 72 hodin od zjištění události příslušnému orgánu daného členského státu uvedenému v čl. 6 odst. 3 údaje o událostech shromážděné podle odstavce 2 tohoto článku.
9. Po oznámení události každá organizace usazená v členském státě a certifikovaná nebo schválená agenturou ohlásí agentuře co nejdříve, avšak v každém případě do 72 hodin od zjištění události, údaje o událostech shromážděné podle odstavce 2.
Článek 5
Dobrovolné hlášení
1. Každá organizace usazená v členském státě zřídí systém dobrovolného hlášení usnadňující shromažďování:
a)
údajů o událostech, které by systém povinného podávání hlášení nemusel zachytit;
b)
jiných informací souvisejících s bezpečností, které osoba podávající hlášení vnímá jako skutečnou nebo potenciální hrozbu pro bezpečnost letectví.
2. Každý členský stát zřídí systém dobrovolného podávání hlášení usnadňující shromažďování:
a)
údajů o událostech, které by systém povinného podávání hlášení nemusel zachytit;
b)
jiných informací souvisejících s bezpečností, které osoba podávající hlášení vnímá jako skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví.
Tento systém rovněž zahrnuje, nikoli však výlučně, shromažďování informací předaných organizacemi podle odstavce 6.
3. Agentura zřídí systém dobrovolného hlášení usnadňující shromažďování:
a)
údajů o událostech, které by systém povinného hlášení nemusel zachytit;
b)
jiných informací souvisejících s bezpečností, které osoba podávající hlášení vnímá jako skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví.
Tento systém rovněž zahrnuje, nikoli však výlučně, shromažďování informací předaných organizacemi certifikovanými nebo schválenými agenturou podle odstavce 5.
4. Systémy dobrovolného hlášení se využívají pro usnadnění shromažďování údajů o událostech nebo jiných informací související s bezpečností:
a)
které nepodléhají povinnému hlášení podle čl. 4 odst. 1;
b)
nahlášených osobami, které nejsou uvedeny v čl. 4 odst. 6.
5. Každá organizace usazená v členském státě a certifikovaná nebo schválená agenturou hlásí včas agentuře údaje o událostech a informace související s bezpečností, které byly shromážděny podle odstavce 1 a které mohou zahrnovat skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví.
6. Každá organizace usazená v členském státě, která není certifikovaná nebo schválená agenturou, hlásí včas příslušnému orgánu tohoto členského státu určenému podle čl. 6 odst. 3 údaje o událostech a jiné informace související s bezpečností, které byly shromážděny podle odstavce 1 tohoto článku a které mohou zahrnovat skutečné nebo potenciální nebezpečí pro bezpečnost letectví. Členské státy mohou požadovat od kterékoli organizace usazené na jejich území, aby poskytla údaje o všech událostech shromážděné podle odstavce 1 tohoto článku.
7. Členské státy, agentura a organizace mohou zřídit další systémy shromažďování a zpracování bezpečnostních informací shromažďující údaje o událostech, které by nemusely být zachyceny systémy podávání hlášení uvedenými v článku 4 a v odstavcích 1, 2 a 3 tohoto článku. Tyto systémy mohou zahrnovat hlášení jiným subjektům než těm, které jsou uvedeny v čl. 6 odst. 3, a mohou zahrnovat aktivní účast:
a)
leteckého průmyslu;
b)
profesních organizací zaměstnanců v letectví.
8. Informace získané ze systémů dobrovolného a povinného podávání hlášení mohou být sloučeny do jednoho systému.
Článek 6
Shromažďování a uchovávání informací
1. Každá organizace usazená v členském státě určí jednu nebo více osob, aby se nezávisle zabývaly shromažďováním, hodnocením, zpracováním, analýzou a uchováváním údajů o událostech hlášených podle článku 4 a 5.
Zpracování těchto hlášení musí být prováděno tak, aby se předešlo používání informací pro jiné účely, než je bezpečnost, přičemž je odpovídajícím způsobem chráněna totožnost osoby podávající hlášení a osoby uvedené v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“.
2. Po dohodě s příslušným orgánem mohou malé organizace zavést zjednodušený systém pro shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzu a uchovávání podrobných údajů o událostech. Tyto úkoly mohou sdílet s organizacemi stejného typu a současně se řídit předpisy o důvěrnosti a ochraně podle tohoto nařízení.
3. Každý členský stát určí jeden nebo více příslušných orgánů, které zřídí systém nezávislého shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzy a uchovávání údajů o událostech hlášených podle článků 4 a 5.
Zpracování těchto hlášení musí být prováděno tak, aby se předešlo používání informací pro jiné účely, než je bezpečnost, přičemž je odpovídajícím způsobem chráněna totožnost osoby podávající hlášení a osob uvedených v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“.
Orgány, jež mohou být určeny, společně nebo samostatně, podle prvního pododstavce, jsou:
a)
vnitrostátní úřad pro civilní letectví nebo
b)
orgán pro šetření nebo
c)
jakýkoliv jiný nezávislý orgán nebo subjekt usazený v Unii pověřený touto funkcí.
Určí-li členský stát více než jeden orgán nebo subjekt, rozhodne, který z nich bude kontaktním místem pro předávání informací podle čl. 8 odst. 2.
4. Agentura určí jednu nebo více osob, které zřídí systém pro shromažďování, hodnocení, zpracování, analýzu a uchovávání údajů o událostech hlášených v souladu s články 4 a 5.
Zpracování těchto hlášení musí být prováděno tak, aby se předešlo používání informací pro jiné účely, než je bezpečnost, přičemž je odpovídajícím způsobem chráněna totožnost osoby podávající hlášení a osob uvedených v hlášení o události s cílem podpořit uplatňování zásady „spravedlivého posouzení“.
5. Organizace uchovávají hlášení o událostech vypracovaná na základě údajů o událostech shromážděných v souladu s články 4 a 5 v jedné či několika databázích.
6. Příslušné orgány uvedené v odstavci 3 uchovávají hlášení o událostech vypracovaná na základě údajů o událostech shromážděných v souladu s články 4 a 5 ve vnitrostátní databázi.
7. V uvedené vnitrostátní databázi se uchovávají rovněž příslušné informace o nehodách a vážných incidentech shromážděné či podané orgány pro šetření.
8. Agentura uchovává hlášení o událostech na základě údajů o událostech shromážděných v souladu s články 4 a 5 v databázi.
9. Orgány pro šetření mají pro účely plnění svých povinností stanovených v čl. 5 odst. 4 nařízení (EU) č. 996/2010 plný přístup do příslušné vnitrostátní databáze uvedené v odstavci 6.
10. Orgány členského státu pro civilní letectví mají pro účely plnění svých povinností v oblasti bezpečnosti úplný přístup do příslušné vnitrostátní databáze uvedené v odstavci 6.
Článek 7
Kvalita a obsah hlášení o událostech
1. Hlášení o událostech uvedená v článku 6 musí obsahovat alespoň informace uvedené v příloze I.
2. Hlášení o událostech uvedená v čl. 6 odst. 5, 6 a 8 musí obsahovat klasifikaci bezpečnostního rizika dotčené události. Tuto klasifikaci posoudí a případně změní a následně schvaluje příslušný orgán členského státu či agentury v souladu se společným evropským systémem klasifikace rizik uvedeným v odstavci 5 tohoto článku.
3. Organizace, členské státy a agentura zavedou postupy pro kontrolu kvality údajů s cílem zvýšit jejich konzistentnost, zejména mezi původně shromážděnými informacemi a hlášením uloženým v databázi.
4. Databáze uvedené v čl. 6 odst. 5, 6 a 8 používají formáty, které:
a)
jsou standardizované za účelem usnadnění výměny informací a
b)
jsou kompatibilní se softwarem ECCAIRS a taxonomií ADREP.
5. Komise v úzké spolupráci s členskými státy a agenturou prostřednictvím sítě analytiků bezpečnosti letectví uvedené v čl. 14 odst. 2 vypracuje společný evropský systém klasifikace rizik s cílem umožnit organizacím, členským státům a agentuře klasifikaci událostí, pokud jde o bezpečnostní riziko. Přitom Komise zohlední potřebu slučitelnosti se stávajícími systémy klasifikace rizika.
Komise vypracuje tento systém do 15. května 2017 .
6. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 18, pokud jde o vymezení společného evropského systému klasifikace rizik.
7. Komise prostřednictvím prováděcích aktů stanoví mechanismy provádění společného evropského systému klasifikace rizik. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
8. Komise a agentura podporují příslušné orgány členských států v jejich úkolu začleňování údajů, zejména pokud jde o:
a)
integraci minimálních informací uvedených v odstavci 1,
b)
klasifikaci rizika událostí uvedenou v odstavci 2 a
c)
zavedení procesů pro kontrolu kvality údajů uvedených v odstavci 3.
Komise a agentura poskytují tuto podporu takovým způsobem, aby přispívala k harmonizaci procesu vkládání údajů v členských státech zejména tím, že zaměstnancům pracujícím v orgánech či subjektech uvedených v čl. 6 odst. 1, 3 a 4 poskytují:
a)
poradenský materiál,
b)
semináře a
c)
vhodnou odbornou přípravu.
Článek 8
Evropská centrální evidence
1. Komise spravuje evropskou centrální evidenci k uchovávání všech hlášení o událostech shromážděných v Unii.
2. Každý členský stát po dohodě s Komisí aktualizuje evropskou centrální evidenci tím, že do ní předává veškeré informace týkající se bezpečnosti, které jsou uloženy ve vnitrostátních databázích uvedených v čl. 6 odst. 6.
3. Agentura dohodne s Komisí technické protokoly pro předávání veškerých hlášení o událostech, která shromáždila podle nařízení (ES) č. 216/2008 a prováděcích pravidel k němu, zejména hlášení o událostech uložených ve vnitřním systému podávání hlášení (IORS), jakož i informací shromážděných podle čl. 4 odst. 9 a čl. 5 odst. 5 do evropské centrální evidence.
4. Komise prostřednictvím prováděcích aktů přijme mechanismy pro správu evropské centrální evidence podle odstavce 1 a 2. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 19 odst. 2.
Článek 9
Výměna informací
1. Členské státy a agentura se účastní výměny informací tím, že veškeré informace související s bezpečností uložené v jejich příslušných databázích pro podávání hlášení zpřístupní příslušným orgánům ostatních členských států, agentuře a Komisi, a to prostřednictvím evropské centrální evidence.
Hlášení o událostech se předávají do evropské centrální evidence do 30 dnů od jejich uložení do vnitrostátní databáze.
Hlášení o událostech se aktualizují na základě dalších informací týkajících se bezpečnosti, kdykoli je to nutné.
2. Do evropské centrální evidence předávají členské státy rovněž informace týkající se nehod a vážných incidentů, a to takto:
a)
během probíhajícího šetření předběžné věcné informace o nehodách a vážných incidentech;
b)
po ukončení šetření:
i)
závěrečnou zprávu o šetření a
ii)
její shrnutí v angličtině, je-li k dispozici.
3. Členský stát nebo agentura co nejdříve předají veškeré informace týkající se bezpečnosti příslušným orgánům členských států nebo agentuře, pokud při shromažďování údajů o událostech, uchovávání hlášení o událostech nebo při provádění analýzy podle čl. 13 odst. 6 identifikují záležitosti týkající se bezpečnosti, které:
a)
považují za významné pro ostatní členské státy nebo agenturu, nebo
b)
mohou vyžadovat přijetí bezpečnostních opatření jiným členským státem či agenturou.
Článek 10
Šíření informací uložených v evropské centrální evidenci
1. Jakýkoli subjekt pověřený řízením bezpečnosti civilního letectví nebo orgán pro šetření v Unii má úplný zabezpečený online přístup k informacím o událostech obsaženým v evropské centrální evidenci.
Informace se používají v souladu s články 15 a 16.
2. Zúčastněné osoby uvedené v příloze II mohou požádat o přístup k určitým informacím obsaženým v evropské centrální evidenci.
Zúčastněné osoby usazené v Unii se s žádostí o informace obracejí na kontaktní místo členského státu, v němž jsou usazeny.
Zúčastněné osoby usazené mimo Unii se s žádostí obracejí na Komisi.
Je-li taková žádost podle tohoto odstavce podána, Komise informuje příslušný orgán dotčeného členského státu.
3. S výhradou čl. 15 odst. 2 nařízení (EU) č. 996/2010 se informace obsažené v evropské centrální evidenci o probíhajících šetřeních prováděných podle uvedeného nařízení zúčastněným osobám podle tohoto článku nesdělují.
4. Z bezpečnostních důvodů není zúčastněným osobám k evropské centrální evidenci umožněn přímý přístup.
Článek 11
Zpracování žádostí a rozhodnutí
1. Žádosti o informace obsažené v evropské centrální evidenci se předkládají za použití formulářů schválených kontaktním místem. Tyto formuláře musí obsahovat alespoň položky, které jsou uvedeny v příloze III.
2. Kontaktní místo, které obdrží žádost, ověří, že:
a)
žádost podává zúčastněná osoba a
b)
že je příslušné se touto žádostí zabývat.
Rozhodne-li kontaktní místo, že vyřízení této žádosti přísluší jinému členskému státu nebo Komisi, předá ji tomuto členskému státu nebo Komisi.
3. Kontaktní místo, které obdrží žádost, vyhodnotí v každém jednotlivém případě, zda je žádost odůvodněná a její splnění proveditelné.
Kontaktní místo smí zúčastněným osobám podávat informace v tištěné podobě nebo za použití zabezpečeného elektronického komunikačního prostředku.
4. Pokud je žádost přijata, kontaktní místo vymezí množství a úroveň informací, jež se mají poskytnout. Aniž jsou dotčeny články 15 a 16, omezí se informace pouze na to, co je nezbytně nutné pro účely žádosti.
Informace nesouvisející se zařízením, operacemi nebo oblastí činnosti zúčastněné osoby se poskytují pouze v souhrnné nebo anonymizované podobě. Pokud zúčastněná osoba předloží podrobné písemné odůvodnění, lze jí poskytnout informace, které nemají pouze souhrnnou podobu. Tyto informace se použijí v souladu s články 15 a 16.
5. Kontaktní místo poskytne zúčastněným osobám uvedeným v příloze II písm. b) pouze informace týkající se jejich zařízení, operací nebo oblasti činnosti.
6. Kontaktní místo, které obdrží žádost od zúčastněné osoby uvedené v příloze II písm. a), může přijmout rozhodnutí obecné povahy o tom, že bude uvedené zúčastněné osobě poskytovat informace pravidelně, a to za těchto podmínek:
a)
požadované informace se musí týkat zařízení, operací nebo oblasti činnosti zúčastněné osoby;
b)
rozhodnutím obecné povahy nelze udělit přístup k celému obsahu databáze;
c)
rozhodnutí obecné povahy se týká pouze přístupu k anonymizovaným informacím.
7. Zúčastněná osoba smí informace obdržené podle tohoto článku použít za těchto podmínek:
a)
zúčastněná osoba smí obdržené informace použít pouze k účelům uvedeným ve formuláři žádosti, jež by měly být slučitelné s cíli tohoto nařízení stanovenými v článku 1, a
b)
zúčastněná osoba nesmí obdržené informace bez písemného souhlasu toho, kdo informaci poskytl, dále šířit a přijme nezbytná opatření k zajištění přiměřené ochrany důvěrnosti obdržených informací.
8. Rozhodnutí o šíření informací podle tohoto článku se omezí na to, co je nezbytně nutné pro účely jejich uživatele.
Článek 12
Záznam žádostí a výměna informací
1. Kontaktní místo zaznamenává každou žádost, kterou obdrží, a opatření, které v návaznosti na takovou žádost přijme.
Kdykoli je obdržena žádost nebo přijato opatření, poskytnou se tyto informace včas Komisi.
2. Komise všem kontaktním místům zpřístupní aktualizovaný seznam žádostí, které různá kontaktní místa a Komise sama obdržely, jakož i opatření, která přijaly.
Článek 13
Analýza událostí a návazná opatření na úrovni členských států
1. Každá organizace usazená v členském státě vypracuje za účelem identifikace bezpečnostních hrozeb souvisejících se zjištěnými událostmi či skupinami událostí postup pro analýzu událostí shromážděných podle čl. 4 odst. 2 a čl. 5 odst. 1.
Na základě této analýzy stanoví případná vhodná nápravná nebo preventivní opatření nutná ke zvýšení bezpečnosti letectví.
2. Pokud organizace usazená v členském státě identifikuje na základě analýzy uvedené v odstavci 1 vhodná nápravná nebo preventivní opatření nezbytná k řešení skutečných nebo potenciálních bezpečnostních nedostatků v letectví:
a)
tato opatření bez zbytečného prodlení realizuje a
b)
zavede postup pro sledování provádění a účinnosti uvedených opatření.
3. Každá organizace usazená v některém členském státě pravidelně informuje své zaměstnance a najatý personál o analýze a návazných opatřeních k různým událostem, v souvislosti s nimiž se přijímají preventivní nebo nápravná opatření.
4. Pokud organizace usazená v členském státě, na niž se nevztahuje odstavec 5, zjistí na základě analýzy událostí či skupiny událostí hlášených v souladu s čl. 4 odst. 8 a čl. 5 odst. 6 skutečná nebo potenciální bezpečnostní rizika pro letectví, předá příslušnému orgánu uvedeného členského státu do 30 dnů ode dne oznámení události osobou podávající hlášení:
a)
předběžné výsledky analýzy událostí podle odstavce 1, jsou-li k dispozici;
b)
veškerá opatření, která mají být přijata podle odstavce 2.
Organizace v případě potřeby oznámí konečné výsledky provedené analýzy, jakmile budou k dispozici, a v zásadě do tří měsíců ode dne podání hlášení události.
Příslušný orgán členského státu může požádat organizace o předložení předběžných nebo konečných výsledků analýzy jakékoliv události, která mu byla oznámena, ale k níž neobdržel žádné další informace, či obdržel pouze předběžné výsledky.
5. Pokud organizace usazená v členském státě a certifikovaná nebo schválená agenturou zjistí skutečná nebo potenciální bezpečnostní rizika pro letectví na základě analýzy událostí či skupiny událostí hlášených v souladu s čl. 4 odst. 9 a čl. 5 odst. 5, předá agentuře do 30 dnů ode dne oznámení události osobou podávající hlášení:
a)
předběžné výsledky analýzy provedené podle odstavce 1, pokud jsou k dispozici, a
b)
veškerá opatření, která mají být přijata podle odstavce 2.
Organizace certifikovaná nebo schválená agenturou předá agentuře se v případě potřeby konečné výsledky provedené analýzy, jakmile budou k dispozici, a v zásadě do tří měsíců ode dne podání hlášení události.
Agentura může požádat organizace o předložení předběžných nebo konečných výsledků analýzy jakékoliv události, která jí byla oznámena, ale k níž neobdržela žádné další informace či obdržela pouze předběžné výsledky.
6. Každý členský stát a agentura vypracují za účelem identifikace bezpečnostních rizik spojených s hlášenými událostmi postup pro analýzu informací o událostech, jež jsou jim přímo hlášeny v souladu s čl. 4 odst. 6 a čl. 5 odst. 3. Na základě této analýzy stanoví veškerá vhodná nápravná nebo preventivní opatření nutná ke zvýšení bezpečnosti letectví.
7. Pokud členský stát nebo agentura identifikuje opatření nezbytná k řešení skutečných nebo potenciálních bezpečnostních nedostatků na základě analýzy uvedené v odstavci 6:
a)
provede bez zbytečného prodlení tato opatření a
b)
zavede postup pro sledování provádění a účinnosti uvedených opatření.
8. U každé události nebo skupiny událostí sledované podle odstavce 4 nebo 5 má každý členský stát a agentura přístup k provedené analýze a odpovídajícím způsobem sleduje opatření přijatá organizacemi, za něž odpovídají.
Pokud členský stát či agentura dojde k závěru, že provádění a účinnost ohlášených opatření není k řešení skutečných nebo potenciálních bezpečnostních nedostatků vhodné, zajistí, aby příslušná organizace přijala a provedla vhodná dodatečná opatření.
9. Dostupné informace týkající se analýzy a návazných opatření či skupin opatření k jednotlivým událostem či skupinám událostí získané podle tohoto článku se ukládají do evropské centrální evidence podle čl. 8 odst. 2 a 3 bez zbytečného prodlení a nejpozději do dvou měsíců od jejich uložení do vnitrostátní databáze.
10. Informace vyplývající z analýzy hlášení o událostech použijí členské státy jako vodítko pro identifikaci nápravných opatření, která mají být případně přijata v rámci státního programu bezpečnosti.
11. Za účelem informování veřejnosti o úrovni bezpečnosti v oblasti civilního letectví zveřejní každý členský stát alespoň jednou ročně bezpečnostní zprávu, která musí:
a)
obsahovat souhrnné a anonymizované informace o typu událostí a jiné informace týkající se bezpečnosti nahlášené prostřednictvím jeho vnitrostátních systémů povinného a dobrovolného hlášení;
b)
pojmenovat trendy;
c)
uvádět opatření, která členský stát přijal.
12. Členské státy mohou rovněž zveřejnit anonymizovaná hlášení o událostech a výsledky analýzy rizik.
Článek 14
Analýza událostí a navazující opatření na úrovni Unie
1. Komise, agentura a příslušné orgány členských států se ve vzájemné spolupráci pravidelně účastní výměny a analýzy informací obsažených v evropské centrální evidenci.
Aniž jsou dotčeny požadavky na ochranu důvěrnosti stanovené tímto nařízením, je možno v jednotlivých případech případně přizvat pozorovatele.
2. Spolupráce mezi Komisí, agenturou a příslušnými orgány členských států probíhá prostřednictvím sítě analytiků bezpečnosti letectví.
Síť analytiků bezpečnosti letectví přispívá ke zvýšení bezpečnosti letectví v Unii, zejména prováděním analýz bezpečnosti na podporu Evropského programu pro bezpečnost letectví a Evropského plánu bezpečnosti letectví.
3. Agentura podporuje činnost sítě analytiků bezpečnosti letectví, například pomocí při přípravě a organizaci jejích zasedání.
4. Agentura uvede informace o výsledku analýzy informací uvedené v odstavci 1 ve výroční bezpečnostní zprávě uvedené v čl. 15 odst. 4 nařízení (ES) č. 216/2008.
Článek 15
Ochrana důvěrnosti a vhodné používání informací
1. Členské státy a organizace v souladu se svými vnitrostátními právními předpisy, jakož i agentura, přijmou nezbytná opatření pro zajištění přiměřené ochrany důvěrnosti údajů o událostech, které obdrží podle článků 4, 5 a 10.
Každý členský stát, každá organizace usazená v členském státě nebo agentura zpracovává osobní údaje pouze v rozsahu nezbytném pro účely tohoto nařízení, a aniž jsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy provádějící směrnici 95/46/ES.
2. Aniž jsou dotčena ustanovení týkající se ochrany informací o provozní bezpečnosti uvedená v článcích 12, 14 a 15 nařízení (EU) č. 996/2010, použijí se informace vyplývající z hlášení o událostech pouze pro účel, pro nějž byly shromážděny.
Členské státy, agentura a organizace nezpřístupní ani nevyužijí informace:
a)
k určování viny nebo odpovědnosti;
b)
ani pro účely jiné, než je zachování či zvýšení bezpečnosti letectví.
3. Komise, agentura a příslušné orgány členských států při plnění svých povinností podle článku 14 zajistí ve vztahu k informacím obsaženým v evropské centrální evidenci:
a)
ochranu důvěrnosti těchto informací, a
b)
že se jejich používání omezí na míru nezbytně nutnou k plnění jejich povinností souvisejících s bezpečností, aniž by se určovala vina či odpovědnost. V této souvislosti se uvedené informace použijí zejména pro řízení rizik a pro analýzu bezpečnostních trendů, jejímž výsledkem mohou být doporučení či opatření v oblasti bezpečnosti zabývající se skutečnými či potenciálními bezpečnostními nedostatky.
4. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné orgány uvedené v čl. 6 odst. 3 a jejich příslušné justiční orgány vzájemně spolupracovaly na základě předem uzavřených správních ujednání. Cílem těchto předem uzavřených správních ujednání je zajistit správnou rovnováhu mezi potřebou řádného výkonu spravedlnosti na jedné straně a nutnou trvalou dostupností bezpečnostních informací na straně druhé.
Článek 16
Ochrana zdroje informací
1. Pro účely tohoto článku zahrnují „osobní údaje“ zejména jména a adresy fyzických osob.
2. Každá organizace usazená v členském státě zajistí, aby veškeré osobní údaje, mohly být k dispozici jiným zaměstnancům organizací, než jsou osoby určené podle čl. 6 odst. 1, pouze v případě, že je to zcela nezbytné pro šetření události s cílem zvýšit bezpečnost letectví.
Anonymizované informace mohou být v rámci organizace šířeny podle potřeby.
3. Každý členský stát zajistí, aby žádné osobní údaje nebyly nikdy zaznamenány do vnitrostátní databáze uvedené v čl. 6 odst. 6. Anonymizované informace mohou být zpřístupněny všem příslušným osobám, zejména s cílem umožnit jim plnění povinností, pokud jde o zvyšování bezpečnosti letectví.
4. Agentura zajistí, aby žádné osobní údaje nebyly nikdy zaznamenány do databáze agentury uvedené v čl. 6 odst. 8. Anonymizované informace mohou být zpřístupněny všem příslušným osobám, zejména s cílem umožnit jim plnění povinností, pokud jde o zvyšování bezpečnosti letectví.
5. Členským státům a agentuře nesmí být bráněno přijímat jakákoli opatření nezbytná pro zachování či zvýšení bezpečnosti letectví.
6. Aniž jsou dotčena příslušná vnitrostátní pravidla trestního práva, členské státy se zdrží zahájení řízení ve vztahu k neúmyslnému porušení právních předpisů, na něž jsou upozorněny výhradně v důsledku hlášení podle článků 4 a 5.
První pododstavec se nepoužije v případech uvedených v odstavci 10. Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo přijmout opatření na zvýšení ochrany osob podávajících hlášení nebo osob, které jsou v hlášení o události uvedeny, přičemž členské státy mohou zejména uplatňovat tato pravidla bez výjimek uvedených v odstavci 10.
7 Pokud je zahájeno disciplinární nebo správní řízení podle vnitrostátního práva, nepoužijí se informace uvedené v hlášeních o události proti:
a)
osobám podávajícím hlášení, nebo
b)
osobám, které jsou v hlášení uvedeny.
První pododstavec se nepoužije v případech uvedených v odstavci 10.
Členské státy mohou ponechat v platnosti nebo přijmout opatření pro posílení ochrany osob podávajících hlášení nebo osob, které jsou v hlášení o události uvedeny, přičemž zejména mohou tuto ochranu rozšířit tak, aby se vztahovala na občanskoprávní nebo trestní řízení.
8. Členské státy mohou přijmout nebo ponechat v platnosti právní předpisy zaručující vyšší úroveň ochrany osoby podávající hlášení, nebo osoby, která je v hlášení o události uvedena, než je úroveň stanovená tímto nařízením.
9. S výjimkou případů, kdy se použije odstavec 10, nesmí být zaměstnanci a najatý personál, kteří podají hlášení o události nebo kteří jsou uvedeni v hlášení o události v souladu s články 4 a 5, nijak postihováni svým zaměstnavatelem nebo organizací, jíž jsou služby poskytovány, na základě informací, které osoba podávající hlášení sdělila.
10. Ochrana podle odstavců 6, 7 a 9 tohoto článku se nevztahuje na žádnou z těchto situací:
a)
případy úmyslného pochybení;
b)
případy zjevného, zásadního a závažného přehlížení očividného rizika a závažného nesplnění profesní povinnosti věnovat situaci takovou péči, jíž je za daných okolností zjevně zapotřebí, což způsobí předvídatelnou škodu na zdraví či na majetku nebo závažným způsobem sníží úroveň bezpečnosti letectví.
11. Každá organizace usazená v členském státě přijme po konzultaci se zástupci zaměstnanců interní předpisy popisující, jak jsou v uvedené organizaci zaručeny a realizovány zásady spravedlivého posouzení, zejména zásada uvedená v odstavci 9.
Subjekt určený podle odstavce 12 může požadovat přezkum interních předpisů organizací usazených v dotčeném členském státě před zavedením interních předpisů.
12. Každý členský stát určí subjekt odpovědný za provádění odstavců 6, 9 a 11.
Zaměstnanci a najatý personál mohou tomuto subjektu oznamovat údajná porušení pravidel stanovených tímto článkem. Zaměstnanci a najatý personál nesmí být za taková hlášení údajného porušení trestáni. Při podávání hlášení takového údajného porušení mohou zaměstnanci a najatý personál informovat Komisi.
Určený subjekt případně poskytne příslušným orgánům dotčeného členského státu poradenství ohledně opravných prostředků či sankcí při použití článku 21.
13. Dne 15. května 2019 a poté každých pět let předá každý členský stát Komisi zprávu o uplatňování tohoto článku, a zejména o činnostech subjektu určeného podle odstavce 12. Tato zpráva nesmí obsahovat žádné osobní údaje.
Článek 17
Aktualizace příloh
Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 18 za účelem:
a)
aktualizace seznamu povinných datových polí v hlášení o události stanovených v příloze I, pokud se na základě zkušeností s uplatňováním tohoto nařízení ukáže, že jsou pro zvýšení bezpečnosti letectví nezbytné změny;
b)
aktualizace formuláře pro žádost o informace z evropské centrální evidence stanoveného v příloze III s ohledem na získané zkušenosti a nový vývoj;
c)
sladění všech příloh se softwarem ECCAIRS a s taxonomií ADREP, jakož i s právními akty přijatými Unií a s mezinárodními dohodami.
S cílem aktualizovat seznam povinných polí agentura a síť analytiků bezpečnosti letectví uvedená v čl. 14 odst. 2 poskytne Komisi příslušné stanovisko či příslušná stanoviska.
Článek 18
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedené v čl. 7 odst. 6 a článku 17 se Komisi svěřuje na dobu pěti let ode dne vstupu tohoto nařízení v platnost. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomocí se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomocí uvedených v čl. 7 odst. 6 a v článku 17 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle čl. 7 odst. 6 a článku 17 vstoupí v platnost, pouze pokud Evropský parlament a Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
Článek 19
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen výbor zřízený článkem 65 nařízení (ES) č. 216/2008. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011. Pokud výbor nevydá žádné stanovisko, Komise návrh prováděcího aktu nepřijme a použije se čl. 5 odst. 4 třetí pododstavec nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 20
Přístup k dokumentům a ochrana osobních údajů
1. S výjimkou článků 10 a 11, které stanoví přísnější pravidla pro přístup k údajům a informacím obsaženým v evropské centrální evidenci, není použitím tohoto nařízení dotčeno nařízení (ES) č. 1049/2001.
2. Použitím tohoto nařízení nejsou dotčeny vnitrostátní právní předpisy provádějící směrnici 95/46/ES; toto nařízení se použije v souladu s nařízením (ES) č. 45/2001.
Článek 21
Sankce
Členské státy stanoví sankce za porušení tohoto nařízení. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí Komisi tato ustanovení a veškeré jejich následné změny.
Článek 22
Změna nařízení (EU) č. 996/2010
Článek 19 nařízení (EU) č. 996/2010 se zrušuje.
Článek 19 se však použije až do dne použitelnosti tohoto nařízení podle čl. 24 odst. 3.
Článek 23
Zrušení
Směrnice 2003/42/ES, nařízení (ES) č. 1321/2007 a nařízení (ES) č. 1330/2007 se zrušují. Použijí se však až do dne použitelnosti tohoto nařízení podle čl. 24 odst. 3.
Článek 24
Vstup v platnost a použitelnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Do 16. listopadu 2020 Komise zveřejní hodnotící zprávu o provádění tohoto nařízení a předá ji Evropskému parlamentu a Radě. Tato zpráva se zejména zaměří na přispění tohoto nařízení ke snížení počtu nehod letadel a souvisejících úmrtí. Komise případně na základě této zprávy do jednoho roku předloží návrhy na změnu tohoto nařízení.
3. Toto nařízení se použije 15. listopadu 2015 a ne dříve, než vstoupí v platnost prováděcí opatření uvedená v čl. 4 odst. 5. Článek 7 odst. 2 se použije, jakmile vstoupí v platnost akty v přenesené pravomoci a prováděcí akty, kterými se specifikuje a vytváří společný evropský systém klasifikace rizik uvedený v čl. 7 odst. 6 a 7.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 3. dubna 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 376/2014/EU RENDELETE
(2014. április 3.)
a polgári légi közlekedési események jelentéséről, elemzéséről és nyomon követéséről, valamint a 996/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet módosításáról és a 2003/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv, valamint az 1321/2007/EK bizottsági rendelet és az 1330/2007/EK bizottsági rendelet hatályon kívül helyezéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 100. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamentek számára való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
a Régiók Bizottságával folytatott konzultációt követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
Az uniós polgári légi közlekedésben indokolt gondoskodni a biztonság általánosan magas szintjéről, és az állampolgárok légi közlekedésbe vetett bizalmának megőrzése érdekében mindent meg kell tenni a balesetek és repülőesemények számának csökkentése érdekében.
(2)
A halálos kimenetelű balesetek előfordulásának aránya a polgári légi közlekedésben az elmúlt évtizedben viszonylag állandó maradt. Ugyanakkor tartani lehet attól, hogy az elkövetkezendő évtizedekben a balesetek száma növekedhet a forgalomnövekedés, valamint a légi járművek egyre nagyobb műszaki komplexitása miatt.
(3)
A 996/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (3) célja, hogy gyors és minőségi légiközlekedés-biztonsági vizsgálatok segítségével megelőzze a baleseteket. Ez a rendelet nem korlátozhatja a légijármű-balesetek és repülőesemények biztonsági vizsgálatokat végző nemzeti hatóságok által irányított, a 996/2020/EU rendelet szerinti vizsgálati eljárásokat. Baleset vagy súlyos repülőesemény esetén az esemény bejelentésére a 996/2010/EU rendelet rendelkezései is alkalmazandók.
(4)
A meglévő uniós jogszabályok, különösen a 216/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) és végrehajtási rendeletei előírják, hogy bizonyos szervezeteknek biztonsági menedzsmentrendszerük keretében eseményjelentési rendszereket kell létrehozniuk. A 216/2008/EK rendeletnek és végrehajtási rendeleteinek való megfelelés nem mentesítheti a szervezeteket az e rendeletnek való megfelelés alól. Hasonlóképpen, az e rendeletnek való megfelelés nem mentesítheti a szervezeteket a 216/2008/EK rendeletnek és végrehajtási rendeleteinek való megfelelés alól. Mindazonáltal ez nem vezethet két párhuzamos jelentési rendszer kialakításához, ezért a 216/2008/EK rendeletet, annak végrehajtási rendeleteit és ezt a rendeletet egymást kiegészítőnek kell tekinteni.
(5)
A tapasztalatok azt mutatják, hogy valamely balesetet gyakran olyan biztonsággal összefüggő események és hibák előznek meg, amelyek figyelmeztetnek a biztonságot fenyegető veszélyekre. A biztonsággal összefüggő információk ezért jelentősen hozzájárulnak a biztonságot fenyegető meglévő vagy lehetséges veszélyek azonosításához. Emellett bár kétségkívül fontos, hogy le tudjuk vonni a balesetek tanulságait, a pusztán reaktív rendszerek csak korlátozottan bizonyultak alkalmasak arra, hogy ösztönözzék a biztonsági fejlesztéseket. A reaktív rendszereket ezért olyan proaktív rendszerekkel kell kiegészíteni, amelyek a légi közlekedés biztonsága hatékony fejlesztése érdekében egyéb típusú biztonsági információkat is felhasználnak. Az Uniónak, tagállamainak, az Európai Repülésbiztonsági Ügynökségnek (a továbbiakban: az Ügynökség) és a szervezeteknek hozzá kell járulniuk a polgári légi közlekedés biztonságának javulásához az olyan proaktívabb és tényeken alapuló légiközlekedés-biztonsági eljárások bevezetése révén, amelyek az összes releváns, többek között a polgári légiközlekedési eseményekre vonatkozó információk elemzésével a balesetek megelőzésére koncentrál,
(6)
A légi közlekedés biztonságának javítása érdekében alapvető fontosságú a releváns polgári légiközlekedési információk bejelentése, gyűjtése, tárolása, védelme, megosztása, terjesztése és elemzése, továbbá az összegyűjtött információk alapján meghozott megfelelő biztonsági intézkedések. Ezt a proaktív és tényeken alapuló megközelítést kell alkalmazniuk a tagállamok illetékes légiközlekedés-biztonsági hatóságainak, légiközlekedés-biztonsági menedzsmentrendszerük részeként a különböző szervezeteknek és az Ügynökségnek.
(7)
A szervezetek számára az esemény jelentésével kapcsolatos kötelezettségnek az adott szervezet méretével és annak tevékenységi körével arányosnak kell lennie. Ezért mindenekelőtt a kisebb szervezetek számára lehetővé kell tenni, hogy úgy döntsenek, hogy a szervezeten belül egyesítik vagy összevonják az eseményjelentésekkel kapcsolatos tisztségeket, az eseményjelentésekkel kapcsolatos feladatokat megosztják más hasonló jellegű szervezetekkel, vagy hogy lehetővé teszik az eseményekre vonatkozó adatok gyűjtésének, értékelésének, feldolgozásának, elemzésének és tárolásának kiszervezését a tagállamok illetékes hatóságai által jóváhagyott szakosodott szerveknek. Az ilyen szerveknek teljesíteniük kell az adatok védelme és bizalmas kezelése tekintetében e rendelet által meghatározott elveket. A kiszervező szervezetnek megfelelő szintű ellenőrzést kell gyakorolnia a kiszervezett tevékenységek felett, és felelnie kell az e rendeletből fakadó követelmények teljesítéséért, aminek vonatkozásában elszámoltatható.
(8)
Biztosítani kell, hogy a biztonságért felelős légiközlekedési szakemberek rendszeresen jelentsék a légi közlekedés biztonságát jelentős mértékben veszélyeztető eseményeket. A kötelező jelentési rendszereket önkéntes jelentési rendszereknek kell kiegészíteniük, és mindkettőnek lehetővé kell tennie, hogy az egyes személyek bejelentsék a légi közlekedés biztonságát érintő események részletes adatait. A szervezeteken, az Ügynökségen és a tagállamok illetékes hatóságain belül létre kell hozni a kötelező és önkéntes jelentési rendszereket. Az összegyűjtött információkat el kell juttatni az illetékes hatósághoz, hogy az a légi közlekedés biztonságának javítása érdekében megfelelő módon ellenőrizni tudja azokat. A szervezeteknek elemezniük kell azokat az eseményeket, amelyek hatással lehetnek a biztonságra, hogy ezáltal azonosíthassák a biztonságot fenyegető veszélyeket, és meghozhassák a megfelelő korrekciós vagy megelőző intézkedéseket. A szervezeteknek az elemzéseik előzetes eredményeit meg kell küldeniük a tagállamuk illetékes hatóságának vagy az Ügynökségnek, és meg kell küldeniük nekik a végleges eredményeket is, amennyiben az tényleges vagy potenciális légiközlekedés-biztonsági kockázatot azonosít. A tagállamok illetékes hatóságainak és az Ügynökségnek hasonló eljárást kell életbe léptetniük a hozzájuk közvetlenül bejelentett eseményekre vonatkozóan, és megfelelő módon ellenőrizniük kell a szervezetek által készített értékeléseket, továbbá a korrekciós vagy megelőző intézkedéseket.
(9)
A polgári légi közlekedés különféle területein foglalkoztatott vagy a kérdésben más módon érintett személyzet is tudomást szerezhet a balesetek megelőzése szempontjából lényeges eseményről. Ezen személyeknek ezért rendelkezniük kell a jelentéstételt lehetővé tevő eszközökkel, továbbá védelmüket is biztosítani kell. A személyzet jelentéstételre való ösztönzése céljából és annak érdekében, hogy jobban felmérhesse a jelentéstételnek a légi közlekedés biztonságára gyakorolt kedvező hatását, a személyzetet rendszeresen tájékoztatni kell az eseményjelentési rendszerek keretében tett lépésekről.
(10)
A komplex motoros meghajtású légi járművekkel kapcsolatos veszélyek és kockázatok nagyban különböznek az ezektől eltérő típusú légi járművekkel kapcsolatos veszélyektől és kockázatoktól. Következésképpen, jóllehet a légiközlekedési ágazat egészének a rendelet hatálya alá kell tartoznia, a rendelet által előírt kötelezettségeknek arányosaknak kell lenniük a különböző típusú légi járművek tevékenységi körével és komplexitásával. Ennek értelmében a komplex motoros meghajtásúaktól eltérő légi járműveket érintő eseményekkel kapcsolatban összegyűjtött információkra a légi közlekedés ezen ágához jobban igazodó, egyszerűsített bejelentési kötelezettségnek kell vonatkoznia.
(11)
Ösztönözni kell a biztonsággal összefüggő információk összegyűjtésére alkalmas, az e rendelet által előírt rendszereket kiegészítő egyéb eszközök fejlesztését azért, hogy olyan további információkat lehessen rögzíteni, amelyek hozzájárulhatnak a légi közlekedés biztonságának javításához. Ha a szervezeteknek már meglévő és jól működő, a biztonsági információk összegyűjtésére szolgáló rendszerei vannak, a szervezetek számára lehetővé kell tenni, hogy e rendszereket továbbra is használják, az ezen rendelet alkalmazásában létrehozandó rendszerek mellett.
(12)
Teljes körű hozzáférést kell biztosítani a biztonsági vizsgálatokat végző hatóságoknak és az Unión belül a polgári légi közlekedés biztonságának felügyeletével megbízott szerveknek a tagállamok által összegyűjtött események részletes adataihoz és a tagállamok által őrzött eseményjelentésekhez annak érdekében, hogy el tudják dönteni, melyek azok a repülőesemények, amelyek tekintetében indokolt lehet biztonsági vizsgálatot indítani, valamint hogy levonják a légi közlekedés biztonságának javítását elősegítő következtetéseket és teljesítsék felügyeleti kötelezettségeiket.
(13)
Alapvetően fontos, hogy jó minőségű és hiánytalan adatok álljanak rendelkezésre, hiszen a pontatlan adatokra támaszkodó elemzések és tendenciák félrevezető eredményeket adhatnak, és fennáll a veszélye, hogy az erőfeszítések nem a megfelelő intézkedésre összpontosulnak. A téves adatok nyomán ráadásul meginoghat az eseményjelentési rendszerek által szolgáltatott információkba vetett bizalom. A minőség biztosítása és az eseményjelentések teljessé tételének megkönnyítése érdekében meg kell határozni az információk bizonyos minimális körét, amelyet az adott esemény kategóriájától függően bele kell foglalni a jelentésbe. Mindemellett életbe kell léptetni az információ minőségét ellenőrző, valamint a jelentés és az eseményre vonatkozóan előzetesen összegyűjtött adatok közötti inkoherenciát megelőző eljárásokat. A Bizottság támogatásával ezenkívül megfelelő útmutatókat kell kidolgozni, hogy mindenekelőtt biztosítani lehessen a minőséget és meg lehessen könnyíteni az adatok teljessé tételét, valamint azok adatbázisokba történő következetes és egységes rendezését. A szükséges támogatás érdekében mindenekelőtt a Bizottságnak műhelytalálkozókat kell szerveznie.
(14)
A Bizottságnak közös európai kockázatbesorolási rendszert kell létrehoznia annak érdekében, hogy a nagy kockázatot jelentő egyedi repülőesemények kapcsán meg lehessen határozni a sürgősen meghozandó intézkedéseket. A közös rendszer segítségével az összesített információkból azt is be lehetne azonosítani, hogy melyek a kockázati szempontból kiemelten fontos területek. Az ilyen rendszernek támogatnia kell az érintett szerveket az események értékelésében és annak meghatározásában, hogy mely területekre összpontosítsák erőfeszítéseiket. A közös európai kockázatbesorolási rendszernek elő kell segítenie, hogy az európai légiközlekedési rendszeren belül integrált és összehangolt megközelítés alakuljon ki a kockázatkezelésre vonatkozóan, és ezáltal lehetővé kell tennie a szervezetek, a tagállamok, a Bizottság és az Ügynökség számára, hogy összehangolt módon összpontosítsanak a biztonság növelését célzó erőfeszítésekre.
(15)
A közös európai kockázatbesorolási rendszernek az összesített információk európai szintű vizsgálata alapján lehetővé kell tennie az Unión belüli fő kockázati területek felismerését, ugyanakkor segítenie kell az Európai Légiközlekedés-biztonsági Program és az Európai Légiközlekedés-biztonsági Terv terén végzett munkát. A Bizottságnak megfelelő támogatás útján biztosítania kell, hogy a tagállamokban a kockázatosztályozás következetes és egységes módon történjen.
(16)
A könnyebb információcsere érdekében az eseményjelentéseket olyan adatbázisokban kell tárolni, amelyek kompatibilisek (a tagállamok és az európai központi adattár által az eseményjelentések tárolására használt) ECCAIRS szoftverrel és az ADREP-taxonómiával (a Nemzetközi Polgári Repülési Szervezet (ICAO) által az ECCAIRS szoftver esetében alkalmazott taxonómia). Az Ügynökségnek és a Bizottságnak technikai támogatást kell nyújtania a rendszerek interoperabilitásának megvalósításához.
(17)
A szervezeteknek egy vagy több adatbázisban meg kell őrizniük az eseményekre vonatkozóan a kötelező jelentési rendszer és adott esetben az önkéntes jelentési rendszer alapján összegyűjtött adatokból származó eseményjelentéseket. Lehetővé kell tenni, hogy az adatbázis komplexitása arányos legyen a szervezet méretével és/vagy annak az e rendelet célkitűzései szempontjából való jelentőségével, továbbá az adatbázisnak legalább egy, általános kötelező adatmezőket és adott esetben különleges kötelező adatmezőket tartalmazó adatállományból kell állnia.
(18)
Amennyiben valamely esemény egy tagállamban lajstromozott vagy ott letelepedett szervezet által üzemeltetett légi járművet érint, az ilyen eseményt akkor is be kell jelenteni, ha az az adott tagállam területén kívül következik be.
(19)
Az eseményekre vonatkozó információkat a tényleges vagy potenciális veszélyek azonosításának elősegítése céljából meg kell osztani az Unión belül. Ezen információcsere révén a tagállamok hozzáférhetnének továbbá minden olyan információhoz a területükön vagy a légterükben bekövetkezett eseményekre vonatkozóan, amelyeket más tagállamok részére jelentettek. Az Ügynökség így várhatólag pontos információval rendelkezne az eseményekről és hozzáférne az Unió területén gyűjtött valamennyi eseményjelentéshez annak céljából, hogy szükség esetén korrekciós intézkedéseket tegyen az Unióban azonosított kockázatok kiküszöbölésére. Az információcsere révén a tagállamok illetékes hatóságai várhatólag pontos információval rendelkeznének a légterükben bekövetkezett eseményekről, és szükség esetén korrekciós intézkedéseket tudnak tenni a területükön azonosított kockázatok kiküszöbölésére.
(20)
Az eseményekre vonatkozó információk cseréjének célja a légiközlekedési balesetek és repülőesemények megelőzése kell, hogy legyen. Az információcsere nem szolgálhat a vétkesség vagy a felelősség megállapítására, vagy a biztonsági teljesítmény értékelésére.
(21)
Az összes tagállam, a Bizottság és az Ügynökség közötti, nagy mennyiségű biztonsági információ cseréjének leghatékonyabb módja az európai központi adattár igénybevétele, feltéve, hogy a tagállamok, a Bizottság és az Ügynökség teljes körű hozzáféréssel rendelkezik a rendszerhez.
(22)
Az Unióban összegyűjtött eseményjelentésekből származó valamennyi, biztonsággal összefüggő információt megfelelő időben át kell küldeni az európai központi adattárba. Ennek keretében össze kell gyűjteni a repülőeseményekkel kapcsolatos információt és minden, a 996/2010/EU rendelet szerinti kivizsgált balesetekkel vagy súlyos repülőeseményekkel kapcsolatos információt.
(23)
E rendelet hatályának ki kell terjednie az eseményekkel összefüggésben a szervezetek, a tagállamok és az Ügynökség adatbázisaiban tárolt információkra is.
(24)
Az európai központi adattárban őrzött valamennyi, biztonsággal kapcsolatos információnak mindazon szervek rendelkezésére kell állnia, amelyek feladata a polgári légi közlekedés biztonságának szabályozása az Unión belül, beleértve az Ügynökséget és az Unió területén bekövetkezett balesetek és repülőesemények kivizsgálásáért felelős hatóságokat.
(25)
Érdekelt felek is kérvényezhetik az európai központi adattárban található bizonyos információkhoz való hozzáférést, tiszteletben tartva az információk bizalmas kezelésére vonatkozó szabályokat és az érintett személyek anonimitását.
(26)
Mivel a nemzeti kapcsolattartási pontok ismerik legjobban egy adott tagállamban letelepedett érdekelt feleket, e nemzeti kapcsolattartási pontoknak kell foglalkozniuk a saját tagállamukban letelepedett érdekelt felek kérvényeivel. A harmadik országok vagy nemzetközi szervezetek érdekelt felei által benyújtott kérvények ügyében a Bizottságnak kell eljárnia.
(27)
Elemezni kell az eseményjelentésekben található információkat, és azonosítani kell a biztonsági kockázatokat. Ennek eredményeképpen adott esetben meg kell határozni a légi közlekedés biztonságának javítását szolgáló megfelelő intézkedéseket és ezeket a kellő időben végre kell hajtani. Az elemzéssel és az események nyomon követésével kapcsolatos információkat terjeszteni kell a szervezetek, a tagállamok illetékes hatóságai és az Ügynökség között, hiszen a bejelentett eseményekre adott visszajelzésekkel az események jelentésére lehet bátorítani az egyéneket. Adott esetben és lehetőség szerint az elemzéssel és az események nyomon követésével kapcsolatos információkat azon személyek részére is rendelkezésre kell bocsátani, akik közvetlenül jelentették az eseményeket a tagállamok illetékes hatóságai vagy az Ügynökség számára. E visszajelzésnek tiszteletben kell tartania az információk bizalmas kezelésére, valamint a bejelentő, illetve az e rendelet szerinti jelentésekben említett személyek védelmére vonatkozó szabályokat.
(28)
E rendelet célja, hogy segítse a tagállamokat, az Ügynökséget és a szervezeteket a légiközlekedési-biztonsági kockázatok kezelésében. A tagállamok és az Ügynökség biztonsági menedzsmentrendszerei kiegészítik a szervezetek biztonsági menedzsmentrendszereit. Míg a szervezetek a konkrét tevékenységeikkel összefüggő légiközlekedés-biztonsági kockázatokat kezelik, a tagállamok illetékes hatóságai és az Ügynökség a tagállamok és az Unió egészének légiközlekedési rendszereivel összefüggő légiközlekedés-biztonsági kockázatokkal foglalkoznak, és az adott tagállamot érintő vagy az uniós szintű közös légiközlekedés-biztonsági kockázatokat kezelik. Az Ügynökségnek és a tagállamok illetékes hatóságainak a felelőssége nem menti fel a szervezeteket a termékeikkel vagy szolgáltatásaikkal kapcsolatos biztonsági kockázatok kezelésével kapcsolatos közvetlen felelősségük alól. A szervezeteknek ezért össze kell gyűjteniük és elemezniük kell az eseményekkel kapcsolatos információkat, hogy azonosíthassák és mérsékelhessék a tevékenységükből eredő veszélyeket. Emellett értékelniük kell a kapcsolódó biztonsági kockázatokat, és erőforrásokat kell elkülöníteniük arra, hogy gyors és megfelelő biztonságikockázat-csökkentő intézkedéseket hozhassanak. A teljes folyamatot a megfelelő illetékes hatóságnak kell nyomon követnie, amely szükség esetén további intézkedések meghozatalát kérheti annak biztosítása érdekében, hogy a biztonsági hiányosságokat helyesen kezeljék. Másfelől a tagállamok illetékes hatóságainak és az Ügynökségnek tagállami, illetve európai szinten ki kell egészíteniük a szervezetek légiközlekedés-biztonsági menedzsmentrendszereit.
(29)
A nemzeti légiközlekedés-biztonsági programba és a nemzeti légiközlekedés-biztonsági tervbe foglalandó intézkedések meghatározása során és annak biztosítására, hogy ezek az intézkedések tényekre támaszkodjanak, a tagállamoknak fel kell használniuk az összegyűjtött eseményjelentésekből és az azok elemzéséből származó információkat. A nemzeti légiközlekedés-biztonsági programokat és nemzeti légiközlekedés-biztonsági terveket európai szinten az Európai Légiközlekedés-biztonsági Program és az Európai Légiközlekedés-biztonsági Terv egészíti ki.
(30)
Mivel a légi közlekedés biztonságának javítására irányuló célkitűzést tagállami szinten nem lehet megfelelően teljesíteni - hiszen a tagállamok különálló jelentési rendszerei kevésbé hatékonyak, mint a potenciális uniós biztonsági problémák és a fő kockázati területek azonosítását lehetővé tévő információcserét biztosító összehangolt hálózat -, a tagállami szintű információelemzést ki kell egészíteni az uniós szintű elemzéssel és nyomon követéssel a légiközlekedési balesetek és repülőesemények jobb megelőzése érdekében. Ezt az uniós szintű feladatot a légiközlekedés-biztonsági elemzői hálózatnak kell ellátnia az Ügynökséggel és a Bizottsággal együttműködésben. Lehetővé kell tenni, hogy e hálózat konszenzussal úgy határozhasson, hogy más megfigyelőket - például ágazati alkalmazottakat vagy képviselőket - is meghív az üléseire.
(31)
A légiközlekedés-biztonsági elemzői hálózat munkája különösen az Európai Légiközlekedés-biztonsági Program és az Európai Légiközlekedés-biztonsági Terv javát kell, hogy szolgálja azáltal, hogy meghatározza, milyen intézkedéseket kell meghozni uniós szinten tényeken alapuló elemzés szempontjából.
(32)
A nyilvánosság rendelkezésére kell bocsátani a légi közlekedés tagállamokban és az Unióban megfigyelhető biztonsági szintjére vonatkozó összesített információkat. Az információknak ki kell terjedniük az e rendelet tagállami végrehajtásából kirajzolódó tendenciákra és elemzésekre, valamint az európai központi adattárban összesített formában őrzött információkra, és a biztonsági teljesítménymutatók (SPI-k) közzététele révén is rendelkezésre bocsáthatók.
(33)
A polgári légi közlekedés biztonsági rendszerének alapját a visszajelzések, valamint a balesetek és a repülőesemények kapcsán levont tanulságok képezik. Az eseményjelentés és az események biztonsági célú felhasználása a bejelentő, valamint az információk gyűjtéséért és értékeléséért felelős szerv közötti bizalmi kapcsolattól függ. Ez megköveteli a bizalmasság szabályainak szigorú alkalmazását. A biztonsággal összefüggő információk nem megfelelő felhasználással szembeni védelmének és az európai központi adattárhoz való hozzáférés kizárólag a polgári légi közlekedés biztonságának javításában közreműködő érdekelt felek részére történő korlátozásának a célja gondoskodni a biztonsági információk folyamatos rendelkezésre állásáról a kellő időben végrehajtott, megfelelő megelőzési intézkedések és a légi közlekedés hatékonyabb védelme érdekében. Ezzel összefüggésben az érzékeny biztonsági információkat megfelelő módon kell védelmezni, összegyűjtésük során pedig szavatolni kell bizalmas kezelésüket, valamint az információforrás védelmét és a polgári légi közlekedésben foglalkoztatott személyzetnek az eseményjelentési rendszerekbe vetett bizalmának megőrzését. Megfelelő intézkedéseket kell életbe léptetni az eseményjelentési rendszerek által gyűjtött információk bizalmas kezelésének biztosítására, és az európai központi adattárhoz való hozzáférés korlátozása érdekében. Az információhoz való szabad hozzáférésről szóló nemzeti szabályoknak figyelembe kell venniük az ilyen jellegű információk szükségszerű bizalmasságát. Az összegyűjtött adatokat megfelelően védeni kell az illetéktelen felhasználással vagy nyilvánosságra hozatallal szemben. Felhasználásuknak szigorúan a légi közlekedés biztonságának fenntartását vagy javítását kell szolgálniuk és nem a vétkesség vagy a felelősség megállapítását.
(34)
Annak biztosítása céljából, hogy az alkalmazottak és a szerződéses személyzet bizalommal viseltessenek a szervezet eseményjelentési rendszere iránt, gondoskodni kell az eseményjelentésekben található információk megfelelő védelméről, és azokat nem szabad felhasználni a légi közlekedés biztonságának fenntartásától vagy javításától eltérő célokra. A méltányossági alapú légiközlekedés-biztonsági kultúrával („just culture”) kapcsolatban a szervezetek által e rendelet alapján elfogadott belső szabályoknak hozzá kell járulniuk e célkitűzés eléréséhez. A célkitűzés megvalósításának hatékony módja lehet továbbá az is, ha a bejelentőre vagy az eseményjelentésben említett más személyekre vonatkozó személyes adatok vagy az azonosításukat lehetővé tévő információk továbbításának korlátozása céljából az eseményjelentéseket kezelő osztályokat egyértelműen különválasztják a szervezet többi részétől.
(35)
Gondoskodni kell a bejelentő, illetve az eseményjelentésekben említett személyek megfelelő védelméről. E vonatkozásban anonimizálni kell az eseményjelentéseket és el kell kerülni a bejelentő és az eseményjelentésben említett személyek személyazonosságával kapcsolatos részletes adatok adatbázisokban történő rögzítését.
(36)
A polgári légi közlekedés rendszerének emellett olyan „biztonsági kultúrát” kell létrehoznia, amely ösztönzi az események önkéntes bejelentését, és ezáltal elősegíti a méltányossági alapú légiközlekedés-biztonsági kultúra elvének terjedését. A méltányossági alapú légiközlekedés-biztonsági kultúra elengedhetetlen eleme a tágabb értelemben vett biztonsági kultúrának, amely a robusztus biztonsági menedzsmentrendszer alapja. A biztonsági kultúra elveit támogató környezet nem korlátozhatja a légi közlekedés biztonsági szintjének fenntartásához vagy javításához elengedhetetlen intézkedések meghozatalát.
(37)
A méltányossági alapú légiközlekedés-biztonsági kultúrának ösztönöznie kell az egyéneket, hogy jelentsék a biztonsággal összefüggő információkat. Nem mentesítheti őket azonban a napi munkájuk kapcsán rájuk háruló felelősségek alól. Ebben az összefüggésben az alkalmazottakat és a szerződéses személyzetet nem érheti sérelem az e rendelet alapján szolgáltatott információk miatt, kivéve szándékos kötelezettségszegés esetében, vagy abban az esetben, ha egy nyilvánvaló kockázatot kétségtelenül, súlyosan és nagymértékben figyelmen kívül hagynak, és nem tanúsítják a szakmai felelősségi szabályoknak megfelelő, az adott helyzetben egyértelműen elvárható gondosságot, és ezzel előre látható személyi vagy vagyoni kárt okoznak, vagy ezáltal nagymértékben csökken a légi közlekedés biztonsága.
(38)
Az események bejelentésének ösztönzése érdekében helyénvaló gondoskodni nemcsak a bejelentők, hanem az érintett jelentésekben említett személyek védelméről is. Ez a védelem azonban nem mentheti fel az említett személyeket az e rendelet szerinti bejelentési kötelezettségeik alól. Különösen abban az esetben, ha valamely személyről eseményjelentésben történik említés, és ugyanazzal az eseménnyel kapcsolatban egyúttal bejelentési kötelezettség is terheli, és e bejelentést szándékosan elmulasztja, akkor e rendelet alkalmazásában a védett státuszt meg kell vonni tőle és szankciókkal lehet sújtani.
(39)
A nemzeti büntetőjogi szabályok és a megfelelő igazságszolgáltatás sérelme nélkül egyértelműen meg kell határozni a bejelentő és az eseményjelentésekben említett egyéb személy védelmének terjedelmét, annak érdekében, hogy őket ne érhesse sérelem, illetve ne lehessen őket büntetőeljárás alá vonni.
(40)
Annak érdekében, hogy nőjön az egyéneknek a rendszerbe vetett bizalma, az eseményjelentések kezelését úgy kell megszervezni, hogy a bejelentő és az eseményjelentésekben említett egyéb személyek személyazonosságának bizalmas kezelését a méltányossági alapú légiközlekedés-biztonsági kultúra elvének ösztönzése szempontjából megfelelően biztosítsák. A cél az, hogy amennyiben lehetséges, független eseménykezelési rendszert alakítsanak ki.
(41)
A szervezeteknek, a tagállamok illetékes hatóságainak és az Ügynökségnek az események értékelésében, feldolgozásában vagy elemzésében részt vevő alkalmazottai jelentős szerepet játszanak a biztonságot fenyegető veszélyek és a biztonsági hiányosságok azonosításában. A tapasztalatok azt mutatják, hogy amennyiben az eseményeket egy balesetet követően szerzett információk alapján elemzik, az elemzés keretében azonosíthatók azok a kockázatok és hiányosságok is, amelyeket másként nem sikerült volna azonosítani. Az események értékelésében, feldolgozásában vagy elemzésében részt vevő személyek ezért esetleges büntetőeljárási következményektől tarthatnak. A nemzeti büntetőjogi szabályok és a megfelelő igazságszolgáltatás sérelme nélkül, a tagállamok nem indíthatnak eljárást a tagállamok illetékes hatóságainál dolgozó, az események értékelésében, feldolgozásában és elemzésében részt vevő személyekkel szemben a feladataikkal összefüggésben hozott olyan döntések miatt, amelyek a későbbiekben, az utólag szerzett információk alapján hibásnak vagy hatástalannak bizonyultak, de amelyek a meghozataluk időpontjában és az akkor rendelkezésre álló információk alapján arányosak és megfelelőek voltak.
(42)
Lehetőséget kell biztosítani az alkalmazottaknak és a szerződéses személyzetnek arra, hogy az e rendeletben foglalt, védelmükre vonatkozó elvek megsértését bejelenthessék, és az ilyen bejelentések miatt nem büntethetők meg. A tagállamoknak meg kell határozniuk a bejelentő és az eseményjelentésekben említett egyéb személyek védelmére vonatkozó elvek megsértésének következményeit, és megfelelő jogorvoslatot vagy szankciókat kell megállapítaniuk.
(43)
Az események bejelentésétől az egyéneket visszatarthatja a rájuk nézve terhelő adatok kiadásától, valamint a lehetséges büntetőeljárási következményektől való félelem. E rendelet céljai a tagállamok igazságügyi rendszereibe való indokolatlan beavatkozás nélkül is elérhetők. Helyénvaló ezért úgy rendelkezni, hogy azon nem előre megfontolt szándékból vagy gondatlanságból elkövetett jogsértések esetében, amelyek kizárólag az e rendelet szerinti jelentéstétel révén jutnak a tagállami hatóságok tudomására, nem indíthatók fegyelmi, közigazgatási vagy bírósági eljárások, kivéve, ha az alkalmazandó nemzeti büntetőjogi szabályok másként rendelkeznek. Mindazonáltal ez a tilalom nem érinti a harmadik felek polgári eljárás indításához való jogát, amelyet kizárólag a nemzeti jogszabályok szabályozhatnak.
(44)
A méltányossági alapú légiközlekedés-biztonsági kultúra fejlesztésével összefüggésben ugyanakkor lehetővé kell tenni, hogy a tagállamok továbbra is választhassák azt, hogy az eseményjelentéseknek a közigazgatási és fegyelmi eljárások keretében a bejelentőkkel szembeni bizonyítékként való felhasználására vonatkozó tilalmat a polgári, illetve a büntetőeljárásokra is kiterjesztik.
(45)
Ezenfelül ösztönözni kell, és hivatalos formába kell önteni a biztonsági hatóságok és az igazságügyi hatóságok közötti együttműködést. Ennek eszköze lehet, ha olyan előzetes megállapodásokat kötnek, amelyek tiszteletben tartják a szóban forgó eltérő közérdekek közötti egyensúlyt, és amelyeknek így ki kell terjedniük különösen a nemzeti adatbázisokban tárolt eseményjelentések hozzáférhetőségének és felhasználásának kérdéseire.
(46)
Az Ügynökségnek az e rendelet révén megnövekedett feladatköre miatt történő támogatása érdekében biztosítani kell, hogy az Ügynökség a rábízott újabb feladatok végrehajtásához elegendő forrással rendelkezzen.
(47)
A Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el e rendelet kiegészítésére vagy módosítására vonatkozóan. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(48)
A Bizottságnak a rendelet alkalmazása során konzultálnia kell az Ügynökséggel és a rendeletben említett légiközlekedés-biztonsági elemzői hálózattal.
(49)
E rendelet végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a végrehajtási hatásköröket a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (5) megfelelően kell gyakorolni.
(50)
A személyes adatok feldolgozása vonatkozásában a 95/46/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (6), valamint a 45/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (7) meghatározott, az adatfeldolgozásra és az egyének védelmére vonatkozó szabályokat teljes mértékben tiszteletben kell tartani e rendelet alkalmazása során. Az 1049/2001/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (8) meghatározott, az adatok hozzáférhetőségére vonatkozó szabályokat teljes mértékben tiszteletben kell tartani e rendelet alkalmazása során, kivéve az európai központi adattárban található adatok és információk terjesztése tekintetében, amely adatok és információk védelméről az e rendeletben foglalt szigorúbb hozzáférési szabályok rendelkeznek.
(51)
Szankciók alkalmazását kell lehetővé tenni azon személyekkel vagy szervekkel szemben, akik/amelyek e rendelet rendelkezéseit megsértve visszaélnek az e rendelet értelmében védelem alatt álló információkkal, akik a bejelentőt vagy az eseményjelentésekben említett egyéb személyeket hátrányosan érintő intézkedéseket fogadnak el, kivéve az e rendeletben meghatározott kivételes eseteket, akik nem teremtenek az eseményekre vonatkozó adatok gyűjtését lehetővé tévő megfelelő környezetet, nem elemzik az összegyűjtött információkat; akik nem tesznek lépéseket a feltárt tényleges vagy potenciális biztonsági hiányosságok felszámolása érdekében, vagy nem gondoskodnak az e rendelet alkalmazása során összegyűjtött információk cseréjéről.
(52)
Mivel e rendelet célját, nevezetesen a polgári légiközlekedési események jelentésére vonatkozó közös szabályok létrehozását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban e rendelet európai léptéke miatt e cél jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az említett cél eléréséhez szükséges mértéket.
(53)
A 996/2010/EU rendeletet ezért ennek megfelelően módosítani kell.
(54)
A 2003/42/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvet (9), az 1321/2007/EK bizottsági rendeletet (10) és az 1330/2007/EK bizottsági rendeletet (11) ezért hatályon kívül kell helyezni.
(55)
A 45/2001/EK rendelet 28. cikke (2) bekezdésének megfelelően konzultációt folytattak le az európai adatvédelmi biztossal, aki 2013. április 10-én véleményt (12) nyilvánított,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Célkitűzések
(1) E rendelet célja a polgári légi közlekedés biztonságának javítása azáltal, hogy biztosítja a vonatkozó polgári légiközlekedéssel kapcsolatos információk bejelentését, gyűjtését, tárolását, védelmét, megosztását, terjesztését és elemzését.
A rendelet biztosítja, hogy
a)
adott esetben az összegyűjtött információk elemzése alapján kellő időben biztonsági intézkedésre kerüljön sor;
b)
az információk bizalmas kezelésére és megfelelő felhasználására vonatkozó szabályok bevezetése által, továbbá a bejelentők és az eseményjelentésekben említett személyek összehangolt és megerősített védelme révén a biztonsági információk folyamatos rendelkezésre álljanak; és
c)
a légiközlekedés-biztonsági kockázatokat uniós szinten és nemzeti szinten is figyelembe vegyék és kezeljék.
(2) Az események bejelentésének kizárólagos célja a balesetek és repülőesemények megakadályozása, és nem a vétkesség vagy a felelősség megállapítása.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. „bejelentő”: e rendelet szerint valamely eseményt vagy egyéb, biztonsági vonatkozású információt bejelentő természetes személy;
2. „légi jármű”: olyan szerkezet, melynek légkörben maradása a levegővel való olyan kölcsönhatásból ered, mely más, mint a földfelszínre ható légerők hatása;
3. „repülőesemény”: a 996/2010/EU rendelet értelmében vett repülőesemény;
4. „súlyos repülőesemény”: a 996/2010/EU rendelet értelmében vett súlyos repülőesemény;
5. „baleset”: a 996/2010/EU rendelet értelmében vett baleset;
6. „személytelenné tett információ”: az eseményjelentésekből származó olyan információ, amelyből törölték a természetes személyekre vonatkozó személyes adatokat, például a neveket és címeket;
7. „esemény”: az olyan biztonsági vonatkozású események, amelyek veszélyeztetnek vagy - ha nem hárítják el vagy kezelik azokat - veszélyeztethetnek egy légi járművet, az abban tartózkodókat vagy bármely más személyt, és amelyek közé mindenekelőtt a balesetek és a súlyos repülőesemények tartoznak;
8. „szervezet”: minden olyan szervezet, amely légiközlekedési termékeket biztosít, és/vagy olyan személyeket alkalmaz vagy foglalkoztat szerződéssel, illetve olyan személyek szolgáltatásait veszi igénybe, akiknek a 4. cikk (6) bekezdésével összhangban jelenteniük kell a bekövetkező eseményeket;
9. „anonimizálás”: az eseményjelentésekből a bejelentőre és az eseményjelentésekben említett személyekre vonatkozó minden személyes információnak és minden olyan adatnak - többek között az eseményben érintett szervezet(ek) nevének - törlése, amelyből kiderülhetne a bejelentő vagy harmadik felek kiléte, vagy amely információra az eseményjelentésből következtetni lehetne;
10. „veszély”: olyan helyzet vagy tárgy, amely alkalmas arra, hogy személyek halálát vagy sérülését, a berendezések vagy a szerkezetek sérülését, anyagveszteséget vagy valamely képesség csökkenését okozza.
11. „eseményvizsgálatot végző hatóság”: a 996/2010/EU rendelet 4. cikkében említett eseményvizsgálatokat végző, illetve felügyelő, a polgári légiközlekedési biztonsági vizsgálatokért felelős állandó nemzeti hatóság;
12. „a méltányosság elve (just culture)”: olyan jogelv, amely bár a súlyos gondatlanságot, a szándékos szabálysértést, illetve károkozást nem tolerálja, de amelynek értelmében az operatív személyzettel és más személyekkel szemben nem alkalmaznak szankciót olyan intézkedéseik, döntéseik vagy mulasztásaik miatt, amelyeket a tapasztalataiknak és szakképesítésüknek megfelelően hoztak meg, illetve követtek el;
13. „kapcsolattartási pont”:
a)
ha az Unióban letelepedett érdekelt fél kér információt, az egyes tagállamok által a 6. cikk (3) bekezdésével összhangban kijelölt illetékes hatóság;
b)
ha az Unióban nem letelepedett érdekelt fél kér információt, a Bizottság;
14. „érdekelt fél”: bármely olyan természetes vagy jogi személy, illetve bármely olyan hivatalos szerv, akár rendelkezik jogi személyiséggel, akár nem, amelynek lehetősége nyílik a légi közlekedés biztonságának javítására, ha hozzáférést kap a tagállamok által az eseményekre vonatkozóan egymásnak átadott információkhoz, és amelyek a II. mellékletben meghatározott érdekelt felek kategóriáinak egyikébe tartoznak;
15. „nemzeti légiközlekedés-biztonsági program”: egy tagállam polgári légi közlekedésének biztonságát szolgáló jogi aktusok és tevékenységek integrált összessége;
16. „Európai Légiközlekedés-biztonsági Terv”: biztonsági kérdések európai szintű értékelése és a kapcsolódó tevékenységek;
17. „Európai Légiközlekedés-biztonsági Program”: a polgári légi közlekedés biztonságával kapcsolatos kérdések európai szintű közös kezelését célzó tevékenységek és eljárások, valamint uniós szintű rendeletek integrált rendszere;
18. „légiközlekedés-biztonsági menedzsmentrendszer”: a légiközlekedés-biztonsági menedzsment tekintetében alkalmazott szisztematikus megközelítés, beleértve az ehhez szükséges szervezeti struktúrákat, az elszámoltathatóságot, a szabályzatokat és eljárásokat, továbbá ideértve minden olyan menedzsmentrendszert, amely önmagában vagy a szervezet más menedzsmentrendszereibe integrálva a biztonság kezelését célozza;
3. cikk
Tárgy és hatály
(1) Ez a rendelet szabályokat állapít meg az alábbiakra vonatkozóan:
a)
olyan események bejelentése, amelyek veszélyeztetnek vagy - ha nem hárítják el vagy kezelik azokat - veszélyeztethetnek egy légi járművet, az abban tartózkodókat és bármely más, a légi jármű üzemeltetésére hatást gyakorló személyt, felszerelést vagy létesítményt, illetve ebben az összefüggésben egyéb, biztonsági vonatkozású információk bejelentése;
b)
a bejelentett események és egyéb, biztonsági vonatkozású információk elemzése és a bejelentést követően megteendő intézkedések;
c)
a légiközlekedési szakemberek védelme;
d)
az összegyűjtött biztonsági információk megfelelő felhasználása;
e)
az összegyűjtött információk európai központi adattárba történő rendezése; és
f)
az anonimizált információk az érdekelt felek körében történő terjesztése azzal a céllal, hogy az érdekelt felek rendelkezésére álljon minden olyan információ, amelyre a légi közlekedés biztonságának javításához szükségük van.
(2) Ez a rendelet a 216/2008/EK rendelet II. mellékletében említett légi járművektől eltérő légi járművekkel kapcsolatos eseményekre és egyéb biztonsággal kapcsolatos információkra alkalmazandó. A tagállamok dönthetnek úgy, hogy e rendeletet az említett rendelet II. mellékletében szereplő légi járművekkel kapcsolatos eseményekre és egyéb biztonsággal kapcsolatos információkra is alkalmazzák.
4. cikk
Kötelező jelentéstétel
(1) Azokat az eseményeket, amelyek jelentős légiközlekedés-biztonsági kockázatot hordozhatnak magukban és az alábbi kategóriákba tartoznak, a (6) bekezdésben felsorolt személyeknek jelenteniük kell az e cikk szerinti kötelező eseményjelentési rendszerek keretében:
a)
a légi jármű üzemeltetésével kapcsolatos események, például:
i.
az összeütközéssel kapcsolatos események;
ii.
a fel- és leszállással kapcsolatos események;
iii.
a tüzelőanyaggal kapcsolatos események;
iv.
a repülés közben bekövetkezett események;
v.
a kommunikációval kapcsolatos események;
vi.
a sérüléssel, a veszélyhelyzetekkel vagy más kritikus helyzetekkel kapcsolatos események;
vii.
a légi jármű személyzetének cselekvőképtelenné válásával és a légi jármű személyzetével kapcsolatos egyéb események;
viii.
időjárási körülményekkel vagy védelmi helyzetekkel kapcsolatos események;
b)
a műszaki körülményekkel, a légi jármű karbantartásával és javításával kapcsolatos események, például:
i.
a szerkezeti hibák;
ii.
a rendszerhibák;
iii.
a karbantartási és javítási problémák;
iv.
a hajtóműrendszer (többek között a hajtóművek, légcsavarok és forgószárny-rendszerek) hibája és a fedélzeti segélyhajtóművekkel kapcsolatos problémák;
c)
a léginavigációs szolgáltatásokhoz és berendezésekhez kapcsolódó események, például:
i.
az ütközések, az ütközésközeli helyzetek vagy a potenciális ütközések;
ii.
a légiforgalmi szolgáltatásokkal és a léginavigációs szolgáltatásokkal összefüggő (ATM/ANS) speciális események;
iii.
az ATM/ANS-sel összefüggő üzemeltetési események.
d)
a repülőterekhez és a földi kiszolgálási tevékenységekhez kapcsolódó események, például:
i.
a repülőtéri tevékenységekkel és berendezésekkel kapcsolatos események;
ii..
az utasok, poggyászok, postai küldemények és áruteher kezelésével kapcsolatos események;
iii.
a légi járművek földi kiszolgálásával és szervizelésével kapcsolatos események.
(2) A tagállamokban letelepedett mindegyik szervezetnek kötelező jelentési rendszert kell létrehoznia az (1) bekezdésben említett eseményekre vonatkozó adatok összegyűjtésének elősegítésére.
(3) Valamennyi tagállam kötelező jelentési rendszert hoz létre, amely elősegíti az eseményekre vonatkozó adatok összegyűjtését, beleértve a szervezetek által a (2) bekezdés szerint gyűjtött adatok összegyűjtését is.
(4) Az Európai Repülésbiztonsági Ügynökségnek (Ügynökség) kötelező jelentési rendszert kell létrehoznia, amely elősegíti az eseményekre vonatkozó adatok összegyűjtését, beleértve az Ügynökség által tanúsított vagy jóváhagyott szervezetek által a (2) bekezdés szerint gyűjtött adatok összegyűjtését is.
(5) A Bizottság végrehajtási aktusok útján az események besorolását meghatározó jegyzéket fogad el, amelyre az (1) bekezdés szerinti események bejelentésekor hivatkozni kell. Ezeket a végrehajtási aktusokat a 19. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
A Bizottság az említett végrehajtási aktusokba a komplex motoros meghajtású légi járművektől eltérő légi járművekre vonatkoztatható események besorolásáról külön jegyzéket is belefoglal. Ez a jegyzék az előző albekezdésben említett jegyzék leegyszerűsített változata, amely adott esetben a légi közlekedés ezen ágazatára jellemző sajátosságokhoz való hozzáigazításokat is tartalmazza.
(6) Az alábbi természetes személyeknek jelenteniük kell az (1) bekezdésben említett eseményeket, mégpedig az azon szervezet által, a (2) bekezdésben említettek szerint létrehozott rendszeren keresztül, amellyel az adott személy munkaviszonyban, más szerződéses viszonyban áll, illetve amely az adott személy szolgáltatását igénybe veszi, vagy - ennek hiányában - a szervezetük letelepedési helye szerinti tagállam vagy a légijármű-vezető engedélyét kibocsátó, érvényesítő vagy konvertáló állam által a (3) bekezdésben említettek szerint létrehozott rendszeren keresztül, vagy az Ügynökség által a (4) bekezdésnek megfelelően létrehozott rendszeren keresztül:
a)
az Unióban nyilvántartásba vett légi járműnek vagy az Unió területén kívül nyilvántartásba vett, de olyan üzemben tartó által használt légi járműnek, amelynek üzembentartási felügyeletét valamely tagállam látja el, vagy az Unióban letelepedett üzemben tartó által használt légi járműnek a parancsnoka, illetőleg abban az esetben, ha a parancsnoknak nem áll módjában bejelenteni az eseményt, a személyzet parancsnoki láncban következő egyéb tagja;
b)
egy tagállam vagy az Ügynökség felügyelete alá tartozó, egy légi jármű vagy annak bármely berendezése vagy alkatrésze tervezésében, gyártásában, a folyamatos repülésre való alkalmasság felügyeletében, fenntartásában karbantartásában vagy átalakításában részt vevő személy;
c)
egy tagállam vagy az Ügynökség felügyelete alá tartozó, egy légi járműre vagy annak bármely berendezésére vagy alkatrészére vonatkozó légialkalmassági felülvizsgálati bizonyítványt vagy üzembehelyezési bizonyítványt aláíró személy;
d)
az a személy, aki légiforgalmi szolgáltató léginavigációs szolgáltatásokkal kapcsolatos feladatokkal megbízott alkalmazottjaként vagy repüléstájékoztató szolgáltatást nyújtó tisztviselőként olyan feladatot lát el, amelyhez tagállami szakszolgálati engedély szükséges;
e)
egy olyan repülőtér biztonsági irányításához kapcsolódó feladatot ellátó személy, amely esetében az 1008/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (13) alkalmazandó;
f)
az a személy, aki olyan léginavigációs berendezések telepítésével, módosításával, karbantartásával, javításával, nagyjavításával, repülési próbájával vagy ellenőrzésével kapcsolatos feladatot lát el, amelynek felügyeletét valamely tagállam látja el;
g)
az a személy, aki légi jármű földi kiszolgálásával kapcsolatos feladatot lát el, beleértve a tüzelőanyag-feltöltést, a terhelési adatlap kitöltését, a berakodást, a jégtelenítést és a légi jármű vontatását, az 1008/2008/EK rendelet hatálya alá tartozó repülőtéren.
(7) A (6) bekezdésben szereplő személyeknek az eseményről való tudomásszerzést követő 72 órán belül be kell azt jelenteniük, kivéve, ha ezt rendkívüli körülmények megakadályozzák.
(8) A (9) bekezdés hatálya alá nem tartozó, valamely tagállamban letelepedett szervezeteknek az eseményről szóló értesítést követően a lehető leghamarabb, de minden esetben az eseményről való tudomásszerzést követő 72 órán belül jelenteniük kell az adott tagállam 6. cikk (3) bekezdése szerinti illetékes hatósága felé az eseménynek az e cikk (2) bekezdésével összhangban összegyűjtött adatait.
(9) A valamely tagállamban letelepedett, az Ügynökség által tanúsított vagy jóváhagyott mindegyik szervezetnek az eseményről szóló értesítést követően a lehető leghamarabb, de minden esetben az eseményről való tudomásszerzést követő 72 órán belül jelentenie kell az Ügynökség felé az eseménynek a (2) bekezdéssel összhangban összegyűjtött adatait.
5. cikk
Önkéntes jelentéstétel
(1) Minden egyes, valamely tagállamban letelepedett szervezetnek létre kell hoznia egy olyan önkéntes jelentési rendszert, amely elősegíti:
a)
az olyan eseményekre vonatkozó adatok gyűjtését, amelyekre a kötelező jelentési rendszer esetleg nem tér ki;
b)
az olyan biztonsági vonatkozású egyéb információk gyűjtését, amelyek a bejelentő megítélése szerint tényleges vagy potenciális veszélyt jelentenek a légi közlekedés biztonságára.
(2) Valamennyi tagállam létrehoz egy olyan önkéntes jelentési rendszert, amely elősegíti:
a)
az olyan eseményekre vonatkozó adatok gyűjtését, amelyekre a kötelező jelentési rendszer esetleg nem tér ki;
b)
az olyan biztonsági vonatkozású egyéb információk gyűjtését, amelyek a bejelentő megítélése szerint tényleges vagy potenciális veszélyt jelentenek a légi közlekedés biztonságára.
E rendszer többek között magában foglalja a szervezetek által a (6) bekezdéssel összhangban átadott információkat is.
(3) Az Ügynökségnek létre kell hoznia egy olyan önkéntes jelentési rendszert, amely elősegíti:
a)
az olyan eseményekre vonatkozó adatok gyűjtését, amelyekre a kötelező jelentési rendszer esetleg nem tér ki;
b)
az olyan biztonsági vonatkozású egyéb információk átadását, amelyek a bejelentő megítélése szerint tényleges vagy potenciális veszélyt jelentenek a légi közlekedés biztonságára.
E rendszer többek között magában foglalja az Ügynökség által tanúsított vagy jóváhagyott szervezetek által az (1) bekezdés szerint gyűjtött adatok összegyűjtését is.
(4) Az önkéntes jelentési rendszerek használata elősegíti az események vagy a biztonsági vonatkozású információk azon adatainak gyűjtését:
a)
amelyek jelentése nem kötelező a 4. cikk (1) bekezdése alapján;
b)
amelyeket nem a 4. cikk (6) bekezdésében felsorolt személyek jelentenek be.
(5) Minden olyan szervezetnek, amely valamely tagállamban letelepedett, valamint az Ügynökségtől származó tanúsítással vagy jóváhagyással rendelkezik, kellő időben jelentenie kell az Ügynökség felé az olyan eseményekre vonatkozó adatokat és egyéb, biztonsági vonatkozású információkat, amelyeket az (1) bekezdés szerint gyűjtöttek össze, és amelyek tényleges vagy potenciális veszélyt jelenthetnek a légi közlekedés biztonságára.
(6) Minden olyan szervezetnek, amely valamely tagállamban letelepedett, de nem rendelkezik az Ügynökségtől származó tanúsítással vagy jóváhagyással, kellő időben jelenteniük kell az adott tagállamnak a 6. cikk (3) bekezdése szerint kijelölt illetékes hatósága felé az olyan eseményekre vonatkozó adatokat és biztonsági vonatkozású egyéb információkat, amelyeket az e cikk (1) bekezdése szerint gyűjtöttek össze, és amelyek tényleges vagy potenciális veszélyt jelenthetnek a légi közlekedés biztonságára. A tagállamok a területükön letelepedett szervezetek számára előírhatják azt, hogy azok tegyenek jelentést valamennyi, az e cikk (1) bekezdésének megfelelően összegyűjtött, eseményekkel kapcsolatos adatról.
(7) A tagállamok, az Ügynökség és a szervezetek létrehozhatnak a biztonsági vonatkozású információk gyűjtésére és feldolgozására alkalmas egyéb rendszereket is, amelyek az olyan eseményekre vonatkozó adatok összegyűjtését szolgálják, amelyekre esetleg a 4. cikkben és az e cikk (1), (2) és (3) bekezdésében említett jelentési rendszerek nem terjednek ki. E rendszerek kiterjedhetnek a 6. cikk (3) bekezdésében felsoroltaktól eltérő szervezetek részére történő jelentéstételre, és azokban aktív szerepet vállalhat(nak):
a)
a légi közlekedési ágazat;
b)
a légiközlekedési dolgozók szakmai szervezetei.
(8) Az önkéntes és kötelező bejelentésekből származó információkat egyetlen rendszerbe is lehet integrálni.
6. cikk
Információgyűjtés és -tárolás
(1) Minden egyes, valamely tagállamban letelepedett szervezetnek ki kell jelölnie egy vagy több személyt az eseményekre vonatkozó - a 4. és 5. cikknek megfelelően bejelentett - adatok függetlenül történő gyűjtésére, értékelésére, feldolgozására, elemzésére és tárolására.
A jelentések kezelését úgy kell megvalósítani, hogy az információkat a biztonsági céloktól eltérő célra ne lehessen felhasználni, és hogy annak során megfelelően biztosítsák a bejelentő és az eseményjelentésekben említett személyek személyazonosságának bizalmas kezelését a méltányossági alapú légiközlekedés-biztonsági kultúra elvének előmozdítása érdekében.
(2) Az illetékes hatósággal való megállapodás útján a kisebb szervezetek egyszerűsített mechanizmust vezethetnek be az eseményekre vonatkozó adatok gyűjtésére, értékelésére, feldolgozására, elemzésére és tárolására. Az említett feladatok elvégzését hasonló jellegű szervezetekkel is megoszthatják, betartva ugyanakkor az e rendeletben foglalt, az adatok bizalmas kezelésére és védelmére vonatkozó szabályokat.
(3) Minden tagállam egy vagy több illetékes hatóságot jelöl ki egy olyan mechanizmus létrehozására, amely az eseményekre vonatkozó - a 4. és 5. cikknek megfelelően bejelentett - adatok függetlenül történő gyűjtésére, értékelésére, feldolgozására, elemzésére és tárolására szolgál.
A jelentések kezelését úgy kell megvalósítani, hogy az információkat a biztonsági céloktól eltérő célra ne lehessen felhasználni, és annak megfelelően biztosítania kell a bejelentőre és az eseményjelentésben említett személyekre vonatkozó adatok bizalmas kezelését a méltányossági alapú légiközlekedés-biztonsági kultúra elvének előmozdítása érdekében.
Az első albekezdés alapján - összevontan vagy külön - a következő hatóságokat lehet kijelölni:
a)
a nemzeti polgári légiközlekedési hatóság; és/vagy
b)
az eseményvizsgálatot végző hatóság; és/vagy
c)
bármilyen más független, e feladattal megbízott uniós székhelyű szerv vagy szervezet.
Amennyiben valamely tagállam egynél több szervet vagy szervezetet jelöl ki, közülük egyet kapcsolattartási pontnak nevez ki a 8. cikk (2) bekezdésében említett információcseréhez.
(4) Az Ügynökség egy vagy több személyt jelöl ki egy olyan mechanizmus létrehozására, amely az eseményekre vonatkozó - a 4. és 5. cikknek megfelelően bejelentett - adatok függetlenül történő gyűjtésére, értékelésére, feldolgozására, elemzésére és tárolására szolgál.
A jelentések kezelését úgy kell megvalósítani, hogy az információkat a biztonsági céloktól eltérő célra ne lehessen felhasználni, és annak során megfelelően biztosítani kell a bejelentő és az eseményjelentésekben említett személyek személyazonosságának bizalmas kezelését a méltányossági alapú légiközlekedés-biztonsági kultúra elvének előmozdítása érdekében.
(5) A szervezeteknek egy vagy több adatbázisban kell tárolniuk az eseményekre vonatkozóan a 4. és az 5. cikknek megfelelően összegyűjtött adatok alapján összeállított eseményjelentéseket.
(6) A (3) bekezdésben említett illetékes hatóságoknak nemzeti adatbázisban kell tárolniuk az eseményekre vonatkozóan a 4. és az 5. cikknek megfelelően összegyűjtött adatok alapján összeállított eseményjelentéseket.
(7) A balesetekre és a súlyos repülőeseményekre vonatkozóan az eseményvizsgálatot végző hatóságok által összegyűjtött vagy kiadott releváns információkat is ebben a nemzeti adatbázisban kell tárolni.
(8) Az Ügynökségnek adatbázisban kell tárolnia az eseményekre vonatkozóan a 4. és az 5. cikknek megfelelően összegyűjtött adatok alapján összeállított eseményjelentéseket.
(9) Az eseményvizsgálatot végző hatóságoknak teljes körű hozzáféréssel kell rendelkezniük a (6) bekezdésben említett megfelelő nemzeti adatbázishoz annak érdekében, hogy teljesíthessék a 996/2010/EU rendelet 5. cikkének (4) bekezdése szerinti feladataikat.
(10) A tagállamok polgári légiközlekedési hatóságainak teljes körű hozzáféréssel kell rendelkezniük a (6) bekezdésben említett megfelelő nemzeti adatbázishoz annak érdekében, hogy elláthassák a biztonsági vonatkozású feladataikat.
7. cikk
Az eseményjelentések minősége és tartalma
(1) A 6. cikkben említett eseményjelentéseknek legalább az I. mellékletben felsorolt információkat tartalmazniuk kell.
(2) A 6. cikk (5), (6) és (8) bekezdésében említett eseményjelentésekben fel kell tüntetni az érintett esemény biztonsági kockázat szerinti besorolását. Ezt a besorolást az adott tagállam illetékes hatóságának vagy az Ügynökségnek az e cikk (5) bekezdésében meghatározott közös európai kockázatbesorolási rendszernek megfelelően felül kell vizsgálnia és szükség esetén módosítania kell, majd jóvá kell hagynia.
(3) A szervezeteknek, a tagállamoknak és az Ügynökségnek adatminőség-ellenőrző eljárásokat kell létrehozniuk az adatok - elsősorban az előzetesen összegyűjtött információk és az adatbázisban tárolt jelentések adatai - közötti megfelelőbb összhang biztosítására.
(4) A 6. cikk (5), (6) és (8) bekezdésében említett adatbázisoknak olyan formátumokat kell alkalmazniuk, amelyek:
a)
az információcsere megkönnyítése érdekében szabványosak; és
b)
az ECCAIRS szoftverrel és az ADREP-taxonómiával kompatibilisek.
(5) A Bizottság a tagállamokkal és az Ügynökséggel szoros együttműködésben a 14. cikk (2) bekezdésében említett légiközlekedés-biztonsági elemzői hálózaton keresztül közös európai kockázatbesorolási rendszert dolgoz ki annak érdekében, hogy a szervezetek, a tagállamok és az Ügynökség elvégezhesse az események biztonsági kockázat szerinti besorolását. Ennek során a Bizottság figyelembe veszi, hogy a rendszernek összhangban kell állnia már meglévő kockázatbesorolási rendszerekkel.
A Bizottság a rendszert 2017. május 15-ig kidolgozza.
(6) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 18. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogadjon el a közös európai kockázatbesorolási rendszer meghatározására vonatkozóan.
(7) A Bizottság végrehajtási aktusok útján részletes szabályokat fogad el a közös európai kockázatbesorolási rendszer végrehajtása érdekében. Ezeket a végrehajtási aktusokat a 19. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
(8) A Bizottság és az Ügynökség támogatja a tagállamok illetékes hatóságainak adatintegrálási munkáját, ideértve például:
a)
az (1) bekezdésben említett minimális információk rendszerezését;
b)
az események (2) bekezdésben említett kockázat szerinti besorolását; és
c)
a (3) bekezdésben említett adatminőség-ellenőrző eljárások kialakítását.
A Bizottság és az Ügynökség által nyújtott támogatásnak hozzá kell járulnia az adatbeviteli eljárások tagállamok közötti összehangolásához, és a 6. cikk (1), (3) és (4) bekezdésében említett szerveknél és szervezeteknél dolgozó személyzet részére különösen az alábbiak nyújtásából áll:
a)
útmutató anyagok;
b)
műhelytalálkozók;
c)
megfelelő képzés.
8. cikk
Európai központi adattár
(1) A Bizottság kezeli az Unióban összegyűjtött eseményjelentések tárolására szolgáló európai központi adattárat.
(2) A Bizottság egyetértésével minden tagállam aktualizálja az európai központi adattárat azáltal, hogy a 6. cikk (6) bekezdésében említett nemzeti adatbázisokban tárolt valamennyi biztonsági vonatkozású információt továbbítja a központi adattárnak.
(3) Az Ügynökségnek meg kell állapodnia a Bizottsággal minden, a 216/2008/EK rendelet és annak végrehajtási szabályai alapján az Ügynökség által összegyűjtött eseményjelentések, különösen a belső eseménybejelentő rendszerben (IORS) tárolt események, valamint a 4. cikk (9) bekezdése és az 5. cikk (5) bekezdése szerint gyűjtött információk európai központi adattárba történő továbbítására vonatkozó műszaki protokollokról.
(4) A Bizottság végrehajtási aktusok útján intézkedéseket fogad el az (1) és (2) bekezdésben említett európai központi adattár kezelésére vonatkozóan. Ezeket a végrehajtási aktusokat a 19. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárásnak megfelelően kell elfogadni.
9. cikk
Információcsere
(1) A tagállamok és az Ügynökség úgy működnek közre az információcserében, hogy az eseményjelentéseket tároló saját adatbázisaikban tárolt biztonsági vonatkozású információkhoz az európai központi adattáron keresztül hozzáférést biztosítanak a többi tagállam illetékes hatóságainak, az Ügynökségnek és a Bizottságnak.
Az eseményjelentéseket legkésőbb a nemzeti adatbázisba történő bevitelük után 30 nappal továbbítani kell az európai központi adattárnak.
Az eseményjelentéseket szükség esetén kiegészítő biztonsági vonatkozású információkkal kell naprakésszé tenni.
(2) A tagállamoknak a balesetekkel és a súlyos repülőeseményekkel kapcsolatos információkat továbbítaniuk kell az európai központi adattárnak az alábbiak szerint:
a)
a balesetekkel és a súlyos repülőeseményekkel kapcsolatos előzetes tényszerű információkat a kivizsgálás folyamán;
b)
ha a vizsgálat lezárult:
i.
a vizsgálati zárójelentést;és
ii.
ha rendelkezésre áll, annak angol nyelvű összefoglalóját.
(3) Egy tagállam vagy az Ügynökség a kapcsolódó biztonsági vonatkozású információkat a lehető leghamarabb továbbítja a tagállamok érintett hatóságainak, illetve az Ügynökségnek, ha az eseményekre vonatkozó adatok összegyűjtése, az eseményjelentések tárolása vagy a 13. cikk (6) bekezdése szerinti elemzés elvégzése során olyan biztonsági szempontokat azonosít, amelyek megítélése szerint:
a)
más tagállam vagy az Ügynökség érdeklődésére is számot tarthatnak; vagy
b)
esetleg biztonsági intézkedések megtételét igénylik más tagállam vagy az Ügynökség részéről.
10. cikk
Az európai központi adattárban tárolt információk terjesztése
(1) Az Unióban működő, a polgári légi közlekedés biztonságának szabályozásáért felelős valamennyi szervnek, illetve az eseményvizsgálatok elvégzéséért felelős hatóságoknak biztonságos és teljes online hozzáféréssel kell rendelkezniük az európai központi adattárban őrzött, eseményekkel kapcsolatos adatokhoz.
Az információkat a 15. és 16. cikkel összhangban kell felhasználni.
(2) A II. mellékletben felsorolt érdekelt felek is kérvényezhetik az európai központi adattárban található egyes információkhoz való hozzáférést.
Az Unióban letelepedett érdekelt feleknek adatszolgáltatási kérelmükkel a letelepedésük helye szerinti tagállam kapcsolattartási pontjához kell fordulniuk.
Az Unión kívül letelepedett érdekelt feleknek kérelmeiket a Bizottsághoz kell benyújtaniuk.
A Bizottság az e bekezdés szerinti kérelmekről értesíti az érintett tagállam illetékes hatóságát.
(3) A 996/2010/EU rendelet 15. cikke (2) bekezdésében foglaltak mellett, az európai központi adattárban tárolt, az említett rendelettel összhangban végzett, folyamatban lévő eseményvizsgálatokra vonatkozó információk e cikk alapján nem adhatók ki az érdekelt feleknek.
(4) Biztonsági okokból az érdekelt felek számára nem adható közvetlen hozzáférés az európai központi adattárhoz.
11. cikk
A kérelmek feldolgozása és a döntések
(1) Az európai központi adattárban tárolt információkhoz való hozzáférést a kapcsolattartási pontok által jóváhagyott formanyomtatványokon kell kérelmezni. E formanyomtatványoknak tartalmazniuk kell legalább a III. mellékletben található elemeket.
(2) A kérelmet fogadó kapcsolattartási pontnak ellenőriznie kell, hogy
a)
a kérelmet érdekelt fél nyújtotta-e be;
b)
rendelkezik-e illetékességgel a benyújtott kérelem feldolgozására.
Ha a kapcsolattartási pont azt állapítja meg, hogy a kérelem egy másik tagállam vagy a Bizottság hatáskörébe tartozik, továbbítania kell azt az adott tagállamnak vagy a Bizottságnak.
(3) A kérelmet fogadó kapcsolattartási pontnak eseti alapon értékelnie kell, hogy a kérelem megalapozott és teljesíthető-e. A kapcsolattartási pontok papíron vagy biztonságos elektronikus kommunikációs eszközön juttathatják el az információt az érdekelt félhez.
(4) Ha a kapcsolattartási pont elfogadja a kérelmet, meg kell határoznia a rendelkezésre bocsátandó információ mennyiségét és részletességét. A 15. és a 16. cikk sérelme nélkül csak a kérelem szempontjából feltétlenül szükséges információkra kell szorítkozni.
Az érdekelt fél saját berendezéseihez, műveleteihez vagy tevékenységi területéhez nem kapcsolódó információk csak összesített vagy anonimizált formában adhatók meg. Nem összesített formában lévő információt akkor lehet az érdekelt fél rendelkezésére bocsátani, ha az írásban részletes indoklást nyújt be. Az információkat a 15. és 16. cikkel összhangban kell felhasználni.
(5) A kapcsolattartási pont a II. melléklet b) pontjában felsorolt érdekelt feleknek csak olyan információkat adhat meg, amelyek az adott fél saját berendezéseihez, műveleteihez vagy tevékenységi területéhez kapcsolódnak.
(6) A II. melléklet a) pontjában felsorolt érdekelt felektől érkező kérelmet fogadó kapcsolattartási pont általános jellegű döntést hozhat ezen érdekelt felek rendszeres tájékoztatásáról, feltéve, ha:
a)
a kért információ kapcsolódik az érdekelt fél saját berendezéseihez, műveleteihez vagy tevékenységi területéhez;
b)
az általános jellegű döntés nem biztosít hozzáférést az adatbázis teljes tartalmához;
c)
az általános jellegű döntés kizárólag anonimizált információkhoz való hozzáférést biztosít.
(7) Az érdekelt fél az e cikk szerint kapott információt az alábbi feltételekkel használhatja fel:
a)
az érdekelt fél csak az e rendelet 1. cikkében megállapított célkitűzésnek megfelelő, a kérelmezési formanyomtatványon feltüntetett célból használhatja fel a kapott információt; és
b)
az érdekelt fél nem adhatja ki a kapott információt az azt átadó írásbeli hozzájárulása nélkül, és meg kell hoznia a szükséges intézkedéseket a kapott információ megfelelő szintű bizalmas kezelésének biztosítására.
(8) Az információ e cikk szerinti terjesztésére vonatkozó döntésnek azokra az információkra kell korlátozódnia, amelyekre az információ felhasználójának célja eléréséhez feltétlenül szüksége van.
12. cikk
A kérelmek nyilvántartása és az információcsere
(1) A kapcsolattartási pontnak nyilvántartásba kell vennie a hozzá beérkező kérelmeket és az azok alapján hozott intézkedéseket.
Ezt az információt időben közölni kell a Bizottsággal, valahányszor kérelem érkezik be és/vagy intézkedés történik.
(2) A Bizottság naprakész jegyzéket bocsát minden kapcsolattartási pont rendelkezésére a beérkezett kérelmekről, valamint a különböző kapcsolattartási pontok, illetve a Bizottság által hozott intézkedésekről.
13. cikk
Az események nemzeti szintű elemzése és nyomon követése
(1) Minden egyes, valamely tagállamban letelepedett szervezetnek eljárást kell kidolgoznia a 4. cikk (2) bekezdésével és az 5. cikk (1) bekezdésével összhangban összegyűjtött események elemzésére annak érdekében, hogy feltérképezze a felderített eseményekkel vagy eseménycsoportokkal összefüggő, a biztonságot fenyegető veszélyeket.
Az elemzés alapján az egyes szervezeteknek meg kell határozniuk a légi közlekedés biztonságának előmozdításához adott esetben szükséges megfelelő korrekciós vagy megelőző intézkedéseket.
(2) Ha az (1) bekezdés szerinti elemzést követően valamely tagállamban letelepedett szervezet a tényleges vagy potenciális légiközlekedés-biztonsági hiányosságok elhárításához szükséges megfelelő korrekciós vagy megelőző intézkedéseket határoz meg:
a)
ezt az intézkedést megfelelő időben végre kell hajtania; és
b)
ki kell alakítania az intézkedés végrehajtásának és hatékonyságának nyomon követésére szolgáló eljárást.
(3) Minden egyes, valamely tagállamban letelepedett szervezetnek rendszeresen közölnie kell alkalmazottaival vagy a vele szerződéses viszonyban álló személyzettel a megelőző vagy korrekciós intézkedések tárgyát képező különböző események elemzésével és nyomon követésével kapcsolatos információkat.
(4) Ha az (5) bekezdés hatálya alá nem tartozó, valamely tagállamban letelepedett szervezet a 4. cikk (8) bekezdésével és az 5. cikk (6) bekezdésével összhangban jelentett eseményekkel vagy eseménycsoportokkal kapcsolatos elemzése alapján tényleges vagy potenciális polgári légiközlekedés-biztonsági kockázatot azonosít, a bejelentő által az eseményről tett értesítés napjától számított 30 napon belül továbbítja az adott tagállam illetékes hatóságának:
a)
az (1) bekezdéssel összhangban elvégzett elemzés előzetes eredményét - ha van ilyen -; és
b)
a (2) bekezdéssel összhangban végrehajtandó intézkedésekről szóló beszámolót.
A szervezetnek az elemzés végső eredményeit arra irányuló kérés esetén amint rendelkezésre állnak, de elvben legkésőbb az esemény jelentésének napjától számított három hónapon belül közölni kell.
A tagállamok illetékes hatósága felkérheti a szervezetet arra, hogy továbbítsák számukra az olyan eseményekkel kapcsolatos elemzések előzetes vagy végleges eredményeit, amelyeket jelentettek nekik, de nem kaptak tájékoztatást a későbbiekben hozott intézkedésekről, vagy csak az előzetes eredményekről kaptak tájékoztatást.
(5) Valamely tagállamban letelepedett, az Ügynökség által tanúsított vagy jóváhagyott szervezet a 4. cikk (9) bekezdésével és az 5. cikk (5) bekezdésével összhangban jelentett eseményekkel vagy eseménycsoportokkal kapcsolatos elemzése alapján tényleges vagy potenciális polgári légiközlekedés-biztonsági kockázatot azonosít, a bejelentő által az eseményről tett értesítés napjától számított 30 napon belül továbbítja az Ügynökségnek:
a)
az (1) bekezdéssel összhangban elvégzett elemzés előzetes eredményeit; és
b)
a (2) bekezdéssel összhangban tett intézkedésekről szóló beszámolót.
Az Ügynökség által tanúsított vagy jóváhagyott szervezeteknek az elemzés végleges eredményeit - arra irányuló kérés esetén - amint rendelkezésre állnak, de főszabály szerint legkésőbb az esemény jelentésének időpontjától számított három hónapon belül továbbítaniuk kell az Ügynökségnek.
Az Ügynökség felkérheti a szervezeteket arra, hogy továbbítsák számára az olyan eseményekkel kapcsolatos elemzések előzetes vagy végleges eredményeit, amelyeket jelentettek neki, de amelyekkel kapcsolatban nem kapott tájékoztatást a későbbiekben hozott intézkedésekről, vagy csak az előzetes eredményekről kapott tájékoztatást.
(6) Minden tagállam és az Ügynökség kidolgoz egy eljárást a 4. cikk (6) bekezdésének, valamint az 5. cikk (2) és (3) bekezdésének megfelelően közvetlenül hozzájuk bejelentett eseményekkel kapcsolatos információk elemzésére annak érdekében, hogy feltérképezzék az említett eseményekkel összefüggő, a biztonságot fenyegető veszélyeket. Az elemzés alapján meghatározzák a légi közlekedés biztonságának javításához szükséges megfelelő korrekciós vagy megelőző intézkedéseket.
(7) Ha a (6) bekezdés szerinti elemzést követően valamely tagállam vagy az Ügynökség a tényleges vagy potenciális légiközlekedés-biztonsági hiányosságok elhárításához szükséges megfelelő korrekciós vagy megelőző intézkedéseket határoz meg:
a)
az intézkedést megfelelő időben végre kell hajtania; és
b)
ki kell alakítania az intézkedés végrehajtásának és hatékonyságának nyomon követésére szolgáló eljárást.
(8) A (4) vagy az (5) bekezdéssel összhangban nyomon követett események vagy eseménycsoportok tekintetében lehetőséget kell biztosítani az egyes tagállamok és az Ügynökség számára, hogy hozzáférjenek az elvégzett elemzésekhez, és megfelelően nyomon kövessék azon szervezetek által hozott intézkedéseket, amelyekért felelősek.
Amennyiben egy tagállam vagy az Ügynökség úgy ítéli meg, hogy a jelentett intézkedések végrehajtása és hatékonysága nem megfelelő a tényleges vagy potenciális biztonsági hiányosságok elhárítására, gondoskodik róla, hogy az érintett szervezet megfelelő kiegészítő intézkedést hozzon és hajtson végre.
(9) Az egyes események vagy eseménycsoportok e cikk szerint kapott elemzésével és nyomon követésével kapcsolatos információkat - ha vannak ilyenek - időben, a nemzeti adatbázisokba történő felvételüket követő legfeljebb két hónapon belül, a 8. cikk (2) és (3) bekezdésével összhangban rögzíteni kell az európai központi adattárban.
(10) A tagállamok az eseményjelentések elemzéséből nyert információkat felhasználják a nemzeti légiközlekedés-biztonsági program keretében adott esetben végrehajtásra kerülő korrekciós intézkedések meghatározásához.
(11) A nyilvánosságnak a polgári légi közlekedés biztonsági szintjéről való tájékoztatása érdekében az egyes tagállamok legalább évente biztonsági jelentést tesznek közzé. A biztonsági jelentés:
a)
tartalmazza a kötelező és önkéntes nemzeti jelentési rendszereiken keresztül jelentett események és egyéb biztonsági vonatkozású információ típusára vonatkozó összesített és anonimizált információkat;
b)
rávilágít a tendenciákra; és
c)
bemutatja az általa meghozott intézkedéseket.
(12) A tagállamok közzétehetik az anonimizált eseményjelentéseket és a kockázatelemzések eredményeit is.
14. cikk
Az események uniós szintű elemzése és nyomon követése
(1) A Bizottság, az Ügynökség és a tagállamok illetékes hatóságai egymással együttműködve rendszeresen részt vesznek az európai központi adattárban található információk cseréjében és elemzésében.
Ezekre az e rendeletben meghatározott titoktartási követelmények sérelme nélkül, adott esetben és eseti alapon megfigyelők is meghívást kaphatnak.
(2) A Bizottság, az Ügynökség és a tagállamok illetékes hatóságai egy légiközlekedés-biztonsági elemzői hálózaton keresztül működnek együtt.
A légiközlekedés-biztonsági elemzői hálózatnak különösen az Európai Légiközlekedés-biztonsági Programot és az Európai Légiközlekedés-biztonsági Tervet támogató biztonsági elemzés révén kell hozzájárulnia az uniós légi közlekedés biztonságának javításához.
(3) Az Ügynökség például a hálózat találkozóinak előkészítésében és szervezésében nyújtott segítséggel támogatja a légiközlekedés-biztonsági elemzői hálózat tevékenységeit.
(4) Az Ügynökség a 216/2008/EK rendelet 15. cikkének (4) bekezdése szerinti éves biztonsági jelentésben az (1) bekezdésben említett információelemzések eredményéről is közöl adatokat.
15. cikk
Bizalmas kezelés és az információk megfelelő felhasználása
(1) Nemzeti joguknak megfelelően a tagállamok és a szervezetek, továbbá az Ügynökség megtesznek minden szükséges intézkedést a 4., az 5. és a 10. cikk alapján az eseményekre vonatkozóan kapott adatok megfelelően bizalmas kezelésének biztosítására.
A tagállamok, a tagállamban letelepedett szervezetek vagy az Ügynökség a személyes adatokat csak az e rendelet céljából szükségesnek tartott mértékben dolgozzák fel a 95/46/EK irányelvet végrehajtó nemzeti jogszabályok megsértése nélkül.
(2) A 996/2010/EU rendelet 12., 14. és 15. cikkében a biztonsági vonatkozású információk védelmét illető rendelkezések sérelme nélkül az eseményjelentésekből származó információkat csak arra a célra lehet felhasználni, amely célra azokat összegyűjtötték.
A tagállamok, az Ügynökség és a szervezetek nem adhatják ki és nem is használhatják fel az eseményekre vonatkozó információkat:
a)
a vétkesség vagy a felelősség telepítésére; vagy
b)
a légi közlekedés biztonságának fenntartásától vagy javításától eltérő bármely más célra.
(3) A Bizottság, az Ügynökség és a tagállamok illetékes hatóságai a 14. cikk szerinti kötelezettségeik teljesítése során az európai központi adattárban található információk vonatkozásában:
a)
gondoskodnak az információk bizalmas kezeléséről, és
b)
az információk felhasználását arra a szükséges minimumra korlátozzák, amely szükséges a biztonsággal kapcsolatos kötelezettségeiknek való megfeleléshez, a vétkesség vagy a felelősség telepítése nélkül. E tekintetben ezen információkat mindenekelőtt a kockázatkezelésre és a biztonság terén jelentkező tendenciák elemzésére kell használni, amely tevékenységek a tényleges vagy potenciális biztonsági hiányosságok kezelésére irányuló biztonsági ajánlásokhoz vagy intézkedésekhez vezethetnek.
(4) A tagállamok biztosítják, hogy a 6. cikk (3) bekezdésében említett illetékes hatóságaik és igazságszolgáltatási hatóságaik közötti együttműködés előzetes igazgatási megállapodások révén valósuljon meg. Ezen előzetes igazgatási megállapodásokkal arra kell törekedni, hogy egyenlő súllyal essen latba a megfelelő igazságszolgáltatás és a biztonsági vonatkozású információk igény szerinti, folyamatos elérhetőségének biztosítása.
16. cikk
Az információforrás védelme
(1) E cikk alkalmazásában „személyes adatnak” minősül a természetes személyeknek különösen a neve és lakcíme.
(2) Minden egyes, valamely tagállamban letelepedett szervezetnek biztosítania kell, hogy a személyes adatok csak abban az esetben legyenek hozzáférhetők az említett szervezeten belül a 6. cikk (1) bekezdésének megfelelően kijelölt személyektől eltérő munkatársak számára is, ha ez feltétlenül szükséges az eseményeknek a légi közlekedés biztonságának megerősítése tekintetében végzett kivizsgálásához.
Az anonimizált információkat a szervezeten belül a megfelelő módon kell továbbítani.
(3) Valamennyi tagállam biztosítja, hogy a személyes adatok ne kerülhessenek rögzítésre a 6. cikk (6) bekezdésében említett nemzeti adatbázisokban. Az ilyen anonimizált információkat elérhetővé kell tenni az érintett érdekelt felek számára, például a légi közlekedés biztonságának javításával összefüggő kötelezettségeik teljesítésének lehetővé tétele érdekében.
(4) Az Ügynökség biztosítja, hogy a személyes adatok ne kerüljenek rögzítésre a 6. cikk (8) bekezdésében említett Ügynökség-adatbázisban. Az ilyen anonimizált információkat elérhetővé kell tenni az érintett érdekelt felek számára, például a légi közlekedés biztonságának javításával összefüggő kötelezettségeik teljesítésének lehetővé tétele érdekében.
(5) Semmi nem akadályozhatja a tagállamokat és az Ügynökséget abban, hogy minden szükséges lépést megtegyenek a légi közlekedés biztonságának megőrzése vagy javítása érdekében.
(6) A büntetőjog alkalmazandó nemzeti szabályainak sérelme nélkül a tagállamok tartózkodnak attól, hogy eljárást indítsanak azon nem előre megfontolt szándékból vagy gondatlanságból elkövetett jogsértések esetében, amelyekről pusztán a 4. és 5. cikk szerinti jelentésétel alapján szereztek tudomást.
Az első albekezdés nem alkalmazandó a (10) bekezdésben említett esetekben. A tagállamok intézkedéseket tarthatnak fenn vagy fogadhatnak el annak érdekében, hogy megerősítsék a bejelentők és az eseményjelentésekben említett személyek védelmét, ideértve különösen e szabálynak a (10) bekezdésben említett kivételek nélküli alkalmazását.
(7) A nemzeti jog alapján indított fegyelmi vagy közigazgatási eljárások esetén az eseményjelentésekben szereplő információk nem használhatók fel:
a)
a bejelentők ellen;
b)
az eseményjelentésekben említett személyek ellen.
Az első albekezdés nem alkalmazandó a (10) bekezdésben említett esetekben.
A tagállamok intézkedéseket tarthatnak fenn vagy fogadhatnak el annak érdekében, hogy megerősítsék a bejelentők vagy az eseményjelentésekben említett személyek védelmét, ideértve különösen e védelem polgári vagy büntetőeljárásokra történő kiterjesztését.
(8) A tagállamok elfogadhatnak vagy hatályban tarthatnak olyan jogszabályi rendelkezéseket, amelyek az e rendeletben meghatározottnál magasabb szintű védelmet biztosítanak a bejelentőknek és az eseményjelentésben említett személyeknek.
(9) Kivéve azokat az eseteket, amikor a (10) bekezdés alkalmazandó, a 4. és az 5. cikk szerint jelentést tevő vagy az eseményjelentésben említett alkalmazottakat és szerződéses személyzetet a bejelentő által közölt információk miatt nem érheti sérelem a munkaadó vagy azon szervezet részéről, amelynek a szolgáltatást nyújtják.
(10) Az e cikk (6), (7) és (9) bekezdésében foglalt védelem nem alkalmazandó:
a)
szándékos kötelezettségszegés esetében;
b)
abban az esetben, ha egy nyilvánvaló kockázatot kétségtelenül, súlyosan és nagymértékben figyelmen kívül hagynak, és nem tanúsítják a szakmai felelősségi szabályoknak megfelelő, az adott helyzetben egyértelműen elvárható gondosságot, és ezzel előre látható személyi vagy vagyoni kárt okoznak, vagy ezáltal nagymértékben csökken a légi közlekedés biztonságának szintje.
(11) Minden egyes, valamely tagállamban letelepedett szervezetnek az alkalmazottak képviselőivel folytatott konzultációt követően belső szabályokat kell elfogadnia, amelyekben megállapítja, hogy a szervezeten belül milyen módon kell biztosítani és végrehajtani a méltányossági alapú légiközlekedés-biztonsági kultúra elveit, különösen a (9) bekezdésben említett alapelvet.
A (12) bekezdés szerint kijelölt szerv a végrehajtásuk előtt kérheti a tagállamában letelepedett szervezetek belső szabályainak felülvizsgálatát.
(12) Valamennyi tagállam kijelöli a (6), (9) és (11) bekezdés végrehajtásáért felelős szervet.
A munkavállalók és a szerződéses személyzet tagjai ehhez a szervhez jelenthetik be az e cikkben meghatározott szabályok vélt megsértését. A munkavállalók és a szerződéses személyzet tagjai nem szankcionálhatók a szabályok ilyen vélt megsértésének bejelentéséért. A munkavállalók és a szerződéses személyzet tagjai a szabályok ilyen vélt megsértéséről a Bizottságot is értesíthetik.
Adott esetben a kijelölt szerv tanácsot ad a tagállam releváns hatóságainak a korrekciós intézkedésekkel vagy a 21. cikk alapján alkalmazandó szankciókkal kapcsolatban.
(13) A tagállamok 2019. május 15-én és azt követően ötévente jelentésben számolnak be a Bizottságnak e cikk végrehajtásáról és különösen a (12) bekezdés szerint kijelölt szerv tevékenységéről. A jelentés nem tartalmazhat személyes adatokat.
17. cikk
A mellékletek aktualizálása
A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 18. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el annak érdekében, hogy:
a)
aktualizálja az eseményjelentések kötelező adatmezőinek az I. mellékletben szereplő listáját, amennyiben az e rendelet alkalmazása során szerzett tapasztalatok alapján változtatásokra van szükség a légi közlekedés biztonságának javítása céljából;
b)
a tapasztalatok és a fejlemények figyelembevétele céljából aktualizálja az európai központi adattárban tárolt információkhoz való hozzáférés kérésére szolgáló, a III. mellékletben szereplő formanyomtatványt;
c)
a mellékletek bármelyikét hozzáigazítsa a nemzetközileg elfogadott ECCAIRS szoftverhez és az ADREP-taxonómiához, valamint az Unió által elfogadott más jogi aktusokhoz és a nemzetközi megállapodásokhoz.
A kötelező adatmezők listájának aktualizálása céljából az Ügynökség és a 14. cikk (2) bekezdésében említett légiközlekedés-biztonsági elemzői hálózat megfelelő véleménnyel/véleményekkel látja el a Bizottságot.
18. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.
(2) A Bizottság a 7. cikk (6) bekezdésében és a 17. cikkben említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására vonatkozó felhatalmazása ötéves időtartamra szól e rendelet hatálybalépésének időpontjától kezdődő hatállyal. A Bizottság legkésőbb kilenc hónappal az ötéves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal az egyes időtartamok vége előtt, akkor a felhatalmazás hallgatólagosan meghosszabbodik a korábbival megegyező időtartamra.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 7. cikk (6) bekezdésében és a 17. cikkben említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban meghatározott felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) A 7. cikk (6) bekezdése és a 17. cikk értelmében elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
19. cikk
Bizottsági eljárások
(1) A Bizottságot a 216/2008/EK rendelet 65. cikke szerint létrehozott bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságnak minősül.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni. Ha a bizottság nem nyilvánít véleményt, a Bizottság nem fogadhatja el a végrehajtási aktus tervezetét, és a 182/2011/EU rendelet 5. cikke (4) bekezdésének harmadik albekezdése alkalmazandó.
20. cikk
A dokumentumokhoz való hozzáférés és a személyes adatok védelme
(1) Az európai központi adattárban őrzött adatok és információk hozzáférhetőségére vonatkozó szigorúbb szabályokról rendelkező 10. és 11. cikk kivételével e rendelet nem érinti az 1049/2001/EK rendeletet.
(2) E rendelet nem érinti a 95/46/EK irányelvet végrehajtó és a 45/2001/EK rendelettel összhangban lévő nemzeti jogi aktusokat.
21. cikk
Szankciók
A tagállamok az e rendelet rendelkezéseinek megszegése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat állapítanak meg. A megállapított szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük. A tagállamok értesítik a Bizottságot e rendelkezésekről, és az azokat érintő későbbi módosításokról.
22. cikk
A 996/2010/EU rendelet módosítása
A 996/2010/EU rendelet 19. cikkét el kell hagyni.
Az említett cikk ugyanakkor alkalmazandó marad e rendeletnek a 24. cikk (3) bekezdésével összhangban történő alkalmazása időpontjáig.
23. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 2003/42/EK irányelv, az 1321/2007/EK rendelet és az 1330/2007/EK rendelet hatályát veszti. Az említett jogszabályok e rendeletnek a 24. cikk (3) bekezdésével összhangban történő alkalmazása időpontjáig alkalmazandók maradnak.
24. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
(1) Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
(2) A Bizottság 2020. november 16-ig értékelő jelentést ad ki e rendelet végrehajtásáról, amelyet megküld az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak. A jelentésben különösen arról kell beszámolni, hogy a rendelet milyen módon járul hozzá a légijármű-balesetek és az azokhoz kapcsolódó halálesetek számának csökkentéséhez. Indokolt esetben a Bizottság a jelentés alapján a rendelet módosítására vonatkozó javaslatokat nyújt be.
(3) Ezt a rendeletet 2015. november 15-től kezdve kell alkalmazni, de nem korábban, mint a 4. cikk (5) bekezdésében említett végrehajtási intézkedések hatálybalépésének napja. A 7. cikk (2) bekezdése akkor alkalmazandó, amikor a kockázatoknak a 7. cikk (6) és (7) bekezdésében említett közös európai besorolási rendszerét meghatározó és kidolgozó, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok és végrehajtási aktusok hatályba lépnek.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. április 3-án.