PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 448/2013
ze dne 15. května 2013,
kterým se stanoví postup pro určení referenčního členského státu mimounijního správce alternativních investičních fondů podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2011/61/EU ze dne 8. června 2011 o správcích alternativních investičních fondů a o změně směrnic 2003/41/ES a 2009/65/ES a nařízení (ES) č. 1060/2009 a (EU) č. 1095/2010 (1), a zejména na čl. 37 odst. 14 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
V situacích uvedených v čl. 37 odst. 4 písm. b), písm. c) bodě i), písm. e) a f) a písm. g) bodě i) směrnice 2011/61/EU by mohl být za možný referenční členský stát mimounijního správce alternativních investičních fondů (dále jen „správce“), který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fondy, případně nabízet jím spravované alternativní investiční fondy v Unii, považován více než jeden členský stát. V uvedených případech musí mimounijní správce požádat příslušné orgány uvedených členských států, aby určily jeho referenční členský stát. K žádosti by měly být připojeny veškeré nezbytné relevantní informace a dokumentace k určení referenčního členského státu tohoto správce. Dotyčné příslušné orgány by měly referenční členský stát určit společným rozhodnutím. Je třeba stanovit postup, podle kterého relevantní příslušné orgány určí referenční členský stát. Zatímco jmenování referenčního členského státu je společnou odpovědností příslušných orgánů dotyčných členských států, Evropský orgán pro cenné papíry a trhy (ESMA) zřízený nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1095/2010 (2) by měl zajistit, aby byly všechny potenciální referenční členské státy do tohoto rozhodování řádně zapojeny, a měl by být nápomocen při dosažení dohody.
(2)
Postup pro určení referenčního členského státu se liší od postupu pro žádost o pas podle směrnice 2011/61/EU. Poté, co byl referenční členský stát určen, musí dotčený mimounijní správce požádat příslušný orgán uvedeného členského státu o povolení podle stejného postupu a za stejných podmínek, jaké pro správce platí podle článků 7 a 8 směrnice 2011/61/EU.
(3)
Směrnice 2011/61/EU ukládá členským státům, aby použily právní a správní předpisy, které uvedené směrnici provádějí, ode dne 22. července 2013. Aniž je dotčen akt v přenesené pravomoci požadovaný v čl. 67 odst. 6 směrnice 2011/61/EU, použití tohoto nařízení se proto také odkládá ke stejnému datu.
(4)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Evropského výboru pro cenné papíry,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Postup pro určení referenčního členského státu z několika možných referenčních členských států
1. Pokud mimounijní správce alternativních investičních fondů (dále jen „správce“), který hodlá spravovat unijní alternativní investiční fondy, aniž by je nabízel, nebo hodlá nabízet v Unii alternativní investiční fondy, které spravuje, požádá o určení svého referenčního členského státu podle čl. 37 odst. 4 druhého pododstavce směrnice 2011/61/EU, tato žádost musí být písemná a musí být určena každému z příslušných orgánů členských států, které jsou možnými referenčními členskými státy. V žádosti se uvedou všechny potenciální referenční členské státy.
2. Žádost mimounijního správce musí obsahovat nezbytné informace a dokumentaci potřebnou k určení referenčního členského státu.
3. V situaci uvedené v čl. 37 odst. 4 písm. b) směrnice 2011/61/EU tyto informace a dokumentace zahrnují:
a)
uvedení členských států, v nichž mají sídlo alternativní investiční fondy spravované mimounijním správcem;
b)
uvedení členských států, v nichž mimounijní správce spravuje aktiva;
c)
objem aktiv spravovaných mimounijním správcem v různých členských státech.
4. V situaci uvedené v čl. 37 odst. 4 písm. c) bodě i) směrnice 2011/61/EU tyto informace a dokumentace zahrnují:
a)
uvedení členského státu, v němž má sídlo alternativní investiční fond spravovaný mimounijním správcem;
b)
uvedení členských států, v nichž mimounijní správce hodlá nabízet alternativní investiční fond.
5. V situacích uvedených v čl. 37 odst. 4 písm. e) a písm. g) bodě i) směrnice 2011/61/EU tyto informace a dokumentace zahrnují:
a)
uvedení členských států, v nichž mají sídlo alternativní investiční fondy spravované mimounijním správcem;
b)
popis strategie pro nabízení, která je způsobilá prokázat záměr mimounijního správce nabízet určitý alternativní investiční fond nebo několik fondů v určitém členském státě nebo v několika členských státech a realizovat účinné nabízení v určitých členských státech, přičemž se uvedou alespoň následující údaje:
i)
členské státy, v nichž budou distributoři (a správce, pokud bude distribuci provádět sám) nabízet podílové jednotky nebo akcie alternativních investičních fondů spravovaných správcem, včetně očekávaného podílu celkové nabídky v Unii, vyjádřeného spravovanými aktivy,
ii)
odhad očekávaného počtu investorů, jimž je nabídka určena, s bydlištěm v členských státech, v nichž správci hodlají nabízet své alternativní investiční fondy,
iii)
úřední jazyky členských států, do nichž byly nebo mají být přeloženy nabídkové a propagační dokumenty,
iv)
rozdělení nabídkových činností v členských státech, v nichž správce hodlá nabízet své alternativní investiční fondy, s ohledem zejména na viditelnost a četnost reklamy a předváděcích akcí.
6. V situaci uvedené v čl. 37 odst. 4 písm. f) směrnice 2011/61/EU tyto informace a dokumentace zahrnují informace stanovené v odst. 5 písm. b) tohoto článku.
7. Příslušné orgány, na něž se mimounijní správce obrátí jako na příslušné orgány možných referenčních států, ihned po přijetí žádosti uvedené v odstavci 1 tohoto článku a nejpozději do tří pracovních dnů po přijetí žádosti navážou vzájemný kontakt a kontakt s Evropským orgánem pro cenné papíry a trhy, aby rozhodly, zda nejsou na základě čl. 37 odst. 4 směrnice 2011/61/EU potenciálně dotčeny jakékoli další příslušné orgány v Unii.
Na žádost Evropského orgánu pro cenné papíry a trhy mu příslušné orgány ihned poskytnou úplnou žádost podanou mimounijním správcem.
8. Pokud je rozhodnuto, že by mohly být dotčeny další příslušné orgány v Unii, Evropský orgán pro cenné papíry a trhy je ihned informuje a zajistí, aby jim byla předána úplná žádost podaná mimounijním správcem.
9. Každý tímto postupem dotčený příslušný orgán a Evropský orgán pro cenné papíry a trhy si mohou od mimounijního správce vyžádat další nezbytné relevantní informace a dokumentaci k určení referenčního členského státu.
Tato žádost o další informace nebo dokumentaci musí být písemná, musí uvádět důvody a musí být současně sdělena všem ostatním dotčeným příslušným orgánům a Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy.
Jakmile dožadující příslušný orgán nebo Evropský orgán pro cenné papíry a trhy obdrží další informace nebo dokumentaci, dožadující orgán uvedené informace nebo dokumentaci ihned předá všem ostatním dotčeným orgánům a případně Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy.
10. Do jednoho týdne od přijetí žádosti uvedené v odstavci 1 příslušnými orgány, na které se správce obrátil, nebo případně jakýmikoli dalšími příslušnými orgány v Unii podle odstavce 8 si všechny dotčené příslušné orgány navzájem, jakož i Evropskému orgánu pro cenné papíry a trhy, předloží stanovisko ohledně určení vhodného referenčního členského státu.
11. Všechny příslušné orgány následně společně určí referenční členský stát. K určení dojde nejpozději jeden měsíc po přijetí žádosti příslušnými orgány identifikovanými mimounijním správcem nebo případně dalšími příslušnými orgány v Unii podle odstavce 8.
Pokud jsou vyžádány další informace, lhůta uvedená v prvním pododstavci se prodlouží o dobu mezi podáním žádosti o další informace a dokumentaci uvedené v odstavci 9 a přijetím těchto informací nebo dokumentace.
12. Evropský orgán pro cenné papíry a trhy je relevantním příslušným orgánům nápomocen a v případě potřeby usnadňuje určení referenčního členského státu podle článku 31 nařízení (EU) č. 1095/2010.
13. Příslušný orgán členského státu, jenž je určen jako referenční členský stát, mimounijního správce o tomto určení neprodleně písemně informuje.
14. Pokud není dožadující mimounijní správce do sedmi dnů písemně informován o určení nebo pokud relevantní příslušné orgány neurčily referenční členský stát ve lhůtě uvedené v odst. 11 prvním pododstavci tohoto článku, může si dožadující mimounijní správce zvolit svůj referenční členský stát sám v souladu s kritérii uvedenými v čl. 37 odst. 4 druhém pododstavci směrnice 2011/61/EU.
Mimounijní správce všechny příslušné orgány, na které se původně obrátil, jakož i Evropský orgán pro cenné papíry a trhy ihned písemně informuje o své volbě referenčního členského státu.
15. Pokud se referenční členský stát zvolený mimounijním správcem a referenční členský stát určený příslušnými orgány liší, dotčené příslušné orgány informují mimounijního správce o určení co nejdříve, nejpozději však do dvou pracovních dnů poté, co byly informovány o správcově volbě v souladu s odstavcem 14. V takovém případě má přednost určení.
Článek 2
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení se použije od 22. července 2013.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 15. května 2013.
A BIZOTTSÁG 448/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2013. május 15.)
a nem uniós ABAK-ok referencia-tagállamának a 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti meghatározását szolgáló eljárás létrehozásáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az alternatívbefektetésialap-kezelőkről, valamint a 2003/41/EK és a 2009/65/EK irányelv, továbbá az 1060/2009/EK és az 1095/2010/EU rendelet módosításáról szóló, 2011. június 8-i 2011/61/EU európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 37. cikke (14) bekezdésére,
mivel:
(1)
A 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdésének b) pontjában, c) pontjának i. alpontjában, e) és f) pontjában, valamint g) pontjának i. alpontjában említett helyzetekben egynél több tagállam tekinthető azon nem uniós alternatívbefektetésialap-kezelő (ABAK) lehetséges referencia-tagállamának, amely uniós alternatív befektetési alapok (ABA-k) kezelését és/vagy az általa kezelt ABA-k Unióban történő forgalmazását tervezi. Ezekben az esetekben a nem uniós ABAK-nak kérelmet kell benyújtania e tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságaihoz referencia-tagállamának megállapítása céljából. A kérelemhez csatolni kell az ezen ABAK referencia-tagállamának megállapításához szükséges minden releváns információt és dokumentumot. A referencia-tagállamot az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok közös határozat elfogadásával határozzák meg. Ki kell alakítani az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok által a referencia-tagállam meghatározása során követendő eljárást. Miközben a referencia-tagállam kijelölése az érintett tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságainak közös felelőssége, az 1095/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelettel (2) létrehozott Európai Értékpapírpiaci Hatóság (EÉPH) feladata annak biztosítása, hogy e döntéshozatalban minden lehetséges referencia-tagállam megfelelő módon részt vegyen; az EÉPH emellett a megegyezés céljából segítséget nyújt.
(2)
A referencia-tagállam meghatározásakor követendő eljárás eltér a 2011/61/EU irányelv szerinti útlevél iránti kérelem eljárásától. Ha meghatározásra került a referencia-tagállam, az érintett nem uniós ABAK-nak e tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságához kell benyújtania az engedély iránti kérelmet, a 2011/61/EU irányelv 7. és 8. cikke szerinti eljárást követve és az ABAK-okra e cikkek értelmében alkalmazandó feltételek szerint.
(3)
A 2011/61/EU irányelv arra kötelezi a tagállamokat, hogy 2013. július 22-től kezdve alkalmazzák az említett irányelvet átültető törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket. A 2011/61/EU irányelv 67. cikkének (6) bekezdésében előírt felhatalmazáson alapuló jogi aktus sérelme nélkül ezért e rendelet alkalmazása is ezen időponttól kezdődik.
(4)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak az európai értékpapír-bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A referencia-tagállam több lehetséges referencia-tagállam közül történő kiválasztásának eljárása
(1) Amennyiben egy uniós alternatív befektetési alapokat (ABA-kat) forgalmazás nélkül kezelni kívánó vagy a kezelésében lévő ABA-kat az Unióban forgalmazni kívánó nem uniós alternatívbefektetésialap-kezelő (ABAK) a 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdésének második albekezdése szerint referencia-tagállamának meghatározására kérelmet nyújt be, e kérelemnek írásos formát kell öltenie, és a címzettek körének valamennyi lehetséges referencia-tagállam hatáskörrel rendelkező hatóságait tartalmaznia kell. A kérelemben minden lehetséges referencia-tagállamot fel kell sorolni.
(2) A nem uniós ABAK által benyújtott kérelemnek tartalmaznia kell minden, a referencia-tagállam meghatározásához szükséges információt és dokumentumot.
(3) A 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdésének b) pontjában említett helyzetben ezen információk és dokumentumok a következőket foglalják magukban:
a)
azon tagállamok felsorolása, ahol a nem uniós ABAK által kezelt ABA-k letelepedettek;
b)
azon tagállamok felsorolása, ahol a nem uniós ABAK eszközöket kezel;
c)
a különböző tagállamokban a nem uniós ABAK kezelésében lévő eszközök összege.
(4) A 2011/61/EU 37. cikke (4) bekezdése c) pontjának i. alpontjában említett helyzetben ezen információk és dokumentumok a következőket foglalják magukban:
a)
azon tagállam megnevezése, ahol a nem uniós ABAK által kezelt ABA letelepedett;
b)
azon tagállamok felsorolása, ahol a nem uniós ABAK forgalmazni kívánja az ABA-t.
(5) A 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdése e) pontjában és g) pontjának i. alpontjában említett helyzetekben ezen információk és dokumentumok a következőket foglalják magukban:
a)
azon tagállamok felsorolása, ahol a valamely nem uniós ABAK által kezelt ABA-k letelepedettek;
b)
a nem uniós ABAK azon szándékát igazolni képes forgalmazási stratégia leírása, hogy egy adott ABA-t vagy több ABA-t egy adott tagállamban vagy több tagállamban forgalmazni kíván és hatékony forgalmazási tevékenységet kíván kialakítani bizonyos tagállamokban, megadva legalább a következőket:
i.
azon tagállamokat, ahol a forgalmazók (és saját forgalmazás esetén az ABAK) az ABAK által kezelt ABA befektetési jegyeit és részvényeit forgalmazni fogják, jelezve az adott tagállam részesedését a teljes uniós forgalmazásból (a kezelt eszközök tekintetében);
ii.
az azon tagállamokban lakóhellyel rendelkező befektetők várható számának becslését, ahol az ABAK forgalmazni kívánja az ABA-kat;
iii.
a tagállamok azon hivatalos nyelveit, amelyekre az ajánlatot és a reklámanyagokat lefordították vagy le fogják fordítani;
iv.
a marketingtevékenységek megoszlását azon tagállamok között, amelyekben az ABAK forgalmazni kívánja az ABA-kat, figyelembe véve mindenekelőtt a reklámok és a road show-k fontosságát és gyakoriságát.
(6) A 2011/61/EU 37. cikke (4) bekezdésének f) pontjában említett helyzetben ezen információk és dokumentumok az e cikk (5) bekezdésének b) pontjában meghatározott információkat foglalják magukban.
(7) A lehetséges referencia-tagállamok hatáskörrel rendelkező hatóságaiként valamely nem uniós ABAK által megszólított hatáskörrel rendelkező hatóságok az e cikk (1) bekezdésében említett kérelem kézhezvételét követően haladéktalanul, de legkésőbb három munkanapon belül kapcsolatba lépnek egymással és az Európai Értékpapírpiaci Hatósággal (EÉPH) annak eldöntésére, hogy a 2011/61/EU irányelv 37. cikkének (4) bekezdése értelmében vannak-e még az Unióban más, potenciálisan érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok.
Az EÉPH kérésére a hatáskörrel rendelkező hatóságok haladéktalanul az EÉPH rendelkezésére bocsátják a nem uniós ABAK által benyújtott hiánytalan kérelmet.
(8) Amennyiben úgy határoznak, hogy más unióbeli hatáskörrel rendelkező hatóságok is érintettek lehetnek, az EÉPH haladéktalanul tájékoztatja azokat, és biztosítja, hogy a nem uniós ABAK által benyújtott hiánytalan kérelem továbbításra kerüljön hozzájuk.
(9) Bármely, az eljárásban érintett hatáskörrel rendelkező hatóság és az EÉPH további releváns, a referencia-tagállam meghatározásához szükséges információkat és dokumentumokat kérhet a nem uniós ABAK-tól.
E kiegészítő információk és dokumentumok iránti kérelmet írásos formában, indokolással ellátva kell benyújtani, az összes többi hatáskörrel rendelkező hatóság és az EÉPH egyidejű tájékoztatása mellett.
Amint a kérelmező hatáskörrel rendelkező hatóság vagy az EÉPH kézhez kapja a kért kiegészítő információkat vagy dokumentumokat, azokat haladéktalanul továbbítja az összes többi érintett hatáskörrel rendelkező hatóságnak, illetve az EÉPH-nak.
(10) Az (1) bekezdésben említett kérelemnek az ABAK által megszólított hatáskörrel rendelkező hatóság vagy adott esetben a (8) bekezdésnek megfelelően valamely más unióbeli, hatáskörrel rendelkező hatóság általi kézhezvételét követő egy héten belül minden érintett hatáskörrel rendelkező hatóság véleményt ad egymásnak és az EÉPH-nak a megfelelő referencia-tagállam meghatározására vonatkozóan.
(11) Ezt követően valamennyi hatáskörrel rendelkező hatóság együtt határozza meg a referencia-tagállamot. A referencia-tagállam meghatározására legkésőbb egy hónappal azt követően kerül sor, hogy a nem uniós ABAK vagy adott esetben a (8) bekezdés szerint más unióbeli hatáskörrel rendelkező hatóságok által azonosított hatáskörrel rendelkező hatóságok kézhez kapták a kérelmet.
Kiegészítő információkra vonatkozó kérelem esetén az első albekezdésben említett határidő meghosszabbodik a (9) bekezdésben említett, kiegészítő információra és dokumentumokra irányuló kérelem benyújtása és az ezen információk és dokumentumok beérkezése közötti időszakkal.
(12) Az EÉPH az 1095/2010/EU rendelet 31. cikkével összhangban segíti az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságokat és szükség esetén elősegíti a referencia-tagállam meghatározását.
(13) A referencia-tagállamként meghatározott tagállam hatáskörrel rendelkező hatósága írásban, indokolatlan késlekedés nélkül tájékoztatja e döntésről a nem uniós ABAK-ot.
(14) Amennyiben a kérelmező nem uniós ABAK a döntést követő hét napon belül nem kap írásban tájékoztatást, vagy amennyiben az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok az e cikk (11) bekezdésének első albekezdésében említett határidőn belül nem határozzák meg a referencia-tagállamot, a kérelmező nem uniós ABAK a 2011/61/EU irányelv 37. cikke (4) bekezdésének második albekezdésében foglalt kritériumokkal összhangban maga választhatja meg a referencia-tagállamát.
A nem uniós ABAK haladéktalanul, írásban tájékoztatja az eredetileg megszólított összes hatáskörrel rendelkező hatóságot és az EÉPH-t az általa választott referencia-tagállamról.
(15) Amennyiben a nem uniós ABAK által választott referencia-tagállam és a hatáskörrel rendelkező hatóságok által meghatározott referencia-tagállam különbözik, az érintett hatáskörrel rendelkező hatóságok a lehető leghamarabb, de legkésőbb az ABAK választásáról szóló, (14) bekezdés szerinti tájékoztatást követő két munkanapon belül tájékoztatják a nem uniós ABAK-ot az általuk meghatározott referencia-tagállamról. Ebben az esetben a hatáskörrel rendelkező hatóságok döntése érvényesül.
2. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2013. július 22-től kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. május 15-én.