PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 793/2013
ze dne 20. srpna 2013,
kterým se stanoví opatření ve vztahu k Faerským ostrovům, jež mají zajistit zachování populace atlantsko-skandinávského sledě obecného
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1026/2012 ze dne 25. října 2012 o některých opatřeních za účelem zachování populací ryb ve vztahu k zemím, které umožňují neudržitelný rybolov (1), a zejména na článek 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Populace atlantsko-skandinávského sledě obecného (též uváděného jako sleď obecný, s jarním třením v norských vodách) je největší populací sledě obecného na světě. Z této populace pochází odlovy v řádu jednoho až dvou milionů tun. Intenzivní využívání populace v důsledku nadměrného rybolovu nicméně vedlo k jejímu vyčerpání a mezi počátkem 70. let a polovinou 90. let minulého století byl na více něž dvě desetiletí ukončen veškerý rybolov, což mělo pro loďstva lovící uvedenou populaci velmi závažné důsledky.
(2)
Od obnovy populace a opětovného zahájení rybolovu v roce 1996 podléhá populace sledě obecného řízení na základě konzultací pěti stran, v jejichž výlučné hospodářské zóně se tato ryba během svého migračního cyklu vyskytuje: jde o Ruskou federaci, Norsko, Faerské ostrovy, Island a Evropskou unii (dále jen „pobřežní státy“).
(3)
Od roku 2007 zahrnovala ujednání dohodnutá při konzultacích pobřežních států konečná pravidla pro rozdělení celkového přípustného odlovu a závazek k zachování relativní stability uvedených podílů pro budoucí roky. Pro populaci atlantsko-skandinávského sledě činily dohodnuté podíly pro Faerské ostrovy 5,16 %, pro Island 14,51 %, pro Unii 6,51 %, pro Norsko 61 % a pro Ruskou federaci 12,82 %. Pobřežní státy se navíc dlouhodobě domluvily na tom, že společně dohodnutá ujednání budou přezkoumávat i revidovat pouze společně, a to na základě nových vědeckých doporučení a k danému datu.
(4)
Aby se usnadnilo stanovení celkových přípustných odlovů, pobřežní státy se na základě dostupných vědeckých poznatků dohodly na dlouhodobém plánu řízení a provedly jej, přičemž daný plán byl v souladu s preventivním přístupem, měl zachovat odlov v rámci bezpečných biologických limitů a byl určen k zajištění udržitelného rybolovu.
(5)
Tento dlouhodobý plán řízení měl zamezit tomu, aby úroveň biomasy u uvedené populace klesla pod 2 500 000 tun, a zároveň bylo třeba vynaložit veškeré úsilí k udržení dané populace nad 5 000 000 tun, což je úroveň, u níž se předpokládá maximální udržitelný výnos. K tomu mělo dojít omezením odlovu způsobem, jenž by odpovídal úmrtnosti způsobené rybolovem na úrovni 0,125. Bylo dohodnuto, že pokud by úroveň biomasy klesla pod úroveň 5 000 000 tun, míra úmrtnosti by měla být snížena, aby se zajistila rychlá obnova dané populace.
(6)
V září 2012 doporučila Mezinárodní rada pro průzkum moří (ICES) v souladu s preventivním přístupem stanoveným v plánu řízení, že celkový přípustný odlov (TAC) pro pět pobřežních států by měl v roce 2013 činit maximálně 619 000 tun, což představuje oproti TAC stanovenému na rok 2012 pokles o 26 %.
(7)
Při konzultacích pobřežních států, které se za účelem ujednání na rok 2013 konaly od října 2012 do ledna 2013, se zástupci Faerských ostrovů důsledně a opakovaně vyjadřovali odmítavě k pokračování stávajícího ujednání o rozdělení podílů. Ujednání na rok 2013 byla nakonec uzavřena dne 18. ledna 2013 pouze čtyřmi pobřežní státy, aby se v nejvyšší možné míře udrželo koordinované řízení populace pobřežními státy. Ve schváleném záznamu z těchto konzultací ze dne 23. ledna 2013 se uvádí, že: „Delegace vyjádřily obavu, že Faerské ostrovy odstoupily od dohody pobřežních států bez předchozího oznámení“. Vzhledem k odstoupení Faerských ostrovů z konzultací není možné, aby se na ujednáních dohodlo všech pět smluvních stran, a proto se zbývající čtyři strany dohodly na zohlednění rybolovných zájmů Faerských ostrovů tím, že jim vyhradí jejich tradiční podíl, tj. podíl, který Faerským ostrovům příslušel od ujednání na rok 2007 a jenž odpovídal 31 000 tunám (5,16 % celkového přípustného odlovu).
(8)
Během konzultací pobřežních států konaných do 23. ledna 2013 nevznesli zástupci Faerských ostrovů žádný požadavek ohledně přesného podílu, nepřednesli žádný písemný ani ústní návrh nového ujednání o podílech, nezapojili se do jednání čtyř dalších stran ani nevyvinuli snahu o spolupráci při diskuzi o ujednáních na rok 2013.
(9)
Ministr pro odvětví rybolovu Faerských ostrovů oznámil v prohlášení ze dne 26. března 2013, že pro loďstvo Faerských ostrovů bylo jednostranně stanoveno omezení odlovu ve výši 105 230 tun, což představuje 17 % doporučeného celkového přípustného odlovu neboli víc než třikrát větší podíl, než by odpovídal uplatňovanému podílu z předchozích ujednání, a zvýšení podílu Faerských ostrovů oproti roku 2012 o 145 %. Uvedené jednostranné prohlášení je třeba posoudit s ohledem na výše uvedené vědecké doporučení snížit odlov v roce 2013 o 26 %. Tímto prohlášením se Faerské ostrovy též de facto zřekly společně dohodnutého plánu řízení.
(10)
Uvedenými kroky Faerské ostrovy zhatily spolupráci s Unií a ostatními pobřežními státy při řízení populace společného zájmu, atlantsko-skandinávského sledě obecného, a nedodržely závazky podle čl. 61 odst. 2, čl. 63 odst. 1 a 2, článků 118, 119 a 300 Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (UNCLOS) a článků 5 a 6 a čl. 8 odst. 1 a 2 Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací (UNFSA).
(11)
Pokud by bylo dosaženo omezení odlovu stanovených čtyřmi pobřežními státy a Faerskými ostrovy, činil by celkový odlov 692 290 tun, což by oproti doporučenému TAC představovalo nadměrný odlov. Podle posouzení a prognóz odlovu, které rada ICES vypracovala v rámci poradenství pro řízení rybolovného období 2013 (2), by takovýto odlov vedl na začátku roku 2014 k biomase reprodukující se populace na úrovni 4 200 000 tun, což je pod úrovní 5 000 000 tun, u níž se očekává maximální udržitelný výnos.
(12)
Nové veřejně dostupné vědecké důkazy poskytnuté radou ICES v květnu 2013 (3) navíc potvrzují, že dlouhodobý plán řízení ve své stávající podobě (s cílem úmrtnosti způsobené rybolovem v míře 0,125) je preventivní povahy, zatímco zvýšením cíle úmrtnosti způsobené rybolovem na hodnotu 0,15, jež je rovnocenná hodnotě vyplývající ze zvýšení podílu Faerských ostrovů, plán tuto preventivní povahu ztratí a souvisí s tím zvýšené nebezpečí vyčerpání stavu této populace.
(13)
Podle článku 3 nařízení (EU) č. 1026/2012 může být země označena za zemi umožňující neudržitelný rybolov v případě, že: a) nespolupracuje na řízení populace společného zájmu zcela v souladu s ustanoveními Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 (UNCLOS) a Dohody OSN o provedení ustanovení Úmluvy Organizace spojených národů o mořském právu ze dne 10. prosince 1982 o zachování a řízení tažných populací ryb a vysoce stěhovavých rybích populací ze dne 4. srpna 1995 (UNFSA) nebo jakékoli jiné mezinárodní dohody nebo normy mezinárodního práva a b) buď: i) nepřijala potřebná opatření na řízení rybolovu, nebo ii) přijala opatření na řízení rybolovu bez náležitého ohledu na práva, zájmy a povinnosti jiných zemí a Unie a tato opatření na řízení rybolovu, posuzovaná ve spojení s opatřeními přijatými jinými zeměmi a Unií, vedou k rybolovné činnosti, která by u populace mohla mít za následek vznik neudržitelného stavu.
(14)
Na základě výše uvedených hledisek splňují Faerské ostrovy všechna kritéria, aby byly označeny za zemi umožňující neudržitelný rybolov, a Komise tak může přijmout opatření stanovená v nařízení (EU) č. 1026/2012.
(15)
Podle článku 6 nařízení (EU) č. 1026/2012 se Komise rozhodnutím ze dne 17. května 2013 (4) a dopisem z téhož dne odhodlala oznámit autonomní vládě Faerských ostrovů a vládě Dánska svůj záměr označit Faerské ostrovy za zemi umožňující neudržitelný rybolov a uvedla důvody pro uvedené označení a popis možných opatření, která lze podle uvedeného nařízení přijmout. Autonomní vláda Faerských ostrovů potvrdila přijetí uvedeného dopisu téhož dne.
(16)
Autonomní vláda Faerských ostrovů odpověděla na oznámení dne 17. června 2013, přičemž tvrzení přeložená Komisí zpochybnila vlastními argumenty, jimiž bylo, že Faerské ostrovy neodstoupily z procesu konzultací, jsou i nadále odhodlány nalézt projednané řešení ohledně rozdělení dané populace a EU nemá právo používat donucovací opatření. Vláda nicméně nikterak nevyjádřila úmysl změnit své rozhodnutí ohledně neudržitelného omezení odlovu na rok 2013, ani neposkytla žádné jasné odůvodnění svého vysokého omezení odlovu na rok 2013, s výjimkou nepodloženého tvrzení o „zvýšeném výskytu této populace v posledních letech v námořních oblastech spadajících pod jurisdikci Faerských ostrovů“.
(17)
Komise prověřila v dané záležitosti stávající vědeckou literaturu a nalezla pouze tvrzení ukazující na příležitostný delší výskyt sledě obecného ve vodách Faerských ostrovů v daném období, ovšem neshledala žádný odkaz, jenž by umožňoval výklad tohoto jevu jakožto stabilní nebo trvalé zvýšení množství této populace. Pokud jde o argument Faerských ostrovů, že v roce 2014 stav populace poklesne tak pod úroveň maximálního udržitelného výnosu v každém případě, a nikoli v důsledku jejich jednostranně navýšeného podílu, je třeba poznamenat, že podle nejnovějších vědeckých doporučení (viz výše 12. bod odůvodnění) se populace sice může obnovit na úroveň maximálního udržitelnému výnosu, dojde-li však ke zvýšení stávající cílové úrovně úmrtnosti způsobené rybolovem na hodnotu rovnocennou hodnotě vyplývající ze zvýšení podílu Faerských ostrovů, bude tato populace setrvávat pod úrovní maximálního udržitelnému výnosu po delší dobu a nebezpečí vyčerpání stavu této populace bude vyšší.
(18)
Na základě podrobného rozboru argumentů autonomní vlády Faerských ostrovů došla Komise k závěru, že tyto argumenty nevyvracejí důvody z oznámení Komise, ani nepředstavují objektivní důvod ospravedlňující nedostatečnou spolupráci této země. Tento závěr společně s neochotou k nápravě jednostranných omezení odlovů na rok 2013 vedou Komisi k závěru, že Faerské ostrovy nadále splňují kritéria pro to, aby byly označeny za zemi umožňující neudržitelný rybolov.
(19)
Komise má tudíž za to, že je nutné přijmout opatření podle článku 4 nařízení (EU) č. 1026/2012.
(20)
Tato opatření musí být účinná a přiměřená pro dosažení cíle ochrany a měla by Faerským ostrovům zabránit v tom, aby k pokračování neudržitelného rybolovu sledě obecného využívaly trhy, přístavy a zařízení Unie.
(21)
Kromě toho Komise zhodnotila ekologické, obchodní, hospodářské a sociální účinky daných opatření v krátkodobém a dlouhodobém horizontu, která mohou být přijata podle čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1026/2012, jakož i administrativní zátěž související s jejich prováděním.
(22)
Na základě tohoto hodnocení se zdá být vhodné přijmout jako první krok některá opatření uvedená v čl. 4 odst. 1 písm. c), d), e) a i) nařízení (EU) č. 1026/2012. Pokud by se tato opatření ukázala jako neúčinná a Faerské ostrovy by i nadále umožňovaly neudržitelný rybolov, lze zavést i další opatření.
(23)
Faerský rybolov sledě obecného provozovaný plavidly lovícími pomocí vlečných sítí pelagické druhy může být v chladnějších měsících roku cíleným rybolovem, ale koncem jara a v létě, kdy jsou sledi obecní a makrely obecné loveny v obdobném množství, je rybolovem smíšeným. Oba druhy může během rybolovného období odlovit stejné plavidlo při stejném vytažení sítě v rámci téhož rybářského výjezdu nebo v tomtéž lovišti. Makrela obecná je tak přidruženým druhem sledě obecného. Dalším odlovem a vývozem nakrely obecné by proto byly Faerské ostrovy vedeny k dalšímu odlovu vysokého množství sledě obecný, jenž je nevyhnutelným vedlejším úlovkem, a to i v případě, že by sleď obecný nemohl být do Unie vyvážen. Proto pokud by se do opatření nezahrnul dovoz makrely obecné, byla by oslabena účinnost zákazu dovozu sledě obecného jako prostředku, který má k zabránit dalším škodám ve vztahu k udržitelnosti populace sledě obecného. Makrela obecná žije natolik na stejném teritoriu jako sleď obecný, že při lovu makrely obecné v lovištích pod kontrolou Faerských ostrovů vždy hrozí riziko, že dojde i k odlovu sledě obecného. Z tohoto důvodu existuje u všech makrel obecných pod kontrolou Faerských ostrovů pravděpodobnost, že by mohly být uloveny společně se sleděm obecným. V důsledku této skutečnosti by se v zájmu účinnosti měla obchodní opatření vztahovat jak na sledě obecného, tak na makrelu obecnou.
(24)
Při posuzování přiměřenosti opatření, a zejména při rozhodování o tom, zda by se omezení obchodu s hlavními druhy ulovenými při rybolovu sledě obecného měla týkat jen určitého množství, nebo zda by měl být zakázán veškerý dovoz, Komise zkoumala, zda by jako přiměřenější opatření mohla být oproti úplnému zákazu dovozu všech produktů vyrobených ze sledě obecného nebo makrely obecné nebo produktů obsahujících tyto ryby zamýšlena i jiná alternativní opatření. Posuzovány byly tři možné varianty: i) množstevní omezení všech produktů, jimiž by se dovoz omezil na tradiční obchodní výměny, ii) úplný zákaz pouze čerstvých, zmrazených nebo konzervovaných ryb, kromě složitějších výrobků, jako je rybí moučka a tuk a iii) zákaz dovozu omezený pouze na sledě obecného a produkty z něj. Zatímco první z těchto tří variant by mohla být vzhledem ke značnému významu vývozu rybí moučky z Faerských ostrovů do EU velmi účinnou, považuje se v této fázi za příliš zatěžující, zejména přihlédne-li se ke skutečnosti, že tento krok může jednak ovlivnit ta odvětví rybolovu Faerských ostrovů, která přímo nesouvisí s odvětvím pelagického rybolovu, a zároveň vytvoří vysokou administrativní zátěž v souvislosti s rozbory vzorků rybí moučky a tuku ve specializovaných laboratořích za účelem určení jejich druhového složení. Třetí varianta, jak je uvedeno výše, se považuje za neúčinnou, pokud mohou být její případné hospodářské důsledky snadno kompenzovány vývozem makrely obecné. Z tohoto důvodu skýtá největší rovnováhu mezi prostředky a jejich žádoucími účinky druhá alternativa, přičemž k dosažení potřebného výsledku neexistují žádná jiná méně obtížná opatření.
(25)
Při posuzování přiměřenosti Komise rovněž zkoumala, zda nejsou zapotřebí i jiná opatření než omezení dovozu, zejména pak omezení vztahující se na využívání přístavů. Jelikož jsou přístavy využívány pro doplňování paliva, vykládku, výměnu posádky, opravy a odpočinek posádky, a představují tak běžné a nezbytné činnosti spojené s lovem sledě obecného, dospěla Komise k závěru, že tato opatření jsou rovněž nezbytná a neexistují žádná jiná, méně omezující opatření, jimiž by se za účelem postihu neudržitelného lovu sledě obecného loďstvům Faerských ostrovů zabránilo využívat zařízení EU.
(26)
Při hodnocení ekologických, obchodních, hospodářských a sociálních účinků opatření v krátkodobém a dlouhodobém horizontu, jakož i administrativní zátěže související s prováděním těchto opatření lze dospět k závěru, že opatření jsou přiměřená a nebudou mít nepřijatelné účinky ani nevytvoří nepatřičnou zátěž. Opatření jsou šetrná vůči životnímu prostředí, neboť se předpokládá, že přispějí k lepší udržitelnosti populace sledě obecného. Obchodní účinky opatření budou mírné, neboť jakkoli lze očekávat bezprostřední hospodářský dopad, ve střednědobém horizontu bude možné nalézt alternativní mechanismy obchodní výměny a neočekává se, že by v rámci EU byly nakonec problémy se zásobováním. Hospodářské a sociální účinky by měly být v krátkodobém horizontu mírné, neboť budou souviset s obchodními účinky; ovšem ve střednědobém a dlouhodobém horizontu budou, pakliže se opatřeními dosáhne požadovaných dopadů, tyto účinky nevyhnutelně velmi příznivé, a to zvláště pro loďstva, která z hospodářského hlediska značně závisejí na lovu pelagických ryb. Administrativní zátěž v souvislosti s danými opatřeními bude poměrně nízká, uvážíme-li, že většinou kontrolních prostředků (včetně personálu) potřebných k prosazování opatření již členské státy disponují.
(27)
Na závěr Komise přezkoumala slučitelnost opatření s mezinárodním právem a došla k závěru, že se týkají vyčerpatelné populace ryb a mají zamezit nadměrnému využívání populace, jelikož cílem těchto opatření je udržet populaci atlantsko-skandinávského sledě obecného v rámci bezpečných biologických limitů. Tato opatření platí ve spojení s vlastními opatřeními Unie pro zachování zdrojů (čl. 5 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 1026/2012). Unie zejména v souladu s doporučením Mezinárodní rady pro průzkum moří (ICES) snížila svůj odlov o 26 % a v plném rozsahu uplatňuje podmínky a omezení dlouhodobého plánu řízení, na němž se pobřežní státy dohodly a uplatňují jej od roku 1999 a který rada ICES v květnu 2013 opětovně potvrdila jako plán, jenž je v souladu s preventivním přístupem, i jako správný řídicí přístup pro zachování odlovu v rámci bezpečných biologických limitů. Kromě toho pro nárok Faerských ostrovů na větší podíl na rybolovu atlantsko-skandinávského sledě obecného neexistují nezvratné vědecké důkazy a z tohoto důvodu by bylo vhodné odlov Faerských ostrovů snížit ve smyslu doporučení rady ICES na rok 2013.
(28)
V důsledku uvedených skutečností by jako první krok měla být přijata opatření, která by zahrnovala: a) zákaz dovozu sledě obecného a makrely obecné z atlantsko-skandinávských populací a produktů rybolovu obsahujících tyto ryby nebo produktů z nich vyrobených a b) omezení využívání přístavů Unie plavidly provozujícími rybolov populací atlantsko-skandinávského sledě obecného a makrely obecné pod kontrolou Faerských ostrovů a plavidly přepravujícími ryby nebo produkty rybolovu pocházející z uvedeného rybolovu. Za účelem snazšího prosazování opatření vztahujících se na plavidla, která provozují lov příslušných populací sledě obecného nebo makrely obecné či která přepravují ryby a produkty rybolovu pocházející z těchto populací, by členským státům měly být poskytnuty seznamy těchto plavidel. Aby bylo možné určit, zda byly sleď obecný či makrela obecná uloveny pod kontrolou Faerských ostrovů, měl by se využívat systém osvědčení o úlovku uvedený v kapitole III nařízení Rady (ES) č. 1005/2008 ze dne 29. září 2008, kterým se zavádí systém Společenství pro předcházení, potírání a odstranění nezákonného, nehlášeného a neregulovaného rybolovu, mění nařízení (EHS) č. 2847/93, (ES) č. 1936/2001 a (ES) č. 601/2004 a zrušují nařízení (ES) č. 1093/94 a (ES) č. 1447/1999 (5).
(29)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro rybolov a akvakulturu,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení označuje Faerské ostrovy za zemi umožňující neudržitelný rybolov populace atlantsko-skandinávského sledě obecného a stanoví ve vztahu k Faerským ostrovům opatření k zajištění dlouhodobého zachování této populace.
Článek 2
Oblast působnosti a cíle
Toto nařízení se použije na rybolov atlantsko-skandinávského sledě obecného provozovaný pod kontrolou Faerských ostrovů. Má za cíl zajistit dlouhodobou udržitelnost populace atlantsko-skandinávského sledě obecného.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„populací atlantsko-skandinávského sledě obecného“ se rozumí populace sledě obecného (Clupea harengus) v podoblastech ICES (Mezinárodní rady pro průzkum moří) I, II, V, XII a XIV (6);
b)
„atlantsko-skandinávským sleděm obecným“ se rozumí ryba z populace atlantsko-skandinávského sledě obecného;
c)
makrela obecná je rybou druhu Scomber scombrus, která byla ulovena v oblastech výskytu atlantsko-skandinávského sledě obecného;
d)
výrazem „uloven pod kontrolou Faerských ostrovů“ se rozumí uloven plavidly plujícími pod vlajkou Faerských ostrovů nebo plavidly plujícími pod vlajkou jiného státu, které mají povolení k rybolovu ve výlučné hospodářské zóně Faerských ostrovů nebo byly pronajaty faerskou společností či faerskými orgány.
Článek 4
Označení
Faerské ostrovy se označují za zemi umožňující neudržitelný rybolov populace atlantsko-skandinávské sledě obecného.
Článek 5
Opatření
1. Na území Unie, včetně za účelem překládky v přístavech, se zakazuje vstup ryb nebo produktů rybolovu stanovených v příloze, které sestávají ze sledě obecného nebo makrely obecné ulovených pod kontrolou Faerských ostrovů, které jsou z nich vyrobeny nebo které je obsahují.
2. Zakazuje se využívání přístavů Unie plavidly plujícími pod vlajkou Faerských ostrovů lovícími populace atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné a plavidly přepravujícími ryby nebo produkty rybolovu pocházející z atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné, které byly uloveny plavidly plujícími pod vlajkou uvedené země nebo plavidly, jež mají od uvedené země povolení a plují pod vlajkou jiného státu. Tento zákaz se nepoužije v případě vyšší moci nebo nouze ve smyslu článku 18 Úmluvy Organizace spojených národů z roku 1982 o mořském právu, pokud jde o služby, které jsou nezbytně nutné pro nápravu těchto situací.
Článek 6
Provádění
1. Příslušné orgány členských států využijí systém osvědčení o úlovku uvedený v kapitole III nařízení (ES) č. 1005/2008, aby určily všechny produkty, na které se vztahuje zákaz uvedený v čl. 5 odst. 1 tohoto nařízení.
2. Pro snazší provádění zákazu stanoveného v čl. 5 odst. 2 obdrží členské státy orientační seznamy plavidel, jež dle spolehlivých zdrojů údajů provozovaly nebo v současnosti provozují rybolov populace atlantsko-skandinávského sledě obecného nebo makrely obecné pod kontrolou Faerských ostrovů.
Článek 7
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 20. srpna 2013.
A BIZOTTSÁG 793/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2013. augusztus 20.)
a Feröer szigetekkel szemben az atlanti-skandináv heringállomány megóvásának biztosítása érdekében alkalmazandó intézkedések megállapításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a halállomány megőrzésére irányuló, a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országok esetében alkalmazandó egyes intézkedésekről szóló, 2012. október 25-i 1026/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1), és különösen annak 4. cikkére,
mivel:
(1)
Az atlanti-skandináv (más néven tavasszal ívó norvég) heringállomány a világ legjelentősebb méretű heringállománya. Az állományból származó fogások nagyságrendje egy- és kétmillió tonna között van. Miután azonban az intenzív halászatból adódó túlhalászás az állomány összeomlását eredményezte, az 1970-es évek elejétől az 1990-es évek közepéig megszűnt a halászati tevékenység, ami súlyos következményekkel járt az állományt kiaknázó flottákra nézve.
(2)
Az állomány helyreállítása és a halászat 1996-ban bekövetkezett újbóli megindulása óta az atlanti-skandináv heringállomány kezelését - rendszeres konzultációk keretében - az az öt állam biztosítja, melynek kizárólagos gazdasági övezetét (EEZ) az érintett halfaj vándorlási ciklusa érinti: az Oroszországi Föderáció, Norvégia, a Feröer szigetek, Izland és az Európai Unió (a továbbiakban: „parti államok”).
(3)
2007-től fogva a parti államok konzultációi során kidolgozott megállapodások végleges szabályokat rögzítettek a teljes kifogható mennyiség felosztásáról, és a felek kötelezettséget vállaltak, hogy a következő években e felosztási arányok viszonylag állandóak maradnak. A megállapodás az atlanti-skandináv heringállomány felosztását a következőképpen rögzítette: a Feröer szigetek 5,16 %, Izland 14,51 %, az Unió 6,51 %, Norvégia 61 %, az Oroszországi Föderáció pedig 12,82 % arányban részesedik a halászatból. A parti államok hosszú távra megállapodtak abban is, hogy a közösen kidolgozott állománykezelési terv kizárólag együttesen, új tudományos ajánlások alapján és adott időponttól vizsgálható felül és módosítható.
(4)
A teljes kifogható mennyiség megállapításának megkönnyítése érdekében a parti államok a rendelkezésre álló tudományos ismeretekre támaszkodva hosszú távú állománygazdálkodási tervet dolgoztak ki és valósítottak meg, az elővigyázatosság elve alapján, a biztonságos biológiai határértéken belüli fogások és a fenntartható halászat biztosítása érdekében.
(5)
E hosszú távú állománygazdálkodási terv célja annak elkerülése volt, hogy az állomány a 2 500 000 t biomasszaszint alá csökkenjen, ugyanakkor minden eszközzel arra törekedve, hogy ez a szint meghaladja a legnagyobb fenntartható hozamot biztosító 5 000 000 t értéket. A terv végrehajtása során a lehalászás korlátozását 0,125 halászati állománypusztulási értékhez igazítva határozták meg. A megállapodás szerint amennyiben a biomasszaszint 5 000 000 t alá csökken, a halászati állománypusztulást is csökkenteni kell oly módon, hogy biztosítható legyen az állomány gyors helyreállítása.
(6)
A Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) - az állománygazdálkodási tervben alkalmazott elővigyázatossági megközelítéssel összhangban - 2012. szeptemberi ajánlásában az öt parti állam számára megállapított teljes kifogható mennyiség (total allowable catch, a továbbiakban: TAC) 619 000 tonnára történő korlátozását javasolta 2013-ban, ami a 2012. évre megállapított TAC-hoz képest 26 %-os csökkenést jelent.
(7)
A parti államok 2012 októberétől 2013 januárjáig tartó, a 2013. évi megállapodásra irányuló konzultációja során a Feröer szigetek képviselői következetesen és ismételten elutasították a jelenlegi felosztási megállapodás fenntartását. Végül 2013. január 18-án négy parti állam részvételével létrejött a 2013. évre vonatkozó megállapodás, annak érdekében, hogy - amennyire csak lehetséges - folytatódjon a parti államok általi koordinált állománygazdálkodás. A konzultációk 2013. január 23-i keltezésű kölcsönösen elfogadott jegyzőkönyve megállapítja: „A küldöttségek kifejezték aggodalmukat amiatt, hogy a Feröer szigetek előzetes értesítés nélkül visszalépett a parti államok között létrejött megállapodástól”. Mivel a Feröer szigeteknek a konzultációktól való visszalépése következtében az ötoldalú megállapodás lehetetlenné vált, a fennmaradó négy fél abban állapodott meg, hogy a Feröer szigetek halászati érdekeit figyelembe véve fenntartják az ország hagyományos, a 2007. évi megállapodás óta érvényben lévő részesedését, ami 31 000 tonna feröeri részesedésnek (a TAC 5,16 %-ának) felelt meg.
(8)
A parti államok között 2013. január 23-ig zajló konzultáció folyamán a Feröer szigetek képviselői nem fogalmaztak meg konkrét részesedésre vonatkozó kérést, nem tettek sem írásbeli, sem szóbeli javaslatot újabb felosztási megállapodásra vonatkozóan, nem próbáltak megegyezésre jutni a másik négy érintett féllel, és egyáltalán nem törekedtek együttműködésre a 2013. évre szóló megállapodásról folyó vitákban.
(9)
A Feröer szigetek halászati minisztere 2013. március 26-i nyilatkozatában bejelentette, hogy egyoldalúan 105 230 tonna kifogható mennyiséget írt elő a feröeri flotta számára, ami az ajánlott TAC 17 %-ának felel meg, vagyis több mint háromszorosa a korábban kidolgozott megállapodás alkalmazása alapján járó részesedésnek, és a 2012. évhez képest a részesedés 145 %-os növekedését jelenti. Ezt az egyoldalú bejelentést a fent említett tudományos ajánlás fényében kell értékelni, amely a fogások 26 %-os csökkentését javasolta 2013-ban. E bejelentésével a Feröer szigetek ténylegesen kivonta magát a közösen kidolgozott állománygazdálkodási tervből.
(10)
Fenti lépéseivel a Feröer szigetek megtagadta az együttműködést az Unióval és a többi parti országgal egy közös érdekű halállomány - az atlanti-skandináv hering - fenntartása érdekében, és megszegte az Egyesült Nemzetek 1982. december 10-i Tengerjogi Egyezménye (UNCLOS) 61. cikkének (2) bekezdésében, 63. cikkének (1) és (2) bekezdésében, valamint 118., 119. és 300. cikkében, továbbá az Egyesült Nemzetek Szervezetének 1982. december 10-i Tengerjogi Egyezményében foglalt, a kizárólagos gazdasági övezeteken túlnyúló halállományok és a hosszú távon vándorló halállományok védelméről és kezeléséről szóló rendelkezések végrehajtásáról szóló megállapodás (UNFSA) 5. és 6. cikkében, valamint 8. cikkének (1) és (2) bekezdésében vállalt kötelezettségeit.
(11)
Amennyiben a fogások kimerítik a négy parti állam és a Feröer szigetek által megállapított kifogható mennyiségeket, összmennyiségük eléri a 692 290 tonnát, ami az ajánlott TAC-hoz képest túlhalászatot jelent. Az ICES által a 2013. évi halászati évad gazdálkodásához nyújtott ajánlások keretében készített értékelés és fogási előrejelzések alapján (2) ezzel a fogási mennyiséggel 2014. elejére a szaporodóképes állomány biomassza-szintje (SSB) 4 200 000 tonnára csökkenne, ami jóval alulmarad a legnagyobb fenntartható hozamot biztosító 5 000 000 tonnához képest.
(12)
Ráadásul az ICES által 2013 májusában közzétett újabb, nyilvánosan hozzáférhető tudományos tények (3) is alátámasztják, hogy a jelenlegi hosszú távú állománygazdálkodási terv (amely 0,125 halászati állománypusztulással számol) megfelel az elővigyázatosságnak ugyan, de ha a kitűzött halászati állománypusztulás értéke 0,15-re emelkedik - ami pontosan megfelel a megnövelt feröeri részesedés következményének - a terv többé nem követi az elővigyázatosság elvét, és ezzel együtt megnő az állomány összeomlásának kockázata is.
(13)
Az 1026/2012/EU rendelet 3. cikke értelmében egy ország akkor tekinthető a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országnak, ha: a) nem működik együtt a közös érdekű állományok kezelésében az Egyesült Nemzetek 1982. december 10-i Tengerjogi Egyezménye (UNCLOS) és az Egyesült Nemzetek Szervezetének 1982. december 10-i Tengerjogi Egyezményében foglalt, a kizárólagos gazdasági övezeteken túlnyúló halállományok és a hosszú távon vándorló halállományok védelméről és kezeléséről szóló rendelkezések végrehajtásáról szóló, 1995. augusztus 4-i megállapodás (UNFSA), vagy bármely más nemzetközi megállapodás, vagy nemzetközi jogi norma rendelkezéseinek maradéktalan betartásával; és b) vagy: i. nem vezeti be a szükséges halászati gazdálkodási intézkedéseket; vagy ii. más országok és az Unió jogainak, érdekeinek és kötelezettségeinek körültekintő figyelembevétele nélkül fogad el halászati gazdálkodási intézkedéseket, és e halászati gazdálkodási intézkedések, más országok és az Unió intézkedéseivel összefüggésben tekintve, olyan halászati tevékenységhez vezetnek, amelynek hatására az állomány nem fenntartható állapotba kerülhetne.
(14)
A fenti megfontolásokat figyelembe véve minden feltétel teljesül ahhoz, hogy a Feröer szigetek a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országnak minősüljön, ezért a Bizottság elfogadhatja az 1026/2012/EU rendeletben meghatározott intézkedéseket.
(15)
A Bizottság az 1026/2012/EU rendelet 6. cikke alapján úgy határozott, hogy 2013. május 17-i határozatában (4) és ugyanazon a napon kelt levelében értesíti a Feröer szigetek helyi kormányát és Dánia kormányát arról a szándékáról, hogy a nem fenntartható halászatot lehetővé tevő országnak minősíti a Feröer szigeteket, kifejtve döntésének indokait, és részletezve az említett rendelet alapján meghozható lehetséges intézkedéseket. A Feröer szigetek helyi kormánya ugyanazon a napon jelezte a levél kézhezvételét.
(16)
A Feröer szigetek helyi kormánya 2013. június 17-én az értesítésre küldött válaszában vitatta a Bizottság által felhozott érveket, saját érveit hangoztatva, nevezetesen hogy nem vonult vissza a konzultációból, hogy továbbra is elkötelezetten keresi a tárgyalásos megoldást az állomány felosztásával kapcsolatban, illetve hogy az EU nem jogosult kényszerítő intézkedéseket alkalmazni. Azonban sem arra nem mutatott hajlandóságot, hogy felülvizsgálja a 2013. évi, nem fenntartható kifogható mennyiségeket, sem világos indoklást nem adott a 2013. évi magas kifogható mennyiségekre, azon a megalapozatlan állításon túl, hogy „az elmúlt években az állomány nagyobb számban fordul elő a Feröer szigetek fennhatósága alatt álló tengeri területeken”.
(17)
A Bizottság tanulmányozta a témáról rendelkezésre álló szakirodalmat, és kizárólag arra vonatkozó megállapításokat talált, hogy a heringek alkalmanként hosszabb időt töltenek a Feröer szigetek felségvizeiben, de semmilyen utalást nem talált arra, ami alapján ez a jelenség az állomány stabil és állandó növekedéseként volna értelmezhető. Ami a Feröer szigetek azon érvét illeti, hogy az állomány 2014-ben mindenképpen, a szigetek részesedésének egyoldalú növelésétől függetlenül a legnagyobb fenntartható hozamot biztosító szint alá csökkenne, meg kell jegyezni, hogy a legújabb tudományos ajánlások alapján (lásd a (12) preambulumbekezdést) bár az állomány helyreállhat a legnagyobb fenntartható hozamot biztosító szintre, abban az esetben mégis hosszan az alatt marad és az összeomlás nagyobb veszélyének lesz kitéve, ha az előirányzott halászati állománypusztulás a Feröer szigetek nagyobb részesedésének megfelelő értékre emelkedik.
(18)
A Feröer szigetek helyi kormánya által felhozott érvek részletes elemzését követően a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy azok nem cáfolják meg a bizottsági értesítés érveit, és nem adnak objektív magyarázatot az ország együttműködést elutasító magatartására. A fenti következtetés, továbbá a 2013. évi kifogható mennyiségek egyoldalú módosításának felülvizsgálatára irányuló szándék hiánya alapján a Bizottság arra a megállapításra jutott, hogy a Feröer szigetek esetében továbbra is teljesülnek a nem fenntartható halászatot lehetővé tévő országgá minősítés kritériumai.
(19)
Ezért a Bizottság szükségesnek ítéli az 1026/2012/EU rendelet 4. cikke szerinti intézkedések alkalmazását.
(20)
Ezeknek az intézkedéseknek hatékonyaknak és arányosaknak kell lenniük a kitűzött állományvédelmi célokhoz mérten, és meg kell akadályozniuk, hogy a Feröer szigetek a fenntarthatatlan heringhalászat folytatására használhassa az Unió piacait, kikötőit és létesítményeit.
(21)
A Bizottság értékelte továbbá az 1026/2012/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdése alapján elfogadható intézkedések rövid és hosszú távú környezeti, kereskedelmi, gazdasági és társadalmi hatásait, valamint a végrehajtásukhoz kacsolódó adminisztratív terheket is.
(22)
Az értékelés alapján első lépésként az 1026/2012/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének c), d), e) és i) pontjában felsorolt egyes intézkedések bevezetése tűnik helyénvalónak. Amennyiben ezek az intézkedések hatástalannak bizonyulnak és a Feröer szigetek továbbra is lehetővé teszi a nem fenntartható halászatot, további intézkedésekre kerülhet sor.
(23)
A feröeri heringhalászat, amely vízközi vonóhálós hajókat alkalmaz, az év hidegebb hónapjaiban célzott halászatként is művelhető, de késő tavasszal és nyáron vegyes halászatot jelent, hasonló mennyiségű hering- és a makrélafogást eredményezve. A két halfaj az egész évad során egyazon hajóval, ugyanazon hálóval, ugyanazon halászút során és ugyanazon a halászati területen fogható. A makréla ezért a heringhez kapcsolódó fajnak tekinthető. Következésképpen amennyiben folytatja a makréla halászatát és exportját, a Feröer szigetek szükségszerűen - elkerülhetetlen mellékfogásként - nagy mennyiségű heringet is lehalászna akkor is, ha a heringet nem exportálhatja az Unióba. Ezért a makréla behozatalának kivonása az intézkedések hatálya alól aláásná a heringimportra előírt tilalom - mint a heringállomány fenntarthatóságának további károsítását megelőző eszköz - hatékonyságát. A makréla olyan mértékben együtt él a heringgel, hogy a Feröer szigetek felségvizein folytatott makrélahalászat esetében mindig fennáll a heringfogások kockázata. Ezért minden, a Feröer szigetek fennhatósága alatt megvalósított makrélafogásról feltételezhető, hogy heringfogással jár együtt. Következésképpen a kereskedelmi korlátozásoknak hatékonyságuk érdekében a heringre és a makrélára egyaránt ki kell terjedniük.
(24)
Az intézkedések arányosságának értékelése során és különösen annak mérlegelésekor, hogy a heringhalászat során kifogott főbb halfajokra kivetett kereskedelmi korlátozások bizonyos mennyiségre szorítkozzanak-e vagy teljes behozatali tilalmat jelentsenek-e, a Bizottság megvizsgálta, hogy a heringből, illetve makrélából készült vagy ezeket tartalmazó termékek importjának teljes tilalmával szemben szóba jöhetnek-e egyéb, arányosabb alternatív intézkedések. A Bizottság három lehetőséget mérlegelt: i. az összes termék mennyiségi korlátozását, a behozatalt a hagyományos kereskedelemre korlátozva; ii. a kizárólag a friss, fagyasztott és konzerv halra vonatkozó teljes importtilalmat, amely nem vonatkozna olyan feldolgozott termékekre, mint a halliszt és a halolaj; valamint iii. a heringre és a heringtermékekre korlátozott behozatali tilalmat. Jóllehet a három lehetőség közül az első - a Feröer szigetekről az EU-ba irányuló rendkívül jelentős hallisztexportot figyelembe véve - rendkívül hatékonynak bizonyulhat, a jelenlegi fázisban túlzott terheket jelenthet, különös tekintettel arra, hogy egyrészről a Feröer szigetek halászati iparának olyan ágazatait is sújthatja, amelyek nem kapcsolódnak közvetlenül a nyílt tengeri halászati szektorhoz, és másrészről jelentős adminisztratív terhekkel járna, mivel a halliszt- és a halolajmintákat szaklaboratóriumokban kellene elemezni annak meghatározása érdekében, hogy milyen halfajokat tartalmaznak. A harmadik lehetőség, mint a fentiekből kiderül, hatástalannak tekinthető, mivel lehetséges gazdasági következményeit a makrélaexport könnyen semlegesítheti. Ezért a második lehetőség kínálja a legjobb egyensúlyt az eszközök és kívánt hatásuk között, és nem is állapíthatók meg kevésbé erélyes intézkedések a szükséges eredmény eléréséhez.
(25)
Az arányosság értékelése során a Bizottság azt is mérlegelte, hogy az importkorlátozásokon túlmenően egyéb intézkedés - nevezetesen a kikötőhasználat korlátozása - is szükségesnek bizonyulhat-e. Minthogy a kikötők használata - az üzemanyag-feltöltés, a partra szállás, a legénységváltás, a javítások és a pihenés - a heringhalászathoz tartozó szükséges rutintevékenységeket jelent, a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy ezek az intézkedések szintén szükségesek, és nem léteznek kevésbé korlátozó intézkedések annak elkerülésére, hogy a Feröer szigetek az EU létesítményeit a nem fenntartható heringhalászat folytatására használja fel.
(26)
Az intézkedések rövid és hosszú távú környezeti, kereskedelmi, gazdasági és társadalmi hatásainak, valamint a végrehajtásukhoz kacsolódó adminisztratív terheknek az értékelése arra a következtetésre vezetett, hogy az intézkedések ésszerűek és nem járnak elfogadhatatlan hatásokkal vagy hoznak létre felesleges terheket. Az intézkedések a környezeti hatásaik szempontjából megalapozottak, mivel várhatóan hozzájárulnak a heringállomány fenntarthatóságának javításához. Kereskedelmi hatásaik mérsékeltek lesznek, miután - a várható azonnali gazdasági kihatásokon túlmenően - középtávon alternatív kereskedelmi mechanizmusokat lehet találni, és végső soron az EU-n belül várhatóan nem okoznak ellátási hiányosságokat. Rövidtávú gazdasági és társadalmi hatásaik várhatóan szintén mérsékeltek lesznek, mivel a kereskedelmi hatásokhoz kapcsolódnak; ugyanakkor közép- és hosszú távon, amennyiben az intézkedések elérik a kívánt hatást, szükségszerűen rendkívül pozitív hatások várhatók számos olyan flotta számára, amelyek gazdaságilag nagy mértékben függenek a nyílt tengeri halászattól. Az intézkedésekhez kapcsolódó adminisztratív terhek viszonylag csekélyek lesznek, tekintettel arra, hogy az intézkedések tagállami végrehajtásához szükséges eszközök nagy része - az emberi erőforrásokat is beleértve - már rendelkezésre áll.
(27)
Végezetül a Bizottság megvizsgálta az intézkedések összeegyeztethetőségét a nemzetközi joggal, és arra a következtetésre jutott, hogy mivel azok az atlanti-skandináv heringállománynak a biztonságos biológiai határértéken belül való megtartására irányulnak, céljuk egy veszélyeztetett halállomány megóvása és az állomány tényleges túlhalászatának elkerülése. Az intézkedéseket az Unió saját állományvédelmi intézkedéseivel (az 1026/2012/EU rendelet 5. cikke (1) bekezdésének b) pontja) együtt valósítja meg. Az Unió a Nemzetközi Tengerkutatási Tanács (ICES) ajánlásával összhangban 26 %-kal csökkentette saját heringfogásait, és maradéktalanul alkalmazza a parti államok által 1999-ben elfogadott és azóta érvényben lévő hosszú távú állományvédelmi terv valamennyi feltételét és korlátozását, az ICES pedig 2013 májusában ismételten megerősítette, hogy az állományvédelmi terv megfelel az elővigyázatosság elvének, és alkalmas állománygazdálkodási módszert kínál arra, hogy a halfogások a biztonságos biológiai határértéken belül maradjanak. Ráadásul semmilyen komoly tudományos érv nem támasztja alá azt, hogy a Feröer szigetek jogosult volna magasabb halászati részesedést követelni az atlanti-skandináv heringállományból; ezért 2013-ban az országnak az ICES ajánlásai alapján csökkentenie kellett volna halfogásait.
(28)
Mindezek fényében az első lépésben elfogadandó intézkedések a következőket foglalják magukban: a) az atlanti-skandináv állományból származó hering és makréla, valamint az ezen halakat tartalmazó vagy azokból készülő halászati termékek behozatalának tilalma; valamint b) az uniós kikötők használatának korlátozása az atlanti-skandináv hering- és makrélaállományra halászó, a Feröer szigetek fennhatósága alatt álló hajók, továbbá az említett halászatból származó halat vagy halászati terméket szállító hajók számára. Az érintett hering- és makrélaállomány halászatában részt vevő, vagy az állományból származó halat vagy halászati termékeket szállító hajókra vonatkozó korlátozások érvényre juttatásának megkönnyítése érdekében a tagállamok rendelkezésére kell bocsátani az érintett hajók jegyzékét. Annak meghatározásához, hogy egy adott hering- vagy makrélafogást a Feröer szigetek fennhatósága alatt fogtak-e ki, a jogellenes, nem bejelentett és szabályozatlan halászat megelőzésére, megakadályozására és felszámolására irányuló közösségi rendszer létrehozásáról, továbbá a 2847/93/EGK, az 1936/2001/EK és a 601/2004/EK rendelet módosításáról és az 1093/94/EK és az 1447/1999/EK rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. szeptember 29-i 1005/2008/EK tanácsi rendelet (5) III. fejezetében meghatározott fogási tanúsítási rendszert kell alkalmazni.
(29)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Halászati és Akvakultúraágazati Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet az atlanti-skandináv heringállomány nem fenntartható halászatát lehetővé tévő országnak minősíti a Feröer szigeteket, és intézkedéseket vezet be a Feröer szigetekkel szemben az állomány hosszú távú megóvása érdekében.
2. cikk
Hatály és célkitűzések
Ez a rendelet a Feröer szigetek fennhatósága alatt folytatott, az atlanti-skandináv heringállományra irányuló halászatra alkalmazandó. Célja az atlanti-skandináv heringállomány hosszú távú fenntarthatóságának biztosítása.
3. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
a)
„atlanti-skandináv heringállomány”: az I., II., V., XII. és XIV. ICES (Nemzetközi Tengerkutatási Tanács) alterületen található heringegyedek (Clupea harengus) (6);
b)
„atlanti-skandináv hering”: az atlanti-skandináv heringállományból származó egyedek;
c)
„makréla”: a Scomber scombrus halfajhoz tartozó egyedek, melyeket az atlanti-skandináv hering élőhelyét alkotó területen fogtak ki;
d)
„a Feröer szigetek fennhatósága alatti halfogás”: a Feröer szigetek lobogója alatt közlekedő hajónak vagy olyan, más tagállamok lobogója alatt hajózó hajónak a halfogása, amely a Feröer szigetek kizárólagos gazdasági övezetébe tartozó vizeken halászati engedéllyel rendelkezik, illetve amelyet valamely feröeri vállalkozás vagy a feröeri hatóságok bérelnek.
4. cikk
Halászati minősítés
A Feröer szigetek az atlanti-skandináv heringállomány nem fenntartható halászatát lehetővé tévő országnak minősül.
5. cikk
Intézkedések
(1) Tilos az Unió területére behozni - a kikötőkben történő átrakodás célját is beleértve - a mellékletben felsorolt minden olyan halat és halterméket, amely a Feröer szigetek fennhatósága alatt kifogott atlanti-skandináv heringből vagy makrélából áll, azokból készült vagy azok valamelyikét tartalmazza.
(2) Tilos az Unió kikötőinek használata az atlanti-skandináv hering- és makrélaállományra halászó, a Feröer szigetek lobogója alatt közlekedő hajók, továbbá az atlanti-skandináv hering és makréla kifogásából származó halat vagy halászati terméket szállító, a Feröer szigetek vagy más államok lobogója alatt közlekedő, a Feröer szigetek engedélyével rendelkező hajók számára. A fenti tilalom az Egyesült Nemzetek Szervezetének 1982. december 10-i Tengerjogi Egyezményének 18. cikkében meghatározott vis maior vagy veszélyhelyzetek esetén nem alkalmazható a helyzet orvoslásához feltétlenül szükséges szolgáltatásokra.
6. cikk
Végrehajtás
(1) A tagállamok illetékes hatóságai az e rendelet 5. cikkének (1) bekezdésében előírt tilalom hatálya alá eső termékek azonosításához az 1005/2008/EK rendelet III. fejezetében foglalt fogási tanúsítási rendszert alkalmazzák.
(2) A 5. cikk (2) bekezdésében előírt tilalom végrehajtásának megkönnyítése érdekében a tagállamok rendelkezésére kell bocsátani azon hajók indikatív jegyzékét, amelyek megbízható adatforrások szerint a Feröer szigetek fennhatósága alatt a múltban részt vettek vagy jelenleg részt vesznek az atlanti-skandináv hering vagy makréla halászatában.
7. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hetedik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. augusztus 20-án.