NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 331/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje program výměny, pomoci a odborného vzdělávání za účelem ochrany eura proti padělání (program „Pericles 2020“) a kterým se zrušují rozhodnutí Rady 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES a 2006/850/ES
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 133 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropské centrální banky (1),
v souladu s řádným legislativním postupem (2),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie a členské státy si vytýčily cíl přijmout opatření nezbytná k používání eura jako jednotné měny. Tato opatření zahrnují rovněž ochranu eura proti padělání a souvisejícím podvodům, což zvyšuje účinnost hospodářství Unie a zajišťuje udržitelnost veřejných financí.
(2)
Nařízení Rady (ES) č. 1338/2001 (3) umožňuje výměnu informací, spolupráci a vzájemnou pomoc tím, že zavádí harmonizovaný rámec pro ochranu eura. Aby byla ochrana eura zajištěna na rovnocenné úrovni v celé Unii, byly účinky uvedeného nařízení rozšířeny nařízením Rady (ES) č. 1339/2001 (4) na členské státy, které nepřijaly euro jako jednotnou měnu.
(3)
Akce na podporu výměny informací a pracovníků, technické a vědecké pomoci a specializovaného odborného vzdělávání významně pomáhají chránit jednotnou měnu Unie proti padělání a souvisejícím podvodům, a tak dosáhnout v celé Unii vysoké a rovnocenné ochrany a ukázat, že je Unie schopna postavit se závažné organizované trestné činnosti.
(4)
Program za účelem ochrany eura proti padělání (program Pericles) přispívá ke zvyšování povědomí občanů Unie a ke zlepšení ochrany eura, především soustavným šířením výsledků akcí podporovaných v rámci uvedeného programu.
(5)
Minulá podpora těchto akcí prostřednictvím rozhodnutí Rady 2001/923/ES (5) a 2001/924/ES (6), následně změněných, rozšířených a prodloužených rozhodnutími Rady 2006/75/ES (7), 2006/76/ES (8), 2006/849/ES (9) a 2006/850/ES (10), umožnila zlepšit akce Unie a členských států v oblasti ochrany eura proti padělání. Cílů programu Pericles pro období 2002-2006 i období 2007-2013 bylo úspěšně dosaženo.
(6)
Ve svém posouzení dopadů provedeném v roce 2011 s cílem vyhodnotit, zda by měl být program Pericles zachován, dospěla Komise k závěru, že by měl být program Pericles obnoven s tím, že je nutné zkvalitnit cíle a metodiku.
(7)
Doporučení obsažené v posouzení dopadu uvádělo, že by měly pokračovat a být dále rozvíjeny akce na úrovni Unie a členských států v oblasti ochrany eura proti padělání, s přihlédnutím k novým problémům v souvislosti s rozpočtovými omezeními. V rámci nového programu Pericles 2020 mohou návrhy předložené zúčastněnými členskými státy zahrnovat účastníky ze třetích zemí, je-li jejich účast pro ochranu eura důležitá.
(8)
Mělo by být zajištěno, aby byl program Pericles 2020 v souladu s jinými relevantními programy a akcemi. Komise by proto pro účely provádění programu Pericles 2020 měla ve výboru uvedeném v nařízení (ES) č. 1338/2001 s ohledem na vyhodnocení potřeby ochrany eura uskutečnit veškeré potřebné konzultace s hlavními dotčenými stranami (zejména příslušnými vnitrostátními orgány určenými členskými státy, Evropskou centrální bankou a Europolem), zejména pokud jde o výměny, pomoc a odborné vzdělávání.
(9)
Program Pericles 2020 by měl být prováděn zcela v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (11). V souladu s uvedeným nařízením nesmí být grant udělen výhradně za účelem nákupu zařízení. Grant je finanční příspěvek na akce určené na podporu dosažení některého politického cíle Unie.
(10)
Význam eura jako světové měny si žádá náležitou úroveň ochrany v mezinárodním měřítku, které lze dosáhnout poskytnutím finančních prostředků na nákup zařízení, jež budou využívat orgány třetích zemí při vyšetřování případů spojených s paděláním eura.
(11)
Hodnocení programu Pericles provedené se zúčastněnými stranami prokazuje přidanou hodnotu tohoto programu, pokud jde o vysokou úroveň spolupráce mezi členskými státy a se třetími zeměmi, jakož i doplňkovost s akcemi uskutečňovanými na vnitrostátní úrovni, což má za následek vyšší účinnost. Pokračování programu Pericles na úrovni Unie podle očekávání významně přispěje k zachování a dalšímu zdokonalení vysoké úrovně ochrany eura spojené s prohloubením přeshraniční spolupráce, výměny a pomoci. V porovnání s možnými individuálními vnitrostátními iniciativami bude současně dosaženo celkových úspor díky společně organizovaným akcím a zadávání veřejných zakázek.
(12)
Komise by měla Evropskému parlamentu a Radě předložit nezávislou zprávu o hodnocení provádění programu Pericles 2020 v polovině období a závěrečnou zprávu o dosažení jeho cílů.
(13)
Toto nařízení je v souladu se zásadami subsidiarity a proporcionality. Program Pericles 2020 by měl usnadňovat spolupráci mezi členskými státy a mezi Komisí a členskými státy za účelem ochrany eura proti padělání, aniž by zasahoval do povinností členských států, a využívá zdroje účinněji, než by bylo možno dosáhnout na vnitrostátní úrovni. Opatření na úrovni Unie je nezbytné a odůvodněné, jelikož členským státům jednoznačně pomáhá při společné ochraně eura a podporuje využívání společných struktur Unie ke zvýšení spolupráce a výměny informací mezi příslušnými orgány.
(14)
Program Pericles 2020 by měl trvat sedm let, aby byla jeho doba trvání sladěna s dobou trvání víceletého finančního rámce stanovenou v nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (12).
(15)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení programu Pericles 2020 by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. Komise by měla přijmout roční pracovní programy, které stanoví priority, rozdělení rozpočtu a hodnotící kritéria pro udělování grantů na akce. Komise by měla projednat s členskými státy uplatňování tohoto nařízení ve výboru uvedeném v nařízení (ES) č. 1338/2001. Součástí ročního pracovního programu by měly být mimořádné a řádně odůvodněné případy, kdy je nutné zvýšit spolufinancování, aby byly členské státy ekonomicky flexibilnější, a mohly tedy uspokojivě uskutečnit a dokončit projekty na ochranu a zabezpečení eura.
(16)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu trvání programu Pericles 2020, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (13).
(17)
Za účelem vymezení stupně flexibility při rozdělení finančních prostředků by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování Evropské unie, pokud jde o změnu orientačního rozdělení těchto finančních prostředků. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(18)
Finanční zájmy Unie by měly být chráněny přiměřenými opatřeními v celém výdajovém cyklu, včetně prevence, odhalování a vyšetřování nesrovnalostí, zpětného získávání ztracených, neoprávněně vyplacených nebo nesprávně použitých finančních prostředků a případných správních a finančních sankcí.
(19)
Rozhodnutí 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES a 2006/850/ES by měla být zrušena. Měla by být stanovena přechodná opatření, která umožní splnění finančních závazků souvisejících s akcemi prováděnými podle uvedených rozhodnutí.
(20)
Je vhodné zajistit hladký přechod bez přerušení mezi programem Pericles a programem Pericles 2020 a je vhodné sjednotit trvání programu Pericles 2020 s dobou použitelnosti nařízení (EU, Euratom) č. 1311/2013. Proto by se měl program Pericles 2020 použít od 1. ledna 2014,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět
Zřizuje se víceletý akční program Pericles 2020 na podporu akcí k ochraně a zabezpečení eura proti padělání a souvisejícím podvodům (dále jen „program“) na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
Článek 2
Přidaná hodnota
Program aktivně přispívá a vede k užší nadnárodní spolupráci při ochraně eura v Unii a mimo ni a s obchodními partnery Unie, přičemž se také zaměřuje na členské státy nebo třetí země, které podle zpráv vydaných příslušnými orgány vykazují nejvyšší míru padělání eura. Tato spolupráce přispívá k vyšší účinnosti ochrany eura prostřednictvím výměny osvědčených postupů, společných norem a společného specializovaného odborného vzdělávání.
Článek 3
Obecný cíl
Obecným cílem programu je bránit padělání měny a souvisejícím podvodům a bojovat proti nim, zvyšovat tak konkurenceschopnost hospodářství Unie a zajišťovat udržitelnost veřejných financí.
Článek 4
Specifický cíl
Specifickým cílem programu je chránit eurobankovky a euromince proti padělání a souvisejícím podvodům podporou a doplněním opatření přijatých členskými státy a poskytováním pomoci příslušným vnitrostátním orgánům a orgánům Unie v jejich úsilí o rozvíjení úzké a pravidelné spolupráce a výměny osvědčených postupů mezi sebou, s Komisí a tam, kde je to vhodné, se třetími zeměmi a s mezinárodními organizacemi.
Tento cíl se měří mimo jiné účinností opatření přijatých finančními, technickými, donucovacími a soudními orgány, a to prostřednictvím počtu odhalených padělků, zlikvidovaných padělatelských dílen, zatčených osob a uložených sankcí.
Článek 5
Subjekty způsobilé pro financování
Pro financování na základě programu jsou způsobilé příslušné vnitrostátní orgány, jak jsou vymezeny v čl. 2 písm. b) nařízení (ES) č. 1338/2001.
Článek 6
Účast na programu
1. Zúčastněnými zeměmi jsou členské státy, které přijaly euro jako jednotnou měnu.
2. Návrhy předložené členskými státy uvedenými v odstavci 1 mohou zahrnovat účastníky ze třetích zemí, je-li to důležité pro naplnění obecného cíle stanoveného v článku 3 a specifického cíle stanoveného v článku 4.
Článek 7
Cílové skupiny a společné akce
1. Program se zaměří na účast těchto skupin:
a)
pracovníků orgánů zabývajících se odhalováním padělků a bojem proti nim, zejména policie a finanční správy v závislosti na jejich konkrétních funkcích na vnitrostátní úrovni;
b)
pracovníků zpravodajských služeb;
c)
představitelů národních centrálních bank, mincoven, obchodních bank a jiných finančních zprostředkovatelů, zejména pokud jde o povinnosti finančních institucí;
d)
soudních úředníků, právníků a soudců specializujících se na tuto oblast;
e)
jakýchkoli dalších skupin dotčených odborníků, jakými jsou obchodní a průmyslové komory nebo obdobné organizace schopné zajistit přístup k malým a středním podnikům, maloobchodníkům a společnostem pro přepravu hotovosti.
2. Akce na základě programu mohou být organizovány společně Komisí a ostatními partnery s příslušnými odbornými znalostmi, jako jsou:
a)
národní centrální banky a Evropská centrální banka (ECB);
b)
národní analytická střediska a národní mincovní analytická střediska;
c)
Evropské technické a vědecké středisko (ETVS) a mincovny;
d)
Europol, Eurojust a Interpol;
e)
národní ústředny pro potírání penězokazectví uvedené v článku 12 Mezinárodní úmluvy o potírání penězokazectví podepsané v Ženevě dne 20. dubna 1929 (14) a jiné subjekty, které se specializují na prevenci, odhalování a vymáhání dodržování práva v oblasti padělání měny;
f)
specializované subjekty zabývající se kopírovacími a certifikačními technologiemi, tiskaři a rytci;
g)
jiné subjekty než uvedené v písmenech a) až f) mající zvláštní odborné znalosti, případně včetně subjektů ze třetích zemí, a zejména přistupujících a kandidátských zemí, a
h)
soukromé subjekty, které získaly a prokázaly technické znalosti, a týmy specializující se na odhalování padělaných bankovek a mincí.
Článek 8
Způsobilé akce
1. Program přihlíží k nadnárodním a multidisciplinárním aspektům boje proti padělání měny a podporuje osvědčené postupy, které jsou přizpůsobeny zvláštní situaci jednotlivých členských států.
2. Program poskytuje za podmínek, které jsou stanoveny v ročních pracovních programech uvedených v článku 11, finanční podporu pro tyto akce:
a)
výměnu a šíření informací, zejména prostřednictvím organizování workshopů, schůzek a seminářů, včetně odborné přípravy, cílené odborné praxe a výměn pracovníků příslušných vnitrostátních orgánů a obdobných akcí. Výměna informací se mimo jiné zaměří na:
-
metodiku sledování a analýzy ekonomického a finančního dopadu padělání měny,
-
provoz databází a systémů včasného varování,
-
využívání nástrojů k rozpoznání padělků s počítačovou podporou,
-
metody zjišťování a vyšetřování,
-
vědeckou pomoc, zejména vědecké databáze a sledování technologií/nového vývoje;
-
ochranu eura mimo Unii,
-
výzkumné činnosti,
-
poskytování zvláštních operativních odborných znalostí;
b)
technickou, vědeckou a operativní podporu, která se v rámci programu jeví jako nezbytná, zahrnující zejména:
-
všechna vhodná opatření, která na úrovni Unie zakládají výukové nástroje, jako je sborník právních předpisů Unie, informační věstníky, praktické příručky, jazykové a výkladové slovníky, databáze, zejména v oblasti vědecké pomoci nebo sledování technologií, nebo podpůrných počítačových aplikací, jako je programové vybavení,
-
příslušné studie v multidisciplinárním a nadnárodním měřítku,
-
rozvoj technických nástrojů a metod k podpoře rozpoznávání padělků na úrovni Unie,
-
finanční podporu pro spolupráci na činnostech, do nichž se zapojí nejméně dva státy, pokud tuto podpora nelze poskytnout z jiných programů evropských orgánů a institucí;
c)
granty na financování nákupu zařízení používaného specializovanými orgány pro boj proti padělání měny při ochraně eura proti padělání, v souladu s čl. 10 odst. 3.
KAPITOLA II
FINANČNÍ RÁMEC
Článek 9
Finanční krytí
1. Finanční krytí na provádění programu v období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020 činí 7 344 000 EUR (v běžných cenách).
2. V rámci finančního krytí programu jsou částky přidělovány na způsobilé akce uvedené v čl. 8 odst. 2 v souladu s orientačním rozdělením finančních prostředků stanoveným v příloze.
Komise se od uvedeného orientačního rozdělení finančních prostředků nesmí odchýlit o více než 10 %. Ukáže-li se jako nezbytné tuto hranici překročit, je Komisi svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 14, kterými se mění orientační rozdělení finančních prostředků stanovené v příloze.
3. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
Článek 10
Formy finanční podpory a spolufinancování
1. Komise program provádí v souladu s nařízením (EU, Euratom) č. 966/2012.
2. Finanční podpora poskytovaná v rámci programu na způsobilé akce uvedené v čl. 8 odst. 2 má podobu:
a)
grantů, nebo
b)
veřejných zakázek.
3. Nákup vybavení nesmí být jedinou složkou grantové dohody.
4. Míra spolufinancování u grantů udělovaných v rámci programu nesmí přesáhnout 75 % způsobilých nákladů. Ve výjimečných a řádně odůvodněných případech vymezených v ročních pracovních programech uvedených v článku 11 nepřekročí míra spolufinancování 90 % způsobilých nákladů.
5. Jsou-li způsobilé akce uvedené v čl. 8 odst. 2 organizovány společně s Komisí, ECB, Eurojustem, Europolem nebo Interpolem, rozdělí se příslušné výdaje mezi ně. Každý z nich hradí v každém případě cestovní výdaje a náklady na ubytování svých vlastních účastníků akcí.
Článek 11
Roční pracovní programy
Za účelem provádění programu přijme Komise roční pracovní programy.
Každý roční pracovní program provádí obecný cíl stanovený v článku 3 a specifický cíl stanovený v článku 4 stanovením:
a)
akcí, jež mají být uskutečněny v souladu s tímto obecným a specifickým cílem, včetně orientačního rozdělení finančních prostředků a způsobu provádění;
b)
u grantů: základních kritérií výběru a maximální možné míry spolufinancování.
Finanční prostředky přidělené na komunikační akce v rámci programu rovněž přispějí k pokrytí nákladů na institucionální komunikaci týkající se politických priorit Unie, pokud souvisejí s obecným cílem stanoveným v článku 3.
Článek 12
Ochrana finančních zájmů Unie
1. Komise přijme vhodná opatření, která zajistí, aby byly při provádění akcí financovaných podle tohoto nařízení finanční zájmy Unie chráněny prevencí podvodů, korupce a jiného protiprávního jednání, účinnými kontrolami, a jsou-li zjištěny nesrovnalosti, zpětným získáním neoprávněně vyplacených částek a případně účinnými, přiměřenými a odrazujícími správními a finančními sankcemi.
2. Komise nebo její zástupci a Účetní dvůr mají pravomoc provádět kontrolu veškerých dokladů i kontrolu na místě u všech příjemců grantů, dodavatelů a subdodavatelů, kteří obdrželi finanční prostředky Unie.
3. Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) může provádět vyšetřování, včetně kontrol a inspekcí na místě, v souladu s ustanoveními a postupy stanovenými v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 883/2013 (15) a v nařízení Rady (Euratom, ES) č. 2185/96 (16), s cílem zjistit, zda v souvislosti s grantovou dohodou, rozhodnutím o grantu nebo smlouvou financovanou v rámci programu nedošlo k podvodu, korupci nebo jinému protiprávnímu jednání ohrožujícímu finanční zájmy Unie.
4. Aniž jsou dotčeny odstavce 1, 2 a 3, musí dohody o spolupráci se třetími zeměmi a mezinárodními organizacemi, smlouvy, grantové dohody a rozhodnutí o grantu vyplývající z provádění tohoto nařízení obsahovat ustanovení, která výslovně zmocňují Komisi, Účetní dvůr a OLAF k provádění takových auditů a vyšetřování v souladu s jejich pravomocemi.
KAPITOLA III
SLEDOVÁNÍ, HODNOCENÍ A VÝKON PŘENESENÉ PRAVOMOCI
Článek 13
Sledování a hodnocení
1. Program provádí Komise ve spolupráci s členskými státy prostřednictvím pravidelných konzultací v různých fázích provádění programu ve výboru uvedeném v nařízení (ES) č. 1338/2001 s přihlédnutím k relevantním opatřením přijatým ostatními příslušnými subjekty, zejména ECB a Europolem.
2. Komise se snaží zajistit soulad a doplňkovost programu s ostatními relevantními programy a akcemi na úrovni Unie.
3. Komise poskytne Evropskému parlamentu a Radě každoročně informace o výsledcích programu. Zahrnuty musí být informace o souladu a doplňkovosti s ostatními příslušnými programy a akcemi na úrovni Unie. Komise trvale šíří výsledky akcí podporovaných na základě programu. Všechny zúčastněné země a další příjemci poskytnou Komisi veškeré údaje a informace, které jsou nezbytné ke sledování a hodnocení programu.
4. Komise provede vyhodnocení programu. Do 31. prosince 2017 předloží Komise nezávislou hodnotící zprávu v polovině období o dosahování cílů všech opatření (na úrovni výsledků a dopadů), o účinném a hospodárném využívání zdrojů a o přidané hodnotě pro Unii. Tato hodnotící zpráva je vypracována s cílem poskytnout informace pro rozhodnutí o zachování, změně nebo pozastavení příslušných opatření. Hodnocení se navíc zaměří na prostor ke zjednodušení, na vnitřní a vnější soudržnost, na trvající platnost všech cílů, jakož i na příspěvek opatření k naplňování priorit Unie v oblasti inteligentního a udržitelného růstu podporujícího začlenění. Hodnocení zohlední také výsledky hodnocení dlouhodobého dopadu předcházejících opatření.
5. Posouzení dlouhodobých dopadů a udržitelnosti účinků programu rovněž poskytne informace pro rozhodnutí o možném prodloužení, změně nebo pozastavení následného programu.
6. Do 31. prosince 2021 Komise kromě toho předloží Evropskému parlamentu a Radě závěrečnou hodnotící zprávu o dosažení cílů programu.
Článek 14
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článku 9 je svěřena Komisi na období od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článku 9 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článku 9 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě dvou měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitku nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o dva měsíce.
KAPITOLA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 15
Zrušení
Rozhodnutí 2001/923/ES, 2001/924/ES, 2006/75/ES, 2006/76/ES, 2006/849/ES a 2006/850/ES se zrušují.
Finanční závazky související s akcemi prováděnými podle uvedených rozhodnutí se však až do splnění těchto povinností nadále řídí uvedenými rozhodnutími.
Článek 16
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 331/2014/EU RENDELETE
(2014. március 11.)
az euro pénzhamisítás elleni védelmét szolgáló csere-, segítségnyújtási és képzési program (a „Periklész 2020 program”) létrehozásáról, valamint a 2001/923/EK, a 2001/924/EK, a 2006/75/EK, a 2006/76/EK, a 2006/849/EK és a 2006/850/EK tanácsi határozat hatályon kívül helyezéséről
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 133. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Központi Bank véleményére (1),
rendes jogalkotási eljárás keretében (2),
mivel:
(1)
Az Unió és a tagállamok azt a célt tűzték ki maguk elé, hogy meghatározzák az euro közös valutaként történő alkalmazásához szükséges intézkedéseket. Ezen intézkedések közé tartozik az euro pénzhamisítás és az ahhoz kapcsolódó csalás elleni védelme, elősegítve ezáltal az uniós gazdaság hatékonyságát és biztosítva az államháztartás fenntarthatóságát.
(2)
Az 1338/2001/EK tanácsi rendelet (3) az információcseréről, az együttműködésről és a kölcsönös segítségnyújtásról rendelkezik, és ezáltal létrehoz egy az euro védelmét szolgáló harmonizált keretrendszert. Az euro számára az Unió teljes területén azonos szintű védelem biztosítása érdekében az 1339/2001/EK tanácsi rendelet (4) az említett rendelet hatályát azokra a tagállamokra is kiterjesztette, amelyek nem vezették be az eurót közös valutaként.
(3)
Az információcsere, a személyzeti csereprogramok, a műszaki és tudományos segítségnyújtás és a speciális képzés előmozdítását célzó intézkedések jelentősen hozzájárulnak az Unió közös valutájának a pénzhamisítás és az ahhoz kapcsolódó csalás elleni védelméhez és ezáltal az Unió teljes területén azonos szintű védelem eléréséhez, egyidejűleg megmutatva, hogy az Unió képes a szervezett bűnözés súlyos formáival szembeni fellépésre.
(4)
Az euro pénzhamisítás elleni védelmét szolgáló program (Periklész program) - különösen az említett program által támogatott intézkedések eredményeinek folyamatos terjesztése révén - hozzájárul az uniós polgárok tudatosságának növeléséhez és az euro védelmének fokozásához.
(5)
A 2006/75/EK (5), a 2006/76/EK (6), a 2006/849/EK (7) és a 2006/850/EK (8) tanácsi rendelet által módosított és kiterjesztett 2001/923/EK (9) és 2001/924/EK (10) tanácsi határozat révén ezen intézkedésekhez nyújtott korábbi támogatás lehetővé tette az Unió és a tagállamok által az euro pénzhamisítás elleni védelme terén tett intézkedések megerősítését. A Periklész program 2002 és 2006 közötti, valamint 2007 és 2013 közötti időszakra kitűzött célkitűzéseit egyaránt sikerült megvalósítani.
(6)
A Bizottság az annak értékelésére végzett 2011-es hatásvizsgálatában, hogy szükséges-e a Periklész program folytatása, arra a következtetésre jutott, hogy a Periklész programot a célkitűzések és a módszertan javítása révén meg kell újítani.
(7)
A hatásvizsgálatban foglalt javaslat alapján az euro pénzhamisítás elleni védelme terén végzett uniós és tagállami szintű intézkedéseket folytatni kell és tovább kell fejleszteni a költségvetési megszorítások kapcsán jelentkező új kihívások figyelembevételével. Az új program, a Periklész 2020 program keretében a részt vevő tagállamok által benyújtott javaslatok harmadik országbeli résztvevőkre is vonatkozhatnak, amennyiben részvételük az euro védelme érdekében fontos.
(8)
Biztosítani kell, hogy a Periklész 2020 program összhangban legyen az egyéb releváns programokkal és fellépésekkel és kiegészítse azokat. A Bizottságnak ezért a Periklész 2020 program alkalmazása céljából - az 1338/2001/EK bizottsági rendeletben említett bizottság keretén belül - az elsődlegesen érintett felekkel (különösen a tagállamok, az Európai Központi Bank, valamint az Europol által kijelölt illetékes nemzeti hatóságokkal) le kell folytatnia valamennyi, az euro védelmét célzó szükségletek értékelésével kapcsolatos, különösen a csereprogramokról, a segítségnyújtásról és a képzésekről szóló szükséges konzultációt.
(9)
A Periklész 2020 programot a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (11) rendelkezéseivel teljes összhangban kell végrehajtani. Az említett rendeletnek megfelelően a vissza nem térítendő támogatás nem fordítható kizárólag eszközök beszerzésére. A vissza nem térítendő támogatás célja valamely uniós szakpolitikai célkitűzés elérését előmozdító intézkedés pénzügyi támogatása.
(10)
Az euro mint az egész világon elterjedt valuta jelentősége megköveteli a megfelelő szintű nemzetközi védelmet, amelynek eléréséhez forrásokat kell rendelkezésre bocsátani harmadik országok ügynökségei számára az euro hamisításának vizsgálatára alkalmas berendezések beszerzésére.
(11)
A Periklész program érdekeltekkel folytatott értékelése igazolja, hogy az említett program a tagállamok közötti és harmadik országokkal folytatott magas szintű együttműködést, valamint a nemzeti szintű intézkedések kiegészítését tekintve hozzáadott értéket képvisel, ezáltal fokozza a hatékonyságot. A Periklész program uniós szintű folytatása várhatóan jelentősen elősegíti majd az euro - határokon átnyúló együttműködés, csere és segítségnyújtás intenzívebbé válásából eredő - magas szintű védelmének fenntartását és további fokozását. Az intézkedések és a beszerzés együttes megszervezésével ugyanakkor általános megtakarításokat lehet majd elérni az esetleges önálló nemzeti kezdeményezésekhez képest.
(12)
A Bizottságnak az Európai Parlament és a Tanács részére független félidős értékelő jelentést kell benyújtania a Periklész 2020 program végrehajtásáról, valamint záró értékelő jelentést kell benyújtania a Periklész 2020 program célkitűzéseinek megvalósításáról.
(13)
E rendelet megfelel a hozzáadott érték és az arányosság elvének. A Periklész 2020 programnak az euro pénzhamisítás elleni védelme érdekében elő kell segítenie a tagállamok közötti, valamint a Bizottság és a tagállamok közötti együttműködést, a tagállamok kötelezettségeinek sérelme nélkül, és hatékonyabban használva az erőforrásokat, mint ahogyan az nemzeti szinten megvalósítható lenne. Uniós szintű intézkedés szükséges és indokolt, mivel egyértelműen segíti a tagállamokat az euro együttes védelmében, továbbá az illetékes hatóságok közötti együttműködés és információcsere fokozása érdekében a közös uniós struktúrák használatára ösztönöz.
(14)
A Periklész 2020 program időtartamának hét évnek kell lennie, hogy igazodjon az 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendeletben (12) meghatározott többéves pénzügyi keret időtartamához.
(15)
A Periklész 2020 program végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében, végrehajtási hatásköröket kell a Bizottságra ruházni. A Bizottságnak éves munkaprogramokat kell elfogadnia, amelyek meghatározzák a prioritásokat, a költségvetés felosztását és az intézkedések vissza nem térítendő támogatására vonatkozó értékelési kritériumokat. A Bizottságnak az 1338/2001/EK rendeletben említett bizottság keretei között kell megvitatnia a tagállamokkal e rendelet alkalmazását. Az éves munkaprogram részét kell képezniük azon kivételes és kellően indokolt körülményeknek, amelyek fennállása esetén a tagállamok gazdasági rugalmasságának fokozása érdekében a társfinanszírozás növelésére van szükség, lehetővé téve ezáltal a tagállamok számára az euro védelmét és megóvását szolgáló projektek kielégítő végrehajtását és elvégzését.
(16)
E rendelet a Periklész 2020 program teljes időtartamára pénzügyi keretösszeget állapít meg, amely az éves költségvetési eljárás során elsődleges referenciaösszeget jelent az Európai Parlament és a Tanács számára a költségvetési fegyelemről, a költségvetési ügyekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti 2013. december 2-i intézményközi megállapodás (13) 17. pontja értelmében.
(17)
A források elosztása rugalmasságának biztosítása érdekében a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el arra vonatkozóan, hogy módosítsa az említett források indikatív elosztását. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(18)
Az Unió pénzügyi érdekeit a teljes kiadási ciklusban arányos intézkedésekkel kell védeni, ideértve a szabálytalanságok megelőzését, feltárását és kivizsgálását, az elveszített, jogosulatlanul kifizetett vagy szabálytalanul felhasznált források visszafizettetését, valamint adott esetben közigazgatási és pénzügyi szankciók alkalmazását.
(19)
A 2001/923/EK, 2001/924/EK, 2006/75/EK, 2006/76/EK, 2006/849/EK és 2006/850/EK határozatot hatályon kívül kell helyezni. Az említett határozatok értelmében tett intézkedésekhez kapcsolódó pénzügyi kötelezettségek teljesítésére átmeneti intézkedéseket kell biztosítani.
(20)
Célszerű biztosítani, hogy a Periklész program és a Periklész 2020 program közötti átmenetre zökkenőmentesen és megszakítás nélkül kerüljön sor, valamint célszerű a Periklész 2020 program időtartamát az 1311/2013/EU, Euratom rendelethez igazítani. A Periklész 2020 programot tehát 2014. január 1-jétől kell alkalmazni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy
Az euro pénzhamisítás és az ahhoz kapcsolódó csalás elleni védelmét és megóvását szolgáló intézkedések elősegítése céljából a 2014. január 1-től2020. december 31-ig tartó időszakra létrejön a „Periklész 2020” elnevezésű többéves cselekvési program (a továbbiakban: a Program).
2. cikk
Hozzáadott érték
A Program aktívan ösztönzi és maga után vonja az euro védelmét szolgáló Unión belüli és kívüli, valamint az Unió kereskedelmi partnereivel folytatott transznacionális együttműködés fokozását, figyelemmel azokra a tagállamokra vagy harmadik országokra is, amelyekben az illetékes hatóságok által kibocsátott vonatkozó jelentések szerint a legnagyobb arányban fordul elő az euro hamisítása. Az ilyen együttműködés hozzájárul az euro védelme hatékonyságának növeléséhez a bevált gyakorlatok cseréje, a közös előírások és a közös speciális képzés révén.
3. cikk
Általános célkitűzés
A Program általános célkitűzése, hogy megelőzze és visszaszorítsa a pénzhamisítást és az ahhoz kapcsolódó csalást, ezáltal fokozva az uniós gazdaság versenyképességét és biztosítva az államháztartás fenntarthatóságát.
4. cikk
Egyedi célkitűzés
A Program egyedi célkitűzése az eurobankjegyek és -érmék pénzhamisítás és az ahhoz kapcsolódó csalás elleni védelmének biztosítása azáltal, hogy támogatja és kiegészíti a tagállami intézkedéseket, továbbá segítséget nyújt az illetékes nemzeti és uniós hatóságoknak az egymással és a Bizottsággal folytatandó szoros és rendszeres, adott esetben harmadik országok és nemzetközi szervezetek bevonására is kiterjedő együttműködés, valamint a bevált gyakorlatok cseréjének kialakításában.
E célkitűzés teljesítését többek között a pénzügyi, műszaki, bűnüldözési és igazságügyi hatóságok által végrehajtott intézkedések eredményessége alapján kell mérni, amely eredményesség a felderített hamisítványok, a felszámolt illegális műhelyek, a letartóztatott személyek és a kiszabott szankciók száma alapján mérhető.
5. cikk
Pénzügyi támogatásra jogosult szervezetek
A Program keretében pénzügyi támogatásra jogosult szervezetek az 1338/2001/EK rendelet 2. cikkének b) pontjában meghatározott illetékes nemzeti hatóságok.
6. cikk
A Programban való részvétel
(1) A részt vevő országok azok a tagállamok, amelyek bevezették az eurót közös valutaként.
(2) Az (1) bekezdésben említett tagállamok által benyújtott javaslatok harmadik országbeli résztvevőkre is vonatkozhatnak, amennyiben ez fontos a Program 3. és 4. cikkben meghatározott általános és egyedi célkitűzéseinek megvalósításához.
7. cikk
Célcsoportok és együttes fellépések
(1) A Program célcsoportjai a következők:
a)
a felderítést végző és pénzhamisítás ellen küzdő ügynökségek munkatársai (különösen a rendőri erők és a pénzügyi igazgatás szervezetei a nemzeti szinten betöltött egyedi funkcióik függvényében);
b)
a hírszerzés munkatársai;
c)
a nemzeti központi bankok, pénzverdék, kereskedelmi bankok és egyéb pénzügyi közvetítő szervezetek képviselői, különösen a pénzintézetek kötelezettségeit illetően;
d)
bírók, az erre a területre szakosodott ügyvédek és az igazságügyi testületek erre a területre szakosodott tagjai;
e)
bármely más érintett szakmai szervezet, például a kereskedelmi kamarák, iparkamarák, illetve olyan hasonló szervezetek, amelyek képesek hozzáférést biztosítani kis- és középvállalkozásokhoz, kiskereskedőkhöz és pénzszállító cégekhez).
(2) A Program keretében tett intézkedéseket a Bizottság közösen szervezheti olyan releváns szakértelemmel rendelkező egyéb partnerekkel, mint például:
a)
a nemzeti központi bankok és az Európai Központi Bank (EKB);
b)
a nemzeti bankjegyszakértői központok (NAC-ok) és a nemzeti érmeszakértői központok (CNAC-ok);
c)
az Európai Műszaki és Tudományos Központ (CTSE), valamint a pénzverdék;
d)
az Europol, az Eurojust és az Interpol;
e)
a pénzhamisítás visszaszorításáról szóló, 1929. április 20-án Genfben aláírt nemzetközi egyezmény (14) 12. cikkében előírt pénzhamisítás elleni nemzeti központi szervezetek, valamint a pénzhamisítással kapcsolatos megelőzési, felderítési és végrehajtási feladatokra szakosodott egyéb ügynökségek;
f)
sokszorosító és hitelesítő technológiákkal foglalkozó szakmai szervezetek, nyomdák és vésnökök;
g)
egyéb, az a)-f) pontban említetteken kívüli specifikus szakértelemmel rendelkező szervezetek, ideértve adott esetben a harmadik országok és különösen a csatlakozó államok és a tagjelölt országok ilyen szervezeteit; és
h)
olyan magánszervezetek, amelyek igazolhatóan technikai ismeretekre tettek szert, valamint a hamisított bankjegyek és érmék felderítésére szakosodott egységek.
8. cikk
Támogatható intézkedések
(1) A Program figyelembe veszi a pénzhamisítás elleni küzdelem transznacionális és multidiszciplináris szempontjait, továbbá ösztönzi az egyes tagállamok nemzeti sajátosságaihoz igazított bevált gyakorlatok alkalmazását.
(2) A Program a 11. cikkben említett éves munkaprogramokban meghatározott feltételek mellett pénzügyi támogatást nyújt a következő intézkedésekhez:
a)
információcsere és -terjesztés, különösen workshopok, találkozók és szemináriumok szervezésével, beleértve az illetékes nemzeti hatóságok munkatársainak képzését, célirányos kiküldetéseit és csereprogramjait és egyéb hasonló intézkedéseket. Az információcsere többek között a következőket érinti:
-
a pénzhamisítás gazdasági és pénzügyi hatásainak monitoringjára és elemzésére szolgáló módszerek,
-
adatbázisok és korai előrejelzési rendszerek működtetése,
-
számítógéppel támogatott felderítési eszközök használata,
-
vizsgálati és nyomozati módszerek,
-
tudományos segítségnyújtás, különös tekintettel a tudományos adatbázisokra és az új fejlesztések technológiai szempontú megfigyelésére/monitoringjára,
-
az euro védelme az Unión kívül,
-
kutatási tevékenységek,
-
specifikus operatív szakértelem nyújtása;
b)
a Program részeként szükségesnek ítélt technikai, tudományos és operatív segítségnyújtás, amely különösen a következőkre terjed ki:
-
minden olyan megfelelő intézkedés, amely uniós szintű oktatási segédanyagot hoz létre, például az uniós joganyag kézikönyve, tájékoztató közlönyök, gyakorlati kézikönyvek, szószedetek és lexikonok, adatbázisok, különösen a tudományos segítségnyújtás vagy a technológiafigyelés terén, illetve számítógépes alkalmazásokra (például szoftverek),
-
releváns multidiszciplináris, illetve transznacionális tanulmányok,
-
az uniós szintű felderítő intézkedéseket segítő műszaki segédeszközök és módszerek kifejlesztése,
-
a legalább két országot érintő műveletek terén megvalósuló együttműködéshez nyújtott pénzügyi támogatás, amennyiben más európai intézmények és szervek programjai nem biztosítanak ilyen támogatást;
c)
a pénzhamisítás elleni szakosított hatóságok által az euro pénzhamisítással szembeni védelmére használt berendezések beszerzésének finanszírozására szolgáló vissza nem térítendő támogatások, a 10. cikk (3) bekezdésével összhangban.
II. FEJEZET
PÉNZÜGYI KERET
9. cikk
Pénzügyi keretösszeg
(1) A Program 2014. január 1. és 2020. december 31. közötti időszakban történő végrehajtására elkülönített pénzügyi keretösszeg (folyó árakon) 7 344 000 EUR.
(2) A Program pénzügyi keretösszegén belül összegeket kell elkülöníteni a 8. cikk (2) bekezdésében felsorolt támogatható intézkedésekre, a források mellékletben meghatározott indikatív elosztása szerint.
A Bizottság a források említett indikatív elosztásától legfeljebb 10 %-kal térhet el. Amennyiben e korlát túllépése szükségesnek bizonyul, a Bizottság a 14. cikkel összhangban felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadhat el a források mellékletben meghatározott indikatív elosztásának módosítására vonatkozóan.
(3) Az éves előirányzatokat a többéves pénzügyi keret erejéig az Európai Parlament és a Tanács hagyja jóvá.
10. cikk
A pénzügyi támogatás és a társfinanszírozás típusai
(1) A Bizottság ezt a Programot a 966/2012/EU, Euratom rendelettel összhangban hajtja végre.
(2) A 8. cikk (2) bekezdésében felsorolt támogatható intézkedésekre nyújtott pénzügyi támogatás a következő formában valósulhat meg:
a)
vissza nem térítendő támogatások; vagy
b)
közbeszerzés.
(3) A támogatási megállapodás nem vonatkozhat kizárólag eszközbeszerzésre.
(4) A vissza nem térítendő támogatások esetében a Programból nyújtott társfinanszírozás mértéke nem haladhatja meg az elszámolható költségek 75 %-át. A 11. cikkben említett éves munkaprogramokban meghatározott kivételes és kellően indokolt esetekben a társfinanszírozás mértéke legfeljebb az elszámolható költségek 90 %-a lehet.
(5) Amennyiben a 8. cikk (2) bekezdésében felsorolt támogatható intézkedések szervezése a Bizottsággal és az EKB-val, az Eurojusttal, az Europollal vagy az Interpollal együtt történik, az ezzel járó kiadások közöttük kerülnek felosztásra. Saját vendégelőadóik úti- és szállásköltségeit mindenkor az egyes szervezők állják.
11. cikk
Éves munkaprogramok
A Program végrehajtása érdekében a Bizottság éves munkaprogramokat fogad el.
Valamennyi éves munkaprogram a Program 3. és 4. cikkben meghatározott általános és egyedi célkitűzéseinek végrehajtását szolgálja, az alábbiak meghatározása révén:
a)
az ilyen általános és egyedi célkitűzésekkel összhangban megvalósítandó intézkedések, ideértve a források indikatív elosztását és a végrehajtás módját;
b)
vissza nem térítendő támogatások esetében: az alapvető kiválasztási kritériumok és a társfinanszírozás lehetséges maximális mértéke.
A Program értelmében végrehajtandó kommunikációs intézkedésekre elkülönített forrásoknak hozzá kell járulniuk az Unió szakpolitikai prioritásai intézményi kommunikációjának fedezéséhez is, amennyiben azok kapcsolódnak a Program 3. cikkben meghatározott általános célkitűzéséhez.
12. cikk
Az Unió pénzügyi érdekeinek védelme
(1) A Bizottság megfelelő intézkedésekkel - csalás, korrupció és bármely egyéb jogellenes tevékenységek elleni megelőző intézkedésekkel, hatásos ellenőrzésekkel, szabálytalanság feltárása esetén a jogosulatlanul kifizetett összegek visszafizettetésével, valamint szükség esetén hatékony, arányos és visszatartó erejű közigazgatási és pénzügyi szankciókkal - biztosítja az Unió pénzügyi érdekeinek az e rendelet alapján finanszírozott intézkedések végrehajtása során történő védelmét.
(2) A Bizottság vagy képviselői, valamint a Számvevőszék jogosultak dokumentumalapú és helyszíni auditot végezni a vissza nem térítendő támogatások kedvezményezettjeinél, valamint a Program alapján uniós forrásokban részesülő vállalkozóknál és alvállalkozóknál.
(3) A 883/2013/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendeletben (15) és a 2185/96/Euratom, EK tanácsi rendeletben (16) megállapított rendelkezéseknek és eljárásoknak megfelelően az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) vizsgálatokat, köztük helyszíni ellenőrzéseket és vizsgálatokat végezhet annak megállapítására, hogy történt-e a Programból finanszírozott támogatási megállapodással, támogatási határozattal vagy szerződéssel összefüggésben olyan csalás, korrupciós vagy bármely egyéb jogellenes tevékenység, amely az Unió pénzügyi érdekeit sérti.
(4) Az (1), (2) és (3) bekezdés sérelme nélkül az e rendelet végrehajtása keretében harmadik országokkal és nemzetközi szervezetekkel kötött együttműködési megállapodásoknak, továbbá az e rendelet végrehajtása keretében létrejött szerződéseknek, támogatási megállapodásoknak és támogatási határozatoknak olyan rendelkezéseket kell tartalmazniuk, amelyek kifejezetten felhatalmazzák a Bizottságot, a Számvevőszéket és az OLAF-ot arra, hogy hatáskörüknek megfelelően lefolytassák az említett auditokat és vizsgálatokat.
III. FEJEZET
MONITORING, ÉRTÉKELÉS ÉS FELHATALMAZÁS
13. cikk
Monitoring és értékelés
(1) A Programot a Bizottság a tagállamokkal együttműködve hajtja végre, rendszeres konzultációt folytatva a Program megvalósításának különböző szakaszaiban, az 1338/2001/EK rendeletben említett bizottság keretén belül, az egyéb illetékes szervek, különösen az EKB és az Europol által végrehajtott releváns intézkedések figyelembevételével.
(2) A Bizottság igyekszik biztosítani a Program, valamint az egyéb releváns uniós szintű programok és intézkedések közötti összhangot és azok kiegészítő jellegét.
(3) A Bizottság évente tájékoztatja az Európai Parlamentet és a Tanácsot a Program eredményeiről. A tájékoztató az egyéb releváns uniós szintű programokkal és intézkedésekkel való összhangra és kiegészítő jellegre vonatkozó információkat is tartalmazza. A Bizottság folyamatosan terjeszti a Program keretében támogatott intézkedések eredményeit. Valamennyi részt vevő ország és egyéb kedvezményezett biztosítja a Bizottság számára az összes olyan adatot és információt, amely a Program monitoringjához és értékeléséhez szükséges.
(4) A Program értékelését a Bizottság végzi. A Bizottság 2017. december 31-ig független félidős értékelő jelentést nyújt be valamennyi intézkedés célkitűzéseinek megvalósulásáról (az eredményekre és hatásokra kitérve), a források eredményes és költséghatékony felhasználásáról és annak uniós hozzáadott értékéről. Az értékelő jelentést úgy kell elkészíteni, hogy információkkal szolgáljon az intézkedések megújítására, módosítására vagy felfüggesztésére vonatkozó döntés meghozatalához. Az értékelésben meg kell vizsgálni az egyszerűsítés lehetőségét is, annak belső és külső koherenciáját, a célkitűzések továbbra is érvényes relevanciáját, valamint az intézkedések hozzájárulását az Unió intelligens, fenntartható és inkluzív növekedésre vonatkozó prioritásaihoz. Az értékelés figyelembe veszi a korábbi intézkedések hosszú távú hatásairól készült értékelések eredményét.
(5) A Program hosszú távú eredményeit és hatásainak fenntarthatóságát is értékelni kell, hogy az értékelés információkkal szolgáljon egy ezt követő program megújítására, módosítására vagy felfüggesztésére vonatkozó döntés meghozatalához.
(6) A Bizottság ezenkívül 2021. december 31-ig záró értékelő jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a Program célkitűzéseinek eléréséről.
14. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására.
(2) A Bizottság 2014. január 1-jétől2020. december 31-ig felhatalmazást kap a 9. cikkben említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 9. cikkben említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) A 9. cikk értelmében elfogadott felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő két hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam két hónappal meghosszabbodik.
IV. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
15. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 2001/923/EK, 2001/924/EK, 2006/75/EK, 2006/76/EK, 2006/849/EK és 2006/850/EK határozat hatályát veszti.
Az említett határozatok hatálya alá tartozó intézkedésekhez kapcsolódó pénzügyi kötelezettségekre azonban e kötelezettségek teljesítéséig továbbra is e határozatok vonatkoznak.
16. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában történő kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet a Szerződéseknek megfelelően teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban.
Kelt Strasbourgban, 2014. március 11-én.