PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) 2015/84
ze dne 21. ledna 2015,
kterým se ukládá konečné antidumpingové clo a s konečnou platností vybírá prozatímní clo uložené na dovoz glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. ŘÍZENÍ
1. Prozatímní opatření
(1)
Evropská komise (dále jen „Komise“) ode dne 22. srpna 2014 uložila prozatímní antidumpingové clo z dovozu glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie prostřednictvím prováděcího nařízení Komise (EU) č. 904/2014 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“).
(2)
Dne 29. listopadu 2013 bylo zahájeno řízení v návaznosti na podnět podaný dne 16. října 2013 společností Ajinomoto Foods Europe SAS (dále jen „žadatel“), která je jediným výrobcem glutamátu sodného v Unii, a představuje tudíž 100 % celkové výroby glutamátu sodného v Unii.
(3)
Jak je uvedeno ve 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. října 2012 do 30. září 2013 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. dubna 2010 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo uloženo prozatímní antidumpingové clo (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Účastníkům řízení, kteří o to požádali, byla poskytnuta možnost slyšení.
(5)
Komise zvážila písemné a ústní připomínky předložené zúčastněnými stranami a v případě potřeby prozatímní zjištění náležitě upravila.
(6)
Všem účastníkům řízení Komise následně sdělila základní skutečnosti a úvahy, na nichž založila svůj záměr uložit konečné antidumpingové clo na dovoz glutamátu sodného pocházejícího z Indonésie a provést konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, v níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit.
(7)
Stanoviska předložená zúčastněnými stranami byla zvážena a případně vzata v úvahu.
3. Výběr vzorků
(8)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se metody výběru vzorků dodavatelů, kteří nejsou ve spojení, potvrzují se prozatímní zjištění uvedená v 7. až 19. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
(9)
Jak je stanoveno ve 21. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dotčeným výrobkem je glutamát sodný pocházející z Indonésie, vedený v současnosti pod kódem KN ex-2922 42 00 (dále jen „dotčený výrobek“). Glutamát sodný je potravinářská přídatná látka a používá se zejména jako látka zvýrazňující chuť a vůniv polévkách, vývarech, jídlech z ryb a masa, ve směsích koření a v hotových jídlech. Vyrábí se v podobě bílých, různě velikých krystalů bez zápachu. Glutamát sodný se používá rovněž v chemickém průmyslu pro nepotravinářské účely, například jako součást detergentů. Glutamát sodný je k dispozici v různých velikostech balení od spotřebitelského balení o hmotnosti 0,5 g po velkoobjemové pytle o hmotnosti 1 000 kg. Balení o menší velikosti se soukromým spotřebitelům prodávají prostřednictvím maloobchodníků, zatímco větší balení o hmotnosti 20 kg a více jsou určena pro průmyslové uživatele. Mimoto existují různé stupně čistoty. Neexistují však žádné rozdíly ve vlastnostech glutamátu sodného na základě velikosti balení nebo stupně čistoty.
(10)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyly předloženy žádné připomínky, potvrzují se závěry učiněné ve 21. až 25. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Běžná hodnota
(11)
Jelikož ohledně běžné hodnoty nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 26. až 31. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Vývozní cena
(12)
Oba spolupracující vyvážející výrobci z Indonésie zopakovali svá tvrzení, že prodejní ceny, za něž svůj výrobek prodávali společnostem ve spojení, odpovídaly běžným tržním podmínkám, a že stanovení výše vývozních cen by proto mělo vycházet z výše prodejních cen, za které mateřská společnost z Indonésie prodává svůj výrobek prvnímu odběrateli ve spojení, a nikoli z početně zjištěné vývozní ceny.
(13)
Oba vyvážející výrobci na podporu tohoto tvrzení argumentovali, že nebyly k dispozici žádné důkazy týkající se křížové kompenzace mezi výrobky nebo jinými náklady vzniklými mezi mateřskou společností v Indonésii a jejími společnostmi ve spojení. Závěry ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení proto neměly vycházet z těchto prvků.
(14)
Jeden vyvážející výrobce uvedl, že jeho společnost ve spojení v Unii nebyla dovozcem, ale zprostředkovatelem, který uskutečňoval další prodej výrobku v Unii před celním odbavením. Tento vyvážející výrobce tvrdil, že na tomto základě by závěry, k nimž se dospělo ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a to že transferová cena mezi společnostmi ve spojení nedosahovala úrovně, která by dovozci ve spojení umožňovala dosáhnout přiměřeného zisku v Unii, neměly být použitelné.
(15)
Úvodem je třeba uvést, že již samotné spojení mezi vývozcem a dovozcem postačuje k tomu, aby mohla Komise považovat skutečné vývozní ceny za nespolehlivé, neboť existence spojení mezi vývozcem a dovozcem je jedním z řady důvodů, na jejichž základě lze skutečné vývozní ceny za nespolehlivé považovat. Vzhledem ke spojení mezi dodavatelem a dovozcem jsou ceny účtované dodavatelem jeho společnosti ve spojení v Unii transferovými cenami, které nejsou výsledkem jednání za tržních podmínek, které obvykle převládají mezi nezávislými společnostmi. Kromě toho je zřejmé, že náklady vzniklé z činností společnosti ve spojení a rozpětí zisku, kterého taková společnost dosáhne, účinně snižují částku, kterou vyvážející výrobce obdrží, protože zpravidla vznikají dovozci.
(16)
V tomto případě navíc šetření odhalilo, že příslušné společnosti ve spojení nedosahují v Unii udržitelné ziskové rozpětí. V tomto ohledu je třeba nejprve připomenout, že ziskové rozpětí nezávislého spolupracujícího dovozce nemohlo být použito, neboť bylo důvěrné povahy, a tudíž nemohlo být zpřístupněno účastníkům hospodářské soutěže. Proto se jako referenční hodnota použilo ziskové rozpětí, které bylo používáno v dřívějším řízení týkajícím se jiného chemického výrobku vyráběného podobným odvětvím a dováženého do Unie za podobných okolností jako v tomto případě (3). Toto ziskové rozpětí je nejobjektivnějším dostupným základem pro účel dosažení uspokojivého odhadu tržní vývozní ceny. Toto přiměřené ziskové rozpětí dosahovalo výše 5 %. Vzhledem k tomu, že zisk dosažený společnostmi ve spojení v Unii je výrazně nižší než tato referenční hodnota, a s ohledem na neudržitelnost takového zisku, nebylo možné transferovou cenu považovat za spolehlivou.
(17)
Kromě toho, nesporné důkazy o tom, že skutečně došlo ke křížové kompenzaci nebo ke vzniku určitých nákladů, které vznikají dovozci a jsou jím obvykle hrazeny, ale které zaplatila libovolný strana, mezi společnostmi ve spojení nejsou nezbytně zapotřebí. Jak již bylo uvedeno výše, tyto náklady vždy vznikají až společnosti ve spojení, a to tehdy, když tato společnost vykonává funkce prodeje a dovozu. V důsledku spojení mezi společnostmi ve spojení nelze vyloučit existenci křížové kompenzace prostřednictvím jiných výrobků ani vznik takových nákladů, a proto jsou transferové ceny nespolehlivé.
(18)
Rovněž není relevantní, zda společnost ve spojení v Unii provádí veškeré funkce dovozce či jiné funkce. Rozhodujícím faktorem je, zda je spolehlivá vývozní cena na úrovni hranice Společenství. Jak je uvedeno výše v 15. bodě odůvodnění, současné šetření ukázalo, že úroveň cen mezi společnostmi ve spojení neumožnila společnostem ve spojení v Unii dosáhnout přiměřeného ziskového rozpětí. Žádný z vývozců neposkytl důkazy, proč by toto ziskové rozpětí mělo být nepřiměřené, a proto by tvrzení v tomto ohledu měla být považována za neopodstatněná. Argument, že jedna z těchto společností ve spojení nevykonávala v Unii funkce dovozce, není odůvodněný, jelikož, jak se uvádí výše, není relevantní, které konkrétní funkce společnost v Unii vykonávala. Navíc se skutečnost, že společnost prováděla pouze některé funkce dovozce, nutně odráží v částce prodejních, správních a režijních nákladů společností ve spojení, ale zajisté ne v použitém ziskovém rozpětí. Kromě toho je třeba uvést, že skutečnost, že určité činnosti vykonává společnost ve spojení před dovozem, neznamená, že vývozní cenu nelze zjistit početně na základě ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli, a že by neměly být provedeny nezbytné úpravy podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení.
(19)
Po poskytnutí konečných informací dva spolupracující indonéští vyvážející výrobci zopakovali svoje tvrzení týkající se stanovení vývozní ceny. Jeden vyvážející výrobce zpochybnil zjištění uvedená v 15. bodě odůvodnění, tj. že samotná existence spojení mezi vývozcem a dovozcem postačuje k tomu, aby Komise mohla považovat skutečné vývozní ceny za nespolehlivé, a tvrdil, že je to v rozporu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Týž vyvážející výrobce kromě toho tvrdil, že úvahy uvedené v 17. bodě odůvodnění, tj. že některé náklady vznikly společnosti ve spojení, když vykonávala funkce prodeje a dovozu, nevycházely z okolností tohoto případu. A nakonec tento vyvážející výrobce tvrdil, že se Komise nezabývala skutečností, že úroveň cen účtovaných společnosti ve spojení a úroveň cen účtovaných nezávislým zákazníkům v Unii byly podobné.
(20)
Druhý vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení, že při stanovení vývozní ceny by se měla zohlednit jeho vývozní cena účtovaná prvnímu nezávislému zákazníkovi na hranici Unie, přičemž zdůraznil, že společnost ve spojení vystupovala jen jako zprostředkovatel a že, mimo jiné, celní vybavení provedli zákazníci, kteří nebyli ve spojení, v Unii.
(21)
V odpovědi na tato tvrzení je třeba uvést, že Komise se v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení domnívala, že na základě okolností tohoto případu by se vývozní ceny měly početně zjistit, protože existuje spojení mezi vývozci a stranami ve spojení. Šetřením se ve skutečnosti ukázalo, že příslušné strany ve spojení nedosáhly během období šetření v Unii udržitelného ziskového rozpětí. V této souvislosti není při určení toho, zda by se měly v tomto případě ceny početně zjistit, funkce společnosti ve spojení v Unii relevantní. Navíc, jak se uvádí v 18. bodě odůvodnění, skutečnost, že společnosti ve spojení provádějí jen určité funkce, není překážkou pro použití čl. 2 odst. 9 základního nařízení, odráží se však v nižší částce prodejních, správních a režijních nákladů, která se odečte od ceny, za níž se dotčený výrobek poprvé opětovně prodá nezávislému kupujícímu. Závěrem je třeba uvést, že vyvážející výrobci neposkytli žádné nové konkrétní důkazy, které by mohly tyto závěry zvrátit. Pokud jde o tvrzení týkající se podobné úrovně cen účtovaných zákazníkům ve spojení a nezávislým zákazníkům v Unii, je třeba poznamenat, že toto tvrzení se řešilo ve 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Šetřením se zjistilo, že navzdory podobnosti s úrovní cen účtovaných nezávislým zákazníkům nedosahovaly transferové ceny účtované mezi společnostmi ve spojení výše, která by dovozcům ve spojení umožňovala dosáhnout udržitelný zisk. Tyto argumenty by se proto měly zamítnout.
(22)
Argumenty týkající se použití početně zjištěných vývozních cen v tomto šetření by se proto měly zamítnout.
(23)
Titíž dva vyvážející výrobci tvrdili, že pokud budou vývozní ceny početně zjištěny navzdory jejich argumentům uvedeným ve 12. až 14. bodě odůvodnění, bylo přiměřené ziskové rozpětí ve výši 5 % použité pro výpočet vývozní ceny nadhodnocené a mělo by se místo toho použít skutečné ziskové rozpětí jejich společností ve spojení, neboť ceny mezi stranami ve spojení byly na stejné úrovni jako ceny účtované nezávislým zákazníkům.
(24)
Na základě úvah uvedených v 15. až 18. bodě odůvodnění, které se týkají spolehlivosti transferových cen a ziskových rozpětí společností ve spojení v Unii, by měl být tento argument zamítnut. V každém případě vycházely úpravy provedené u nákladů vzniklých v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení z příslušných vlastních prodejních, správních a režijních nákladů společností, a odrážely proto činnost těchto společností bez ohledu na jejich funkce. Tento argument by proto měl být zamítnut.
(25)
Jeden z výše uvedených vyvážejících výrobců tvrdil, že v případě specifických transakcí se společností, která není ve spojení s vyvážejícím výrobcem, by vývozní cena neměla vycházet ze skutečné zaplacené ceny nebo ceny splatné v souladu s čl. 2 odst. 8 základního nařízení. Komise však zjistila, že dotčené prodeje nebyly vývozníprodeje do Unie. Na tomto základě byly dotčené transakce ze stanovení vývozní ceny vyřazeny. Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zpochybnil toto vyřazení, a to z toho důvodu, že Komise by měla zohlednit celý prodej dotčeného výrobku vyrobeného vyvážejícím výrobcem v Unii. Pro účely stanovení vývozní ceny se však zohlednil celý prodej nezávislému zákazníkovi. Všechny následné transakce ze strany tohoto nezávislého zákazníka se nesmí brát v úvahu, protože zaprvé nejde o prodej na vývoz ve smyslu článku 2 odst. 8 a 9 základního nařízení a za druhé existuje riziko dvojího započtení tohoto prodeje. Na tomto základě bylo tvrzení vyvážejícího výrobce zamítnuto.
(26)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se stanovení vývozní ceny, potvrzují se závěry, k nimž se dospělo ve 32. až 38. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Srovnání
(27)
Po poskytnutí prozatímních informací dva spolupracující vyvážející výrobci zpochybnili, že je vzniklé náklady na přesun zboží z výrobního závodu do skladu možné považovat za vnitřní logistické náklady, které nemají vliv na srovnatelnost cen.
(28)
Jeden z vyvážejících výrobců měl na domácím trhu několik distribučních skladů, z nichž se glutamát sodný zasílal konečným zákazníkům. Tento vyvážející výrobce tvrdil, že by přepravní náklady z továrny do skladů měly být považovány za náklady na vnitrostátní přepravu nákladů a měly by být odečteny od běžné hodnoty, neboť při prodeji na vývoz žádné takové náklady nevznikají. Druhý vyvážející výrobce tvrdil, že v některých případech náklady na přepravu zboží do skladu mohou být spojeny s konkrétní fakturou, a proto představují přímé prodejní náklady, přičemž tyto náklady jsou zahrnuty do ceny účtované odběratelům, a tedy ovlivňují srovnatelnost cen. Proto by se měly odečíst od běžné hodnoty.
(29)
Sklady jsou považovány za součást prostor vyvážejícího výrobce a teprve od okamžiku, kdy je výrobek ve skladu, je připraven k prodeji. Vzdálenost skladu od výrobního závodu je nepodstatná stejně jako to, zda přeprava z výrobního závodu do skladu může být spojena s určitou transakcí domácího prodeje, neboť to jsou obvykle náklady vzniklé před prodejem, a tedy nikoli přímé prodejní náklady, které mají vliv na srovnatelnost cen. Proto by na základě čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení měla být tvrzení v tomto ohledu zamítnuta.
(30)
Po zveřejnění prozatímních zjištění spolupracující vyvážející výrobce, který vyvážel glutamát sodný prostřednictvím společnosti ve spojení se sídlem mimo Unii, tvrdil, že jeho vývoz by již neměl být upravován podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, jelikož společnost ve spojení mimo Unii nejednala jako zprostředkovatel a nepobírá za práci provizi. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že přirážka pro dotyčnou společnost ve spojení, která sloužila jako základ pro provedenou úpravu, nemá vliv na srovnatelnost cen, protože Komise již při početním určení vývozní ceny odečtla přiměřené ziskové rozpětí na úrovni společnosti ve spojení v Unii, které se vztahovalo na veškerá ziskové rozpětí týkající se všech transakcí mezi společnostmi. Vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že má-li být od početně zjištěné vývozní ceny něco odečítáno, pak pouze prodejní, správní a režijní náklady společností ve spojení se sídlem mimo Unii.
(31)
Šetřením bylo zjištěno, že společnost ve spojení se sídlem mimo Unii zachovávala přirážku v případě každého prodeje na vývoz do Unie. Přirážka ovlivnila srovnatelnost cen, neboť byla zachována pouze u prodeje na vývoz, a nikoli u prodeje na domácím trhu. Tvrzení, že ziskové rozpětí společnosti ve spojení již bylo zohledněno při výpočtu vývozní ceny v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení, nemohlo být přijato. Je tomu tak proto, že úpravy podle čl. 2 odst. 9 a čl. 2 odst. 10 základního nařízení mají odlišné cíle, jsou samostatné, navzájem se liší a řídí se rozdílnými podstatnými pravidly. Cílem čl. 2 odst. 9 základního nařízení je stanovit spolehlivou vývozní cenu, zatímco cílem čl. 2 odst. 10 základního nařízení je zajistit srovnatelnost mezi vývozní cenou a běžnou hodnotou. Poté, co byla řádně stanovena vývozní cena podle čl. 2 odst. 8 nebo 9 základního nařízení, veškeré další úpravy podle čl. 2 odst. 10 se již vývozní ceny jako takové netýkají a nejsou v žádném případě určeny ke stanovení běžné hodnoty a vývozní ceny jako takové. Spolupracující vyvážející výrobce tedy přehlíží účel úpravy podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, jímž je učinit cenu srovnatelnou s běžnou hodnotou, a nikoli stanovit vývozní cenu jako takovou. Přiměřené ziskové rozpětí odečtené v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení se proto nevztahuje na žádnou možnou přirážku uplatněnou v rámci stejného prodejního kanálu. Pokud jde o částku, která má být upravena, provedená úprava odráží přirážku skutečně účtovanou mezi společnostmi vespojení, a tedy skutečně ovlivňuje ceny a srovnatelnost cen. Není proto důvod nahrazovat ji jinou teoretickou částkou. Komise je nakonec oprávněna zohlednit skutečnost, že platbu obdrží společnost ve spojení se sídlem mimo území Unie (ve formě přirážky, kterou si při prodeji zachová společnost ve spojení při prodeji a kterou fakturuje zákazníkům v Unii). K tomu, aby se mohla společnost ve spojení považovat za společnost podléhající dani z příjmu právnických osob v zemi mimo Unii (která má podstatně nižší sazby daně z příjmu právnických osob než Indonésie), pokud jde o tyto platby, musí v dané zemi skutečně provozovat hospodářskou činnost. Indonéský vyvážející výrobce si takto nemůže zajistit příznivé daňové zacházení, které získá za přítomnosti společnosti ve spojení v zemi mimo Unii a o její hospodářské činnosti v jurisdikci uvedené země, a současně v rámci antidumpingového řízení tvrdit, že společnost ve spojení nevykonává hospodářskou činnost. Proto se tato tvrzení zamítají.
(32)
Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení týkající se úpravy provedené v případě přirážky jeho společnosti ve spojení a vznesl námitku proti tomu, aby se v rámci antidumpingového šetření zohledňovala otázka daní. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že sice nepopírá, že jeho společnost ve spojení provozovala obchodní činnost v dotčené třetí zemi, ale že rozsah této činnosti v souvislosti s dotčeným výrobkem byl omezený. Navíc zopakoval tvrzení, že činnost společnosti ve spojení se jasně odlišovala od činnosti zprostředkovatele, přičemž společnost ve spojení nepobírala od vyvážejícího výrobce v souvislosti s prodejem do Unie žádnou provizi. A závěrem vyvážející výrobce zopakoval svoje tvrzení, že Komise při početním zjištění vývozní ceny již odečetla přiměřené ziskové rozpětí na úrovni společnosti ve spojení v Unii, čímž se pokryla všechna zisková rozpětí vztahující se na všechny transakce mezi společnostmi. Vyvážející výrobce v této souvislosti tvrdil, že v případě následných prodejů mezi společnostmi ve spojení Komise skutečně běžně odečítá pouze ziskové rozpětí společnosti ve spojení, která prodává výrobky přímo nezávislému zákazníkovi v Unii, ale nikoli zisková rozpětí ostatních společností ve spojení v rámci téhož prodejního kanálu.
(33)
Dlužno poznamenat, že v tomto případě může existence samostatného daňového subjektu sloužit jako ukazatel významné hospodářské činnosti provozované společností ve spojení se sídlem mimo Unii, pokud se taková činnost vyžaduje podle vnitrostátního daňového práva. V tomto případě, jak se uvádí ve 31. bodě odůvodnění, Komise zohlednila skutečnost, že dotčený vyvážející výrobce má mimo Unii stranu ve spojení, která provozuje významnou hospodářskou činnost, a skutečnost, že strana ve spojení mimo Unii odečítala u každé prodejní transakce týkající se dotčeného výrobku uskutečněné mezi stranami ve spojení přirážku, což ovlivnilo srovnatelnost cen v případě vývozu glutamátu sodného do Unie. Kromě toho, jak se uvádí ve 31. bodě odůvodnění, částka, z níž úprava vycházela, odrážela skutečnou ověřenou přirážku účtovanou mezi společnostmi ve spojení, a proto také přesně odrážela činnosti společnosti ve spojení. Tyto argumenty by se proto měly zamítnout.
(34)
Po zveřejnění prozatímních zjištění tentýž vyvážející výrobce vznesl námitku proti úpravě provedené u provizí vyplacených na základě vývozní ceny, přičemž tvrdil, že nešlo o přímé prodejní náklady, ale provize vyplácené měsíčně, v důsledku čehož nebyly spojeny s konkrétními prodejními transakcemi a neovlivňovaly srovnatelnost cen. Tento vyvážející výrobce uvedl, že zaplacené provize měly účinek pouze mezi společnostmi ve spojení, a proto se na ně nevztahuje čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Vyvážející výrobce rovněž argumentoval, že na základě předpokladu, že by byl společně se svojí společností ve spojení považován za jediný hospodářský subjekt, není v rámci tohoto hospodářského subjektu žádný převod peněz výdajem ani příjmem.
(35)
Šetřením se zjistilo, že podle „dohody o provizích“ mezi tímto vyvážejícím výrobcem a jeho společností ve spojení se provize stanou splatnými tehdy, když vyvážející výrobce v Indonésii prodává výrobky přímo nezávislým odběratelům, kteří nejsou ve spojení, na trhu Unie (nikoli prostřednictvím společnosti ve spojení). Vyplacená provize byla přímo provázána s čistou prodejní hodnotou. V důsledku toho přímý vztah mezi prodejem a vyplacenou provizí ovlivnil srovnatelnost cen podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení.
(36)
Předpoklad, že společnosti ve spojení byly považovány za jeden hospodářský subjekt, je v důsledku nepřesný. Šetřením se zjistilo, že tento vyvážející výrobce měl plně funkční vývozní oddělení a nedocházelo k žádné duplikaci úkolů souvisejících s vývozem mezi vyvážejícím výrobcem a dovozcem ve spojení. Proto nelze společnost ve spojení považovat za interní prodejní oddělení a tyto argumenty by měly být zamítnuty.
(37)
Alternativně, v případě, že by vývozní ceny byly upraveny na základě čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, by podle tvrzení vyvážejícího výrobce měla být částka vyplacených provizí rovněž vyřazena z prodejních, správních a režijních nákladů společnosti ve spojení, které byly odečteny od ceny při dalším prodeji prvnímu nezávislému odběrateli v Unii v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Nicméně podle čl. 2 odst. 9 základního nařízení při výpočtu spolehlivé vývozní ceny by měly být od ceny při dalším prodeji prvnímunezávislému odběrateli v Unii odečteny veškeré náklady vzniklé mezi dovozem a dalším prodejem a neexistuje právní základ, který by umožnil kompenzovat takové náklady jakýmkoli příjmem, jak požaduje vyvážející výrobce. Kromě toho se prodejní, správní a režijní náklady společnosti ve spojení v Unii týkají jiného prodejního kanálu (tj. prostřednictvím zákazníka ve spojení) než příjmu, který se týkal kanálu prodeje nezávislým odběratelům. A konečně, úprava přirážky podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení a stanovení vývozní ceny podle téhož čl. 2 odst. 8 nebo 9 má často rozdílný účel a představuje dvě různé fáze analýzy dumpingu.
(38)
Po poskytnutí konečných informací daný vyvážející výrobce zopakoval svá tvrzení týkající se provize uvedené ve 35. bodě odůvodnění, přičemž argumentoval tím, že by bylo nekonzistentní na jedné straně považovat transferové ceny mezi stranami ve spojení za nespolehlivé a na druhé straně upravovat vývozní cenu na základě dohody o provizích uzavřené mezi stranami ve spojení. Vyvážející výrobce dále zpochybnil zjištění uvedená ve 35. bodě odůvodnění, tedy že vyplácená provize přímo souvisela s čistou hodnotou prodeje a že tedy existoval přímý vztah mezi prodejem a vyplacenou provizí, který měl tak vliv na srovnatelnost cen, neboť provize se vyplácela jednou za měsíc a podrobnosti výpočtu provize si smluvní strany navzájem neposkytly.
(39)
Vyvážející výrobce nepodložil tato tvrzení dalšími důkazy ani na podporu svého tvrzení neposkytl další doplňující faktické informace, které by mohly uvedené závěry vyvrátit. Z toho důvodu se závěry uvedené ve 35. až 37. bodě odůvodnění potvrzují.
(40)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že by měla být provedena úprava běžné hodnoty za propagační a motivační náklady. Vyvážející výrobce argumentoval tím, že tyto náklady nevznikly při prodeji na vývoz do Unie, přičemž měly přímý dopad na prodejní cenu na domácím trhu. Tento argument vyvážející výrobce opíral o tvrzení, že alespoň v některých případech tyto náklady mohly být vysledovány až ke specifickým prodejním transakcím na domácím trhu. Nakonec tento vyvážející výrobce argumentoval, že propagační a motivační náklady odrážejí různé úrovně obchodování na domácím trhu (kde byl glutamát sodný prodáván přímo maloobchodníkům) na jedné straně a prodeje do Unie (obchodníkům a distributorům) na straně druhé.
(41)
Šetření ukázalo, že propagační a motivační náklady byly většinou vázány na klienty, a nikoli na konkrétní prodejní transakce. Propagační a motivační náklady vznikají bez ohledu na to, zda je výrobek v konečném důsledku prodán. Kromě toho šetření ukázalo, že náklady, o nichž se tvrdilo, že byly spojeny se specifickými prodejními transakcemi, nebyly ve skutečnosti zohledněny v ceně. Na tomto základě byl učiněn závěr, že propagační a motivační náklady neměly na ceny a srovnatelnost cen vliv a toto tvrzení by mělo být zamítnuto.
(42)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že glutamát sodný s velkými krystaly (velikost ok) má odlišné fyzikální vlastnosti a prodává se na odlišné obchodní úrovni než glutamát sodný dovážený do Unie. Vyvážející výrobce proto argumentoval, že glutamát sodný s velkými krystaly by měl být ze stanovení běžné hodnoty vyloučen.
(43)
Šetřením se zjistilo, že existuje několik velikostí ok: prášek, jemné, pravidelné, malé a velké. Všechny velikosti ok jsou zahrnuty do definice výrobku, neboť mají stejné základní vlastnosti, konečné využití a jsou zaměnitelné. Proto by všechny typy výrobků měly být zahrnuty do stanovení běžné hodnoty. Kromě toho se šetřením zjistilo, že různé velikosti ok nejsou nákladovým faktorem.
(44)
Šetření dále prokázalo, že odběratelé na domácím trhu, kteří nakupovali glutamát sodný ve formě velkých ok, kupovali i další velikosti ok. Žádné důkazy neprokázaly, že by rozdíl v ceně pozorovaný u glutamátu sodného o velkosti velkých ok souvisel s fyzikálními vlastnostmi nebo obchodní úrovní, neboť bylo možné tento cenový rozdíl vztáhnout k dalším prvkům, jako jsou zákazníci a zakoupené objemy. Kromě toho vyvážející výrobce nevyčíslil údajný rozdíl ve fyzikálních vlastnostech. Argumenty v tomto ohledu by proto měly být zamítnuty.
(45)
Při nedostatku jakýchkoli dalších připomínek týkajících se srovnání se potvrzují závěry, k nimž se došlo ve 39. až 46. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Dumpingová rozpětí
(46)
Jelikož nebyly předloženy žádné připomínky, metodika použitá pro výpočet dumpingového rozpětí, jak je uvedena ve 47. až 48. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, se potvrzuje.
(47)
S ohledem na vyřazení některých transakcí ze stanovení vývozní ceny jednoho vyvážejícího výrobce, jak je popsáno ve 25. bodě odůvodnění, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, stanoví se tato konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF (náklady, pojištění, přeprava) s dodáním na hranice Unie před proclením:
Společnost
Dumpingové rozpětí
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Všechny ostatní společnosti
28,4 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(48)
Zúčastněné strany zopakovaly, že by Komise do výrobního odvětví Unie neměla zahrnovat spolupracujícího výrobce v Unii, protože vyvážející výrobce v Indonésii, který je s ním ve spojení, spolupráci odmítl. Tvrdila, že situace ohledně újmy může být tímto vztahem ovlivněna.
(49)
Dotčené strany nepředložily v tomto ohledu žádné nové informace. Zejména nedoložily svá tvrzení o tom, do jaké míry mohla být situace ohledně újmy ovlivněna. Jak je stanoveno v 53. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, v tomto případě však není třeba vylučovat spolupracujícího výrobce v Unii z výrobního odvětví Unie navzdory jeho vztahu s nespolupracujícím vyvážejícím výrobcem v Indonésii, neboť tento jediný výrobce v Unii s Komisí během šetření plně spolupracoval a byl podroben dokonalé prověrce. Proto neměla skutečnost, že vyvážející výrobce při šetření nespolupracoval, na průběh šetření žádný dopad. Tento argument by měl být proto zamítnut.
(50)
Po poskytnutí informací dotčené strany zopakovaly svůj argument, že by spolupracující výrobce v Unii neměl být zahrnut do výrobního odvětví Unie, protože vyvážející výrobce v Indonésii, který je s ním ve spojení, spolupráci odmítl. Tyto strany tvrdily, že odmítnutí spolupráce ze strany vyvážejícího výrobce ve spojení v Indonésii mohlo mít vliv na situaci týkající se újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo. V podstatě tvrdily, že ceny glutamátu sodného se dohadují na celosvětovém základě a že vzhledem k uvedenému vztahu existovalo riziko křížové kompenzace, která spočívala ve snížení cen účtovaných zákazníkům na trhu Unie a účtování vyšších cen na trhu třetí země. Odmítnutím spolupráce v rámci šetření by vyvážející výrobce ve spojení v Indonésii zbavil Komisi možnosti zkontrolovat, zda docházelo ke křížové kompenzaci.
(51)
Dotčené strany sice předložily dané tvrzení, ale nepodložily jej žádnými skutečnými důkazy. V každém případě, pokud jde o ceny účtované výrobcem z Unie jeho zákazníkům na trhu Unie, které byly během šetření ověřeny, neexistovaly žádné náznaky, že byly tyto ceny sníženy z důvodu křížové kompenzace. Naopak, jak se uvádí ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dovozní ceny z Indonésie se během posuzovaného období snížily o 8 %, což vyvíjelo tlak na ceny na trhu Unie, takže výrobní odvětví Unie nemohlo svoje ceny zvýšit v souladu s nárůstem svých nákladů. Proto bylo výrobní odvětví Unie jako celek během posuzovaného období nuceno svoje ceny snížit. Tento argument byl proto zamítnut.
(52)
Jelikož k definici výrobního odvětví Unie a výroby v Unii nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné v 50. a 51. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(53)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana uvedla, že popis vývoje spotřeby v Unii v 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byl neúplný. Především pak strana tvrdila, že pokles spotřeby od roku FY2010/2011 do roku FY2011/2012 byl způsoben tím, že byl dovoz z Vietnamu nahrazen levnějším dovozem z Indonésie, a že proto odběratelé v Unii, kteří již neočekávali zvýšení cen, prodávali své nahromaděné zásoby, v důsledku čehož celkový objem prodeje v Unii klesl.
(54)
Okolnosti uvedené dotčenou společností nebyly v rozporu se závěry uvedenými v 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pokles spotřeby v letech FY2010/2011 a FY2011/2012 byl zapříčiněn hlavně poklesem prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie. Konkrétně mezi lety FY2010/2011 a FY2011/2012 poklesl prodej výrobního odvětví Unie i dovoz ze třetích zemí. Zatímco se však celkový dovoz snížil pouze o 2 % (viz 107. bod odůvodnění prozatímního nařízení), objem prodeje výrobního odvětví Unie poklesl o 16 % (72. bod odůvodnění prozatímního nařízení). Pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie se časově shodoval s poklesem objemu výroby výrobního odvětví Unie, jak se uvádí v tabulce v 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(55)
Jak ale ukazuje tabulka ve 104. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, dovoz z Vietnamu v letech FY2010/2011 a FY2011/2012 vzrostl, na rozdíl od toho, co tvrdí zúčastněná strana, zatímco dovoz z ostatních třetích zemí, např. z Brazílie, během stejného období poklesl téměř o 60 %. Zjištění proto nepotvrdila domněnku, že byl dovoz z Vietnamu nahrazen dovozem z Indonésie.
(56)
Dotčená strana navíc nedoložila své tvrzení, že uživatelé nahromadili před posuzovaným obdobím zásoby, které ve zvýšeném množství prodávali, když se zvýšil dovoz z Indonésie. Ani tato tvrzení nemohla být během šetření potvrzena. Tvrzení zúčastněné strany v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
(57)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se spotřeby v Unii, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 52. až 55. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Dovoz z dotčené země
(58)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se dovozu z dotčené země, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 56. až 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Hospodářská situace výrobního odvětví Unie
(59)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ačkoli objem výroby a využití kapacity během posuzovaného období klesly, bylo tomu pouze důsledkem výrazného zvýšení před uvedeným obdobím. Tato strana tvrdila, že snížení v posuzovaném období nelze považovat za negativní vývoj a že nesvědčí o újmě. Při posuzování vývoje ukazatelů újmy se nicméně zohledňují pouze tendence zjištěné během posuzovaného období. V projednávaném případě neexistuje žádný platný důvod pro odchylku od této praxe a pro posuzování vývoje ukazatelů újmy během delšího období. Tento argument by se měl proto zamítnout.
(60)
Tatáž zúčastněná strana tvrdila, že náklady výrobního odvětví Unie se mohly zvýšit případným zahrnutím vedlejších produktů, což by také ovlivnilo ziskovost. Toto tvrzení bylo nepravdivé. Výrobní náklady výrobního odvětví Unie, včetně vedlejších produktů, byly podrobeny ověření, přičemž byla uspokojivě doložena úplnost a správnost nákladů. Toto tvrzení by proto mělo být zamítnuto.
(61)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se vývoje ukazatelů újmy, byly potvrzeny závěry, k nimž se dospělo v 67. až 93. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Závěr týkající se újmy
(62)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že ne všechny ukazatele újmy vykazovaly klesající tendenci a že výskyt záporné tendence v případě jen několika ukazatelů újmy nestačí pro vyvození závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu.
(63)
Podle čl. 3 odst. 5 základního nařízení nemusí všechny ukazatele újmy svědčit o nepříznivých tendencích, aby mohl být učiněn závěr o existenci újmy. Tvrzení bylo navíc nesprávné, jelikož šetření ukázalo, že téměř všechny ukazatele újmy vykazovaly během posuzovaného období zápornou tendenci. Tvrzení by se proto mělo zamítnout.
(64)
Na základě výše uvedeného a vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky, potvrzuje Komise závěry učiněné v 94. až 96. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Vliv dumpingového dovozu
(65)
Jedna strana tvrdila, že vzhledem ke zjištěním uvedeným v 66. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že se vážené průměrné rozpětí cenového podbízení indonéského dovozu během období šetření pohybovalo mezi 0 % a 5 %, nemohl tento dovoz způsobit újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, neboť nemohl vyvíjet na trhu Unie žádný cenový tlak.
(66)
Toto tvrzení však nedokládají skutečnosti, jež byly zjištěny během šetření. Jak je uvedeno v 99. a 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, objem dumpingového dovozu z Indonésie během posuzovaného období výrazně vzrostl, a to jak v absolutních hodnotách, tak co se týče podílu na trhu. Tento nárůst se odehrál ve stejné době jako pokles objemu prodeje a snížení podílu výrobního odvětví Unie na trhu. Dovoz v tak značném množství donutil výrobní odvětví Unie snížit své prodejní ceny, aby je sladilo s úrovní cen indonéského dovozu. V důsledku toho bylo zjištěné rozpětí cenového podbízení skutečně nízké. Zároveň však výrobní odvětví Unie nemohlo své ceny stanovit v souladu se zvyšováním nákladů, což vedlo ke značnému poklesu jeho ziskovosti během posuzovaného období. To potvrzuje rozsah zjištěných rozpětí újmy, která se pohybují mezi 24,9 % a 47,0 %, jak je uvedeno ve 125. bodě odůvodnění níže. Tento argument by měl být proto zamítnut.
(67)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se vlivu dumpingového dovozu, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo v 98. až 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Vliv dalších faktorů
2.1. Vliv dovozu z Číny
(68)
Dvě zúčastněné strany tvrdily, že v rozporu se závěry ve 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení měl čínský dovoz negativní dopad na prodejní ceny výrobního odvětví Unie, a přispěl tedy k podstatné újmě.
(69)
V absolutních číslech zůstal objem dovozu z Číny během posuzovaného období na nízké úrovni, jak je uvedeno ve 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Navíc, pokud se vezmou v úvahu antidumpingová cla, byly dovozní ceny vyšší než prodejní ceny výrobního odvětví Unie a rovněž vyšší než indonéské dovozní ceny. Tvrzení, že čínský dovoz přispěl k podstatné újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, bylo s ohledem na objemy a ceny dovozu z Číny zamítnuto.
(70)
Byly proto potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 102. a 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.2. Dovoz z jiných třetích zemí
(71)
Jelikož ke vlivu dovozu z jiných třetích zemí nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 104. až 108. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3. Vývoj spotřeby v Unii
(72)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles prodeje výrobního odvětví Unie se časově shodoval s poklesem spotřeby v Unii, který byl proto hlavní příčinou podstatné újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(73)
Jak je uvedeno ve 109. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pokles spotřeby činil pouze 2 %, zatímco pokles objemu prodeje výrobního odvětví Unie dosahoval během posuzovaného období výše 17 %. Pokles spotřeby proto nemůže vysvětlit mnohem vyšší pokles objemu prodeje. Dovoz z Indonésie navíc vzdor klesající spotřebě vzrostl. Toto tvrzení by proto mělo být zamítnuto.
(74)
Jelikož nebyla v tomto ohledu předložena žádná další připomínka, byl potvrzen závěr učiněný ve 109. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(75)
Jelikož ke vlivu vývozní výkonnosti výrobního odvětví Unie nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 110. až 112. bodě odůvodnění.
2.5. Údajná neefektivnost výrobního odvětví Unie
(76)
Po poskytnutí prozatímních informací dvě strany zopakovaly, že příčinou újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, byla údajná neefektivnost výrobního procesu výrobního odvětví Unie, včetně neúčinného využívání zdrojů ze strany tohoto odvětví.
(77)
Tyto strany neupřesnily povahu údajné neefektivnosti. Jak je stanoveno ve 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření neodhalilo žádnou potenciální neefektivnost výrobního odvětví Unie a tvrzení v tomto ohledu byla zamítnuta.
(78)
Po poskytnutí informací zúčastněná strana zopakovala svá tvrzení týkající se neefektivnosti výrobního odvětví Unie. Daná strana v této souvislosti tvrdila, že odstávky výroby kvůli údržbě, začlenění její bývalé přidružené společnosti, zvýšení nákladů práce a nadcházející významné investice a jejich vliv na situaci výrobního odvětví Unie nebyly předmětem šetření.
(79)
Na rozdíl od toho, co tvrdila tato strana, Komise ve skutečnosti výše uvedené faktory analyzovala, jak se uvádí v 94. až 96. bodě odůvodnění (odstávky kvůli údržbě), v 89. a 90. bodě odůvodnění (začlenění bývalé přidružené společnosti), v 91. bodě odůvodnění (náklady práce) a v 82. a 83. bodě odůvodnění (investice) níže, tyto faktory ale nepoukazovaly na žádnou potenciální neefektivnost výrobního odvětví Unie. Toto tvrzení bylo proto zamítnuto.
(80)
Jelikož k výše uvedenému nebyla předložena žádná další připomínka, byl potvrzen závěr učiněný ve 113. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.6. Finanční krize
(81)
Jelikož k dopadu finanční krize nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 114. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.7. Investice a regulační požadavky EU týkající se bezpečnosti
(82)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že újmu způsobila vysoká úroveň investic ze strany výrobního odvětví Unie. Tato strana argumentovala, že není důležité, zda jsou investice nezbytné, neboť by se měl analyzovat pouze jejich vliv na situaci výrobního odvětví Unie a zejména jejich dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(83)
Tato strana nevysvětlila, do jaké míry mohly mít investice výrobního odvětví Unie dopad na jeho ziskovost. Jak je popsáno ve 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, investice výrobního odvětví Unie byly založeny na odůvodněných obchodních rozhodnutích a nelze je považovat za nepřiměřené. Investiční náklady se navíc v průběhu času odepisují a jako takové nemohly mít žádný významný dopad na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tvrzení zúčastněné strany v tomto ohledu byla proto zamítnuta.
(84)
Po zveřejnění informací tato zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že újma byla způsobena regulačními požadavky na bezpečnost a vysokou mírou investic výrobního odvětví Unie uskutečněných v zájmu splnění takových požadavků. Zopakovala též, že skutečnost, že tato rozhodnutí byla přiměřenými obchodními rozhodnutími a že při analýze by se měl zohlednit jen vliv na ziskovost, nebyla relevantní. V této souvislosti nakonec tvrdila, že skutečnost, že investiční náklady se v průběhu času odepisují, není relevantní.
(85)
Na rozdíl od toho, co tato strana tvrdila, se při hodnocení zohlednil vliv provedených investic na ziskovost výrobního odvětví Unie. Odpisy investičních nákladů jsou nákladovým faktorem, který je z hlediska stanovení ziskovosti relevantní, a proto se musí zohlednit. Tento argument byl proto zamítnut.
(86)
Jelikož k vlivu investic a regulačních požadavků EU týkajících se bezpečnosti nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 115. až 116. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.8. Ceny surovin a další náklady
2.8.1. Výrobní náklady
(87)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že ziskovost poklesla vlivem souběžného zvýšení výrobních nákladů obecně. Proto je újma způsobena tímto zvýšením výrobních nákladů spíše než dovozem z Indonésie.
(88)
Jak je uvedeno ve 100. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zvýšení výrobních nákladů se kvůli cenovému tlaku ze strany indonéského dovozu glutamátu sodného nemohlo promítnout do prodejní ceny. Klesající ziskovost byla tedy způsobena hlavně nárůstem dumpingového dovozu a tento argument by měl být zamítnut.
2.8.2. Začlenění bývalé přidružené společnosti
(89)
Tatáž zúčastněná strana tvrdila, že nebyl dostatečně analyzován vliv začlenění bývalé přidružené společnosti na ziskovost výrobního odvětví Unie. Tato strana tvrdila, že toto začlenění mělo negativní dopad na ziskovost, a proto způsobilo újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo.
(90)
Komise dále prošetřila dopad začlenění bývalé přidružené společnosti na příslušné ukazatele újmy, jako jsou náklady výroby, zaměstnanost, investice a ziskovost. Je třeba poznamenat, že přidružená společnost byla zapojena pouze do prodeje dotyčného výrobku. Bylo zjištěno, že výrobní odvětví Unie bylo během rozpočtového roku, v němž došlo k začlenění (FY2011/2012), ziskové. Následující rozpočtový rok (FY2012/2013) byla ziskovost záporná. To se však časově shodovalo se zvýšením objemu dovozu z Indonésie, který se ve skutečnosti během téhož roku zdvojnásobil. Na tomto základě analýza nepotvrdila, že by začlenění bývalé přidružené společnosti mělo významný negativní dopad na ziskovost, a tvrzení v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
2.8.3. Náklady práce
(91)
Některé zúčastněné strany tvrdily, že újmu, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, zapříčinilo zvýšení mzdových nákladů. Zatímco růst celkových nákladů je rovněž způsoben zvýšením nákladů práce během posuzovaného období, šetření ukázalo, že dopad zvýšení nákladů na pracovní sílu na celkové náklady výroby nebyl významný (přesný údaj nelze uvést z důvodu jeho důvěrné povahy). Na tomto základě nelze nárůst nákladů práce považovat za příčinu podstatné újmy, kterou výrobní odvětví Unie utrpělo, a tvrzení v tomto ohledu by měla být zamítnuta.
(92)
V návaznosti na zveřejnění informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že náklady práce by se neměly posuzovat izolovaně, ale měl by se zohlednit dopad zvýšení jednotlivých nákladových položek jako celek.
(93)
Jak se uvádí v 87. a 88. bodě odůvodnění, Komise zvýšení výrobních nákladů jako celku posoudila, a proto byl argument v této souvislosti zamítnut.
2.8.4. Odstávky kvůli údržbě
(94)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že pokles výroby a prodeje lze připsat na vrub odstávkám výrobního odvětví Unie kvůli údržbě, které způsobily pokles objemu prodeje. Proto by snížení výroby a objemu prodeje výrobního odvětví Unie nemělo být přičítáno dovozu z Indonésie.
(95)
Šetření ukázalo, že pokles výroby mezi FY2012/2013 a obdobím šetření skutečně časově korespondoval s prodlouženou odstávkou výroby kvůli údržbě, ta však byla prováděna pouze ve snaze snížit vysoké zásoby v důsledku klesajícího prodeje za předchozí roky posuzovaného období.
(96)
Proto byl pokles výroby a prodeje důsledkem nárůstu dumpingového dovozu glutamátu sodného z Indonésie a tento argument by měl být zamítnut.
(97)
Po zveřejnění informací další zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že ujmu lze připsat na vrub odstávkám kvůli údržbě a že je nepodstatné, zda byly tyto odstávky zapotřebí či nikoli. Tato strana tvrdila, že by se měl zohlednit dopad těchto odstávek na ziskovost výrobního odvětví Unie.
(98)
Jak se uvádí v 95. a 96. bodě odůvodnění, odstávky kvůli údržbě byly důsledkem klesajícího prodeje, který byl sám o sobě důsledkem nárůstu dumpingového dovozu z Indonésie. Dovoz z Indonésie proto skutečně způsobil odstávky kvůli údržbě, které z tohoto důvodu nelze posuzovat izolovaně ani považovat za přerušení příčinné souvislosti mezi tímto dovozem a způsobenou újmou. Argument dotčené zúčastněné strany byl proto zamítnut.
2.8.5. Oslabení indonéské rupie
(99)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že vyvážející výrobci získali komparativní výhodu vlivem oslabení indonéské rupie v období mezi lednem 2012 a lednem 2014, které nesouviselo s jejich rozhodnutími o cenách. Tato strana tvrdila, že by měl být prošetřen dopad tohoto faktoru.
(100)
V této souvislosti je třeba připomenout, že pravděpodobný vliv dumpingového dovozu na ceny výrobního odvětví Unie se v podstatě zkoumá zjištěním cenového podbízení, cenového propadu a stlačení cen. Za tímto účelem se porovnávají dumpingové vývozní ceny a prodejní ceny výrobního odvětví Unie, přičemž vývozní ceny použité pro výpočet újmy je třeba někdy přepočítat na jinou měnu v zájmu vytvoření srovnatelného základu. Proto použití směnných kurzů v této souvislosti pouze zajišťuje, aby byl cenový rozdíl zjištěn na srovnatelném základě. Z toho je zřejmé, že směnný kurz nemůže být považován za faktor způsobující výrobnímu odvětví Unie újmu, jelikož je neoddělitelně spjat s dovozem samým. Tento argument je proto třeba zamítnout.
2.8.6. Závěry
(101)
Jelikož k vlivu nákladů surovin a dalších nákladů nebyly předloženy žádné připomínky, byly potvrzeny závěry učiněné ve 117. až 120. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(102)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se příčinné souvislosti, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 121. až 125. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(103)
Jelikož k zájmu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 127. až 129. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodních společností
(104)
Jelikož k zájmu dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné připomínky, byl potvrzen 130. až 132. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem uživatelů
(105)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden uživatel zopakoval své tvrzení popsané ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podle něhož spotřeba glutamátu sodného v Unii dle očekávání významně vzroste, zejména kvůli zákazu, který EU uvalila na fosforečnany a jiné sloučeniny fosforu, které budou údajně nahrazeny glutamátem sodným používaným pro nepotravinářské odvětví. Tento uživatel dále argumentoval, že kapacita výrobního odvětví Unie by nedostačovala k uspokojení rostoucí poptávky na trhu Unie. Tato strana dále tvrdila, že nárůst spotřeby bude pro výrobní odvětví Unie prospěšný, neboť bude moci zvýšit svůj objem prodeje. Stejný uživatel zopakoval své tvrzení, že nebude k dispozici dostatek alternativních zdrojů dodávek, a to zejména proto, že výrobci z jiných třetích zemí tvoří součást stejné skupiny společností jako výrobní odvětví Unie, a proto nebudou zásobovat trh Unie.
(106)
Jak se nastiňuje ve 141. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je obtížné předvídat budoucí dopad nového regulačního rámce Unie týkajícího se zákazu fosforečnanů a dalších sloučenin fosforu na výrobní odvětví Unie. Dotyčná strana konkrétně neposkytla žádné informace nebo důkazy o tom, zda a do jaké míry tato událost zvýší poptávku po glutamátu sodném v Unii.
(107)
Šetření ukázalo, že výrobní odvětví Unie má volnou kapacitu a bude schopno objem své výroby zvýšit a alespoň částečně tak zvýšenou poptávku na trhu Unie uspokojit. Celková kapacita Unie během období šetření překročila celkovou spotřebu v Unii.
(108)
Pokud jde o alternativní zdroje dodávek, jak již bylo uvedeno ve 147. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetřením bylo zjištěno, že výroba glutamátu sodného existuje v několika třetích zemích. Na začátku posuzovaného období, tedy v roce FY2010/2011, byl podíl dovozu z jiných třetích zemí (například Brazílie, Vietnamu a Koreje) značný a poklesl teprve tehdy, když vzrostl dovoz za nízké ceny z Indonésie. Při šetření bylo rovněž zjištěno, že v několika třetích zemích působí dodavatelé, kteří nepatří do stejné skupiny jako výrobní odvětví Unie. Dovoz z jiných třetích zemí by mohl pokračovat, pokud by se na trhu Unie obnovily rovné podmínky.
(109)
Tvrzení v tomto ohledu by proto měla být zamítnuta.
(110)
V návaznosti na konečné zveřejnění táž zúčastněná strana zopakovala svoje tvrzení, že poptávka po glutamátu sodném v Unii se výrazně zvýší v důsledku budoucího zákazu fosfátů a že výrobní odvětví Unie nebude schopné tuto rostoucí poptávku v Unii uspokojit. Tato strana však nepředložila žádné nové informace ani konkrétní důkazy, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(111)
Táž zúčastněná strana rovněž po konečném zveřejnění tvrdila, že Komise nezohlednila procentuální podíl, který glutamát sodný představuje v rámci celkových nákladů na detergenty. Příslušná strana však nepředložila žádný nový prvek, který by odporoval zjištěním uvedeným ve 138. a 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, podle nichž bude možný dopad opatření na tuto společnost omezený. Tento argument byl proto zamítnut.
(112)
Táž zúčastněná strana na závěr tvrdila, že se nezohlednily dodatečné náklady pro nepotravinářský průmysl a uživatele nepotravinářských výrobků. Nepředložila však žádné nové informace ani důkazy, a proto bylo toto tvrzení zamítnuto.
(113)
Další uživatel tvrdil, že dopad opatření proti Indonésii a Číně na uživatele by se měl posuzovat společně.
(114)
Dopad obou opatření na uživatele byl analyzován zejména v souvislosti s dostupností alternativních zdrojů dodávek ve 147. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Jak bylo uvedeno ve 108. bodě odůvodnění, tato analýza ukázala, že existuje řada třetích zemí s potenciálem vyvážet glutamát sodný do Unie. Tyto třetí země byly na trhu Unie přítomny předtím, než do Unie ve zvýšeném množství vstoupil dumpingový dovoz z Indonésie.
(115)
Tvrdilo se, že uživatelé nejsou, vzhledem k vysoké konkurenci na trhu Unie s hotovými potravinovými výrobky, schopni přenést dodatečné náklady antidumpingového cla na konečné spotřebitele.
(116)
Jak se uvádí ve 135. až 137. bodě prozatímního nařízení, pokud jde o odvětví potravin a nápojů, glutamát sodný představuje pouze asi 5 % celkových nákladů výrobků obsahujících glutamát sodný, vyráběných spolupracujícími společnostmi. Zjistilo se, že tyto společnosti jsou ziskové. Zúčastněná strana neposkytla žádné informace, které by tato zjištění popíraly. Proto byly potvrzeny závěry uvedené ve 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že opatření budou mít na tyto společnosti pouze omezený dopad, a tvrzení učiněné v tomto ohledu by mělo být zamítnuto.
4. Zájem dodavatelů surovin
(117)
Po poskytnutí prozatímních informací dva dodavatelé zpochybnili závěr uvedený ve 143. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, přičemž tvrdili, že zánik výrobního odvětví Unie by měl významný dopad na jejich obchodní činnost. Tito dodavatelé argumentovali, že vliv případného zastavení výroby glutamátu sodného ze strany výrobního odvětví Unie by měl negativní dopad na jejich celkový obchod, neboť závody na výrobu cukru musí neustále produkovat určité množství cukrového sirupu a melasy, jejichž hlavním odběratelem je výrobní odvětví Unie. Pokud by cukr v těchto formách zůstal neprodán, mohlo by to ovlivnit celkovou efektivnost příslušného závodu.
(118)
Tato tvrzení však nebyla doložena, a nemohla být proto zohledněna.
5. Další argumenty
(119)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zopakovala své připomínky ohledně údajného dominantního postavení výrobního odvětví Unie, a tvrdila, že uložením opatření na glutamát sodný by výrobní odvětví Unie mělo na trhu Unie komparativní výhodu. Nebyly však předloženy žádné nové důkazy, které by tato tvrzení podpořily. Závěry učiněné ve 145. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byly proto potvrzeny a tvrzení učiněné v tomto ohledu by mělo být zamítnuto.
6. Závěr týkající se zájmu Unie
(120)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se zájmu Unie, byly potvrzeny závěry, k nimž se dospělo ve 126. až 148. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň odstranění újmy (rozpětí újmy)
(121)
Po poskytnutí prozatímních informací jedna zúčastněná strana zpochybnila výpočet cílového zisku použitý k určení úrovně pro odstranění újmy, jak je uvedeno ve 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Tato strana tvrdila, že přiměřenou úrovní zisku související s trhem, založenou na čistém ziskovém rozpětí před zdaněním výrobců glutamátu sodného ve dvou asijských zemí dosaženém v roce 2013, by bylo ziskové rozpětí ve výši 3 % až 5 %.
(122)
Ziskové rozpětí použité při určení úrovně pro odstranění újmy odpovídalo ziskovému rozpětí, jehož by mohlo výrobní odvětví Unie přiměřeně dosáhnout za obvyklých podmínek hospodářské soutěže. Jak je uvedeno ve 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, vliv dumpingového dovozu z Indonésie začal působit až během třetího roku posuzovaného období. Proto se považovalo za vhodné stanovit ziskové rozpětí na základě prvních dvou let posuzovaného období.
(123)
Vzhledem k tomu, že nebyly předloženy žádné další připomínky týkající se úrovně pro odstranění újmy, byly potvrzeny závěry, k nimž se došlo ve 150. až 152. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(124)
Vzhledem k závěrům, k nimž se dospělo ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení, by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku, a to na úrovni rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě byla revidována individuální celní sazba jednoho vyvážejícího výrobce po poskytnutí prozatímních informací, neboť některé transakce byly ze stanovení vývozní ceny vyřazeny.
(125)
Na základě výše uvedeného je sazba cel, která budou uložena, stanovena takto:
Země
Společnost
Dumpingové rozpětí
(v %)
Rozpětí újmy
(%)
Konečné antidumpingové clo
(%)
Indonésie
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonésie
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonésie
Všechny ostatní společnosti
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
Sazby antidumpingových cel pro individuální společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou během tohoto šetření s ohledem na tyto společnosti. Tyto celní sazby jsou výlučně použitelné na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a vyráběného uvedenými právnickými osobami. Na dovážený dotčený výrobek vyrobený jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení pod svým názvem a adresou, včetně subjektů ve spojení s těmito konkrétně uvedenými společnostmi, by měla být uvalena celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“. Neměla by se na ně vztahovat žádná z uvedených antidumpingových celních sazeb pro individuální společnosti.
(127)
Pokud společnost následně změní název svého subjektu, může požádat o uplatnění těchto individuálních antidumpingových celních sazeb. Taková žádost musí být zaslána Komisi (4). Žádost musí obsahovat veškeré příslušné informace umožňující prokázat, že daná změna nemá vliv na právo dotyčné společnosti využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje. Pokud změna názvu společnosti nemá vliv na její právo využívat celní sazbu, která se na ni vztahuje, bude oznámení o změně názvu zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie.
(128)
Za účelem minimalizace rizika obcházení těchto opatření, které vzhledem k velkému rozdílu mezi celními sazbami hrozí, je nutné přijmout zvláštní opatření, která umožní zajistit uplatňování individuálních antidumpingových cel. Společnosti, na něž se vztahují antidumpingové celní sazby pro individuální společnosti, musí celním orgánům členských států předložit platnou obchodní fakturu. Faktura musí splňovat požadavky stanovené v příloze. Na dovoz, k němuž není přiložena taková faktura, se vztahuje antidumpingové clo platné pro „všechny ostatní společnosti“.
(129)
Aby bylo zajištěno řádné vymáhání antidumpingového cla, nebude se antidumpingové clo pro všechny ostatní společnosti vztahovat pouze na vyvážející výrobce, kteří při tomto šetření nespolupracovali, ale i na výrobce, kteří v období šetření neuskutečnili žádný vývoz do Unie.
3. Konečný výběr prozatímních cel
(130)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány.
(131)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení stanovisko nepředložil,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz glutamátu sodného, v současnosti vedeného pod kódem KN ex 2922 42 00 (kód TARIC 2922420010) a pocházejícího z Indonésie.
2. Sazby konečného antidumpingového cla použitelné na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením jsou pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce stanoveny takto:
Společnost
Konečné antidumpingové clo (v %)
Doplňkový kód TARIC
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Všechny ostatní společnosti
28,4
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle prováděcího nařízení (EU) č. 904/2014 se vyberou s konečnou platností.
Článek 3
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 21. ledna 2015.
A BIZOTTSÁG (EU) 2015/84 VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2015. január 21.)
az Indonéziából származó nátrium-glutamát behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (4) bekezdésére,
mivel:
A. AZ ELJÁRÁS
1. Ideiglenes intézkedések
(1)
Az Európai Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) a 904/2014/EU végrehajtási rendelettel (2) (a továbbiakban: ideiglenes rendelet) 2014. augusztus 22-től kezdődően ideiglenes dömpingellenes vámot vetett ki az Indonéziából származó nátrium-glutamát behozatalára.
(2)
Az eljárás megindítására 2013. november 29-én került sor az Ajinomoto Foods Europe SAS (a továbbiakban: a panaszos) 2013. október 16-án benyújtott panasza alapján, amely vállalat, mivel az egyetlen uniós nátrium-glutamát-gyártó, a nátrium-glutamát teljes uniós gyártásának 100 %-át képviseli.
(3)
Az ideiglenes rendelet (20) preambulumbekezdésének megfelelően a dömping és a kár vizsgálata a 2012. október 1-jétől2013. szeptember 30-ig terjedő időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) vonatkozott. A kár felmérése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2010. április 1. és a vizsgálati időszak vége közötti időszakra (a továbbiakban: figyelembe vett időszak) terjedt ki.
2. Az eljárás további menete
(4)
Azon lényeges tények és szempontok nyilvánosságra hozatalát követően, amelyek alapján kivetették az ideiglenes dömpingellenes vámot (a továbbiakban: ideiglenes nyilvánosságra hozatal), számos érdekelt fél nyújtott be írásos észrevételt az ideiglenes megállapításokkal kapcsolatban. A meghallgatást kérő felek lehetőséget kaptak a meghallgatásra.
(5)
A Bizottság mérlegelte az érdekelt felek szóbeli és írásbeli észrevételeit, és az ideiglenes megállapításokat indokolt esetben ezeknek megfelelően módosította.
(6)
A Bizottság valamennyi felet tájékoztatta azokról a lényeges tényekről és szempontokról, amelyek alapján az Indonéziából származó nátrium-glutamát behozatalára alkalmazandó végleges dömpingellenes vámot ki kívánja vetni, és az ideiglenes vám révén biztosított összegeket véglegesen be kívánja szedni (a továbbiakban: végleges nyilvánosságra hozatal). A felek számára határidőt biztosítottak ahhoz, hogy a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban közölhessék észrevételeiket.
(7)
Az érdekelt felek által benyújtott észrevételeket mérlegelték és indokolt esetben figyelembe vették.
3. Mintavétel
(8)
A független importőröket érintő mintavételi eljárásra vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (7)-(19) preambulumbekezdésében tett ideiglenes megállapításokat a Bizottság megerősíti.
B. ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK
(9)
Az ideiglenes rendelet (21) preambulumbekezdésében meghatározottak szerint az érintett termék az Indonéziából származó, jelenleg az ex 2922 42 00 KN-kód alá besorolt nátrium-glutamát (a továbbiakban: érintett termék). A nátrium-glutamát olyan élelmiszer-adalékanyag, amelyet főként ízfokozóként alkalmaznak levesekhez, erőlevesekhez, hal- és húsételekhez, fűszerkeverékekhez, valamint kész élelmiszerekhez. Fehér színű, különböző méretű, szagtalan kristály formájában állítják elő. A nátrium-glutamátot a vegyiparban is alkalmazzák nem élelmiszer-ipari célú felhasználásra, például mosó- és tisztítószerekhez. A nátrium-glutamát különböző méretű csomagolásokban kapható, 0,5 grammos fogyasztási egységektől az 1 000 kilogrammos ömlesztett kiszerelésig. A kisebb méretű csomagokat kiskereskedőkön keresztül lakossági fogyasztóknak értékesítik, míg a 20 kg-os és annál nagyobb méretűeket ipari felhasználóknak szánják. Ezenfelül különböző tisztasági fokozatok is léteznek. Mindemellett a nátrium-glutamát jellemzői tekintetében sem a kiszerelések, sem pedig a tisztasági fokozatok alapján nem mutatkoznak meg különbségek.
(10)
Az érintett termékre és a hasonló termékre vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (21)-(25) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősíti.
C. DÖMPING
1. Rendes érték
(11)
A rendes értékre vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (26)-(31) preambulumbekezdését a Bizottság megerősíti.
2. Exportár
(12)
Mindkét indonéziai együttműködő exportáló gyártó megismételte állítását, hogy a vele kapcsolatban álló vállalatok esetében szokásos eladási ár került felszámításra, és ezért a számtanilag képzett exportár helyett az exportár alapjául az indonéziai anyavállalat és az első kapcsolatban álló vevő közötti eladási árnak kell szolgálnia.
(13)
Ezen állításukat alátámasztandó mindkét exportáló gyártó azzal érvelt, hogy nem állt rendelkezésre bizonyíték a termékek közötti keresztkompenzáció vagy egyéb, az indonéziai anyavállalat és a vele kapcsolatban álló vállalatok között felmerült költségek tekintetében. Az említett elemek ezért nem képezhették volna az ideiglenes rendelet (37) preambulumbekezdésében szereplő következtetések alapját.
(14)
Emellett az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy a vele kapcsolatban álló uniós vállalat nem importőr volt, hanem egy közvetítő, aki a vámkezelés előtt továbbértékesítette a terméket az Unióban. Az említett exportáló gyártó azzal érvelt, hogy ez alapján nem alkalmazhatók az ideiglenes rendelet (37) preambulumbekezdésében szereplő következtetések, miszerint a kapcsolatban álló vállalatok közötti transzferárak színvonala nem tette lehetővé a kapcsolatban álló importőrök számára, hogy ésszerű nyereségre tegyenek szert az Unióban.
(15)
Elöljáróban meg kell jegyezni, hogy az exportőr és az importőr társulásának puszta ténye elegendő ahhoz, hogy lehetővé tegye a Bizottság számára a tényleges exportárak megbízhatatlanként való kezelését, mivel az exportőr és az importőr közötti társulás megléte egyike azon okoknak, amelyek miatt a tényleges kiviteli árak megbízhatatlannak tekinthetők. A szállító és az importőr társulása miatt a szállító által a vele kapcsolatban álló uniós vállalat felé érvényesített árak transzferárak, amelyek nem piaci alapon zajló tárgyalások eredményét képezik, ami rendes körülmények között irányadó lenne a független társaságok között. Továbbá egyértelmű, hogy egy kapcsolt vállalat tevékenységével járó költségek, illetve egy ilyen vállalat által elért haszonkulcs ténylegesen ugyanolyan mértékben csökkentik az exportáló gyártónál befolyó összeget, mint ahogy az importőr oldalán szokásosan felmerülő tételek.
(16)
Emellett a jelenlegi esetben a vizsgálat során kiderült, hogy a szóban forgó kapcsolatban álló vállalatok nem értek el fenntartható nyereséget az Unióban. E tekintetben elsőként azt kell megemlíteni, hogy nem lehetett alkalmazni valamely együttműködő független importőr haszonkulcsát, mivel bizalmas jellege miatt nem volt nyilvánosságra hozható a versenytársak felé. Ezért egy olyan haszonkulcsot használtak viszonyítási alapként, amelyet egy hasonló iparág által gyártott és a jelen esethez hasonló körülmények között az Unióba importált másik vegyipari termékkel kapcsolatos korábbi eljárásban alkalmaztak (3). Ez a haszonkulcs a legobjektívabb rendelkezésre álló alap arra a célra, hogy megfelelő becslést lehessen végezni a szokásos piaci feltételek szerint kialakított exportár tekintetében. Az alkalmazott ésszerű haszonkulcs 5 % volt. Mivel az Unión belüli kapcsolatban álló vállalatok által elért nyereség jóval alacsonyabb ennél a küszöbértéknél, és figyelemmel arra, hogy az ilyen nyereség nem fenntartható, a transzferár nem tekinthető megbízhatónak.
(17)
Ezen túlmenően nincs feltétlenül szükség egyértelmű bizonyítékra arra vonatkozóan, hogy a kapcsolatban álló vállalatok között valóban sor került-e keresztkompenzációra vagy felmerültek-e bizonyos költségek, amelyeket rendszerint az importőr visel, de valamely fél fizetett. Amint az fent kifejtésre került, e költségek mindig valamely kapcsolatban álló vállalatnál merülnek fel, amint egy ilyen vállalat értékesítési és behozatali tevékenységet lát el. A kapcsolatban álló vállalatok társulásának következtében nem kizárható a más termékek vagy ilyen költségek révén megvalósuló keresztkompenzáció, és így a transzferárak nem megbízhatók.
(18)
Az sem releváns, hogy az Unión belüli kapcsolatban álló vállalat az importőr összes feladatát látja el, vagy más feladatokat lát el. Az bír döntő jelentőséggel, hogy megbízható-e a közösségi határparitásos exportár. A fenti (15) preambulumbekezdésben említettek szerint a jelenlegi vizsgálat kimutatta, hogy a kapcsolatban álló vállalatok között alkalmazott árszint nem teszi lehetővé az Unión belüli kapcsolatban álló vállalatok számára, hogy ésszerű haszonkulcsra tegyenek szert. Az exportőrök egyike sem nyújtott be bizonyítékot arra vonatkozóan, hogy miért nem helyénvaló ez a haszonkulcs és ezért az erre vonatkozó állításokat megalapozatlannak kell tekinteni. Az az érv, miszerint az említett kapcsolatban álló vállalatok egyike nem látja el egy uniós importőr feladatait, nem fogadható el, mivel - a fentebb említettek szerint - nincs jelentősége, hogy pontosan mely feladatokat látta el a vállalat az Unióban. Az a tény továbbá, hogy a vállalat csupán bizonyos importőri feladatokat látott el, szükségszerűen visszatükröződik a kapcsolatban álló vállalatok értékesítési, általános és adminisztratív költségeinek (a továbbiakban: SGA-költségek) összegében, az alkalmazott haszonkulcs összegében viszont semmiképp. Ezen túlmenően meg kell jegyezni, hogy az a tény, hogy bizonyos tevékenységeket a kapcsolatban álló vállalat látott el a behozatalt megelőzően, nem jelenti azt, hogy az exportárat ne az első független vevővel szemben alkalmazott, kellő módon kiigazított viszonteladási ár alapján képezték volna az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése szerint.
(19)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a két együttműködő indonéz exportáló gyártó megismételte az exportár meghatározása kapcsán tett állításait. Az egyik exportáló gyártó nem értett egyet a (15) preambulumbekezdésben ismertetett megállapításokkal, miszerint az exportőr és az importőr közötti társulás puszta ténye is elegendő ahhoz, hogy a Bizottság a tényleges exportárakat megbízhatatlannak tekintse, és azt állította, hogy ez ellentétes az alaprendelet 2. cikk (9) bekezdésével. Ugyanez az exportáló gyártó továbbá azt állította, hogy a (17) preambulumbekezdésben kifejtett megfontolások, miszerint bizonyos költségek minden esetben az egyik kapcsolatban álló vállalatnál merülnek fel, amint ez a vállalat értékesítési és behozatali tevékenységet lát el, nem a jelen ügy tényein alapultak. Végezetül az említett exportáló gyártó azt állította, hogy a Bizottság nem foglalkozott azzal a ténnyel, hogy a kapcsolatban álló vállalat és az Unión belüli független vevők felé alkalmazott árak szintje hasonló volt.
(20)
A másik exportáló gyártó megismételte azt az állítását, hogy az exportár meghatározásához az általa az Unió határán, az első független vevő felé alkalmazott exportárat kell figyelembe venni, hangsúlyozva, hogy a kapcsolatban álló vállalat csak közvetítőként járt el, és hogy - egyebek mellett - a vámkezelést az Unión belüli független vevők végezték.
(21)
Ezen állításokra válaszul meg kell jegyezni, hogy az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdésével összhangban a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a jelen ügy tényei alapján az exportárakat az exportőrök és a kapcsolatban álló felek társulása miatt számtanilag kell képezni. A vizsgálat során valóban kiderült, hogy a szóban forgó kapcsolatban álló felek a vizsgálati időszak során nem értek el fenntartható nyereséget az Unióban. E tekintetben annak eldöntésében, hogy az exportárat jelen esetben számtanilag kell-e képezni, nem játszik szerepet, hogy a kapcsolatban álló vállalat milyen feladatot lát el az Unióban. Továbbá, amint az a fenti (18) preambulumbekezdésben megállapításra került, az a tény, hogy a kapcsolatban álló vállalatok csak bizonyos feladatokat látnak el, nem akadályozza az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdésének alkalmazását, de visszatükröződik az alacsonyabb SGA-költségekben, amelyeket levonnak az érintett termék független vevő részére történő első viszonteladásakor érvényesített árból. Végezetül azt is meg kell jegyezni, hogy az exportáló gyártók nem nyújtottak be olyan új ténybeli bizonyítékokat, amelyek ellentmondanának ezeknek a következtetéseknek. A kapcsolatban álló és a független uniós vevők felé alkalmazott hasonló árakra vonatkozó állítással kapcsolatban megjegyzendő, hogy azzal az ideiglenes rendelet (37) preambulumbekezdésében foglalkoztak. A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy a független vevők felé alkalmazott hasonló árszintek ellenére a kapcsolatban álló vállalatok közötti transzferárak színvonala nem tette lehetővé a kapcsolatban álló importőrök számára, hogy fenntartható nyereségre tegyenek szert az Unióban. Ezért ezeket az érveket el kell utasítani.
(22)
Ezért a számtanilag képzett exportárak alkalmazására vonatkozó érveket a jelenlegi vizsgálatban el kell utasítani.
(23)
Ugyanaz a két exportáló gyártó azt állította, hogy amennyiben az exportárak kiszámítására a (12)-(14) preambulumbekezdésben említett érveik ellenére számtani alapon kerül sor, úgy véleményük szerint az 5 %-os ésszerű haszonkulcs, amelyet az exportár képzéséhez használtak, túlzottan magas; sokkal inkább a velük kapcsolatban álló vállalatok tényleges haszonkulcsát kellene alkalmazni, mivel a kapcsolatban álló vállalatok között, illetve a független vevők esetében alkalmazott árak egy szinten voltak.
(24)
A kapcsolatban álló vállalatok transzferárainak és haszonkulcsainak megbízhatóságára vonatkozó, a (15)-(18) preambulumbekezdésben meghatározott megfontolások alapján ezt az érvet el kell utasítani. Mindenesetre az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdése alapján felmerült költségekre adott támogatások az érintett vállalatok saját SGA-költségein alapulnak, és ezért e vállalatok tevékenységét tükrözik vissza függetlenül feladataiktól. Ennélfogva ezt az érvet el kell utasítani.
(25)
A fenti exportáló gyártók egyike azt állította, hogy az exportáló gyártóval kapcsolatban nem álló valamely vállalattal bonyolított egyedi ügyletek vonatkozásában az exportár alapját az alaprendelet 2. cikke (8) bekezdésének megfelelően a fizetett vagy fizetendő tényleges ár kellett volna, hogy képezze. A Bizottság azonban úgy vélte, hogy a szóban forgó értékesítések nem minősültek az Unióba irányuló exportértékesítésnek. Ennek alapján az érintett ügyleteket kizárták az exportár meghatározásából. A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az exportáló gyártó vitatta e kizárást, mivel szerinte a Bizottságnak figyelembe kellene vennie az exportáló gyártó által előállított érintett termék összes Unióba irányuló értékesítését. Az exportár meghatározásához ugyanakkor a független vevő számára történt valamennyi értékesítést figyelembe vették. Az említett független vevő által ezt követően lebonyolított ügyleteket figyelmen kívül kell hagyni, mivel azok nem minősülnek exportértékesítéseknek az alaprendelet 2. cikkének (8) és (9) bekezdése szerint, valamint mert fennáll ezen értékesítések kétszeri beszámításának kockázata. Ez alapján az exportáló gyártó állítását elutasították.
(26)
Az exportár meghatározására vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (32)-(38) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősíti.
3. Összehasonlítás
(27)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően a két együttműködő exportáló gyártó nehezményezte, hogy azok a költségek, amelyek az áruknak a gyárból a raktárba szállítása kapcsán merültek fel, belső logisztikai költségeknek minősülnek és így nem befolyásolják az ár-összehasonlíthatóságot.
(28)
Az exportáló gyártók egyike számos elosztó raktárt üzemeltetett a belföldi piacon, ahonnan a nátrium-glutamátot a végső fogyasztók részére szállítják. Az említett exportáló gyártó azt állította, hogy a gyár és a raktár közötti szállítás költségét belföldi szállítási költségnek kell tekinteni és le kell vonni a rendes értékből, mivel az exportértékesítések során nem merülnek fel ilyen költségek. A másik exportáló gyártó azt állította, hogy egyes esetekben az áru raktárba szállítását hozzá lehetett rendelni bizonyos számlákhoz, és ezért ezekben az esetekben közvetlen értékesítési költségekről van szó, amelyek benne foglaltatnak a fogyasztók felé kiszámlázott árban, azaz befolyásolják az ár-összehasonlíthatóságot. Ezért le kell vonni a rendes értékből.
(29)
A raktárakat az exportáló gyártó telephelyei részének tekintik, és a termék csak a raktárba való beérkezésének pillanatától kezdve minősül értékesíthetőnek. A raktár gyártól számított távolsága nem bír jelentőséggel, ahogyan az a tény sem, hogy a gyár és a raktár közötti szállítás egy adott belföldi értékesítési ügylethez köthető-e, mivel ezek a költségek általában az értékesítés előtt keletkeznek, és ezért nem minősülnek az ár-összehasonlíthatóságot befolyásoló közvetlen értékesítési kiadásnak. Ezért az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének e) pont alapján ezeket az állításokat el kell utasítani.
(30)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az együttműködő exportáló gyártó, amely egy Unión kívüli székhellyel rendelkező, kapcsolatban álló vállalaton keresztül exportált nátrium-glutamátot, azt állította, hogy kiviteleit nem kell kiigazítani az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja alapján, mivel az Unión kívüli, kapcsolatban álló vállalat nem ügynökként, és nem jutalékos alapon dolgozott. Az exportáló gyártó továbbá azt állította, hogy az érintett kapcsolatban álló vállalkozás haszonkulcsa, amely a kiigazítás alapjául szolgált, nem befolyásolja az ár-összehasonlíthatóságot, mivel az exportár kiszámításához a Bizottság a kapcsolatban álló uniós vállalat szintjén már levont egy ésszerű mértékű haszonkulcsot, amely fedezi az összes vállalatközi ügyletre vonatkozó haszonkulcsot. Az exportáló gyártó azt állította továbbá, hogy ha egyáltalán valamit, úgy kizárólag az Unión kívüli, kapcsolatban álló vállalat SGA-költségeit kellene levonni a számtanilag képzett exportárból.
(31)
A vizsgálat megállapította, hogy az Unión kívül székhellyel rendelkező, kapcsolatban álló vállalat felárat alkalmazott valamennyi, az Unióba irányuló exportértékesítés vonatkozásában. A felár befolyásolta az ár-összehasonlíthatóságot, mivel csak az exportértékesítésekre vonatkozott, a belföldi piacon történő értékesítésre ellenben nem. Az az állítás, hogy a kapcsolatban álló vállalat haszonkulcsát már figyelembe vették az exportár képzése során az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdésének megfelelően, nem fogadható el. Ez azért van így, mert az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdése és 2. cikke (10) bekezdése szerinti kiigazítások más-más célkitűzéseket követnek, továbbá elkülönülnek és eltérnek egymástól, és különböző anyagi jogi szabályok vonatkoznak rájuk. Az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdésének célja egy megbízható exportár megállapítása, míg az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének célja az exportár és a rendes érték összehasonlíthatóságának biztosítása. Amint hitelt érdemlően megállapítják az exportárat az alaprendelet 2. cikkének (8) vagy (9) bekezdése szerint, a 2. cikk (10) bekezdése alapján végzett bármely további kiigazítás már nem érinti önmagában véve az exportárat, és semmiképpen sem lehet célja a rendes érték és az exportár meghatározása. Ezért az együttműködő exportáló gyártó figyelmen kívül hagyja az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja szerinti kiigazítás célját, amely - nem az exportár meghatározása, hanem - az ár rendes értékkel történő összehasonlíthatóságának a biztosítása. Ezért az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdésének értelmében levont ésszerű haszonkulcs nem terjed ki semmilyen olyan árrésre, amelyet ugyanazon értékesítési csatorna vonatkozásában alkalmaztak. Ami a kiigazítandó összeget illeti, az elvégzett kiigazítás a kapcsolatban álló vállalatok között ténylegesen alkalmazott haszonkulcsot tükrözi, és így valójában hatással van az árakra és az ár-összehasonlíthatóságra. Semmi nem indokolja tehát, hogy azt egy másik, elméleti összeggel helyettesítsék. Végül, a Bizottság jogosan veszi figyelembe azt a tényt, hogy az Unión kívüli, kapcsolatban álló vállalat számára kifizetést teljesítenek (haszonkulcs formájában, amelyet a kapcsolódó vállalat érvényesít az uniós vevők felé kiszámlázott értékesítések vonatkozásában). Ahhoz, hogy a kapcsolatban álló vállalat olyan vállalkozásnak minősüljön, amely az érintett kifizetések tekintetében az Unión kívüli országban (ahol a társasági adó mértéke jóval alacsonyabb, mint Indonéziában) tartozik a társasági adó hatálya alá, tényleges gazdasági tevékenységét kell az adott országban végeznie. Az indonéz exportáló gyártó nem formálhat jogot egyszerre arra, hogy biztosítsák számára a kedvezményes adózási bánásmódot az Unión kívül elhelyezkedő, kapcsolatban álló vállalatra, valamint ez utóbbi adott joghatóság alá tartozó gazdasági tevékenységére való tekintettel, valamint állíthatja ezzel egyidejűleg azt a dömpingellenes eljárás keretében, hogy a kapcsolt társaság nem végez gazdasági tevékenységet. Ezért ezeket az állításokat el kell utasítani.
(32)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az exportáló gyártó megismételte állításait a vele kapcsolatban álló vállalat haszonkulcsának kiigazításával kapcsolatosan, és vitatta, hogy a dömpingellenes vizsgálat során figyelembe kellene venni adózási megfontolásokat. Az exportáló gyártó továbbá azt állította, hogy ugyan nem vitatja, hogy a vele kapcsolatban álló vállalat kereskedelmi tevékenységeket folytat az érintett harmadik országban, ezek az érintett termék vonatkozásában csak korlátozott mértékűek. Ezen túlmenően megismételte, hogy a kapcsolatban álló vállalat tevékenységei egyértelműen különböznek egy ügynök tevékenységeitől, továbbá az említett vállalat nem kap jutalékot az exportáló gyártótól az Unió felé eszközölt értékesítései után. Végül, az exportáló gyártó megismételte azon állítását, hogy az exportár kiszámításához a Bizottság a kapcsolatban álló uniós vállalat szintjén már levont egy ésszerű mértékű haszonkulcsot, amely fedezi az összes vállalatközi ügyletre vonatkozó haszonkulcsot. E tekintetben az exportáló gyártó azt állította, hogy a kapcsolatban álló vállalatok közötti, egymást követő értékesítések esetében a Bizottság gyakorlata valóban az, hogy kizárólag a közvetlenül az Unión belüli független vevő számára értékesítő kapcsolatban álló vállalat haszonkulcsát vonja le, ugyanakkor nem vonja le a többi kapcsolatban álló vállalat haszonkulcsát ugyanazon értékesítési csatorna tekintetében.
(33)
Meg kell jegyezni, hogy jelen esetben az önálló adózási egység megléte az Unión kívüli kapcsolatban álló fél által gyakorolt jelentős gazdasági tevékenységekre utalhat, mivel a nemzeti adójog előírja az ilyen tevékenység meglétét. Jelen esetben és a (31) preambulumbekezdésben említettek szerint a Bizottság figyelembe vette azt a tényt, hogy az érintett exportáló gyártó rendelkezik egy jelentős gazdasági tevékenységet folytató, Unión kívüli kapcsolatban álló féllel, továbbá azt a tényt is, hogy ez az Unión kívüli kapcsolatban álló fél haszonkulcsot vont le minden egyes, a kapcsolatban álló felek között lebonyolított, az érintett termékre vonatkozó ügylet esetében, ami befolyásolja az árak összehasonlíthatóságát az Unióba irányuló nátrium-glutamát-export tekintetében. Továbbá, a (31) preambulumbekezdésben említettek szerint a kiigazítás alapjául szolgáló összeg a kapcsolatban álló vállalatok között felszámított tényleges, ellenőrzött haszonkulcsot, és ezáltal pontosan a kapcsolatban álló vállalat tevékenységeit tükrözte vissza. Ezeket az érveket ennek megfelelően el kell utasítanunk.
(34)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően ugyanez az exportáló gyártó kifogásolta az exportár vonatkozásában kifizetett jutalékokra vonatkozó kiigazítást azt állítva, hogy azok nem az értékesítés közvetlen költségei voltak, hanem havi rendszerességgel fizették őket, így nem kötődnek egy bizonyos értékesítési ügylethez, és nem befolyásolják az ár összehasonlíthatóságát. Az exportáló gyártó azt állította, hogy a fizetett jutalékoknak csak a kapcsolatban álló vállalatokra volt hatása, ezért az alaprendelet 2. cikk (10) bekezdésének i) pontja nem alkalmazandó. Az exportáló gyártó azt is állította, hogy azon feltételezés alapján, miszerint a vállalat egyetlen gazdasági egységet alkot a kapcsolatban álló vállalatokkal, az e gazdasági egységen belüli pénzátutalás nem jelent költséget vagy bevételt e gazdasági egység számára.
(35)
A vizsgálat megállapította, hogy az exportáló gyártó és a vele kapcsolatban álló vállalat közötti, jutalékról szóló megállapodás szerint a jutalékok akkor váltak esedékessé, amikor az indonéz exportáló gyártó közvetlenül (nem pedig a kapcsolatban álló vállalaton keresztül) értékesített az uniós piacon működő független vevők számára. A fizetett jutalék közvetlenül kapcsolódott a nettó eladási értékhez. Ennek eredményeként a közvetlen összefüggés az értékesítés és a fizetett jutalék között befolyásolta az árak összehasonlíthatóságát az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja értelmében.
(36)
Végezetül nem helytálló az a feltételezés, hogy a kapcsolatban álló vállalatokat egyetlen gazdasági egységnek tekintették. A vizsgálat megállapította, hogy az exportáló gyártó saját működő exportrészleget üzemeltetett és nem volt átfedés az exportáló gyártó és a kapcsolatban álló importőr között az exporttal kapcsolatos feladatkörök vonatkozásában. Ezért a kapcsolatban álló vállalat nem tekinthető belső értékesítési részlegnek, és ezeket az érveket el kell utasítani.
(37)
Abban az esetben azonban, ha az exportárak kiigazítására az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja alapján kerülne sor, az exportáló gyártó véleménye szerint a kifizetett jutalékok összegét le kellene vonni a kapcsolatban álló vállalat SGA-költségeiből is, amelyeket az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdésének megfelelően levonnának az első független uniós vevő felé érvényesített viszonteladási árból. Az alaprendelet 2. cikke (9) bekezdésének értelmében a megbízható exportár kiszámításakor minden, a behozatal és a viszonteladás között felmerült költséget le kell vonni az első független uniós vevő felé alkalmazott viszonteladói árból, és nincs olyan jogalap, amely alapján ezeket a költségeket kompenzálná bármely más bevétel, ahogyan azt az exportáló gyártó kérelmezte. Emellett a kapcsolatban álló vállalat Unión belül felmerülő SGA-költségei más értékesítési csatornához tartoznak (pl. egy a kapcsolatban álló vevőn keresztül), mint a jutalékból származó bevétel, ami a független vevők felé fennálló értékesítési csatornához tartozik. Végezetül a haszonkulcsnak az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének megfelelő kiigazítása és az exportárnak az ugyanezen 2. cikk (8) vagy (9) bekezdésének megfelelő meghatározása eltérő célokat szolgál és a dömpingre vonatkozó vizsgálat két eltérő szakaszát jelenti.
(38)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az exportáló gyártó megismételte állításait a (35) preambulumbekezdésben leírt jutalékkal kapcsolatban, és azzal érvelt, hogy az nem lenne következetes, ha a kapcsolatban álló felek közötti transzferárakat egyfelől megbízhatatlannak ítélik, másfelől viszont az exportárak kiigazítását a kapcsolatban álló felek közötti jutalékra vonatkozó megállapodás alapján végezik el. Az exportáló gyártó vitatta továbbá a (35) preambulumbekezdésben szereplő megállapításokat, miszerint a fizetett jutalék közvetlenül a nettó eladási értéktől függ és ezért közvetlen kapcsolat volt az értékesítés és a fizetett jutalék között, amely abból adódóan, hogy kifizetésére havonta egyszer került sor és kiszámításának részleteit a felek között nem osztották meg, kihatott az árak összehasonlíthatóságára.
(39)
Az exportáló gyártó sem nem hozott fel további indokokat érveinek alátámasztására, sem nem szolgáltatott olyan további ténybeli információkat állítása mellett, amelyek ellentmondanának ezeknek a következtetéseknek. Ezért a (35)-(37) preambulumbekezdésben levont következtetéseket a Bizottság megerősíti.
(40)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik exportáló gyártó azzal az igénnyel lépett fel, hogy szükséges lenne a rendes érték kiigazítása a promóciós és az ösztönző költségek tekintetében. Az exportáló gyártó azt állította, hogy ezek a költségek az Unióba irányuló export értékesítése esetében nem merültek fel, ellenben közvetlen hatást gyakoroltak a belföldi eladási árra. Ennek az érvelésnek az alátámasztására az exportáló gyártó azt állította, hogy ezeket a költségeket - legalábbis bizonyos esetekben - vissza lehetett vezetni egyes belföldi értékesítési ügyletekre. Végezetül az említett exportáló gyártó azzal érvelt, hogy a promóciós és az ösztönző költségek egyrészt tükrözték a belföldön megvalósuló kereskedelem különböző szintjeit (ahol a nátrium-glutamátot közvetlenül értékesítették a kiskereskedők felé), másrészt pedig az Unióba irányuló értékesítéseket (amelyek kereskedők és forgalmazók részére történtek).
(41)
A vizsgálat kimutatta, hogy a promóciós és ösztönző költségek többnyire ügyfélszámlákhoz, nem pedig egyes adásvételi ügyletekhez kapcsolódtak. Az ösztönzők és a promóciós költségek felmerülnek függetlenül attól, hogy a terméket végül értékesítik-e. Ezenfelül a vizsgálat kimutatta, hogy azok a költségek, amelyeknek egy adott értékesítési ügylethez való hozzárendelését igényelték, tulajdonképpen nem tükröződtek az árban. Ez alapján azt a következtetést vonták le, hogy a promóciós és ösztönzési költségek nem befolyásolták az árakat és az árak összehasonlíthatóságát, és hogy ezt az állítást el kell utasítani.
(42)
Az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy a durva szemcsés nátrium-glutamát kristály (szitálással meghatározott szemcseméret) eltérő fizikai jellemzőkkel rendelkezik, és más kereskedelmi szinten értékesítették, mint az Unióba exportált nátrium-glutamátot. Az exportáló gyártó ezért azt állította, hogy a durva szemcsés nátrium-glutamát kristályt ki kell zárni a rendes érték meghatározásakor.
(43)
A vizsgálat megállapította, hogy a nátrium-glutamát por alakú, finom, kis, szabályos és durva szemcsés is lehet. Valamennyi szemcseméret beletartozik a termékkörbe, mivel ugyanazokkal az alapvető jellemzőkkel rendelkeznek, ugyanazokra a célokra használják fel őket, és egymással felcserélhetők. Ezért a rendes érték meghatározásához valamennyi terméktípust be kell vonni. Ezen túlmenően a vizsgálat megállapította, hogy különböző szemcseméret nem jelentett költségtényezőt.
(44)
A vizsgálat továbbá kimutatta, hogy azok a belföldi vevők, akik durva szemcsés nátrium-glutamátot vásároltak, egyéb szemcseméreteket is vásároltak. Nem volt bizonyíték arra nézve, hogy a durva szemcsés nátrium-glutamát esetében megfigyelhető árkülönbség a fizikai jellemzőkhöz vagy a kereskedelem szintjéhez kapcsolódott volna, mivel azt egyéb tényezőknek, például a vevőknek vagy a megvásárolt volumennek is be lehetett tudni. Ezenkívül az exportáló gyártó nem számszerűsítette a fizikai jellemzők állítólagos eltérését. Ezért az ezzel kapcsolatos érveket el kell utasítani.
(45)
Az összehasonlításra vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (39)-(46) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősíti.
4. Dömpingkülönbözetek
(46)
Észrevételek hiányában a dömpingkülönbözet kiszámításához használt, az ideiglenes rendelet (47)-(48) preambulumbekezdésében leírt általános módszert a Bizottság megerősíti.
(47)
Figyelembe véve egyes ügyleteknek az egyik exportáló gyártó exportárának meghatározása során történő kizárását a (25) preambulumbekezdésben ismertetettek szerint, illetőleg további észrevételek hiányában a vámfizetés nélküli, CIF (költség, biztosítás, fuvardíj) uniós határparitásos ár százalékában kifejezett végleges dömpingkülönbözetek az alábbiak:
Vállalat
Dömpingkülönbözet
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2 %
PT. Miwon Indonesia
13,3 %
Minden más vállalat
28,4 %
D. A KÁR
1. Az uniós gazdasági ágazat és az uniós gyártás meghatározása
(48)
Az érdekelt felek ismét jelezték, hogy a Bizottságnak ki kell zárnia az együttműködő uniós gyártót az uniós gazdasági ágazatból, mivel az együttműködő uniós gyártóval kapcsolatban álló egyik indonéziai exportáló gyártó nem működik együtt. Azzal érveltek, hogy a károkozásról kialakult képet befolyásolhatja ez a kapcsolat.
(49)
Az érintett felek nem nyújtottak be semmilyen új információt vagy bizonyítékot e tekintetben. Különösen nem bizonyították azon állításukat, hogy az említettek mennyiben befolyásolták a károkozásról kialakult képet. Az ideiglenes rendelet (53) preambulumbekezdésében ismertetettek szerint az együttműködő uniós gyártót azonban ebben az esetben az együtt nem működő indonéziai exportáló gyártóval fennálló kapcsolata ellenére sem szükséges kizárni, mivel amellett, hogy teljes körű ellenőrzésnek vetették alá, a vizsgálat során egyetlen uniós gyártóként maradéktalanul együttműködött a Bizottsággal. Ezért az, hogy egy indonéziai exportáló gyártó nem működött együtt a vizsgálatban, nem befolyásolta a vizsgálat lefolytatását. Ezt az érvet ennélfogva el kell utasítani.
(50)
A nyilvánosságra hozatalt követően az érintett felek megismételték azon állításukat, hogy a Bizottságnak ki kell zárnia az együttműködő uniós gyártót az uniós gazdasági ágazatból, mivel az együttműködő uniós gyártóval kapcsolatban álló egyik indonéziai exportáló gyártó nem működik együtt. Ezek a felek úgy érveltek, hogy a kapcsolatban álló indonéziai exportáló gyártó együttműködésének hiánya befolyásolhatta az uniós gazdasági ágazatnak okozott kárról kialakult képet. Lényegében azzal érveltek, hogy a nátrium-glutamát esetében az árakat az egész világra kiterjedően, átfogóan tárgyalják meg, és hogy a kapcsolat miatt fennáll a keresztkompenzáció kockázata, amely esetben az uniós piaci vevőkre vonatkozó árak csökkennek, a harmadik országok piacára vonatkozó árak viszont emelkednek. A kapcsolatban álló indonéziai exportáló gyártó azáltal, hogy nem működik együtt a vizsgálat során, megfosztja a Bizottságot attól a lehetőségtől, hogy ellenőrizze, sor került-e keresztkompenzációra.
(51)
Az érintett felek az említett érvet csupán előterjesztették, de nem bizonyították. Mindenesetre az uniós gyártó által a vevői felé az uniós piacon felszámított és a vizsgálat során ellenőrzött árak tekintetében nem volt arra utaló jel, hogy ezek az árak keresztkompenzáció miatt csökkentek volna. Ezzel szemben, ahogy azt az ideiglenes rendelet (100) preambulumbekezdése megállapítja, az Indonéziából származó behozatal árai 8 %-kal csökkentek a figyelembe vett időszakban, ami árnyomást fejtett ki az uniós piacon, és így az uniós gazdasági ágazat nem volt képes árait a költségek növekedésével párhuzamosan megemelni. Ezért az uniós gazdasági ágazat egésze kénytelen volt csökkenteni az árait a figyelembe vett időszakban. Az érvet ezért elutasították.
(52)
Az uniós gazdasági ágazat és az uniós gyártás meghatározására vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (50) és (51) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
2. Uniós felhasználás
(53)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós felhasználás alakulásának az ideiglenes rendelet (55) preambulumbekezdésben szereplő ismertetése hiányos volt. Ez a fél különösen arra hivatkozott, hogy a felhasználás visszaesése a 2010/2011 és 2011/2012 pénzügyi évek között annak volt betudható, hogy a Vietnamból származó behozatal helyére az olcsóbb indonéziai import lépett, és ezért az uniós vevők, amelyek már nem számítottak áremelésekre, értékesítették felhalmozott készleteiket, ami azt eredményezte, hogy a teljes uniós értékesítési volumen csökkent.
(54)
Az érintett érdekelt fél által leírt körülmények nem mondanak ellent az ideiglenes rendelet (55) preambulumbekezdésében ismertetett következtetésnek, amely szerint a felhasználás visszaesése a 2010/2011 és 2011/2012 pénzügyi évek között elsősorban annak volt köszönhető, hogy az uniós gazdasági ágazat értékesítése visszaesett az uniós piacon. Konkrétan a 2010/2011 és 2011/2012 pénzügyi évek között mind az uniós gazdasági ágazat értékesítéseinek mértéke, mind pedig a harmadik országokból származó behozatal visszaesett. Ugyanakkor, míg az összbehozatal csak 2 %-kal csökkent (lásd az ideiglenes rendelet (107) preambulumbekezdését), az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene 16 %-kal esett vissza (az ideiglenes rendelet (72) preambulumbekezdése). Az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumenének csökkenése egybeesett az uniós gazdasági ágazat termelési volumenének csökkenésével, mint ahogyan arról az ideiglenes rendelet (68) preambulumbekezdésében foglalt táblázat tanúskodik.
(55)
Azonban, amint azt az ideiglenes rendelet (104) preambulumbekezdésében ismertetett táblázat is mutatja, a Vietnamból származó behozatal nőtt a 2010/2011 és 2011/2012 pénzügyi évek között, ami ellentmond az érintett érdekelt fél által állítottaknak, míg az egyéb harmadik országokból, mint például Brazíliából származó behozatal mintegy 60 %-kal csökkent ugyanebben az időszakban. A feltételezés tehát, hogy az Indonéziából származó behozatal a Vietnamból származó behozatal helyébe lépett, nem nyert megerősítést.
(56)
Emellett az érintett fél nem bizonyította azon állítását, miszerint a felhasználók a figyelembe vett időszakot megelőzően készleteket halmoztak fel, amelyeket megnövekedett mennyiségben értékesítettek az Indonéziából származó behozatal növekedésének idején. Ezeket az állításokat sem lehetett megerősíteni a vizsgálat során. Ezért az érdekelt fél ezzel kapcsolatos állításait el kell utasítani.
(57)
Az uniós felhasználásra vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (52)-(55) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
3. Az érintett országból származó behozatal
(58)
Az érintett országból származó behozatalra vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (56)-(66) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
4. Az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzete
(59)
Az egyik érdekelt fél azt állította, hogy bár a termelési volumen és a kapacitáskihasználás csökkent a figyelembe vett időszak során, ez csak az ezt az időszakot megelőző jelentős növekedés következménye volt. Ezért az említett fél azt állította, hogy a figyelembe vett időszakban a csökkenés nem értékelhető negatív fejleményként, és nem utal kár bekövetkeztére. Azonban a kármutatók alakulásának értékelésekor általában csak a figyelembe vett időszak tekintetében megállapított tendenciákat veszik tekintetbe. A jelen ügyben nem volt indokolt eltérni ettől a gyakorlattól, és hosszabb időszak tekintetében értékelni a kármutatók alakulását. Ezért ezt az érvet el kell utasítani.
(60)
Ugyanez az érdekelt fél azt állította, hogy a melléktermékek esetleges bevonása megnövelhette volna az uniós gazdasági ágazat termelési költségeit, ami szintén hatással lett volna a nyereségességre. A feltételezés helytelen volt. Az uniós gazdasági ágazat termelési költségei, ideértve a melléktermékeket, ellenőrzés tárgyát képezték, és a költségek teljességét és helyességét kielégítő módon megállapították. Ezért ezt az állítást el kell utasítani.
(61)
A kármutatók alakulására vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (67)-(93) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősíti.
5. A kárra vonatkozó következtetés
(62)
Az egyik érdekelt fél azt állította, hogy nem minden kármutató mutatott negatív tendenciát, valamint hogy a csupán néhány kármutatót érintő negatív tendencia megléte nem elegendő annak megállapításához, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte.
(63)
Az alaprendelet 3. cikke (5) bekezdésének értelmében nem kell valamennyi kármutatónak negatív tendenciát mutatnia annak megállapításához, hogy kárhelyzet áll fenn. Az állítás emellett azért sem helytálló, mert a vizsgálat kimutatta, hogy szinte valamennyi kármutató negatív tendenciát mutatott a figyelembe vett időszak alatt. Ezért az állításokat el kell utasítani.
(64)
A fentiek alapján, valamint egyéb észrevételek hiányában a Bizottság megerősítette az ideiglenes rendelet (94)-(96) preambulumbekezdésében levont következtetéseket, melyek szerint az uniós gazdasági ágazatot az alaprendelet 3. cikkének (5) bekezdése értelmében jelentős kár érte.
E. OK-OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
1. A dömpingelt import hatása
(65)
Az egyik fél azt állította, hogy figyelembe véve az ideiglenes rendelet (66) preambulumbekezdésében szereplő megállapításokat, azaz, hogy az Indonéziából származó behozatal alákínálási különbözeteinek súlyozott átlaga az uniós piac tekintetében 0 % és 5 % között mozogott a vizsgálati időszakban, ezek az importok nem okozhatták az uniós gazdasági ágazatot ért kárt, mivel nem fejthettek ki árleszorító hatást az uniós piacra nézve.
(66)
Ezt az érvet nem támasztották alá a vizsgálat megállapításai. Az ideiglenes rendelet (99) és (100) preambulumbekezdésben ismertetettek szerint az Indonéziából származó dömpingelt behozatal - mind abszolút értelemben véve, mind pedig a piaci részesedés tekintetében - jelentősen növekedett a figyelembe vett időszakban. Ez a növekedés egybeesett az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumenének és piaci részesedésének csökkenésével. Az ilyen jelentős mennyiségű behozatal arra kényszerítette az uniós gazdasági ágazatot, hogy csökkentse eladási árait annak érdekében, hogy azok összhangba kerüljenek az Indonéziából származó behozatal árszintjével. Ennek következtében a megállapított alákínálási különbözetek valóban alacsonyak voltak. Ugyanakkor az uniós gazdasági ágazat nem volt képes árait a megnövekedett költségekkel összhangban megállapítani, ami jövedelmezősége jelentős csökkenéséhez vezetett a figyelembe vett időszak alatt. Ezt a kárkülönbözet nagyságrendje is alátámasztja, amely 24,9 % és 47,0 % között mozgott a lenti (125) preambulumbekezdésben említettek szerint. Ezért ezt az érvet el kell utasítani.
(67)
A dömpingelt behozatal hatásaira vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (98)-(101) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
2. Egyéb tényezők hatása
2.1. A Kínából származó behozatal hatása;
(68)
Két érdekelt fél azt állította, hogy az ideiglenes rendelet (103) preambulumbekezdésben levont következtetésekkel ellentétben a kínai behozatal negatív hatással volt az uniós gazdasági ágazat eladási áraira, és ezért hozzájárult az elszenvedett kárhoz.
(69)
Amint ez az ideiglenes rendelet (102) preambulumbekezdésében említésre került, a kínai import volumene abszolút számokban kifejezve alacsony szinten maradt a figyelembe vett időszak alatt. Ráadásul, ha figyelembe vesszük a dömpingellenes vámokat, a behozatali árak magasabbak voltak, mint az uniós gazdasági ágazat eladási árai, valamint az indonéziai importárak. Azt az állítást, miszerint a kínai import hozzájárult az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kárhoz, az import volumenére és az importárak szintjeire való tekintettel elutasították.
(70)
Az ideiglenes rendelet (102) és (103) preambulumbekezdésében levont következtetéseket ennélfogva a Bizottság megerősítette.
2.2. Egyéb harmadik országokból származó behozatal
(71)
Az egyéb harmadik országokból származó behozatalra vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (104)-(108) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
2.3. Az uniós felhasználás alakulása
(72)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat értékesítéseinek csökkenése egybeesett az uniós felhasználás csökkenésével, amely így az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár fő okának tekinthető.
(73)
Az ideiglenes rendelet (109) preambulumbekezdésében foglaltak szerint a felhasználás csökkenése mindössze 2 % volt, míg az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumenének visszaesése 17 % volt a figyelembe vett időszak alatt. Ezért a felhasználás csökkenése nem adhat magyarázatot az értékesítési volumen jóval erőteljesebb csökkenésére. Emellett az Indonéziából származó import mértéke a felhasználás csökkenése ellenére növekedett. Ezért ezt az állítást el kell utasítani.
(74)
Az erre vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (109) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
2.4. Az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye
(75)
Az uniós gazdasági ágazat exportteljesítményének hatására vonatkozó észrevételek hiányában a (110)-(112) preambulumbekezdésben levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
2.5. Az uniós gazdasági ágazat állítólagos hiányosságai
(76)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően két érdekelt fél megismételte, hogy az uniós gazdasági ágazatot ért kárt az uniós gazdasági ágazat állítólagosan nem hatékony gyártási folyamatai okozták, ideértve a források nem hatékony felhasználását az uniós gazdasági ágazat által.
(77)
Az említett felek nem pontosítják, hogy miben álltak a kifogásolt hiányosságok. Az ideiglenes rendelet (113) preambulumbekezdésében meghatározottak szerint a vizsgálat nem tárta fel az uniós gazdasági ágazat lehetséges hiányosságait, és az ezzel kapcsolatos állításokat elutasították.
(78)
A nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél megismételte az uniós gazdasági ágazat hiányosságaira vonatkozó állításait. E tekintetben az érintett fél azt állította, hogy nem képezték vizsgálat tárgyát a karbantartás miatti leállások, korábbi kapcsolt vállalkozásának integrálása, a munkaerőköltség növekedése és az induló jelentős beruházások, valamint ezeknek az uniós gazdasági ágazat helyzetére gyakorolt hatásai.
(79)
Ezzel az állítással ellentétben a fent említett tényezőket valójában elemezte a Bizottság, ahogyan az a lenti (94)-(96) preambulumbekezdésből (karbantartás miatti leállások), a (89) és (90) preambulumbekezdésből (a korábbi kapcsolt vállalkozás integrálása), a (91) preambulumbekezdésből (munkaerőköltségek), valamint a (82) és (83) preambulumbekezdésből (beruházások) látható is, de ennek során nem derült fény az uniós gazdasági ágazat esetleges hiányosságaira. Ezért ezt az állítást elutasították.
(80)
Az erre vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (113) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
2.6. A pénzügyi válság
(81)
A pénzügyi válság hatására vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (114) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
2.7. Beruházások és a biztonságra vonatkozó uniós szabályozási követelmények
(82)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat által eszközölt beruházások magas szintje okozta a kárt. Az említett érdekelt fél azzal érvelt, hogy nincs jelentősége annak, hogy a beruházások szükségesek voltak-e, mivel csak azt kell elemezni, hogy milyen hatást gyakoroltak az uniós gazdasági ágazat helyzetére és különösen az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségére.
(83)
Ez a fél azonban nem fejtette ki, hogy az uniós gazdasági ágazat által eszközölt beruházások mennyiben lehettek hatással a jövedelmezőségre. Az ideiglenes rendelet (116) preambulumbekezdésében leírtak szerint az uniós gazdasági ágazat által eszközölt beruházások ésszerű üzleti döntéseken alapultak és nem voltak túlzottnak tekinthetők. Továbbá, a beruházási költségeket az idők során leírják, így nem befolyásolták jelentősen az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségét. Ezért az érdekelt fél ezzel kapcsolatos állításait elutasították.
(84)
A nyilvánosságra hozatalt követően ez az érdekelt fél megismételte azon állításait, hogy a kárt a biztonságra vonatkozó szabályozási követelmények és az uniós gazdasági ágazat e követelmények teljesítésére irányuló beruházásainak magas szintje okozták. Emlékeztettek továbbá arra, hogy nincs jelentősége annak, hogy e döntések üzleti szempontból ésszerű döntések voltak-e, és az elemzéseknek csak a jövedelmezősségre gyakorolt hatást kellett volna figyelembe venniük. Az állítások szerint e tekintetben végül nem volt jelentősége annak a ténynek, hogy a beruházási költségeket az évek során leírták.
(85)
Az állítással ellentétben az értékelés figyelembe vette a beruházásoknak az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségére gyakorolt hatását. A beruházási költségek értékcsökkenése jelentős költségtényezőt jelent, amely fontos a jövedelmezőség megállapítása során, és ezért figyelembe kellett venni. Ezért ezt az érvet elutasították.
(86)
A beruházások, illetve a biztonságra vonatkozó uniós szabályozási követelmények hatásával kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (115) és (116) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
2.8. Nyersanyagköltségek és egyéb költségek
2.8.1. Termelési költség
(87)
Az egyik érdekelt fél azt állította, hogy a jövedelmezőség általában véve a termelési költség párhuzamos növekedése miatt csökkent. Ezért a kárt inkább a termelési költségek említett növekedése okozza, és nem az Indonéziából származó behozatal.
(88)
Az ideiglenes rendelet (100) preambulumbekezdése szerint a termelési költségek emelkedése nem jelenhetett meg az eladási árban az Indonéziából származó nátrium-glutamát-behozatal által kifejtett árnyomás miatt. Ezért a jövedelmezőség csökkenése főként a dömpingelt behozatal növekedésének volt betudható, és ezt az érvet el kell utasítani.
2.8.2. A korábbi kapcsolt vállalkozás integrálása
(89)
Ugyanez az érdekelt fél azt is állította, hogy egy volt kapcsolt vállalat integrálásának az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségére gyakorolt hatását elégtelen mértékben elemezték. Ez a fél úgy vélte, hogy ez az integráció negatív hatást gyakorolt a jövedelmezőségre, ami az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz vezetett.
(90)
A Bizottság továbbvizsgálta a volt kapcsolt vállalat integrálásának a vonatkozó kármutatókra - például a termelési költségre, a foglalkoztatásra, a beruházásokra és a jövedelmezőségre - gyakorolt hatását. Meg kell jegyezni, hogy a szóban forgó kapcsolt vállalat csak az érintett termék értékesítésében vett részt. Megállapítást nyert, hogy az uniós gazdasági ágazat jövedelmező volt abban a pénzügyi évben, amelyben sor került az integrációra (2011/2012 pénzügyi év). A következő pénzügyi évben (2012/2013 pénzügyi év) a jövedelmezőség negatívba fordult. Ez azonban egybeesett az Indonéziából származó behozatal volumenének növekedésével, amely ugyanebben az évben megduplázódott. Ennek alapján a vizsgálat nem erősítette meg, hogy a korábbi kapcsolt vállalkozás integrálása jelentős negatív hatást gyakorolt jövedelmezőségére, így az ezzel kapcsolatos állításokat el kell utasítani.
2.8.3. Munkaerőköltségek
(91)
Több fél azt állította, hogy a munkaerőköltségek növekedése okozta az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárt. Jóllehet a költségek általános növekedésében a munkaerőköltségnek a figyelembe vett időszak alatti növekedése is szerepet játszott, a vizsgálat kimutatta, hogy a munkaerőköltség növekedésének a termelési összköltségre gyakorolt hatása nem volt jelentős (pontos számadat titoktartási okokból nem adható meg). Ennek alapján a munkaerőköltség növekedése nem tekinthető az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár okának, és az ezzel kapcsolatos állításokat el kell utasítani.
(92)
A nyilvánosságra hozatalt követően egy érdekelt fél azt állította, hogy a munkaerőköltséget nem szabad elszigetelten értékelni, és a különböző költségelemek növekedésének hatását összességében kellett volna figyelembe venni.
(93)
A (87) és (88) preambulumbekezdésben foglaltak alapján a termelési költségek növekedését összességében értékelte a Bizottság, és ezért ezt az érvet elutasították.
2.8.4. Karbantartási munkák miatti leállások
(94)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat karbantartási munkák miatti leállásaira vezethető vissza a termelés és az értékesítés zsugorodása, amely pedig az értékesítési volumen csökkenésével járt. Ezért az uniós gazdasági ágazat termelési és értékesítési volumenének csökkenése nem tulajdonítható az Indonéziából származó behozataloknak.
(95)
A vizsgálat során kiderült, hogy a termelés csökkenése a 2012/2013 pénzügyi év és a vizsgálati időszak között valóban egybeesett a termelésnek a hosszadalmas karbantartási munkák miatti leállásával, amelynek a célja azonban csak az volt, hogy megpróbálják csökkenteni azokat a tetemes készleteket, amelyek felgyűltek az értékesítésnek a figyelembe vett időszak korábbi éveiben tapasztalt mérséklődése miatt.
(96)
Ezért a termelés és az értékesítés visszaesése az Indonéziából származó nátrium-glutamát dömpingelt behozatalának növekvő mértékére vezethető vissza, és a fenti érvet el kell utasítani.
(97)
A nyilvánosságra hozatalt követően egy másik érdekelt fél megismételte azon állítását, hogy a kár a karbantartási munkák miatti leállásokra vezethető vissza, és hogy nincs jelentősége annak, hogy a leállások szükségesek voltak-e vagy sem. A fél azt állította, hogy az említett leállások kapcsán kizárólag az uniós gazdasági ágazat jövedelmezőségére gyakorolt hatást kellett volna figyelembe venni.
(98)
A (95) és (96) preambulumbekezdésben említettek szerint a karbantartás miatti leállások a visszaeső értékesítés következményeinek tekinthetők, amelynek oka viszont az Indonéziából származó dömpingelt behozatal növekedése volt. Ezért az Indonéziából származó behozatal valóban összefügg a karbantartás miatti leállásokkal, amelyeket ezért nem lehet elkülönítve értékelni, sem pedig úgy tekinteni, mint amelyek megbontják az említett behozatalok és az elszenvedett kár közötti okozati összefüggést. Az érintett érdekelt fél érvét ezért elutasították.
2.8.5. Az indonéz rúpia (IDR) leértékelődése
(99)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél azt állította, hogy az indonéz rúpia 2012. január és 2014. január közötti leértékelődése olyan komparatív előnyt biztosított az exportáló gyártók számára, amely nem állt összefüggésben árképzési döntéseikkel. Ez a fél azt állította, hogy e tényező hatását meg kell vizsgálni.
(100)
Ebben az összefüggésben emlékeztetni kell arra, hogy a dömpingelt behozatalnak az uniós gazdasági ágazatra gyakorolt valószínű hatását alapvetően az áralákínálás, az árerózió és az árlenyomás szempontjából vizsgálták. Ebből a célból összevetik az uniós gazdasági ágazat eladási árait és a dömpingelt exportárakat; a kár megállapításához szükséges összehasonlíthatóság érdekében a felhasznált exportárakat pedig esetenként át kell váltani más pénznemre. Ebből következően ebben az összefüggésben az árfolyamok alkalmazása csak azt biztosítja, hogy az árkülönbözet megállapítása összehasonlítató alapon történjen. Nyilvánvaló tehát, hogy ebben az esetben az átváltási árfolyam nem tekinthető az uniós gazdasági ágazatot ért kárt okozó tényezőnek, mivel nem választható el a behozataltól. Ezért az érvet el kell utasítani.
2.8.6. Következtetések
(101)
A nyersanyagköltségek és egyéb költségek hatására vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (117)-(120) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
3. Az ok-okozati összefüggésre vonatkozó következtetés
(102)
Az ok-okozati összefüggésekre vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (121)-(125) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
F. AZ UNIÓS ÉRDEK
1. Az uniós gazdasági ágazat érdeke
(103)
Az uniós gazdasági ágazat érdekére vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (127)-(129) preambulumbekezdését a Bizottság megerősítette.
2. Az importőrök/kereskedők érdeke
(104)
A független importőrök és kereskedők érdekeire vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (130)-(132) preambulumbekezdését a Bizottság megerősítette.
3. A felhasználók érdeke
(105)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően, az egyik felhasználó megismételte az ideiglenes rendelet (140) preambulumbekezdésében ismertetett azon állítását, miszerint az uniós nátrium-glutamát-felhasználás várhatóan jelentősen nőni fog, kiváltképpen a foszfátok és más foszforvegyületek használatát tiltó uniós szabályozási keret miatt, amelynek nyomán az állítás szerint a nem élelmiszeripar által használatos nátrium-glutamátot fogják a foszfátok és más foszforvegyületek helyettesítésére alkalmazni. Ez a felhasználó továbbá azzal érvelt, hogy az uniós gazdasági ágazat kapacitása nem lenne elegendő az uniós piac növekvő keresletének kielégítésére. Ez a fél azt is állította, hogy a felhasználás növekedése előnyös lenne az uniós gazdasági ágazat számára, mivel az képes lenne növelni értékesítési mennyiségét. Ugyanez a felhasználó megismételte azon állítását, amely szerint nem állna rendelkezésre elegendő alternatív ellátási forrás, különösen azért nem, mert más harmadik országok gyártói is ugyanahhoz a vállalatcsoporthoz tartoznak, mint az uniós gazdasági ágazat, és ezért nem szállítanak az uniós piacra.
(106)
Az ideiglenes rendelet (141) preambulumbekezdésében foglaltak szerint nehéz megjósolni, milyen hatással lesz az uniós gazdasági ágazatra a foszfátok és más foszforvegyületek használatát tiltó új uniós szabályozási keret. Az érintett fél különösen nem nyújtott be arra vonatkozó információkat vagy bizonyítékokat, hogy ez vajon fellendíti-e a nátrium-glutamát iránti keresletet az Unióban, és ha igen, milyen mértékben.
(107)
A vizsgálat kimutatta, hogy az uniós gazdasági ágazat rendelkezik szabad kapacitással, így képes lenne növelni termelési volumenét és legalább részben kielégíteni az uniós piacon jelentkező megnövekedett keresletet. A teljes uniós kapacitás a vizsgálati időszak során meghaladta a teljes uniós felhasználást.
(108)
Az alternatív beszerzési források tekintetében az ideiglenes rendelet (147) preambulumbekezdése is megállapítja, hogy a vizsgálat alapján több harmadik ország is gyártott nátrium-glutamátot. A figyelembe vett időszak kezdetén, vagyis a 2010/2011 pénzügyi évben az egyéb harmadik országokból (pl. Brazília, Vietnam és Korea) származó behozatal piaci részesedése jelentős volt, és csak akkor esett vissza, amikor az Indonéziából származó, alacsony árú behozatal növekedett. A vizsgálat azt is feltárta, hogy számos harmadik ország rendelkezett olyan szállítókkal, amelyek nem ugyanahhoz a csoporthoz tartoztak, mint az uniós gazdasági ágazat. Az egyéb harmadik országokból származó behozatal akkor folytatódhatna, ha az uniós piacon visszaállítanák az egyenlő versenyfeltételeket.
(109)
Ezért az ezzel kapcsolatos állításokat el kell utasítani.
(110)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően ugyanez az érdekelt fél megismételte állítását, amely szerint a nátrium-glutamát iránti kereslet jelentősen fokozódni fog az Unióban a foszfátokat érintő, küszöbönálló tilalom hatására, és hogy az uniós gazdasági ágazat nem lesz képes ellátni a növekvő uniós keresletet. A szóban forgó fél azonban nem szolgált új információval vagy konkrét bizonyítékkal, ezért ezt az állítást elutasították.
(111)
Ugyanez az érdekelt fél a végleges nyilvánosságra hozatalt követően azzal is érvelt, hogy a Bizottság nem vette figyelembe a nátrium-glutamát százalékos arányát a mosó- és tisztítószerek összköltségén belül. Az érdekelt fél azonban nem nyújtott be olyan új információt, amely ellentmondana az ideiglenes rendelet (138) és (139) preambulumbekezdésében megfogalmazott megállapításoknak, amelyek szerint az intézkedéseknek korlátozott hatása lenne e vállalatra. Ezért az érvet elutasították.
(112)
Ugyanez az érdekelt fél végül azzal érvelt, hogy nem vették figyelembe a nem élelmiszer-ipari ágazatok és a nem élelmiszer jellegű termékek felhasználói számára felmerült további költségeket. A szóban forgó fél azonban nem szolgált új információval vagy bizonyítékkal, ezért ezt az állítást elutasították.
(113)
Egy másik felhasználó azt állította, hogy az Indonézia és Kína elleni intézkedések felhasználókra gyakorolt hatását együttesen kell értékelni.
(114)
A két intézkedés felhasználókra gyakorolt hatását különösen az ideiglenes rendelet (147) preambulumbekezdésében említett alternatív beszerzési források rendelkezésre állása tekintetében elemezték. A (108) preambulumbekezdésben említettek szerint ez az elemzés azt mutatta, hogy számos harmadik ország is képes nátrium-glutamátot exportálni az Unióba. Ezek a harmadik országok már azelőtt jelen voltak az uniós piacon, mielőtt a megnövekedett mennyiségű, Indonéziából származó dömpingelt behozatal elérte volna az Uniót.
(115)
Azt állították, hogy a felhasználók - a kész élelmiszerek uniós piacának magas fokú versenyképessége miatt - nem tudják áthárítani a dömpingellenes vámból eredő többletköltségeket a végső felhasználókra.
(116)
Az ideiglenes rendelet (135)-(137) preambulumbekezdésében említettek szerint az élelmiszer- és italiparban a nátrium-glutamát az együttműködő vállalatok által előállított, nátrium-glutamátot tartalmazó termékek összköltségén belül átlagosan 5 %-os részarányt képviselt. Ezek a vállalatok nyereségesnek bizonyultak. Az érdekelt fél azonban nem nyújtott be olyan információt, amely cáfolta volna e megállapításokat. Az ideiglenes rendelet (136) preambulumbekezdésében levont következtetéseket, miszerint az intézkedések csak korlátozott hatást gyakorolnának e vállalatokra, a Bizottság megerősítette, és az ezzel kapcsolatos érvet el kell utasítani.
4. A nyersanyag-beszállítók érdeke
(117)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően két szállító vitatta az ideiglenes rendelet (143) preambulumbekezdésében ismertetett következtetést azt állítva, hogy az uniós gazdasági ágazat megszűnése jelentősen befolyásolná üzleti tevékenységüket. Ezek a szállítók azzal érveltek, hogy az uniós gazdasági ágazat nátrium-glutamát gyártásának esetleges megszűnése káros hatással lenne teljes üzleti tevékenységükre, mivel elkerülhetetlen, hogy a cukorgyárak bizonyos mennyiségben cukorszirupot és melaszt állítsanak elő, amely termékek egyik fő felvásárolója az uniós gazdasági ágazat. A cukor említett formáinak elmaradó értékesítése befolyásolná az adott létesítmény teljes hatásfokát.
(118)
Ezeket az állításokat azonban nem támasztották alá, és ezért azokat nem lehetett figyelembe venni.
5. Egyéb érvek
(119)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél megismételte az uniós gazdasági ágazat állítólagos erőfölényére vonatkozó észrevételét, azt állítva, hogy nátrium-glutamátra vonatkozó intézkedések bevezetése által az uniós gazdasági ágazat komparatív előnyhöz jutna az uniós piacon. Azonban nem nyújtott be új bizonyítékot ezen állításai alátámasztására. Ezért az ideiglenes rendelet (145) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette, és az ezzel kapcsolatos állítást el kell utasítani.
6. Az uniós érdekre vonatkozó következtetés
(120)
Az Unió érdekeit érintő egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (126)-(148) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
G. VÉGLEGES DÖMPINGELLENES INTÉZKEDÉSEK
1. A kár megszüntetéséhez szükséges különbözet (kárkülönbözet)
(121)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél vitatta a kár megszüntetéséhez szükséges szint meghatározásához alkalmazott, az ideiglenes rendelet (151) preambulumbekezdésében megjelölt nyereségcélt. Ez a fél azzal érvelt, hogy a 3 %-5 % közötti adózás előtti haszonkulcs ésszerű és a piachoz kapcsolódó haszonkulcs lenne, amely két ázsiai ország nátrium-glutamátot előállító gyártóinak a 2013-ban elért adózás előtti nettó nyereségén alapul.
(122)
A kármegszüntetés szintjének megállapításához alkalmazott haszonkulcs megfelelt annak a haszonkulcsnak, amelyet az uniós gazdasági ágazat ésszerűen elérhetőnek tartana rendes versenyfeltételek mellett. Az ideiglenes rendelet (151) preambulumbekezdésében említettek szerint az Indonéziából származó dömpingelt behozatal csak a figyelembe vett időszak harmadik évében kezdte éreztetni hatását. Ezért ésszerűnek tűnt, hogy a haszonkulcs megállapítása során a figyelembe vett időszak első két évét vegyék alapul.
(123)
A kármegszüntetés szintjére vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (150)-(152) preambulumbekezdésében levont következtetéseket a Bizottság megerősítette.
2. Végleges intézkedések
(124)
A dömpinggel, a kárral, az ok-okozati összefüggéssel és az uniós érdekkel kapcsolatban levont következtetéseket figyelembe véve, és az alaprendelet 9. cikkének (4) bekezdésével összhangban, az érintett termék behozatalára végleges dömpingellenes intézkedéseket kell bevezetni - az alacsonyabb vám szabályának megfelelően - a dömpingkülönbözetek szintjén. Ebben az esetben az egyik exportáló gyártó egyedi vámtételét felülvizsgálatnak vettették alá az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően, mivel egyes ügyleteket kizártak a rá vonatkozó exportár megállapításából.
(125)
A fentiek alapján az említett vámok az alábbi tételek szerint kerülnek megállapításra:
Ország
Vállalat
Dömpingkülönbözet
(%)
Kárkülönbözet
(%)
Végleges dömpingellenes vám
(%)
Indonézia
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
[24,9-40,2]
7,2
Indonézia
PT. Miwon Indonesia
13,3
[27,9-43,6]
13,3
Indonézia
Minden más vállalat
28,4
[31,4-47,0]
28,4
(126)
Az ebben a rendeletben meghatározott, egyes vállalatokra alkalmazandó egyedi dömpingellenes vámtételeket e vizsgálat eredményei alapján állapították meg. Ennek megfelelően a vámok az e vizsgálat során az e vállalatok tekintetében feltárt helyzetet tükrözik. E vámtételek kizárólag az érintett országból származó és a megnevezett jogi személyek által előállított érintett termék behozatalára vonatkoznak. Az e rendelet rendelkező részében névvel és címmel külön nem említett vállalatok - köztük a konkrétan említett vállalatokkal kapcsolatban álló vállalatok - által gyártott importált érintett termékre a „minden más vállalatra” vonatkozó vámtétel alkalmazandó. Esetükben az egyedi dömpingellenes vámtételek egyike sem alkalmazandó.
(127)
Ha a későbbiek folyamán valamely vállalat megváltoztatja a nevét, a vállalat kérheti ezen egyedi dömpingellenes vámtételek alkalmazását. A kérelmet a Bizottsághoz kell intézni (4). A kérelemnek tartalmaznia kell az összes releváns információt, amely alapján bizonyítható, hogy a változtatás nem érinti a vállalatnak a rá vonatkozó kedvezményes vámtételre való jogosultságát. Amennyiben a vállalat nevének megváltoztatása nem érinti a rá vonatkozó kedvezményes vámtételre való jogosultságát, a névváltoztatással kapcsolatos tájékoztató értesítés kerül közzétételre az Európai Unió Hivatalos Lapjában.
(128)
A vámtételek közötti jelentős különbségből adódó, az intézkedések megkerülésére vonatkozó kockázat lehető legkisebbre csökkentése érdekében az egyedi dömpingellenes vámok alkalmazásának biztosításához különleges intézkedésekre van szükség. A vállalatoknak, amelyekre egyedi dömpingellenes vámok vonatkoznak, a tagállamok vámhatóságai felé érvényes kereskedelmi számlát kell bemutatniuk. A számlának meg kell felelnie a mellékletben meghatározott követelményeknek. Amennyiben a behozatalt nem kíséri ilyen számla, akkor a „minden más vállalatra” megállapított dömpingellenes vámtétel alkalmazandó.
(129)
A dömpingellenes vámok megfelelő végrehajtása érdekében a „minden más vállalatra” megállapított dömpingellenes vám nemcsak a vizsgálatban nem együttműködő exportáló gyártókra alkalmazandó, hanem azokra a gyártókra is, amelyek a vizsgálati időszak alatt nem exportáltak az Unióba.
3. Az ideiglenes vám végleges beszedése
(130)
Tekintettel a megállapított dömpingkülönbözetekre, és figyelembe véve az uniós gazdasági ágazatnak okozott kár mértékét, az ideiglenes rendelettel kivetett ideiglenes dömpingellenes vámok formájában biztosított összegeket véglegesen be kell szedni.
(131)
Az alaprendelet 15. cikkének (1) bekezdése szerint létrehozott bizottság nem nyilvánított véleményt,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Az Indonéziából származó és jelenleg az ex 2922 42 00 KN-kód alá besorolt (TARIC-kód: 2922420010) nátrium-glutamát behozatalára végleges dömpingellenes vámot vetnek ki.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott és a táblázatban szereplő vállalatok által gyártott termékek vámfizetés előtti, nettó, uniós határparitáson számított árára alkalmazandó végleges dömpingellenes vámtételek a következők:
Vállalat
Végleges dömpingellenes vám (%)
TARIC-kiegészítő kód
PT. Cheil Jedang Indonesia
7,2
B961
PT. Miwon Indonesia
13,3
B962
Minden más vállalat
28,4
B999
(3) A (2) bekezdésben felsorolt vállalatok esetében meghatározott egyedi dömpingellenes vámtételek alkalmazásának feltétele, hogy a tagállamok vámhatóságainak olyan érvényes kereskedelmi számlát mutassanak be, amely megfelel a mellékletben meghatározott követelményeknek. Ha ilyen számlát nem mutatnak be, a „minden más vállalatra” alkalmazandó vámot kell alkalmazni.
(4) Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó hatályos rendelkezések alkalmazandók.
2. cikk
A 904/2014/EU végrehajtási rendelet alapján ideiglenes dömpingellenes vám formájában biztosított összegeket véglegesen beszedik.
3. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2015. január 21-én.