PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 1194/2013
ze dne 19. listopadu 2013
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na článek 9 uvedeného nařízení,
s ohledem na návrh předložený Evropskou komisí po konzultaci s poradním výborem,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 27. května 2013 Evropská komise (dále jen „Komise“) rozhodla o uložení prozatímního antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie (dále jen „dotčené země“) prostřednictvím nařízení (EU) č. 490/2013 (2) (dále jen „prozatímní nařízení“)
(2)
Řízení bylo zahájeno dne 29. srpna 2012 (3) na základě podnětu, který byl podán jménem výrobců v Unii (dále jen „žadatelé“) představujících více než 60 % celkové výroby bionafty v Unii.
(3)
Jak je uvedeno v 5. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. července 2011 do 30. června 2012 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění základních skutečností a úvah, na jejichž základě bylo rozhodnuto o uložení prozatímního antidumpingového cla (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), se některé ze zúčastněných stran k těmto prozatímním zjištěním písemně vyjádřily. Stranám, které požádaly o slyšení, bylo vyhověno.
(5)
Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Byly zváženy ústní i písemné připomínky zúčastněných stran a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(6)
Následně byly všem stranám sděleny základní skutečnosti a úvahy, z nichž vycházel záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, během níž mohly k uvedenému poskytnutí konečných informací předložit své připomínky.
(7)
Připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
B. VÝBĚR VZORKU
(8)
Jelikož k výběru vzorku vyvážejících výrobců v Argentině a Indonésii nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzují se prozatímní zjištění v 10. až 14. a 16. až 20. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(9)
Jedna zúčastněná strana požádala o podrobnější informace týkající se reprezentativnosti vzorků výrobců v Unii, a to jak ve fázi prozatímního výběru, jak je uvedeno ve 23. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tak ve fázi konečného výběru, jak je uvedeno v 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(10)
Vzorek výrobců v Unii vybraných v rámci prozatímního výběru pokrýval 32,5 % výroby bionafty v Unii v období šetření. Po změnách vysvětlených ve 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení zahrnoval konečný vzorek osm společností pokrývajících 27 % výroby v Unii. Vzorek se proto považuje za reprezentativní pro výrobní odvětví Unie.
(11)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dva výrobci v Unii, kteří byli zařazeni do vzorku, by vzhledem ke svým vztahům s argentinskými vyvážejícími výrobci měli být ze vzorku vyřazeni. Údajné vztahy byly před uložením prozatímních opatření přezkoumány a závěry Komise byly již zveřejněny v 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(12)
Veškerá údajná spojení mezi argentinskými vyvážejícími výrobci a dvěma výše uvedenými společnostmi ve vzorku byla znovu přezkoumána a nebyla mezi nimi zjištěna žádná přímá vazba takové povahy, aby kterýkoli z těchto výrobců v Unii měl být ze vzorku vyřazen. Vzorek proto zůstal beze změny.
(13)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že postup, který Komise použila při výběru vzorku výrobců v Unii, byl chybný, jelikož Komise navrhla vzorek před zahájením šetření.
(14)
Uvedené tvrzení se zamítá. Komise nevybrala konečný vzorek dříve, než bylo zahájeno šetření, a učinila to zcela v souladu s ustanoveními základního nařízení.
(15)
Jelikož nebyla předložena žádná další tvrzení nebo připomínky, potvrzuje se obsah 22. až 25. bodu odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Úvod
(16)
Jak je uvedeno v 29. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, jsou dotčeným výrobkem, jak byl prozatímně definován, monoalkylestery mastných kyselin a/nebo parafínovaný plynový olej ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy, nefosilního původu, buď v čisté formě, nebo obsažené ve směsi, pocházející z Argentiny a Indonésie, v současnosti kódů KN ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 a ex 3826 00 90 (dále jen „dotčený výrobek“ běžně označovaný jako „bionafta“).
2. Tvrzení
(17)
Jeden indonéský vyvážející výrobce tvrdil, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 34. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, metylester z palmového oleje (dále jen „PME“) vyráběný v Indonésii není obdobný výrobek jako metylester z řepkového oleje (dále jen „RME“) a jiné bionafty vyráběné v Unii nebo metylester ze sójového oleje (dále jen „SME“) vyráběný v Argentině, protože PME má mnohem vyšší filtrovatelnost při nízkých teplotách (CFPP), což znamená, že před použitím v Unii se musí mísit.
(18)
Toto tvrzení se zamítá. PME vyráběný v Indonésii konkuruje bionaftě vyráběné v Unii, což není pouze RME, ale také bionafta vyráběná z palmového oleje a jiných surovin. Díky mísení s jinými druhy bionafty před použitím může být PME používán v celé Unii po celý rok stejným způsobem jako RME a SME. PME je tedy vzájemně zaměnitelný s bionaftou vyráběnou v Unii, a je proto obdobným výrobkem.
(19)
Ve 35. bodě odůvodnění prozatímního nařízení je uvedeno tvrzení jednoho indonéského výrobce, že z oblasti působnosti tohoto řízení by měly být vyloučeny frakcionované metylestery. Tentýž výrobce uvedl tento požadavek ve svých připomínkách k poskytnutí prozatímních informací a zopakoval tak svou námitku vznesenou před poskytnutím prozatímních informací.
(20)
Výrobní odvětví Unie však toto tvrzení zpochybnilo a uvedlo, že frakcionované metylestery jsou bionaftou a měly by i nadále spadat do definice výrobku.
(21)
Na základě připomínek obdržených po prozatímní fázi se potvrzuje rozhodnutí Komise uvedené v 36. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Nehledě na to, že metylestery mastných kyselin mají různá čísla Chemical Abstracts Service (dále jen „CAS“), že uvedené estery se vyrábějí za pomoci různých postupů a že mohou mít různá použití, jsou frakcionované metylestery přece metylestery mastných kyselin a lze je používat jako palivo. Vzhledem k tomu, že v místě dovozu je bez chemické analýzy obtížné rozlišit jeden metylester mastné kyseliny od druhého a že v důsledku toho existuje možnost obcházení cla, je-li bionafta deklarována jako frakcionovaný metylester vyráběný z palmového oleje, toto tvrzení se i nadále zamítá.
(22)
V 37. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se uvádí, že jeden evropský dovozce metylesteru mastných kyselin z oleje z palmových jader (dále jen „PKE“) požádal, aby mu bylo uděleno osvobození pro koncového uživatele pro dovoz tohoto výrobku, nebo aby byl vyloučen z oblasti působnosti tohoto řízení.
(23)
Po poskytnutí prozatímních informací předložilo výrobní odvětví Unie připomínky týkající se uplatnění osvobození pro koncového uživatele na dovoz PKE a možnosti obcházení navrženého cla. Vyslovilo se proti tomu, aby Komise povolila uplatnění takového systému osvobození od antidumpingových cel vzhledem k zaměnitelnosti bionafty; bionafta deklarovaná pro jiné použití než jako palivo by jako palivo mohla být používána, protože má stejné fyzikální vlastnosti. PKE lze použít jako palivo; nenasycený mastný alkohol, který se z PKE získává, také může být dále zpracován na bionaftu; a možnost kontroly, již mohou uplatňovat celní orgány vůči dovozu prováděnému v rámci osvobození pro koncového uživatele, je omezená a ekonomická zátěž plynoucí z tohoto systému je značná.
(24)
Po konzultacích k této otázce a s ohledem na skutečnost, že bionafta deklarovaná pro jiné použití než jako palivo má stejné fyzikální vlastnosti jako bionafta, která má být použita jako palivo, není v daném případě vhodné povolit osvobození pro koncového uživatele pro dovoz PKE.
(25)
Jeden německý dovozce znovu zopakoval svou žádost o vyloučení výrobku a/nebo o osvobození pro koncového uživatele pro konkrétní metylester mastných kyselin vyráběný z PKE, který byl v EU určen pro jiné užití nežli jako palivo. Připomínky byly opakováním stanoviska, které bylo v prozatímní fázi zamítnuto, a nebyl předložen žádný nový důkaz, který by změnil závěr, že osvobození pro koncového uživatele by uděleno být nemělo a že PKE by měl zůstat ve stejné kategorii výrobků.
(26)
Jeden indonéský vyvážející výrobce se rovněž dovolával svého nároku na osvobození pro koncového uživatele na frakcionované metylestery a žádal o osvobození pro koncového uživatele na tento dovoz za účelem výroby nasyceného mastného alkoholu. Jak již bylo vysvětleno výše, všechny žádosti o osvobození pro koncového uživatele byly zamítnuty a argumenty vznesené touto zúčastněnou stranou uvedený závěr nezměnily.
3. Závěr
(27)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 29. až 39. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
D. DUMPING
1. Úvodní poznámky
(28)
V 44. a 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že trhy s bionaftou jsou v Argentině a v Indonésii silně regulovány státem, a prodej na domácím trhu tudíž nebyl považován za prodej uskutečněný v běžném obchodním styku. V důsledku toho běžná hodnota obdobného výrobku musela být určena v souladu s čl. 2 odst. 3 a 6 základního nařízení. Uvedené zjištění žádná ze zúčastněných stran nezpochybnila, a proto se potvrzuje.
(29)
Běžná hodnota určená pro Argentinu i Indonésii byla v prozatímní fázi vypočtena na základě vlastních skutečných (a zaznamenaných) výrobních nákladů společností během období šetření, vzniklých prodejních, správních a režijních nákladů a přiměřeného ziskového rozpětí. Ve 45. a 63. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo zejména poukázáno na to, že Komise bude dále zkoumat tvrzení, že systémy rozdílné vývozní daně v Argentině a Indonésii zkreslují ceny surovin, a že zaznamenané výrobní náklady proto přiměřeně neodrážejí náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku.
(30)
Další šetření prokázalo, že systémy rozdílné vývozní daně skutečně snižují ceny hlavních surovinových vstupů na domácím trhu v Argentině a Indonésii na uměle nízkou úroveň, jak je vysvětleno dále v 35. bodě odůvodnění v případě Argentiny a v 66. bodě odůvodnění v případě Indonésie, a v důsledku toho ovlivňují náklady výrobců bionafty v obou dotčených zemích. Vzhledem k tomuto zjištění se považuje za vhodné, aby při stanovení běžné hodnoty v obou zemích bylo toto zkreslení nákladů u hlavních surovin vzato v úvahu s ohledem na zvláštní situaci, která převládá na trhu jak v Argentině, tak v Indonésii.
(31)
Tribunál rozhodl (4), že jsou-li ceny surovin regulovány takovým způsobem, že jsou na domácím trhu uměle nízké, je nutné dospět k závěru, že náklady na výrobu dotčeného výrobku byly ovlivněny narušením trhu. Tribunál konstatoval, že za takových okolností orgány Unie mohou dospět k závěru, že jeden z údajů uvedených v záznamech není možné považovat za přiměřený, a proto je možné takovou položku upravit.
(32)
Tribunál rovněž dospěl k závěru, že z čl. 2 odst. 5 prvního pododstavce základního nařízení vyplývá, že účetní údaje dotčené strany se nevezmou za základ pro výpočet běžné hodnoty, pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku v těchto záznamech přiměřeně neodrážejí. V tomto případě se podle druhé věty uvedeného pododstavce náklady upraví nebo stanoví na základě jiných zdrojů informací, než jsou uvedené záznamy. Tyto informace mohou být získány z nákladů vynaložených jinými výrobci nebo vývozci, nebo pokud nejsou posledně uvedené informace dostupné nebo nemohou být použity, ze všech ostatních přiměřených zdrojů informací, včetně informací pocházejících z jiných reprezentativních trhů.
(33)
V prozatímních výpočtech byla k výpočtu výrobních nákladů na výrobu u vyvážejících výrobců v Argentině použita skutečná nákupní cena sójových bobů na domácím trhu a u vyvážejících výrobců v Indonésii skutečné náklady na výrobu surového palmového oleje uvedené v účetnictví.
(34)
Vzhledem k tomu, že bylo zjištěno, že určité náklady, a sice ceny hlavní suroviny (sójového oleje a sójových bobů v Argentině a surového palmového oleje v Indonésii) jsou zkreslené, byly stanoveny na základě referenčních cen zveřejněných příslušnými orgány dotčených zemí. Tyto ceny odrážejí úroveň cen na mezinárodních trzích.
2. Argentina
2.1 Běžná hodnota
(35)
Jak bylo uvedeno výše, Komise nyní dospěla k závěru, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině zkresluje výrobní náklady výrobců bionafty v této zemi. Šetřením se zjistilo, že během období šetření byly vývozní daně na suroviny (35 % na sójové boby a 32 % na sójový olej) značně vyšší než vývozní daně na hotové výrobky (nominální sazba daně na bionaftu ve výši 20 % a skutečná sazba daně 14,58 % po zohlednění slevy na dani). Rozdíl vývozní daně u sójových bobů a bionafty během období šetření ve skutečnosti činil 20,42 procentních bodů a u sójového oleje a bionafty 17,42 procentních bodů.
(36)
Pro účely stanovení výše vývozní daně na sójové boby a sójový olej zveřejňuje argentinské ministerstvo zemědělství, živočišné výroby a rybolovu každodenně cenu FOB sójových bobů a sójového oleje - tzv. referenční cenu (5). V této referenční ceně se odráží úroveň cen na mezinárodních trzích (6) a FOB se používá při výpočtu výše vývozní daně, kterou je třeba zaplatit daňovým orgánům.
(37)
Domácí ceny však sledují trendy mezinárodních cen. Šetřením bylo zjištěno, že rozdíl mezi mezinárodní a domácí cenou sójových bobů a sójového oleje tvoří vývozní daň na tyto výrobky a další výdaje vzniklé při jejich vývozu. Domácí referenční ceny sójových bobů a sójového oleje argentinské ministerstvo zemědělství zveřejňuje také, a to jako tzv. teoretickou cenu FAS (7). Výrobci sójových bobů a sójového oleje tak získávají stejnou čistou cenu bez ohledu na to, zda prodávají na vývoz nebo pro domácí trh.
(38)
Závěrem je nutno konstatovat, že bylo zjištěno, že domácí ceny hlavní suroviny používané výrobci bionafty v Argentině jsou uměle nižší než mezinárodní ceny v důsledku zkreslení způsobeného argentinským systémem vývozní daně, a že náklady na hlavní surovinu se tudíž přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech argentinských výrobců, jichž se týká šetření ve smyslu čl. 2 odst. 5 základního nařízení podle výkladu Tribunálu, jak bylo vysvětleno výše.
(39)
Komise proto rozhodla, že je třeba revidovat 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení a nebrat v úvahu skutečné náklady na sójové boby (hlavní surovinu nakupovanou a používanou při výrobě bionafty) tak, jak jsou dotčenými společnostmi zaznamenány v jejich účetních knihách, nýbrž nahradit je cenou, za jakou by tyto společnosti sójové boby nakupovaly, kdyby takové zkreslení neexistovalo.
(40)
Ke stanovení ceny, za kterou by dotčené společnosti nakupovaly sójové boby, kdyby takové zkreslení neexistovalo, Komise použila průměr referenčních cen sójových bobů uveřejněných během období šetření argentinským ministerstvem zemědělství pro účely stanovení vývozní ceny FOB Argentina (8).
(41)
Asociace argentinských vyvážejících výrobců (CARBIO) a argentinské úřady tvrdily, že úprava nákladů, které společnosti nesou, podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení je možná jen tehdy, pokud účetní záznamy, a nikoli náklady vzniklé společnostem, neodrážejí přiměřeně náklady spojené s výrobou a prodejem dotčeného výrobku. Uvedly, že ve skutečnosti Komise přičetla vývozní daně k cenám, které společnosti platí, když nakupují sójové boby, a tudíž zahrnují do výrobních nákladů položku, která není spojena s výrobou nebo prodejem dotčeného výrobku. Doplnily, že rozhodnutí Tribunálu ve věci „Acron“ citované v dokumentu se zveřejněnými informacemi (9) je založeno na chybném výkladu článku 2.2.1.1 antidumpingové dohody (ADA) WTO, v současnosti se proti němu podává odvolání k Soudnímu dvoru a jeho skutkové okolnosti jsou v každém případě odlišné od okolností dotčeného případu, neboť ceny surovin v Argentině nejsou „regulovány“ tak, jak je regulována cena plynu v Rusku, a nejsou zkresleny, ale jsou určovány svobodně bez jakékoli státní intervence, a proto v Argentině neexistuje taková zvláštní tržní situace, která by Komisi umožnila použít čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Prohlásily, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině neodporuje žádným pravidlům obchodování. Navíc tvrdily, že jelikož při stanovování vývozní ceny nebyly zohledněny vývozní daně, Komise neprovedla správné srovnání mezi početně zjištěnou běžnou hodnotou (která bere v úvahu vývozní daně) a vývozní cenou.
Kromě toho tvrdily, že použitím mezinárodní ceny sójových bobů, jak byla stanovena na komoditní burze v Chicagu (CBOT) při určování běžné hodnoty, a nezapočtením zisků či ztrát spojených se zajišťováním na CBOT, když se určovala vývozní cena (viz níže), opět Komise neprovedla správné srovnání mezi běžnou hodnotou a vývozní cenou. Navíc asociace CARBIO tvrdila, že Komise tím, že mezinárodními cenami pouze nahradila náklady zaznamenané šetřenými společnostmi, nevzala v úvahu přirozenou konkurenční výhodu argentinských výrobců. Na závěr si asociace CARBIO stěžovala na to, že Komise nepřihlédla ke skutečnosti, že není-li v Argentině v platnosti systém rozdílné vývozní daně, měla by být cena sójových bobů stanovená na CBOT mnohem nižší.
(42)
Tato tvrzení je třeba odmítnout. I když nejsou okolnosti ve věci „Acron“ stejné jako okolnosti v dotčeném případu, Tribunál stanovil právní zásadu, že pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech dotčených společností, neslouží jako základ pro výpočet běžné hodnoty. Ve věci „Acron“ se náklady přiměřeně neodrážely v záznamech dotčené společnosti, protože cena plynu byla regulována. V aktuálně projednávaném případu bylo zjištěno, že se náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech společností, neboť jsou uměle nízké v důsledku zkreslení způsobeného argentinským systémem rozdílné vývozní daně. To platí, ať už systém rozdílné vývozní daně jako takový obecně je či není v rozporu s dohodou WTO. Navíc se Komise domnívá, že Tribunál vycházel ze správného výkladu dohody ADA. Ve skutečnosti porota ve věci čínských opatření vztahujících se na brojlery z USA (10) zjistila, že ačkoli článek 2.2.1.1 dohody ADA stanovuje předpoklad, že účetní knihy a záznamy odpůrce se obvykle používají k výpočtu nákladů na výrobu, vyšetřující orgán si ponechává právo je nepoužít, pokud zjistí, že buď i) nejsou v souladu s obecně uznávanými účetními postupy, nebo ii) přiměřeně neodrážejí náklady spojené s výrobou a prodejem šetřeného výrobku. Nicméně pokud se činí taková odchylka od normy, vyšetřující orgán musí vysvětlit důvody, které ho k tomuto postupu vedou. V souladu s touto interpretací, pokud jde o zkreslení způsobené systémem rozdílné vývozní daně, který vyvolává zvláštní situaci na trhu, Komise nahradila náklady na nákup hlavní suroviny v Argentině, jak je dotčené společnosti zaznamenaly, cenou, kterou by zaplatily, pokud by zjištěné zkreslení neexistovalo. Ze skutečnosti, že numericky vyjde podobný výsledek, nevyplývá, že metodika, kterou Komise použila, spočívá v pouhém přičtení vývozní daně k nákladům na surovinu. Mezinárodní ceny komodit se stanovují na základě nabídky a poptávky a neexistuje žádný důkaz toho, že systém rozdílné vývozní daně v Argentině ovlivňuje ceny na komoditní burze v Chicagu. Proto veškerá tvrzení a nařčení, že použitím mezinárodních cen Komise provedla nesprávné srovnání běžné hodnoty s cenou vývozní, jsou nepodložená. Totéž platí o tvrzení, že Komise nevzala v úvahu přirozenou konkurenční výhodu argentinských výrobců, neboť nahrazení nákladů zaznamenaných společnostmi bylo odůvodněno abnormálně nízkou cenou surovin na domácím trhu, a nikoliv komparativní výhodou.
(43)
Ve 45. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že vzhledem k tomu, že prodej na domácím trhu nebyl považován za prodej uskutečněný v běžném obchodním styku, musela být běžná hodnota určena se započtením přiměřeného zisku ve výši 15 % v souladu s čl. 2 odst. 6 písm. c) základního nařízení. Někteří vyvážející výrobci tvrdili, že procentní podíl použitý Komisí k vyjádření přiměřeného zisku (15 %) při výpočtu běžné hodnoty je nereálně vysoký a představuje radikální změnu v zavedené praxi používané v řadě jiných šetření na obdobných komoditních trzích (tj. kdy byl použit zisk přibližně ve výši 5 %).
(44)
Toto tvrzení je třeba zamítnout. Především není pravda, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá 5 % ziskové rozpětí. Každá situace je posuzována podle své vlastní podstaty, přičemž jsou zohledňovány konkrétní okolnosti daného případu. Například u případu týkajícího se bionafty, který byl veden proti Spojeným státům v roce 2009, byla použita různá zisková rozpětí, přičemž vážený průměrný zisk značně přesahoval 15 %. Zadruhé Komise přihlédla také k výši krátkodobé a střednědobé výpůjční úrokové sazby v Argentině, jež podle údajů Světové banky činí přibližně 14 %. Zajisté je přiměřené očekávat, že při obchodování na domácích trzích s bionaftou bude dosaženo vyššího ziskového rozpětí, než jsou výpůjční náklady na kapitál. Navíc je tento zisk ještě nižší než zisk, jakého v období šetření dosahovali výrobci dotčeného výrobku, ačkoli je tato úroveň výsledkem zkreslení nákladů způsobeného rozdílnou vývozní daní a domácími cenami bionafty, jež jsou regulovány státem. Z tohoto důvodu a z důvodů vysvětlených výše se má za to, že 15 % představuje přiměřenou výši zisku, jaké může být dosaženo v poměrně novém, kapitálově náročném výrobním odvětví v Argentině.
(45)
Po poskytnutí konečných informací asociace CARBIO a argentinské úřady tvrdily, že i) odkaz na úroveň zisku ve věci USA byl neopodstatněný, ii) odkaz týkající se střednědobých úrokových sazeb nemá logiku, nikdy v minulosti nebyl použit, a pokud by mělo být takové měřítko použito, pak ne na Argentinu, neboť investice byly uskutečněny v USD společně se zahraničními subjekty, iii) zisk, který skutečně vydělali argentinští výrobci, nemohl být zohledněn vzhledem ke zvláštním okolnostem na trhu a iv) v porovnání s výrobním odvětvím v Unii dosáhl cílový zisk 11 %.
(46)
Tato tvrzení musí být odmítnuta. Komise považovala 15 % ziskové rozpětí za přiměřené pro odvětví bionafty v Argentině, protože v této zemi během období šetření šlo stále o mladé a kapitálově náročné výrobní odvětví. Odkaz na ziskové rozpětí v případu USA byl uveden, aby se vyvrátilo tvrzení, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá ziskové rozpětí ve výši 5 %. Odkaz na střednědobou úrokovou sazbu rovněž nebyl zamýšlen jako stanovení měřítka, ale měl otestovat přiměřenost použitého rozpětí. Totéž platí o zisku, kterého společnosti zařazené do vzorku skutečně dosáhly. Na druhé straně pokud by byl smysl určování běžné hodnoty odlišný od výpočtu cílového zisku výrobního odvětví Unie bez existence dumpingového dovozu, jakékoli srovnání těchto dvou hodnot by bylo bezpředmětné. Proto se potvrzuje 46. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(47)
Jeden vyvážející výrobce vyrábí bionaftu zčásti ve vlastních podnicích a zčásti u nezávislého výrobce za smluvní poplatek. Tento vyvážející výrobce požádal, aby jeho výrobní náklady byly přepočítány za použití jiného váženého průměru jeho vlastních výrobních nákladů a výrobních nákladů nezávislého výrobce, než který v prozatímní fázi použila Komise. Tato žádost byla přezkoumána a bylo shledáno, že je oprávněná, a výrobní náklady dotčené společnosti byly odpovídajícím způsobem nově vypočteny.
(48)
Komise obdržela i jiná méně významná tvrzení týkající se jednotlivých společností, avšak po změně metodiky výpočtu běžné hodnoty, jak bylo vysvětleno výše, se tato tvrzení stala bezpředmětnými. Proto se tímto potvrzují zjištění uvedená v 40. až 46. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, s úpravami vysvětlenými výše.
2.2 Vývozní cena
(49)
V 49. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že pokud prodej na vývoz do Unie probíhal prostřednictvím obchodních společností ve spojení se sídlem v Unii, byly provedeny úpravy vývozní ceny včetně úpravy o zisk obchodníka ve spojení v souladu s čl. 2 odst. 9 základního nařízení. Pro účely tohoto výpočtu se považovala za přiměřenou úroveň zisku obchodníka ve spojení v Unii ve výši 5 %. Dva vyvážející výrobci tvrdili, že ziskové rozpětí 5 % pro obchodníka ve spojení v Unii je v obchodu s komoditami příliš vysoké a že by neměl být uplatněn žádný zisk nebo nižší procento zisku (do 2 % v závislosti na společnostech).
(50)
Na podporu tohoto tvrzení nebyly poskytnuty žádné důkazy. Za takových okolností byla 5 % úroveň zisku pro obchodníky ve spojení se sídlem v Unii potvrzena.
(51)
Po poskytnutí konečných informací asociace CARBIO trvá na tom, že ziskové rozpětí 5 % bylo příliš vysoké pro oblast obchodování s komoditami, a odkazuje se na studii, kterou připravila společnost KPMG výhradně pro tento účel a předložila Komisi dne 1. července 2013 po zveřejnění prozatímního nařízení. Komise usoudila, že závěry studie nejsou spolehlivé vzhledem k omezením analýzy, na niž se studie odkazovala, a která vedla k výběru omezeného počtu obchodujících společností, z nichž polovina neprodává zemědělské produkty. Proto je poskytnutý důkaz považován za nepřesvědčivý. V důsledku toho se 5 % ziskové rozpětí pro obchodníky ve spojení v EU potvrzuje.
(52)
Jeden vyvážející výrobce si stěžoval, že Komise při stanovení vývozní ceny nezohlednila tzv. výsledky zajištění, tj. zisk nebo ztráty výrobce při prodeji a nákupu budoucích smluv na dodávky sójového oleje na burze Chicago Board of Trade (CBOT). Společnost tvrdila, že zajištění je nezbytným prvkem obchodu s bionaftou vzhledem k nestálosti ceny suroviny a že čistým výnosem pro prodejce bionafty není pouze cena zaplacená kupujícím, ale také zisk (nebo ztráta) z příslušných zajišťovacích operací.
(53)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto, protože čl. 2 odst. 8 základního nařízení jasně stanoví, že vývozní cena je cena skutečně zaplacená nebo cena, kterou je třeba zaplatit, za výrobek prodaný za účelem vývozu, bez ohledu na jakékoli oddělené - byť související - zisky nebo ztráty spojené se zajišťovací praxí.
(54)
Jelikož k vývozním cenám nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 47. až 49. bod odůvodnění prozatímního nařízení, se změnami uvedenými výše.
2.3 Srovnání
(55)
V 53. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo vysvětleno, že pokud se prodej na vývoz uskutečnil prostřednictvím obchodních společností ve spojení se sídlem mimo EU, zkoumala Komise, zda by tito obchodníci ve spojení měli být považováni za obchodní zástupce pracující za provizi, či nikoli, a pokud se ukázalo, že by za obchodní zástupce považováni být měli, byla provedena úprava v souladu s čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení, aby se zohlednily teoretické přirážky obchodníka.
(56)
Jedna společnost tvrdila, že ziskové rozpětí použité Komisí jako teoretická přirážka obchodníka ve spojení se sídlem mimo EU je příliš vysoké a že přiměřenější by bylo nižší ziskové rozpětí.
(57)
Komise pečlivě přezkoumala námitky vznesené vyvážejícím výrobcem, dospěla však k závěru, že s ohledem na rozsáhlé činnosti, jež obchodníci ve spojení uskutečňují, je ziskové rozpětí 5 % považováno za přiměřené. Uvedené tvrzení proto musí být zamítnuto.
(58)
Jelikož ke srovnání nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 50. až 55. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Dumpingová rozpětí
(59)
Všichni spolupracující argentinští vyvážející výrobci požádali, aby v případě uložení antidumpingového cla na dovoz bionafty z Argentiny existovala jediná celní sazba pro všechny spolupracující vyvážející výrobce založená na váženém průměru antidumpingového cla všech vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Tuto žádost podpořili tvrzením, že všichni výrobci zařazení do vzorku mají mezi sebou navzájem obchodní nebo jiná spojení, vyrábějí, prodávají, půjčují či vyměňují si bionaftu mezi sebou a často jsou výrobky různých společností společně nakládány do téže zaoceánské lodi a přepravovány do EU a celní orgány již nemohou identifikovat a rozlišit výrobky různých výrobců. Za těchto specifických okolností je, jak bylo řečeno, uložení individuálních cel neproveditelné.
(60)
Bez ohledu na to, že tato žádost pochází od všech vyvážejících výrobců, dokonce i těch, jejichž individuální dumpingové rozpětí je nižší než vážené průměrné rozpětí, a nehledě na možné zjednodušení z hlediska celních orgánů by tato žádost měla být zamítnuta. Údajné praktické obtíže by se totiž neměly používat jako omluva pro odchylku od ustanovení základního nařízení, pokud to není nevyhnutelné. V tomto případě praxe firem spočívající ve výměně, půjčování nebo jiném zaměňování dotčeného výrobku sama o sobě nečiní uložení individuálních cel neproveditelným ve smyslu čl. 9 odst. 6 základního nařízení.
(61)
Tři společnosti požádaly o zařazení do seznamu spolupracujících vyvážejících výrobců, aby tak mohly využít antidumpingové celní sazby pro spolupracující společnosti, jež nebyly zařazeny do vzorku, a nepodléhaly zbytkovému antidumpingovému clu pro „všechny ostatní společnosti“.
(62)
Dvě z těchto tří společností během období šetření již vyráběly bionaftu pro domácí trh nebo na základě dohod o poplatcích za zpracování pro jiné vyvážející výrobce, avšak samy do Unie nevyvážely. Třetí společnost v období šetření bionaftu nevyráběla, neboť její závod byl v té době ještě ve výstavbě.
(63)
Komise má za to, že v případě tří výše uvedených společností nejsou splněny podmínky pro to, aby mohly být považovány za spolupracující vyvážející výrobce. Týká se to nejen společnosti, která během období šetření bionaftu vůbec nevyráběla, ale i společností, které spolupracovaly s šetřením formou vyplnění formuláře pro výběr vzorku, protože v dotazníku pro výběr vzorku uvedly, že vyrábějí pro domácí trh nebo pro třetí strany, avšak že vlastním jménem bionaftu do Unie nevyvážejí.
(64)
Tato žádost musí být proto zamítnuta a na tři dotyčné společnosti by se mělo vztahovat „zbytkové“ antidumpingové clo.
(65)
S ohledem na provedené úpravy běžné hodnoty a vývozní ceny, jak bylo uvedeno výše, a jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, tabulka uvedená v 59. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se nahrazuje tímto a konečná dumpingová rozpětí vyjádřená jako procento ceny CIF s dodáním na hranice EU před proclením jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Louis Dreyfus Commodities S.A.
46,7 %
Skupina „Renova“ (Molinos Río de la Plata S.A., Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. a Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
Skupina „T6“ (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
41,9 %
Ostatní spolupracující společnosti
46,8 %
Všechny ostatní společnosti
49,2 %
3. Indonésie
3.1 Běžná hodnota
(66)
Jak je uvedeno v 28. až 34. bodě odůvodnění, dospěla nyní Komise k závěru, že systém rozdílné vývozní daně v Indonésii zkresluje výrobní náklady výrobců bionafty v uvedené zemi, a že proto náklady spojené s výrobou a prodejem dotčeného výrobku se přiměřeně neodrážejí v účetních záznamech indonéských výrobců, jichž se týká šetření.
(67)
Komise proto rozhodla, že je třeba revidovat 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení a nebrat v úvahu skutečné náklady na surový palmový olej (CPO), hlavní surovinu nakupovanou a používanou ve výrobě bionafty, které jsou dotčenými společnostmi zaznamenány v jejich účetních knihách, a že je třeba je nahradit cenou, za jakou by tyto společnosti CPO nakupovaly, kdyby takové zkreslení neexistovalo.
(68)
Šetření potvrdilo, že úroveň cen CPO obchodovaného na domácím trhu je výrazně nižší ve srovnání s „mezinárodní“ referenční cenou, přičemž výše rozdílu se velmi blíží vývozní dani uložené na CPO. Protože systém rozdílné vývozní daně omezuje možnosti vývozu CPO, způsobuje zároveň, že na domácím trhu je větší množství CPO, což snižuje jeho domácí ceny. Tím vzniká zvláštní situace na trhu.
(69)
Během období šetření byla sazba vývozní daně na vývoz bionafty mezi 2 % a 5 %. Ve stejném období se sazba vývozní daně na vývoz CPO pohybovala mezi 15-20 % a vývozní daň na rafinovaný, bělený, dezodorizovaný palmový olej (RBDPO) se pohybovala mezi 5 % a 18,5 %. Tyto různé celní sazby jsou uplatňovány v souladu s odpovídajícím rozmezím referenčních cen (jež sledují trendy na mezinárodních trzích a nemají nic společného s rozdíly v jakosti). Vývozní daň na palmové plody je paušálně stanovena na 40 %.
(70)
Z výše uvedených důvodů byl 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení zrevidován a náklady na hlavní surovinu (CPO) zaznamenané dotčenými společnostmi byly v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení nahrazeny referenční vývozní cenou (HPE) (11) CPO, již zveřejňují indonéské orgány a která je založena na zveřejňovaných mezinárodních cenách (Rotterdam, Malajsie a Indonésie). Tato úprava se týká CPO, který byl nakoupen od společností ve spojení i od společností, které nejsou ve spojení. Náklady vynaložené na vlastní výrobu CPO v rámci stejného právního subjektu jsou uznány, neboť nebyly zjištěny žádné důkazy o tom, že náklady na vlastní výrobu CPO v rámci stejného právního subjektu jsou ovlivněny zkreslením.
(71)
Všichni vyvážející výrobci z Indonésie a rovněž indonéská vláda prohlašují, že nahrazení nákladů na surový palmový olej, jak jsou uvedeny v účetních záznamech společností, referenční vývozní cenou CPO v Indonésii nejenže není přípustné podle pravidel WTO, ale ani podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení, a tudíž je nezákonné. Indonéská vláda v této souvislosti tvrdila, že Komise nesprávně považovala Indonéskou republiku za zemi bez tržního hospodářství. Argumenty, které společnosti na podporu svého tvrzení předložily, lze shrnout takto. Zaprvé, Komise nesdělila jediný důvod, proč nepoužila skutečné zaznamenané náklady nebo proč tyto náklady neodrážejí přiměřeně náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku, ale místo toho jednoduše oznámila, že náklady v účetních záznamech jsou v porovnání s mezinárodními cenami uměle nízké, a tudíž by měly být nahrazeny.
To je v rozporu s pravidly WTO, podle nichž je testem toho, zda určité náklady mohou být použity při výpočtu výrobních nákladů, otázka, zda jsou tyto náklady spojeny s výrobou a prodejem výrobku, a nikoli zda přiměřeně odrážejí tržní hodnotu výrobku. Zadruhé, i když čl. 2 odst. 5 základního nařízení zdánlivě umožňuje provést úpravu, uplatnění tohoto článku by se mělo omezit na situace, kdy stát přímo zasahuje do tržních mechanismů stanovováním cen na uměle nízké úrovni nebo jejich regulací v tomto směru. Nicméně v tomto konkrétním případě Komise tvrdí, že domácí cena CPO je na uměle nízké úrovni nikoli v důsledku státní regulace, ale kvůli vývozní dani uložené na CPO. I kdyby to byla pravda, jakýkoli vliv na domácí cenu může být náhodný nebo jde pouze o vedlejší účinek systému vývozní daně. Zatřetí se Komise nesprávně opírá o rozsudek ve věci „Acron“, aby zdůvodnila zákonnost úpravy nákladů na CPO. Tento rozsudek je v současné době napaden, a proto jej nelze používat jako precedens. V každém případě faktické okolnosti ve věci „Acron“ byly jiné, protože se vztahovaly k situaci, kdy ceny plynu reguloval stát, na rozdíl od cen CPO v Indonésii, které byly stanoveny svobodně na trhu. Indonéská vláda také tvrdila, že úprava podle čl. 2 odst. 5 byla provedena jen proto, aby se zvýšila dumpingová rozpětí způsobená rozdílným zdaněním.
(72)
Tvrzení, že úprava podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení je podle pravidel WTO a/nebo pravidel EU nezákonná, musí být zamítnuto. Základní nařízení provádí antidumpingovou dohodu WTO (ADA), a má se tudíž za to, že všechna ustanovení tohoto nařízení, včetně čl. 2 odst. 5, jsou v souladu se závazky Unie vyplývajícími z dohody ADA. Na tomto místě je třeba připomenout, že čl. 2 odst. 5 základního nařízení je stejným způsobem použitelný na tržní i netržní hospodářství. Jak bylo uvedeno výše (42. bod odůvodnění), Tribunál stanovil ve věci „Acron“ právní zásadu, že pokud se náklady spojené s výrobou šetřeného výrobku neodrážejí přiměřeně v účetních záznamech společností, nepoužijí se jako základ pro výpočet běžné hodnoty a takové náklady mohou být nahrazeny náklady odrážejícími cenu stanovenou tržními mechanismy v souladu s čl. 2 odst. 5 základního nařízení. Skutečnost, že ve věci „Acron“ šlo o ceny, které byly regulovány státem, však nemůže být vykládána tak, že Komise nesmí použít ustanovení čl. 2 odst. 5 v případě jiných státních intervencí, které zkreslují, přímo či nepřímo, určitý trh tím, že stlačují ceny na uměle nízkou úroveň. Porota ve věci čínských opatření vztahujících se k brojlerům z USA nedávno dospěla k podobnému závěru při výkladu článku 2.2.1.1 dohody ADA. V případě CPO Komise zjistila, že náklady spojené s výrobou dotčeného výrobku se neodrážejí přiměřeně v účetních záznamech dotčených společností, protože jsou uměle nízké působením indonéského systému rozdílné vývozní daně. Ze strany Komise tedy bylo zcela oprávněné, že upravila náklady na CPO podle čl. 2 odst. 5 základního nařízení. K tvrzení indonéské vlády je třeba uvést, že úprava podle čl. 2 odst. 5 vychází z prokázaného rozdílu mezi domácími a mezinárodními cenami CPO, a nikoli z rozdílů ve zdanění.
(73)
Dva vyvážející výrobci v Indonésii tvrdili, že Komise neprokázala, že je cena CPO na domácím trhu v Indonésii zkreslená. Argumentovali tím, že základní předpoklad Komise, že systém rozdílné vývozní daně omezuje možnost vývozu CPO, v důsledku čehož je na domácím trhu větší objem CPO, což následně snižuje jeho domácí ceny, je fakticky nesprávný, neboť surového palmového oleje (CPO) se vyváží velké množství (70 % z celkové produkce). V každém případě, i kdyby bylo možno považovat domácí trh CPO za zkreslený působením systému rozdílné vývozní daně, pak by stejným způsobem byla zkreslena i referenční vývozní cena, protože vychází z mezinárodních vývozních cen, do nichž je započtena vývozní daň. Proto nelze referenční vývozní cenu CPO použít jako vhodné cenové měřítko při stanovování nákladů na CPO.
(74)
Navzdory skutečnosti, že se surový palmový olej vyváží z Indonésie ve velkém množství, šetření odhalilo, že domácí cena CPO je uměle nízká v porovnání s mezinárodními cenami. Navíc zjištěný rozdíl v ceně se blíží vývozní dani zavedené systémem rozdílné vývozní daně. Proto lze důvodně usuzovat, že nízká cenová hladina na domácím trhu je výsledkem zkreslení vyvolaného systémem rozdílné vývozní daně. Kromě toho mezinárodní ceny komodit včetně CPO jsou určovány nabídkou a poptávkou, která odráží dynamiku tržních sil. Nebyl uveden žádný důkaz, který by naznačoval, že by tyto tržní síly přestaly působit vlivem indonéského systému rozdílné vývozní daně, nebo že by jím byly zkresleny. Proto se tvrzení, že HPE je nevhodným měřítkem, zamítá.
(75)
Jeden vyvážející výrobce, u něhož bylo zjištěno, že nemá reprezentativní domácí prodej (60. bod odůvodnění prozatímního nařízení), tvrdil, že Komise chybně provedla zkoušku reprezentativnosti na základě prodeje společností ve spojení jednotlivě, a nikoli na celkovém prodeji všech společností v rámci skupiny. Uznává nicméně, že tato údajná chyba neměla žádný dopad na prozatímní zjištění učiněná k této otázce. Připomíná se, že pokud jde o tohoto vyvážejícího výrobce, zkoušce reprezentativnosti nevyhověla jednotlivě žádná ze společností ve spojení. Proto, i kdyby bylo toto tvrzení podložené, je jasné, že zkouška reprezentativnosti na základě celkového objemu domácího prodeje všech těchto společností ve spojení by, jak uznal vyvážející výrobce, nemohla ovlivnit prozatímní zjištění. Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 60. až 62. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(76)
Jedna strana tvrdila, že pokud jde o 63. bod odůvodnění prozatímního nařízení, byly v jejím případě použity nadhodnocené prodejní, správní a režijní náklady. Po přezkoumání tohoto tvrzení se ukázalo, že do výpočtu běžné hodnoty byly zahrnuty prodejní, správní a režijní náklady při domácím prodeji i při prodeji na vývoz. Proto byly provedeny nezbytné úpravy, aby byly použity pouze prodejní, správní a režijní náklady při domácím prodeji.
(77)
Jedna strana zpochybnila výpočet běžné hodnoty, a zejména volbu metodiky podle čl. 2 odst. 6, jak bylo uvedeno v 65. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Ustanovení čl. 2 odst. 6 zmiňuje tři alternativní metodiky ke stanovení prodejních, správních a režijních nákladů v případě, že není možné použít skutečné údaje dané společnosti. Tato strana tvrdila, že zmíněné tři metodiky musí být zvažovány v pořadí, v jakém jsou uvedeny, a že by se proto mělo nejprve zvážit použití čl. 2 odst. 6 písm. a) a čl. 2 odst. 6 písm. b).
(78)
Ukázalo se, že v prozatímním nařízení byla uplatněna pouze metodika uvedená v čl. 2 odst. 6 písm. c), avšak v dalších bodech odůvodnění se podrobně uvádí, proč v tomto případě není možné použít čl. 2 odst. 6 písm. a) a čl. 2 odst. 6 písm. b).
(79)
Ustanovení čl. 2 odst. 6 písm. a) nelze použít vzhledem k tomu, že u žádné indonéské (a argentinské) společnosti zařazené do vzorku nebyly zjištěny žádné skutečné částky, neboť neprodávají v běžném obchodním styku. Proto nejsou k dispozici žádné údaje týkající se skutečných částek kteréhokoli jiného vývozce nebo výrobce (v rámci vzorku), aby bylo možné použít čl. 2 odst. 6 písm. a).
(80)
Ustanovení čl. 2 odst. 6 písm. b) nelze použít z toho důvodu, že žádná z indonéských (a argentinských) společností v rámci vzorku neprodává výrobky ze stejné obecné skupiny výrobků v běžném obchodním styku.
(81)
Pokud jde o čl. 2 odst. 6 písm. b), tato strana rovněž tvrdila, že základní nařízení není v souladu s nařízením Světové obchodní organizace (WTO), neboť v čl. 2 odst. 6 písm. b) obsahuje požadavek, aby se prodeje uskutečňovaly v běžném obchodním styku. Avšak, jak je uvedeno v 72. bodě odůvodnění, základní nařízení provádí antidumpingovou dohodu WTO, a má se tudíž za to, že všechna ustanovení tohoto nařízení včetně čl. 2 odst. 6 jsou v souladu se závazky Unie vyplývajícími z dohody ADA a že i prodeje jsou v naprostém souladu s prvky běžného obchodního styku.
(82)
Volba spočívající v uplatnění čl. 2 odst. 6 písm. c) při použití jakékoli jiné přiměřené metody určení ziskového rozpětí se proto potvrzuje.
(83)
Některé strany dále považovaly ziskové rozpětí ve výši 15 %, které bylo použito při výpočtu běžné hodnoty, za příliš vysoké. Tvrdily, že prozatímní nařízení nevysvětluje, jak Komise tuto 15 % hodnotu vypočítala, a vyvozují z toho, že Komise převzala 15 % hodnotu ze ziskového rozpětí použitého ve výpočtech újmy. Tvrdily, že v několika jiných případech týkajících se komodit použila Komise ziskové rozpětí okolo 5 %. Některé strany navrhly, aby bylo použito ziskové rozpětí jako v případě bioetanolu ze Spojených států. Jedna strana také navrhla použití nižšího ziskového rozpětí pro prodej směsi bionafty a minerální nafty. Indonéská vláda navíc tvrdila, že dochází k duplikaci, když se cena CPO nahradí na základě čl. 2 odst. 5 základního nařízení a zároveň se použije 15 % ziskové rozpětí podle čl. 2 odst. 6 písm. c), což by odpovídalo ziskovému rozpětí na nedeformovaném trhu.
(84)
Především není pravda, že Komise při výpočtu běžné hodnoty systematicky používá 5 % ziskové rozpětí. Každá situace je posuzována podle své vlastní podstaty, přičemž jsou zohledňovány konkrétní okolnosti daného případu. Například v řízení týkajícím se bionafty, jež bylo v roce 2009 vedeno proti Spojeným státům, byla použita různá zisková rozpětí, přičemž vážený průměrný zisk značně přesahoval 15 %. Zadruhé vzhledem k tomu, že krátkodobá a střednědobá výpůjční úroková sazba v Indonésii podle údajů Světové banky je kolem 12 %, lze přiměřeně očekávat, že ziskové rozpětí v obchodování na domácím trhu bionafty by bylo vyšší než výpůjční náklady na kapitál. Odkaz na střednědobou výpůjční úrokovou sazbu není míněn jako prahová hodnota, ale jako test přiměřenosti použitého rozpětí. Zatřetí, ať už patří prodej směsi bionafty a minerální nafty do stejné obecné skupiny zboží, čl. 2 odst. 6 písm. b) základního nařízení stanoví, jak bylo již uvedeno v 80. bodě odůvodnění, že takový prodej by se měl uskutečňovat v běžném obchodním styku. Protože prodej bionafty na domácím trhu nelze považovat za prodej v běžném obchodním styku, pak ani prodej směsi bionafty s minerální naftou logicky nelze považovat za prodej v běžném obchodním styku. Z těchto důvodů a z důvodů vysvětlených výše je 15 % zisk přiměřenou mírou, jaké lze dosáhnout v poměrně novém, kapitálově náročném výrobním odvětví v Indonésii. Indonéskou vládou předložený argument týkající se duplikačního účinku nelze přijmout, neboť cenová úprava podle čl. 2 odst. 5 a přiměřený zisk podle čl. 2 odst. 6 písm. c) jsou dvě zcela odlišné věci. Proto se potvrzuje 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(85)
Jedna strana prohlásila, že jelikož referenční vývozní cena CPO zahrnuje náklady na dopravu do zahraničí a smyslem úpravy domácí ceny CPO na úroveň mezinárodní ceny CPO je dosáhnou nezkreslené výše domácí ceny CPO, měla by být referenční vývozní cena CPO upravena směrem dolů tak, aby se vyloučily náklady na dopravu do zahraničí.
(86)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto. Komise zvažovala řadu alternativ při výběru nejvhodnější ceny, která by měla být použita jako mezinárodní referenční cena. Je třeba připomenout, že samy indonéské úřady používají referenční vývozní cenu jako měřítko pro stanovení úrovně zkreslení nákladů na výrobu bionafty v Indonésii.
(87)
Dvě strany předložily námitku, že Komise nevzala v úvahu, že vyrábějí „bionaftu ze suroviny, která je odlišná od CPO, tzn. z destilátu palmových mastných kyselin („PFAD“), rafinovaného palmového oleje („RPO“) a rafinovaného palmového stearinu („RST“). Vzhledem k tomu, že nebyla brána v úvahu skutečná surovina, kterou strany používají při výrobě bionafty, byla úprava nákladů na CPO (popsaná v 70. bodě odůvodnění) uplatněna na nesprávnou surovinu, a tudíž vedla k nesprávnému určení výše běžné hodnoty.
(88)
Uvedená tvrzení musí být zamítnuta. Je třeba zdůraznit, že Komise nahradila pouze cenu surového palmového oleje od dodavatelů, kteří jsou i nejsou ve spojení, zakoupeného na výrobu bionafty. Pokud jde o vedlejší produkty, jako jsou PFAD, RPO a RST, které vznikají při zpracování zakoupeného CPO a které jsou dále zpracovávány při výrobě bionafty, žádné úpravy nebyly použity.
(89)
Tři strany tvrdily, že Komise neuznala, že by se s jejich nákupem CPO od společností ve spojení mělo zacházet stejně jako s vnitropodnikovou výrobou, a tudíž by na něj neměla být uplatněna žádná úprava podle čl. 2 odst. 5 (jak bylo vysvětleno v 70. bodě odůvodnění). Strany tvrdí, že transakce uvnitř skupiny se uskutečnila za obvyklých tržních podmínek, a náklady na ni by tudíž neměly být upraveny nebo nahrazeny mezinárodní cenou. Navíc jeden vyvážející výrobce tvrdil, že početně zjištěná běžná hodnota by se měla během období šetření počítat jednou za měsíc.
(90)
Protože cenu při vnitřním převodu nelze spolehlivě posoudit, Komise standardně ověřuje, zda transakce mezi stranami ve spojení skutečně proběhly za obvyklých tržních podmínek. Za tím účelem Komise porovnává cenu použitou mezi stranami ve spojení se základní tržní cenou. Protože základní cena na domácím trhu je zkreslena, Komise nemůže takové ověření provést. Proto Komise musí nahradit tuto málo hodnověrnou cenu cenou přiměřenou, která by byla použitelná za obvyklých tržních podmínek v nezkresleném tržním prostředí. V tomto případě mezinárodní cenou. Pokud jde o požadavek na měsíční frekvenci výpočtů, jimiž se zjišťuje běžná hodnota, poskytnuté a ověřené informace nejsou dostatečně podrobné, aby takový výpočet umožňovaly. Oba požadavky se proto zamítají.
(91)
Výrobní odvětví Unie tvrdilo, že náklady na CPO vlastní výroby v rámci téhož právního subjektu by měly rovněž být upraveny podle č. 2 odst. 5 základního nařízení, protože jsou také ovlivněny zkreslením způsobeným systémem rozdílné vývozní daně.
(92)
Uvedené tvrzení musí být zamítnuto. I když surovina prochází při procesu výroby bionafty různými stadii rafinace/zpracování, náklady na tato výrobní stadia lze považovat za hodnověrné, pokud jsou uskutečněny v rámci téhož právního subjektu, a otázka nehodnověrné ceny převodů, jak byla popsána výše, vůbec nevyvstane.
(93)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise by měla z početně zjištěné běžné hodnoty odečíst tzv. cenové úpravy. Uvedené tvrzení nelze přijmout. Početně zjištěná běžná hodnota byla odvozena z nákladů. Proto by bylo nepatřičné činit jakékoli úpravy na základě úvah o ceně.
3.2 Vývozní cena
(94)
Jedna strana zpochybnila stanovení vývozní ceny, přičemž tvrdila, že by měly být zohledněny zajišťovací zisky a ztráty, a poukázala na údajně nekonzistentní postup účtování zajišťovacích zisků a ztrát z bionafty.
(95)
Tvrzení, že by měla být zohledněny zajišťovací zisky a ztráty, musí být zamítnuto. V čl. 2 odst. 8 základního nařízení je jasně stanoveno, že vývozní cena je cena skutečně zaplacená nebo cena, kterou je třeba zaplatit za výrobek prodaný za účelem vývozu, bez ohledu na jakékoli oddělené - byť související - zisky nebo ztráty spojené se zajišťovací praxí. Proto se potvrzuje metodika uvedená v 66. a 67. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(96)
Komise uznává, že v prozatímní fázi došlo u jedné strany k nekonzistentnímu postupu účtování zajišťovacích zisků a ztrát z bionafty. Toto tvrzení je přijato a byly provedeny nezbytné úpravy.
(97)
Pokud jde o 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení, jedna strana tvrdila, že 5 % ziskové rozpětí použité u obchodních společností ve spojení se sídlem v Unii vede ve svých důsledcích k nadměrnému kapitálovému výnosu a nadhodnocuje zisk, jehož obvykle při prodeji bionafty dosahují obchodníci, kteří nejsou ve spojení. Tvrdí, že typický kapitálový výnos odpovídá ziskovému rozpětí ve výši 1,3-1,8 %.
(98)
Vzhledem k neexistující spolupráci ze strany dovozců, kteří nejsou ve spojení, a vzhledem k tomu, že obchodní společnosti jsou podniky působící v oblasti služeb bez významných kapitálových investic, což činí výše uvedené tvrzení týkající se kapitálového výnosu bezpředmětným, Komise uvedené tvrzení zamítá a považuje 5 % ziskové rozpětí v tomto případě za přiměřené. Potvrzuje se proto 68. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(99)
Pokud jde o 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení, jedna strana tvrdila, že k vývozní ceně by měla být připočtena prémie účtovaná u bionafty v rámci „dvojnásobného započtení“ vzhledem k tomu, že se jedná o pouhé provádění italského zákona.
(100)
I kdyby Komise toto tvrzení přijala a připočetla tyto prémie k vývozní ceně, musely by tyto prémie být opět odečteny podle čl. 2 odst. 10 písm. k), aby bylo možno porovnat vývozní cenu s běžnou hodnotou při náležitém zohlednění rozdílů, jež ovlivňují srovnatelnost cen. Jelikož v Indonésii žádná prémie za dvojnásobné započtení u bionafty neexistuje, vyšší vývozní cena v Itálii by proto nebyla přímo srovnatelná. Uvedené tvrzení se proto zamítá a 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
(101)
Po poskytnutí konečných informací tato strana zopakovala svůj požadavek. Nepředložila však žádné další podstatné argumenty, které by změnily posouzení Komise. Z tohoto důvodu se potvrzuje 69. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
(102)
Po poskytnutí konečných informací několik vyvážejících výrobců upozornilo Komisi na údajné administrativní chyby ve výpočtech týkajících se dumpingu. Uvedená tvrzení byla prošetřena a v případech, kde byla opodstatněná, byly provedeny opravy výpočtů.
3.3 Srovnání
(103)
Jelikož ke srovnání nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 70. až 75. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3.4 Dumpingová rozpětí
(104)
S ohledem na provedené úpravy v běžné hodnotě a vývozní ceně, jak jsou popsány v bodech odůvodnění výše, a jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF s dodáním na hranice EU před proclením jsou tato:
Společnost
Dumpingové rozpětí
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan a PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
Ostatní spolupracující společnosti
20,1 %
Všechny ostatní společnosti
23,3 %
E. ÚJMA
1. Výroba v Unii a výrobní odvětví v Unii
(105)
Prozatímní nařízení v 80. až 82. bodě odůvodnění definovalo výrobní odvětví Unie a potvrdilo, že z definice výrobního odvětví Unie byly vyloučeny tři společnosti, a to z důvodu jejich závislosti na dovozu z dotčených zemí, tj. že dovážely podstatně více bionafty z dotčených zemí, než samy vyráběly.
(106)
Další dvě společnosti byly z definice výrobního odvětví Unie vyloučeny, jelikož během období šetření bionaftu nevyráběly.
(107)
Po zveřejnění prozatímního nařízení byly obdrženy připomínky, že z definice výrobního odvětví Unie by měly být vyloučeny další společnosti kvůli dovozu bionafty z dotčených zemí a také z důvodu jejich vztahů k vyvážejícím výrobcům v Argentině a Indonésii, kteří se tak chrání před nepříznivými důsledky dumpingu.
(108)
Uvedené připomínky byly zamítnuty. Po analýze tvrzení týkajícího se vztahu mezi vyvážejícími výrobci a výrobním odvětvím Unie bylo zjištěno, že určitá holdingová společnost měla v držení akcie jak jednoho argentinského vyvážejícího výrobce, tak jednoho výrobce v Unii.
(109)
Zaprvé bylo zjištěno, že tyto společnosti spolu navzájem otevřeně soutěží o stejné zákazníky na unijním trhu, čímž prokazují, že tento vztah neměl žádný vliv na obchodní praktiky ani argentinského vyvážejícího výrobce, ani výrobce z Unie.
(110)
Po poskytnutí konečných informací požadovala zúčastněná strana informaci o závěru Komise, že argentinští vývozci a výrobní odvětví Unie soutěží o stejné zákazníky na evropském trhu. Tato skutečnost se ukázala při šetření unijních výrobců a argentinských vývozců a nebyl poskytnut žádný důkaz, který by doložil obvinění, že se argentinští vývozci a evropští výrobci dohodli, že nebudou soutěžit na trhu s bionaftou pro koncové uživatele. Počet koncových uživatelů je relativně malý a jsou jimi hlavně velké ropné rafinérie, které nakupují jak od unijních výrobců, tak od dovozců.
(111)
Zadruhé bylo zjištěno, že hlavní zájem výrobce z Unie zmíněného v 108. bodě odůvodnění spočívá v Unii, konkrétně ve výrobě v Unii, v obchodních činnostech s touto výrobou spojených a také v oblasti výzkumu. Z toho vyplynul závěr, že výše zmíněný vztah není jako takový důvodem k vyloučení této společnosti z definice výrobního odvětví Unie podle čl. 4 odst. 1 písm. a) základního nařízení.
(112)
Skutečnost, že některá výrobní odvětví Unie dovážela bionaftu z dotčených zemí, není sama o sobě dostatečným důvodem pro změnu definice výrobního odvětví Unie. Jak bylo vysvětleno v prozatímním nařízení, dovoz výrobního odvětví Unie z dotčených zemí byl prováděn v sebeobraně. Navíc bylo zjištěno, že hlavní zájem některých výrobců z Unie, kteří dováželi z dotčených zemí, zůstával v Unii - tyto společnosti vyráběly větší objem pro trh v Unii, nežli vyvážely, a jejich výzkumné činnosti probíhaly na území Unie.
(113)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že výrobní odvětví Unie by mělo zahrnovat také ty společnosti, které nakupovaly bionaftu a mísily ji s minerální naftou, neboť tyto směsi jsou rovněž dotčeným výrobkem. Toto tvrzení se zamítá. Dotčeným výrobkem je bionafta, v čisté formě nebo obsažená ve směsi. Výrobci dotčeného výrobku jsou proto výrobci bionafty, a nikoli společnosti, jež míchají bionaftu s minerální naftou.
(114)
Proto se potvrzuje definice výrobního odvětví Unie, jak je uvedena v 80. až 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a stejně tak i objem výroby během období šetření, jak je uveden v 83. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(115)
Po poskytnutí prozatímních informací provedlo výrobní odvětví Unie menší opravu, pokud jde o jeho prodeje za rok 2009, čímž došlo k úpravě spotřeby v Unii za uvedený rok. Touto opravou se nezměnil ani trend, ani závěry učiněné na základě údajů, jež obsahovalo prozatímní nařízení. Opravená tabulka 1 je uvedena níže. Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 84. až 86. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
Spotřeba v Unii
2009
2010
2011
Období šetření
Tuny
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Index 2009 = 100
100
103
100
105
Zdroj: Eurostat, údaje od výrobního odvětví Unie.
3. Souhrnné posouzení účinků dovozu z dotčených zemí
(116)
V 88. až 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise určila, že byly splněny podmínky pro provedení souhrnného posouzení účinků dovozu z Argentiny a Indonésie. To bylo zpochybněno jednou zúčastněnou stranou, která uvedla, že PME z Indonésie nekonkuruje bionaftě vyrobené v Unii na stejném základě jako SME z Argentiny a že PME je levnější než bionafta vyrobená v Unii proto, že výchozí surovina pro její výrobu je levnější v Indonésii než v Unii.
(117)
Uvedené námitky se zamítají. SME i PME se do Unie dovážejí a v Unii se rovněž vyrábějí a před jejich prodejem nebo mísením s minerální naftou jsou míseny s RME a jinými druhy bionafty vyráběnými v Unii. Subjekty, které mísení provádějí, si mohou zvolit, zda za účelem výroby konečného výrobku nakoupí bionaftu z různých surovin a různého původu, a to na základě tržních a klimatických podmínek existujících v průběhu roku. PME se prodává ve větším množství v letních měsících a v menším množství během zimních měsíců, stále však konkuruje RME a bionaftě vyrobené v Unii a rovněž SME z Argentiny.
(118)
Proto se potvrzuje 90. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Objem dumpingového dovozu z dotčených zemí, jeho cena a podíl na trhu
(119)
Jedna zúčastněná strana zpochybnila údaje o dovozu uvedené v tabulce 2 prozatímního nařízení a uvedla, že dovoz z Indonésie byl mnohem nižší, než se udává v tabulce. Údaje o dovozu obsažené v tabulce 2 vycházely z údajů Eurostatu, jež byly pečlivě prověřeny, a bylo zjištěno, že jsou správné a v souladu s údaji shromážděnými od indonéských vývozců. Bionafta je poměrně nový výrobek a kódy celní nomenklatury používané u dovozu bionafty se v posledních letech měnily. Při čerpání údajů z Eurostatu musí být proto použity kódy používané v dané době, aby se zajistila přesnost údajů. Tím se vysvětluje, proč údaje čerpané touto zúčastněnou stranou nejsou úplné a ukazují na nižší vývoz, než úplné údaje předložené v tabulce 2.
(120)
V důsledku menší změny ve spotřebě Unie provedené v tabulce 1 se také podíl na trhu za rok 2009 u Argentiny v tabulce 2 poněkud změnil, kdežto u Indonésie k žádné změně nedošlo. Trendy, jež tyto údaje ukazují, ani závěry, které z nich byly vyvozeny, se tím nemění. Podíl na trhu je opraven níže:
2009
2010
2011
Období šetření
Dovoz z Argentiny
Podíl na trhu
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Index 2009 = 100
100
135
167
141
Zdroj: Eurostat.
5. Cenové podbízení
(121)
Jak bylo uvedeno v 94. až 96. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, za účelem zjištění cenového podbízení byla cena dovozu z Argentiny a Indonésie srovnána s prodejní cenou výrobního odvětví v Unii, přičemž byly použity údaje od společností zařazených do vzorku. Při tomto srovnání byla z výpočtů v souvislosti s cenovým podbízením vyloučena bionafta dovážená výrobním odvětvím Unie za účelem dalšího prodeje.
(122)
Zúčastněné strany poukázaly na to, že použitá metodika, tj. srovnání na základě filtrovatelnosti při nízkých teplotách (dále jen „CFPP“), nebyla stejná jako metodika použitá při předchozím antidumpingovém šetření, které se týkalo bionafty z USA, kdy bylo provedeno srovnání podle suroviny.
(123)
Na rozdíl od vyvážejících výrobců v Argentině a Indonésii neprodává výrobní odvětví Unie bionaftu vyrobenou z jedné suroviny, ale mísí několik surovin dohromady k výrobě konečné bionafty, která se prodává. Konečný zákazník nezná a ani ho nezajímá složení toho, co kupuje, jakmile výrobek splňuje požadovanou CFPP. Co je pro zákazníka důležité, je CFPP, bez ohledu na to, jaké suroviny byly použity. Za těchto okolností se považovalo za vhodné provést při tomto řízení cenové srovnání na základě CFPP.
(124)
U dovozů z Indonésie, kde CFPP má hodnotu 13 nebo vyšší, byla provedena úprava, tj. rozdíl v ceně mezi prodejem bionafty s CFPP o hodnotě 13 uskutečňovaným výrobním odvětvím Unie a prodejem bionafty s CFPP o hodnotě 0 uskutečňovaným výrobním odvětvím Unie, s cílem porovnat bionaftu s CFPP o hodnotě 13 a vyšší z Indonésie s bionaftou s CFPP o hodnotě 0 vyráběnou a mísenou v Unii. Jeden indonéský vyvážející výrobce poukázal na to, že prodeje bionafty s CFPP o hodnotě 13 uskutečňované výrobním odvětvím Unie jsou prováděny v malých množstvích na jednu transakci, a tyto ceny by proto měly být srovnávány s podobně velkými transakcemi s bionaftou s CFPP o hodnotě 0. Při kontrole transakcí s bionaftou s CFPP o hodnotě 0 zahrnujících podobné množství na jednu transakci byl zjištěný rozdíl v ceně v souladu s rozdílem při posuzování všech transakcí s bionaftou s CFPP o hodnotě 0, přičemž rozdíly v ceně byly vyšší i nižší než průměrný cenový rozdíl. V důsledku toho nedošlo k žádné změně v úrovni cenového podbízení, která byla zjištěna v 97. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(125)
Jeden indonéský vyvážející výrobce požadoval, aby Komise zveřejnila plná kontrolní čísla výrobku (PCN) u směsí, které prodává výrobní odvětví Unie - podíly každé suroviny v prodeji, který výrobní odvětví Unie uskutečnilo ze své vlastní výroby. Vzhledem k tomu, že porovnání pro účely stanovení újmy bylo provedeno výhradně na základě filtrovatelnosti při nízkých teplotách, byla tato žádost zamítnuta.
(126)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že existuje rozdíl mezi cenou bionafty, která splňuje kritéria stanovená ve směrnici o energii z obnovitelných zdrojů (dále jen „certifikovaná podle směrnice RED“), a bionafty, která tato kritéria nesplňuje. Tvrdila, že vzhledem k tomu, že v případě dovozu z Indonésie se nejednalo o bionaftu certifikovanou podle směrnice RED a že cena bionafty certifikované podle směrnice RED byla vyšší, měla by být provedena úprava.
(127)
Uvedené tvrzení bylo zamítnuto. Téměř veškerý dovoz z Indonésie v období šetření se týkal bionafty certifikované podle směrnice RED. V každém případě členské státy provedly kritéria udržitelnosti stanovená ve směrnici RED do svého vnitrostátního práva až v průběhu roku 2012, takže to, zda se jednalo o bionaftu certifikovanou podle směrnice RED, či nikoli, nemělo po většinu období šetření žádný vliv.
(128)
Po poskytnutí konečných informací se jeden indonéský vyvážející výrobce vyjádřil k výpočtům cenového podbízení a požadoval, aby se PME dovážený z Indonésie porovnával se všemi prodeji výrobního odvětví Unie. Ve skutečnosti se při výpočtu podbízení porovnával prodej PME z Indonésie se všemi prodeji PME výrobního odvětví Unie s CFPP0, přičemž cena dovozů PME z Indonésie byla navýšena o cenový faktor vypočítaný srovnáním prodejů PME s CFPP0 výrobního odvětví Unie s prodeji PME s CFPP13. Požadavek byl proto zamítnut. Tvrzení téže zúčastněné strany, že výpočet újmy zahrnuje dovezený výrobek, je fakticky nesprávné, a proto se zamítá. V každém případě dovezená bionafta a bionafta vyrobená v Unii byly smíseny a prodány za stejnou cenu jako směsi, které neobsahovaly žádnou dovezenou bionaftu.
(129)
Jeden indonéský vyvážející výrobce také zpochybnil výpočet nákladů po dovozu. Tyto náklady ale byly ověřeny odečtením nákladů na přepravu do cílového místa od skutečných nákladů na dovoz bionafty a žádná změna nebyla potřeba.
6. Makroekonomické ukazatele
(130)
Jak bylo uvedeno ve 101. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na základě získaných údajů, které zahrnují celé výrobní odvětví Unie, byly analyzovány tyto makroekonomické ukazatele: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost, produktivita, rozsah dumpingového rozpětí a překonání účinků dřívějšího dumpingu.
(131)
Po poskytnutí prozatímních informací výrobní odvětví Unie poukázalo na to, že údaje týkající se kapacity, jež byly použity v tabulce 4 prozatímního nařízení, zahrnovaly kapacitu, která nebyla demontována, ale nebyla v takovém stavu, aby ji v období šetření nebo v předchozích letech bylo možno využít k výrobě bionafty. Odděleně určilo tuto kapacitu jako „nevyužitou kapacitu“, která by neměla být započítána jako využitelná kapacita. Údaje o využití kapacity uvedené v tabulce 4 byly proto podhodnoceny. Po podrobném přezkoumání těchto opětovně předložených údajů byly tyto údaje přijaty a upravená tabulka 4 je uvedena níže. Míra využití kapacity, která podle údajů uvedených v prozatímním nařízení činila 43 % až 41 %, nyní činila 46 % až 55 %. Výrobní odvětví Unie opravilo rovněž údaje o výrobě v roce 2009, jsou uvedeny v této tabulce:
2009
2010
2011
Období šetření
Výrobní kapacita (v tunách)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Index 2009 = 100
100
99
85
87
Objem výroby (v tunách)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Index 2009 = 100
100
107
98
104
Využití kapacity
46 %
50 %
53 %
55 %
Index 2009 = 100
100
109
115
120
(132)
V 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení byly analyzovány údaje týkající se využití kapacity v předcházejícím období a bylo konstatováno, že výroba se zvyšovala, avšak kapacita zůstala stabilní. S ohledem na revidované údaje se výroba ve stejném období opět zvyšuje, avšak využitelná kapacita se snížila. To ukazuje, že výrobní odvětví Unie vystavené zvýšenému dovozu z Argentiny a Indonésie snižovalo využitelnou kapacitu a reagovalo tak na signály trhu. Tyto revidované údaje jsou nyní více v souladu s veřejnými prohlášeními výrobního odvětví Unie a výrobců v Unii, kteří uváděli, že během posuzovaného období byla výroba v několika závodech zastavena a že nebylo možno okamžitě použít dříve instalovanou kapacitu nebo ji bylo možno využít pouze za cenu významných dalších investic.
(133)
Několik zúčastněných stran zpochybnilo upravenou kapacitu a údaje o využití kapacity. Avšak žádná ze zúčastněných stran nepředložila nějakou alternativu. Revize je založena na upravených údajích o kapacitě, které poskytl žadatel a jež pokrývají celé výrobní odvětví Unie. Revidované údaje jsou opatřeny odkazy na veřejně dostupné údaje týkající se zejména nevyužité kapacity a kapacity výrobců, kteří zastavili provoz kvůli finančním potížím. Jak bylo vysvětleno výše v oddílu 6 „Makroekonomické ukazatele“, revidované údaje poskytují mnohem přesnější soubor údajů o kapacitě, která je k dispozici pro výrobu bionafty během posuzovaného období, nežli byly údaje původně poskytnuté a zveřejněné v prozatímním nařízení.
(134)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že výrobní odvětví Unie nebylo poškozeno, jelikož objemy výroby rostly v souladu se spotřebou. Tato námitka se zamítá, protože jiné důležité ukazatele újmy jasně nasvědčují, že k újmě došlo, zejména ke ztrátě podílu na trhu ve prospěch dovozu z dotčených zemí a k trendu k nižší ziskovosti vedoucímu ke ztrátám.
(135)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že výrobní odvětví Unie nebylo poškozeno, porovnáme-li trendy pouze od roku 2011 do konce období šetření na rozdíl od porovnání trendů v období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (tj. posuzované období). Vzhledem k tomu, že období šetření zahrnuje polovinu roku 2011, není srovnání mezi rokem 2011 a obdobím šetření přesné. Navíc, má-li mít nějaké srovnání smysl, je nezbytné zkoumat trendy významné pro posouzení újmy během období, které je dosti dlouhé, jak bylo provedeno v tomto případě. Toto tvrzení se proto zamítá.
(136)
Stejná zúčastněná strana poukázala na to, že Komise v prozatímním nařízení nezveřejnila celkovou hodnotu prodeje výrobního odvětví Unie, a žádala, aby tento údaj byl zveřejněn. Zkoumány byly všechny relevantní činitele uvedené v čl. 3 odst. 5 základního nařízení umožňující plně posoudit újmu. Údaje týkající se hodnoty prodeje byly shromážděny od společností zařazených do vzorku, jež byly reprezentativní pro celé výrobní odvětví Unie, a byly ověřeny.
(137)
Stejná strana poukázala také na to, že výrobní odvětví Unie bylo schopno zvýšit zaměstnanost, a že proto v období šetření nedošlo k žádnému negativnímu účinku na výrobní odvětví Unie.
(138)
Jak bylo však vysvětleno ve 106. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, je zaměstnanost v tomto kapitálově náročném výrobním odvětví poměrně nízká. I menší změny v počtu zaměstnaných mohou proto způsobit velké změny indexovaných údajů. Zvýšení celkové zaměstnanosti nepopírá újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie, kterou dokládají jiné ukazatele.
(139)
Jelikož nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 103. až 110. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
7. Mikroekonomické ukazatele
(140)
Jak bylo uvedeno ve 102. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na základě údajů, jež byly ověřeny u výrobců Unie zařazených do vzorku, byly analyzovány tyto mikroekonomické ukazatele: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, pracovní náklady, zásoby, výnosnost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost navýšit kapitál.
(141)
Jelikož nebyly vzneseny žádné relevantní připomínky, potvrzuje se 111. až 117. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
8. Závěr ohledně újmy
(142)
Několik stran vyjádřilo nesouhlas se závěrem ohledně újmy předloženým v prozatímním nařízení na základě toho, že v době mezi rokem 2011 a obdobím šetření se některé ukazatele zřejmě zlepšily. Je sice pravda, že některé ukazatele mezi rokem 2011 a obdobím šetření vykazovaly vzestupnou tendenci (např. výroba a prodej), avšak výrobní odvětví se v tomto období nebylo schopno vyrovnat s růstem nákladů, jak bylo uvedeno ve 111. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. To mělo za následek další zhoršení postavení výrobního odvětví, a to ze ztráty ve výši 0,2 % v roce 2011 ke ztrátě ve výši 2,5 % v období šetření. Proto se má za to, že i kdyby se analýza újmy měla omezit na období od roku 2011 do konce období šetření, bylo by přesto zjištěno, že výrobní odvětví utrpělo podstatnou újmu.
(143)
Jelikož nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 118. až 120. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. PŘÍČINNÁ SOUVISLOST
1. Účinek dumpingového dovozu
(144)
Jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovoz z Argentiny nemohl být příčinou újmy, jelikož objem dovozu od roku 2010 do konce období šetření zůstal stabilní a od roku 2011 do konce období šetření mírně poklesl.
(145)
Tyto údaje byly převzaty z tabulky 2 prozatímního nařízení a jsou přesné. Analýza Komise se však týká doby od začátku posuzovaného období do konce období šetření a podle těchto údajů dovoz vzrostl o 48 % při růstu podílu na trhu o 41 %. Navíc, jak bylo vysvětleno v 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, byl zohledněn nejen dovoz z Argentiny, ale také dovoz z Indonésie.
(146)
Pokud jde o meziroční srovnání cen, stejná zúčastněná strana poukázala na to, že ceny dovozu z Argentiny rostly rychleji než prodejní ceny výrobního odvětví Unie. Dovoz z Argentiny se však stále podbízel vůči cenám výrobního odvětví Unie, což by vysvětlovalo, proč ceny Unie nemohly růst tak rychle.
(147)
Jelikož k účinku dumpingového dovozu nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 123. až 128. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Dovoz z jiných třetích zemí nežli ze zemí dotčených
(148)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se závěr, že dovoz z jiných zemí nezpůsobil újmu, jak je uvedeno v 129. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.2 Nedumpingový dovoz z dotčených zemí
(149)
Po uplatnění čl. 2 odst. 5, jak je uvedeno v 38. a 70. bodě odůvodnění výše, nebyl zjištěn žádný nedumpingový dovoz z dotčených zemí. Proto se potvrzuje 130. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3 Jiní výrobci v Unii
(150)
Jelikož nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 131. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Dovoz výrobního odvětví Unie
(151)
Jak bylo uvedeno v 132. až 136. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, výrobní odvětví Unie v posuzovaném období dováželo značné množství bionafty z dotčených zemí, až 60 % veškerého dovozu v období šetření pocházelo z těchto zemí.
(152)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že tento dovoz zdaleka nebyl prováděn v sebeobraně, nýbrž že byl součástí „pečlivě uvážené dlouhodobé strategie“ výrobního odvětví Unie, a sice investovat do Argentiny a získávat odtud bionaftu.
(153)
Uvedla rovněž, že nikdy nebylo ekonomicky odůvodněné dovážet do Unie sójový olej a zpracovávat ho na bionaftu v rámci Unie a že jediný ekonomicky proveditelný způsob je zpracovávat sójový olej v Argentině a vyvážet hotovou bionaftu.
(154)
Tato tvrzení je třeba zamítnout. Nebyly poskytnuty žádné důkazy o takové „dlouhodobé strategii“ a výrobní odvětví Unie to popřelo. Je jasné, že kdyby strategií výrobního průmyslu Unie bylo nahradit svou výrobu bionafty výrobou v Argentině a dovážet hotový výrobek, bylo by pak nesmyslné a nelogické podávat proti takovému dovozu stížnost.
(155)
Jedna zúčastněná strana znovu zopakovala, že dovoz bionafty výrobním odvětvím Unie, který byl uskutečněn v sebeobraně, byl ve skutečnosti součástí dlouhodobé obchodní strategie. Toto nařčení bylo zamítnuto jako neopodstatněné. Existenci takové strategie nepodporovaly žádné důkazy, jen nepodložená tvrzení. Také se zdá nelogické, že by dotčení výrobci z Unie podporovali žadatele a v některých případech navýšili svou kapacitu v Unii a zároveň by své výrobní potřeby ze strategických důvodů pokrývali dovozem.
(156)
Stejná zúčastněná strana také prohlašovala, že podíl výrobního odvětví Unie na trhu by měl být vypočítán tak, že se započítá i dovoz uskutečněný v sebeobraně. Tento návrh byl zamítnut, protože výpočty podílu na trhu musí odrážet prodej zboží, které výrobní odvětví Unie samo vyrobí, a ne jeho obchodní aktivity s konečným výrobkem motivované rostoucím objemem dumpingových dovozů.
(157)
Výrobní odvětví Unie rovněž sdělilo, že v předchozích letech dovoz sójového oleje - a palmového oleje - ke zpracování na bionaftu byl ekonomicky životaschopný. Zúčastněná strana neposkytla žádný důkaz o opaku. Jen díky narušujícímu účinku rozdílné vývozní daně, která činí vývoz bionafty levnějším než dovoz suroviny, se dovoz hotového výrobku stává ekonomicky citlivým.
(158)
Jedna zúčastněná strana uvedla, že tento dovoz způsobil újmu pouze proto, že výrobní odvětví Unie mělo kapacitu pro mísení SME z Argentiny a PME z Indonésie s bionaftou vyrobenou v Unii za účelem dalšího prodeje naftovým rafinériím. Toto tvrzení není pravdivé. Mísení je jednoduchý postup, který jsou mnohé obchodní společnosti schopny provádět ve svých skladovacích zásobnících. Nebyl předložen žádný důkaz, že takové mísení jsou schopni provádět pouze výrobci v Unii, a toto tvrzení jako takové bylo zamítnuto.
(159)
Jeden indonéský vyvážející výrobce dále tvrdil, že dovoz, který uskutečnilo výrobní odvětví Unie, nebyl činěn v sebeobraně, a srovnal údaje za kalendářní rok 2011 s údaji za období šetření, které zahrnovalo šest měsíců stejného roku. Srovnání mezi těmito údaji proto není přesné, jelikož není možné rozdělit období šetření na dvě poloviny. Tento argument byl proto zamítnut.
(160)
Jelikož k vývozu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 132. až 136. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.5 Kapacita výrobního odvětví Unie
(161)
Ve 137. až 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení bylo poukázáno na to, že během posuzovaného období zůstalo využití kapacity výrobního odvětví Unie na nízké úrovni, avšak že situace společností zařazených do vzorku se během tohoto období zhoršovala, přičemž využití jejich kapacity se nicméně v takovém rozsahu nesnižovalo.
(162)
Byl proto učiněn prozatímní závěr, že nízká míra využití kapacity, jakožto trvalý jev, nezapříčinila újmu způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(163)
Jedna zúčastněná strana vznesla připomínku k údajům uvedeným v prozatímním nařízení a poukázala na to, že i kdyby vůbec žádný dovoz neexistoval, využití kapacity výrobního odvětví Unie během období šetření by dosáhlo pouze 53 %. Poukázala rovněž na růst výrobní kapacity od roku 2009 do konce období šetření, který vedl ke snížení využití kapacity v posuzovaném období.
(164)
Tato zúčastněná strana však nepředložila žádný důkaz, z něhož by vyplývalo, že toto nízké využití kapacity způsobilo tak velkou újmu, aby narušilo příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a zhoršením situace výrobního odvětví Unie. Fixní náklady tvoří jen malou část (přibližně 5 %) celkových výrobních nákladů, z čehož vyplývá, že nízké využití kapacity bylo pouze jedním z činitelů újmy, avšak nikoli činitelem rozhodujícím. Jednou z příčin této nízké míry využití kapacity je i skutečnost, že výrobní odvětví Unie v důsledku konkrétní situace na trhu samo dováželo hotový výrobek.
(165)
Po vložení revidovaných údajů týkajících se kapacity a jejího využití se navíc ukázalo, že v posuzovaném období výrobní odvětví Unie svou kapacitu snížilo a zvýšilo využití kapacity ze 46 % na 55 %. Z toho vyplývá, že při neexistenci dumpingového dovozu by využití kapacity výrobního odvětví Unie bylo značně vyšší než výše uvedených 53 %.
(166)
Po poskytnutí konečných informací několik zúčastněných stran zpochybnilo závěr, že nízké využití kapacity nebylo rozhodujícím faktorem způsobujícím újmu. Tvrdily, že fixní náklady v odvětví bionafty byly mnohem vyšší, než představuje nízká procentuální hodnota uvedená výše. Avšak toto své tvrzení nepodpořily žádnými důkazy. Proto bylo zamítnuto. V každém případě fixní náklady nemají žádný vztah k míře využití kapacity. Ověření u společností zařazených do vzorku poskytlo poměr fixních nákladů k celkovým nákladům na výrobu ve výši 3-10 % v průběhu období šetření.
(167)
V této souvislosti bylo předloženo tvrzení, že nadměrná kapacita výrobního odvětví Unie byla tak vysoká, že dokonce i za nepřítomnosti dovozu by odvětví nebylo dostatečně ziskové. Toto tvrzení nebylo podloženo žádným důkazem a skutečnost, že výrobní odvětví Unie bylo v roce 2009 výdělečné při nízkém využití kapacity, naznačuje, že za nepřítomnosti dumpingových dovozů by jeho ziskovost byla ještě vyšší.
(168)
Navíc se objevil názor, že právě snížení kapacity výrobního odvětví Unie bylo příčinou újmy vzhledem k nákladům na uzavření výrobních závodů a na snížení kapacity závodů, které pokračovaly ve výrobě. Toto tvrzení nebylo opodstatněné a nebyl předložen žádný důkaz, který by potvrdil, že by náklady na snížení kapacity nebo na uzavření celých závodů či společností představovaly významné částky.
(169)
Na závěr bylo ohledně kapacity předloženo tvrzení, že každá společnost, která během posuzovaného období zvýšila kapacitu výroby bionafty, učinila nezodpovědné obchodní rozhodnutí. Toto tvrzení nebylo podpořeno žádným důkazem. Navíc skutečnost, že některé společnosti byly schopny svou kapacitu zvýšit i za přítomnosti rostoucího dovozu dumpingové bionafty z Argentiny a Indonésie, ukazuje, že na trhu je poptávka po jejich konkrétních výrobcích.
(170)
Revidované makroekonomické ukazatele rovněž ukazují, že v tomto období společnosti snižovaly kapacitu pro možné použití a blíže ke konci období šetření zahájily proces uzavírání podniků, které již nejsou životaschopné. Důvodem zvyšování kapacity na úrovni jednotlivých společností je také rozšíření takzvaných závodů na výrobu bionafty „druhé generace“ z odpadních olejů nebo z hydrogenovaných rostlinných olejů (dále jen „HVO“). Výrobní odvětví Unie se proto nacházelo a nachází v procesu racionalizace své kapacity tak, aby splňovala potřeby Unie.
(171)
Jelikož ke kapacitě výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 137. až 140. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.6 Nedostatečný přístup k surovinám a vertikální integrace
(172)
Jelikož k přístupu k surovinám nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 141. a 142. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.7 Dvojnásobné započtení
(173)
Ve 143. až 146. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se posuzovalo tvrzení, že výrobnímu odvětví Unie nebo alespoň těm výrobcům v Unii, kteří vyrábějí bionaftu z panenských olejů, způsobil újmu systém „dvojnásobného započtení“, kdy v některých členských státech se pro splnění požadavků na mísení bionafta vyrobená z odpadních olejů započítává dvojnásobně.
(174)
Jedna zúčastněná strana poukázala na připomínku jednoho výrobce z Unie, že během roku 2011 přišel o prodej ve prospěch jiných výrobců, kteří vyráběli bionaftu způsobilou pro dvojnásobné započtení.
(175)
Negativní dopad na tohoto jednoho výrobce byl však omezený, dočasný a týkal se pouze části období šetření, jelikož systém dvojnásobného započtení byl v členském státě, v němž má tato společnost sídlo, přijat až v září 2011. Jelikož finanční výsledky společností zařazených do vzorku se po září 2011 zhoršily a tato společnost byla zařazena do vzorku, nemůže být dvojnásobné započtení považováno za zdroj újmy.
(176)
Jelikož se výrobní odvětví Unie skládá jak ze společností vyrábějících bionaftu z odpadních olejů, jež v některých členských státech využívají dvojnásobného započtení, tak také ze společností vyrábějících bionaftu z panenských olejů, změna v poptávce zůstává omezena na výrobní odvětví Unie. Vzhledem k tomu, že je k dispozici jen omezené množství použitých olejů, které jsou potřebné pro výrobu bionafty s dvojnásobným započtením, je značné zvýšení výroby bionafty s dvojím započtením obtížné. Proto stále existuje silná poptávka po bionaftě první generace. Během posuzovaného období nebyl zjištěn žádný významný dovoz bionafty způsobilé k dvojnásobnému započtení, což potvrzuje, že dvojnásobné započtení přesouvá poptávku v rámci výrobního odvětví Unie, a nevytváří poptávku po dovozu. Komise od zúčastněné strany neobdržela žádné údaje prokazující, že v posuzovaném období bionafta s dvojnásobným započtením způsobila pokles ceny bionafty z panenského oleje. Ve skutečnosti z údajů vyplývá, že bionafta s dvojnásobným započtením má určité malé cenové zvýhodnění oproti bionaftě z panenského oleje, jejíž cena je spojena s cenou minerální nafty.
(177)
Pokles výkonnosti výrobního odvětví Unie, které tvoří oba typy výrobců, nemůže být přičítán režimu dvojnásobného započtení, který platí v některých členských státech. Z toho, že pokles výkonnosti vykazují také společnosti zařazené do vzorku vyrábějící bionaftu s dvojím započtením, jak bylo uvedeno ve 145. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, zejména vyplývá, že újma způsobená dumpingovým dovozem postihuje celé výrobní odvětví.
(178)
Několik zúčastněných stran po poskytnutí konečných informací tvrdilo, že množství dvojnásobně započtené bionafty bylo podhodnocené. Nicméně množství dvojnásobně započtené bionafty dostupné na trhu v Unii bylo omezené v porovnání s celkovým prodejem bionafty během období šetření. Kromě toho pokud by v členském státě byl v platnosti režim dvojího započtení, bionafta způsobilá k dvojímu započtení by byla vyrobena v Unii, a tudíž poptávka po ní by zůstala uvnitř výrobního odvětví Unie. Nebyl poskytnut žádný nový důkaz, který by změnil tento závěr.
(179)
Jelikož k regulačním ukazatelům nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 143. až 146. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.8 Jiné regulační činitele
(180)
Ve 147. až 153. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se projednává tvrzení zúčastněných stran, že omezení v členských státech, jako je systém kvót a daňové režimy, měla za cíl omezit dovoz z dotčených zemí, což znamená, že jakákoli újma způsobená výrobnímu odvětví Unie, zejména v některých členských státech, nemohla být způsobena dovozem.
(181)
Tyto námitky byly prozatímně zamítnuty, mimo jiné proto, že dumpingový dovoz z dotčených zemí je přítomen ve většině členských států. Poté, co byly tyto výrobky dovezeny do jednoho z členských států, mohly být přepraveny a prodávány i v jiných členských státech.
(182)
Jedna zúčastněná strana poukázala na malé množství bionafty z Argentiny celně odbavené francouzskou celní kontrolou v roce 2011 a také na malé množství, jež bylo ve stejném období deklarováno k dovozu do Německa.
(183)
Zaprvé, jak bylo vysvětleno výše, bionafta celně odbavená celními orgány v jednom členském státě může být snadno prodávána v jiném členském státě, což činí tyto údaje nespolehlivými. Zadruhé, společnosti z Francie a Německa zařazené do vzorku byly schopny prokázat cenovou soutěž mezi svou výrobou a dovozem z dotčených zemí a újmu, kterou v důsledku toho utrpěly.
(184)
Jiná zúčastněná strana tvrdila, že zrušení systémů, jejichž cílem bylo zvýhodnit odvětví výroby bionafty v mnoha členských státech, snížilo příjem společností v odvětví výroby bionafty v posuzovaném období, což vedlo k újmě. Poukázala zejména na postupné rušení daňových pobídek ve Francii a daně z ekologických paliv v Německu.
(185)
Neexistuje však žádná časová souvislost mezi těmito změnami a zhoršením finančních výsledků výrobního odvětví Unie. Mnohé z těchto pobídek byly zaměřeny na uživatele biopaliv, a nikoli na výrobce, a většina z nich byla v období šetření stále v platnosti. Nebyly předloženy žádné důkazy, které by prokazovaly, že změny v politice členských států znamenající přechod směrem k závazným požadavkům na mísení způsobily újmu výrobnímu odvětví Unie.
(186)
Jeden indonéský vyvážející výrobce zaznamenal probíhající šetření vedené Generálním ředitelstvím pro hospodářskou soutěž ve věci údajně zkreslených cen olejů a biopaliv, které měli přispěvatelé poskytnout společnosti Platts, která zpracovává cenová hodnocení, a požadoval, aby se předmět tohoto vyšetřování považoval za možnou příčinu újmy. Tento požadavek byl zamítnut, protože vyšetřování probíhá a žádné nálezy ještě nebyly zveřejněny.
(187)
Jelikož k politice členských států nebyly vzneseny žádné nové připomínky, potvrzuje se 147. až 153. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Závěr ohledně příčinné souvislosti
(188)
Dovoz dotčených výrobků z dotčených zemí během období šetření byl dumpingový a nepříznivě ovlivnil prodej výrobního odvětví Unie. Mezi nárůstem objemu dumpingového dovozu a zhoršením situace výrobního odvětví Unie existuje zjevná časová souvislost. Dumpingový dovoz přímo konkuroval výrobě výrobního odvětví Unie a v důsledku toho v posuzovaném období výrobní odvětví Unie ztrácelo ziskovost a podíl na trhu. Je sice možné, že výsledky výrobního odvětví Unie do jisté míry ovlivnily i jiné činitele, ale faktem zůstává, že dumpingový dovoz z dotčených zemí způsobuje újmu výrobnímu odvětví Unie.
(189)
Nebyly předloženy žádné nové důkazy, jež by mohly změnit závěr, že účinek jiných činitelů, ať už posuzovaných jednotlivě nebo souborně, nebyl takový, aby narušil příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie. Jelikož k závěru ohledně příčinné souvislosti nebyly vzneseny žádné jiné připomínky, potvrzuje se 154. až 157. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
G. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(190)
Jelikož k zájmu výrobního odvětví Unie nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 159. až 161. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení
(191)
Jeden vyvážející výrobce z Indonésie uvedl, že navržená cla by měla negativní dopad na dovozce a obchodníky, avšak pro toto tvrzení neposkytl žádné důkazy. Z jeho tvrzení ve skutečnosti vyplýval pravý opak, a sice že clo by mohlo být přeneseno na uživatele a spotřebitele v podobě vyšších cen, což by pravděpodobně na dovozce a obchodníky nemělo vůbec žádný dopad.
(192)
Ze strany dovozců nebo obchodníků s bionaftou nebyly po zveřejnění prozatímních opatření obdrženy žádné připomínky.
(193)
Jelikož k zájmu dovozců/obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 162. a 163. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem uživatelů a spotřebitelů
(194)
Jeden indonéský vyvážející výrobce uvedl, že navržená cla by zvýšila cenu bionafty, a snížila by tedy pobídku pro spotřebitele, aby kupovali vozidla, jež k provozu využívají biopaliva.
(195)
Uvedené tvrzení se zamítá. Hlavní využití bionafty spočívá v tom, že se přimíchává do minerální nafty určené k prodeji spotřebitelům, takže ti nemusí kupovat žádná zvláštní vozidla, která mohou jezdit na čistá biopaliva.
(196)
I kdyby cena prvku bionafty, pokud by tato bionafta byla dovezena z Argentiny nebo Indonésie, vzrostla, jak bylo uvedeno v prozatímním nařízení, jelikož podíl bionafty v naftě prodávané spotřebitelům je malý, růst ceny by byl také malý a pro spotřebitele zanedbatelný.
(197)
Jak je vysvětleno výše, očekává se, že případný vliv opatření na konečnou cenu nafty pro spotřebitele bude malý a neohrozí cíle směrnice o obnovitelných zdrojích energie.
(198)
K prozatímnímu nařízení se nevyjádřili žádní uživatelé ani spotřebitelé nebo skupiny či sdružení zastupující uživatele nebo spotřebitele.
(199)
Jelikož k zájmu spotřebitelů nebyly vzneseny žádné další připomínky, potvrzuje se 164. až 166. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem dodavatelů surovin
(200)
Jelikož k zájmu dodavatelů surovin nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 167. až 169. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Závěr ohledně zájmu Unie
(201)
Nebyly obdrženy žádné připomínky, které by změnily analýzu zájmu Unie uvedenou v prozatímním nařízení, a proto je i nadále v zájmu Unie, aby byla uložena opatření. Proto se potvrzuje 170. a 171. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
H. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(202)
Několik zúčastněných stran zpochybnilo uplatnění cílového zisku výrobního odvětví Unie ve výši 15 %, jak bylo uvedeno ve 175. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, a uvedlo, že takový předpoklad je pro odvětví bionafty v Unii nereálně vysoký.
(203)
Většina těchto zúčastněných stran však poté navrhla nahradit cílový zisk ve výši 15 % jiným údajem z jiných období nebo z jiných šetření, aniž by vysvětlila, proč je jedno období nebo jedno šetření vhodnější než jiné.
(204)
Jak bylo vysvětleno v prozatímním nařízení, ziskové rozpětí ve výši 15 % je zisk vyjádřený jako procentní podíl z obratu, jehož výrobní odvětví Unie dosáhlo v období let 2004 až 2006, kdy dumpingový dovoz neexistoval. Bylo to poslední období, v němž bylo dosaženo zisku při neexistenci dumpingového dovozu, jelikož od roku 2006 byl tento dovoz vždy přítomen na trhu Unie, nejprve z USA a poté z Argentiny a Indonésie.
(205)
Trh s bionaftou v Unii se však od období let 2004-2006 významně rozvíjí v mnoha směrech. V letech 2004 až 2006 měl dumpingový dovoz zanedbatelný podíl na trhu a jiný dovoz byl rovněž nízký. Během období šetření měl dumpingový dovoz podíl na trhu ve výši 19 %. V období let 2004-2006 tvořilo výrobní odvětví Unie 40 společností a nyní se rozšířilo na více než 200, což zvýšilo míru konkurence.
(206)
V období od roku 2004 do roku 2006 spotřeba prudce vzrostla z 2 milionů tun na 5 milionů tun, zatímco v šetřeném období se spotřeba zvýšila jen mírně a využití kapacity, které v období 2004-2006 činilo 90 %, dosáhlo v období šetření 55 %.
(207)
V důsledku toho se považuje za vhodné vzít v úvahu výše popsaný vývoj a odpovídajícím způsobem upravit cílový zisk tak, aby odrážel zisk, jehož dosažení mohlo výrobní odvětví Unie předpokládat za stávajících podmínek na trhu.
(208)
Proto nebyl použit procentuální zisk, ale byl vypočítán skutečný zisk za tyto tři roky v eurech za prodanou tunu. Tento zisk za každý rok byl upraven s ohledem na ceny roku 2011 a poté určen průměr. V procentním vyjádření k obratu činí cílový zisk výrobního odvětví Unie v období šetření 11,0 %.
(209)
Rozpětí pro odstranění újmy bylo proto vypočítáno znovu na tomto základě.
(210)
Po poskytnutí konečných informací týkajících se výpočtu rozpětí újmy jedna zúčastněná strana tvrdila, že dovozní clo ve výši 5,1 %, jemuž podléhá dezodorizovaný palmový olej dovážený do Unie, by mělo být vyjmuto z výrobních nákladů výrobců v Unii, kteří dovážejí palmový olej, a mělo by tudíž být zohledněno.
(211)
Jeden indonéský vyvážející výrobce zpochybnil výpočet cílového zisku výrobního odvětví Unie a použití údajů z let 2004-2006 a poté učinil návrh, aby se k výpočtu cílového zisku použily údaje pouze z roku 2004. Při předchozím vyšetřování v případě dovozu ze Spojených států se však zjistilo, že průměr za tři roky byl mnohem přesnější nežli údaje pouze za rok 2004. Nebyly předloženy žádné protiargumenty, které by vedly k jinému závěru.
(212)
Po poskytnutí konečných informací žadatelé zastávali názor, že by cílový zisk ve výši 15 %, jak byl navrhován v prozatímní fázi, měl být zachován. Ale argumenty, které žadatelé předložili, nesouvisejí s účelem, pro nějž má být cílový zisk stanoven, tj. že má představovat zisk, kterého by výrobní odvětví Unie dosáhlo, pokud by neexistoval dumpingový dovoz. Jejich argumenty byly proto zamítnuty.
(213)
Jelikož k úrovni pro odstranění újmy nebyly vzneseny žádné připomínky, potvrzuje se 176. až 177. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(214)
Vzhledem k dosaženým závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by měla být uložena konečná antidumpingová opatření na dovoz dotčeného výrobku, a to buď na úrovni dumpingového rozpětí, nebo rozpětí újmy, podle toho, které je nižší, v souladu s pravidlem nižšího cla.
(215)
Sazby antidumpingového cla byly stanoveny srovnáním rozpětí pro odstranění újmy a dumpingového rozpětí. V důsledku toho jsou konečné sazby antidumpingového cla vyjádřené jako cena CIF s dodáním na hranice Unie před proclením tyto:
Země
Společnost
Dumpingové rozpětí
Rozpětí újmy
Sazba antidumpingového cla
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
41,9 %
22,0 %
22,0 %
(216,64 EUR)
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 EUR)
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Ostatní spolupracující společnosti
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 EUR)
Všechny ostatní společnosti
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Indonésie
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 EUR)
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 EUR)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 EUR)
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
20,0 %
20,0 %
(174,91 EUR)
Ostatní spolupracující společnosti
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 EUR)
Všechny ostatní společnosti
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 EUR)
(216)
Jelikož se však antidumpingové clo použije jak na směsi, které obsahují bionaftu (v poměru k jejich obsahu bionafty podle hmotnosti), tak na čistou bionaftu, bude pro správné uplatňování cla celními orgány členských států přesnější a přiměřenější vyjádřit clo jako pevnou částku v EUR/t netto a použít ji na dovezenou čistou bionaftu nebo na podíl bionafty ve směsi.
(217)
Ve 183. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se konstatuje, že byla zavedena celní evidence dovozu bionafty z dotčených zemí, takže clo by v případě potřeby mohlo být vybíráno za období až 90 dní před zavedením prozatímních opatření.
(218)
Tento výběr cel z evidovaných výrobků je možný pouze v případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 10 odst. 4 základního nařízení. Kontrolou statistických údajů týkajících se dovozu, pokud jde o dovoz uskutečněný po zavedení celní evidence, bylo zjištěno, že před zavedením prozatímních opatření nedošlo k dalšímu podstatnému růstu dovozu, avšak že dovoz významně poklesl. Uvedené podmínky tedy splněny nejsou, a proto nebudou vybírána žádná cla z celně evidovaného dovozu.
(219)
Individuální sazby antidumpingového cla stanovené pro jednotlivé společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění tohoto šetření. Odrážejí tedy stav týkající se těchto společností zjištěný během tohoto šetření. Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního cla použitelného na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto použitelné výlučně na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčených zemí a vyrobeného uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážené výrobky vyrobené jakoukoli jinou společností, která není konkrétně uvedena v normativní části tohoto nařízení spolu se svým jménem, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, se tyto sazby nevztahují a tyto výrobky podléhají celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“.
(220)
Veškeré žádosti o uplatňování těchto sazeb antidumpingového cla pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po založení nových výrobních nebo prodejních subjektů) by měly být neprodleně zaslány Komisi (12) se všemi náležitými údaji, zejména s údaji o jakýchkoli změnách činnosti společnosti, které se týkají výroby, domácího prodeje a prodeje na vývoz a které souvisejí např. s uvedenou změnou názvu nebo změnou výrobních a prodejních subjektů. V případě potřeby bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
(221)
Všem stranám byly sděleny základní skutečnosti a úvahy, na nichž byl založen záměr doporučit uložení konečného antidumpingového cla na dovoz bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie a konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla („poskytnutí konečných informací“). Všem stranám byla poskytnuta lhůta, v níž se mohly k poskytnutí konečných informací vyjádřit.
(222)
Ústní a písemné připomínky předložené zúčastněnými stranami byly zváženy a případně vzaty v úvahu.
3. Závazky
(223)
Dva indonéští vyvážející výrobci nabízeli podobné cenové závazky v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Je třeba připomenout, že s ohledem na významné cenové variace suroviny se výrobek nepovažuje za vhodný pro pevně stanovený cenový závazek. V této souvislosti obě společnosti navrhly, aby minimální dovozní ceny (MIP) byly pravidelně indexovány v závislosti na pohybu cen surového palmového oleje s použitím koeficientu upravujícího náklady na tuto surovinu.
(224)
V souvislosti s nabídkami dvou vyvážejících výrobců se připomíná, že má-li se zavést smysluplné indexování MIP, mělo by zohledňovat četné další parametry, které hrají významnou roli a odrážejí proměnlivost trhu s bionaftou. Trh s bionaftou je značně nestálý a obchodování s bionaftou je ovlivňováno četnými dodatečnými faktory, jako jsou složitost systému obchodování s bionaftou, cenový rozdíl mezi plynovým olejem a bionaftou, nestálost a vývoj trhů s rostlinnými oleji a vzájemná provázanost různých druhů rostlinných olejů, ale také vývoj směnného kurzu USD vůči euru. Takové faktory vyžadují velmi složitou mnohonásobnou každodenní indexaci, aby odpovídala skutečnosti. Proto se indexace pouze na ceny CPO jednou za měsíc, jak bylo navrhováno, považuje za nevhodnou a má se za to, že by nedosáhla očekávaného výsledku.
(225)
Navíc byla zjištěna významná rizika křížové kompenzace ve vztahu k těmto indonéským výrobcům a jejich zákazníkům, protože kromě bionafty jsou do Unie vyváženy ještě další výrobky a také vzhledem k úvěrům a swapům na bionaftu, CPO a další výrobky uzavíraným mezi společnostmi, což je v tomto odvětví podnikání běžné.
(226)
Proto způsobují výše uvedené faktory mimořádné obtíže při efektivním uplatňování a sledování závazků, pokud je přímo neznemožňují. Následně z důvodů výše uvedených nemohou být tyto nabídky závazků přijaty.
4. Konečný výběr prozatímních antidumpingových cel
(227)
Po poskytnutí konečných informací jedna zúčastněná strana tvrdila, že se v prozatímní fázi vyskytly některé administrativní chyby ve výpočtech dumpingového rozpětí, a že pokud by k těmto chybám nedošlo, bylo by dumpingové rozpětí de minimis. V důsledku toho tato zúčastněná strana požadovala, aby prozatímní antidumpingové clo vůbec nebylo vybíráno. Tento požadavek musí být zamítnut, protože konečné antidumpingové clo je jednoznačně vyšší nežli clo prozatímní.
(228)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz monoalkylesterů mastných kyselin a/nebo parafínovaného plynového oleje ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy, nefosilního původu, buď v čisté formě nebo obsažených ve směsi, v současnosti kódů KN ex 1516 20 98 (kódy TARIC 1516209821, 1516209829 a 1516209830), ex 1518 00 91 (kódy TARIC 1518009121, 1518009129 a 1518009130), ex 1518 00 95 (kód TARIC 1518009510), ex 1518 00 99 (kódy TARIC 1518009921, 1518009929 a 1518009930), ex 2710 19 43 (kódy TARIC 2710194321, 2710194329 a 2710194330), ex 2710 19 46 (kódy TARIC 2710194621, 2710194629 a 2710194630), ex 2710 19 47 (kódy TARIC 2710194721, 2710194729 a 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (kódy TARIC 3824909701, 3824909703 a 3824909704), 3826 00 10 a ex 3826 00 90 (kódy TARIC 3826009011, 3826009019 a 3826009030), pocházejících z Argentiny a Indonésie.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený níže uvedenými společnostmi je stanovena takto:
Země
Společnost
Celní sazba EUR/t netto
Doplňkový kód TARIC
Argentina
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
216,64
B782
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
239,35
B783
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
245,67
B784
Ostatní spolupracující společnosti:
Cargill S.A.C.I., Buenos Aires; Unitec Bio S.A., Buenos Aires; Viluco S.A., Tucuman
237,05
B785
Všechny ostatní společnosti
245,67
B999
Indonésie
PT Ciliandra Perkasa, Jakarta
76,94
B786
PT Musim Mas, Medan
151,32
B787
PT Pelita Agung Agrindustri, Medan
145,14
B788
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
174,91
B789
Ostatní spolupracující společnosti:
PT Cermerlang Energi Perkasa, Jakarta
166,95
B790
Všechny ostatní společnosti
178,85
B999
3. Antidumpingové clo pro směsi se použije úměrně celkovému hmotnostnímu obsahu monoalkylesterů mastných kyselin a parafínovaného plynového oleje ze syntézy a/nebo hydrotermální úpravy nefosilního původu (tj. obsahu bionafty) ve směsi.
4. V případech, kdy došlo k poškození zboží před vstupem do volného oběhu, a skutečně zaplacená nebo splatná cena je proto poměrně rozdělena za účelem stanovení celní hodnoty podle článku 145 nařízení (EHS) č. 2454/93 (13), musí být výše antidumpingového cla vypočtená na základě výše popsaných částek snížena o procentní podíl odpovídající poměrnému rozdělení skutečně zaplacené nebo splatné ceny.
5. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné pomocí prozatímních antidumpingových cel podle nařízení Komise (EU) č. 490/2013 z dovozu bionafty pocházející z Argentiny a Indonésie se s konečnou platností vyberou.
Článek 3
Pokud případný nový vyvážející výrobce v Argentině nebo Indonésii poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
nevyvážel do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1 během období šetření (od 1. července 2011 do 30. června 2012),
-
není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Argentině nebo Indonésii, na které se vztahují opatření uložená tímto nařízením,
-
skutečně vyvezl do Unie dotčený výrobek po skončení období šetření, na kterém jsou založena příslušná opatření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie,
mohou být ustanovení čl. 1 odst. 2 změněna zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná celní sazba pro dotčenou zemi.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 19. listopadu 2013.
A TANÁCS 1194/2013/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2013. november 19.)
az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendeletre (1) (a továbbiakban: alaprendelet) és különösen annak 9. cikkére,
tekintettel a tanácsadó bizottsággal folytatott konzultációt követően az Európai Bizottság által benyújtott javaslatra,
mivel:
A. AZ ELJÁRÁS
1. Ideiglenes intézkedések
(1)
Az Európai Bizottság (a továbbiakban: Bizottság) 2013. május 27-én a 490/2013/EU rendelettel (2) (a továbbiakban: ideiglenes rendelet) ideiglenes dömpingellenes vám kivetéséről határozott az Argentínából és Indonéziából (a továbbiakban: érintett országok) származó biodízel behozatalára.
(2)
A 2012. augusztus 29-én megindított eljárásra (3) azt követően került sor, hogy az Unión belüli biodízelgyártás több mint 60 %-át képviselő uniós gyártók (a továbbiakban: panaszosok) nevében panaszt nyújtottak be.
(3)
Az ideiglenes rendelet (5) preambulumbekezdésének megfelelően a dömping és a kár vizsgálata a 2011. július 1-jétől2012. június 30-ig terjedő időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) vonatkozott. A kár felmérése szempontjából fontos tendenciák vizsgálata a 2009. január 1-je és a vizsgálati időszak vége közötti időszakot foglalta magában (a továbbiakban: figyelembe vett időszak).
2. Az eljárás további menete
(4)
Azon alapvető tények és szempontok nyilvánosságra hozatalát követően, amelyek alapján ideiglenes dömpingellenes vám bevezetéséről döntöttek (a továbbiakban: ideiglenes nyilvánosságra hozatal), számos érdekelt fél nyújtotta be írásban az ideiglenes megállapításokra vonatkozó észrevételeit. A meghallgatást kérő felek lehetőséget kaptak észrevételeik megtételére.
(5)
A Bizottság folytatta azon információk összegyűjtését és ellenőrzését, amelyeket szükségesnek tartott a végleges megállapítások kialakításához. Az érdekelt felek szóbeli és írásbeli észrevételeit mérlegelték, és az ideiglenes megállapításokat indokolt esetben ezeknek megfelelően módosították.
(6)
Ezt követően valamennyi fél tájékoztatást kapott azokról a főbb tényekről és megfontolásokról, amelyek alapján a Bizottság az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára végleges dömpingellenes vámok kivetését és az ideiglenes vám révén biztosított összegek végleges beszedését kívánta javasolni (a továbbiakban: végleges nyilvánosságra hozatal). A felek számára határidőt biztosítottak ahhoz, hogy a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban közölhessék észrevételeiket.
(7)
Az érdekelt felek észrevételeit mérlegelték és indokolt esetben figyelembe vették.
B. MINTAVÉTEL
(8)
Az argentin és indonéz exportáló gyártók körében végzett mintavételre vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (10)-(14) és (16)-(20) preambulumbekezdésében foglalt ideiglenes megállapítások megerősítést nyernek.
(9)
Egy érdekelt fél további információkat kért az uniós gyártókból álló minta reprezentatív jellegét illetően, mind az ideiglenes rendelet (23) preambulumbekezdésében említett ideiglenes kiválasztás, mind az ideiglenes rendelet (83) preambulumbekezdésében említett végleges kiválasztás tekintetében.
(10)
A mintába ideiglenesen kiválasztott uniós gyártók a vizsgálati időszakban az uniós biodízelgyártás 32,5 %-át képviselték. Az ideiglenes rendelet (24) preambulumbekezdésében részletezett változást követően a végleges mintát az uniós gyártás összesen 27 %-át képviselő nyolc vállalat alkotta. Ezért a minta az uniós gazdasági ágazatra nézve reprezentatívnak minősült.
(11)
Egy érdekelt fél szerint a mintába kiválasztott vállalatok közül két uniós gyártót argentin exportáló gyártókkal meglévő kapcsolataik miatt ki kell zárni a mintából. Az állítólagos kapcsolatot az ideiglenes intézkedések bevezetését megelőzően megvizsgálták, és a Bizottság az ideiglenes rendelet (82) preambulumbekezdésében tette közzé következtetéseit.
(12)
Az argentin exportáló gyártók és a mintába kiválasztott szóban forgó két vállalat közötti állítólagos kapcsolatot ismételten megvizsgálták, ám nem bizonyosodott be a közöttük fennálló közvetlen kapcsolat, ami indokolta volna az említett uniós gyártók kizárását a mintából. A minta ezért változatlan maradt.
(13)
Egy másik érdekelt fél szerint az uniós gyártókból álló minta kiválasztása hibás bizottsági eljárás révén történt, mivel a Bizottság azelőtt tett javaslatot a mintára, hogy a vizsgálatot megkezdte volna.
(14)
A Bizottság elutasítja az állítást. A Bizottság a végleges mintát a vizsgálat megkezdése után választotta ki, ami teljes mértékben összhangban áll az alaprendelet rendelkezéseivel.
(15)
Egyéb kérelem és észrevétel hiányában az ideiglenes rendelet (22)-(25) preambulumbekezdésében foglaltak megerősítést nyernek.
C. ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK
1. Bevezetés
(16)
Az ideiglenes rendelet (29) preambulumbekezdésében foglaltaknak megfelelően az ideiglenesen meghatározott érintett termék Argentínából és Indonéziából származó, jelenleg az ex 1516 20 98, ex 1518 00 91, ex 1518 00 95, ex 1518 00 99, ex 2710 19 43, ex 2710 19 46, ex 2710 19 47, 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97, 3826 00 10 és ex 3826 00 90 KN-kód alá besorolt, szintézissel és/vagy hidrogénezéssel előállított, nem fosszilis eredetű, zsírsav-monoalkil-észterek és/vagy paraffingázolajok akár tisztán, akár keverék formájában (a továbbiakban: érintett termék, amelyre általában „biodízelként” hivatkoznak).
2. Kérelmek
(17)
Egy indonéz exportáló gyártó szerint az ideiglenes rendelet (34) preambulumbekezdésében foglaltakkal ellentétben az Indonéziában előállított pálmaolaj-metil-észter (a továbbiakban: PME) jellemzői nem egyeznek meg az Unióban előállított repcemagolaj-metil-észter (a továbbiakban: RME) és egyéb biodízelek, illetve az Argentínában előállított szójaolaj-metil-észter (a továbbiakban: SME) jellemzőivel, mivel a PME hidegszűrhetőségi határhőmérséklete (a továbbiakban: CFPP) jóval magasabb, ami azt vonja maga után, hogy uniós felhasználását megelőzően elegyíteni kell.
(18)
A Bizottság elutasítja az állítást. Az Indonéziában előállított PME és az Unióban előállított biodízel - beleértve az RME mellett a pálmaolajból és más takarmánynövényekből előállított biodízelt - között versenyhelyzet áll fenn. Az RME-hez és az SME-hez hasonlóan, használat előtti, más biodízellel történő elegyítés mellett a PME egész évben használható az Unióban. A PME ezért felcserélhető az Unióban előállított biodízellel, melynek következtében hasonló terméknek minősül.
(19)
Az ideiglenes rendelet (35) preambulumbekezdése szerint az egyik indonéz gyártó kérelmezte, hogy a szakaszosan előállított metil-észtereket zárják ki az eljárásban érintett termékek köréből. A gyártó fenntartotta kérelmét az ideiglenes nyilvánosságra hozatalhoz fűzött észrevételében, és az ideiglenes nyilvánosságra hozatal előtti érvelésétől nem állt el.
(20)
Ugyanakkor az uniós gazdasági ágazat kétségbe vonta a kérelem helytállóságát, és azt állította, hogy a szakaszosan előállított metil-észterek biodízelnek minősülnek, és továbbra is a termékkör részét kell képezniük.
(21)
Az ideiglenes szakaszt követően beérkezett észrevételek nyomán az ideiglenes rendelet (36) preambulumbekezdésében szereplő bizottsági döntés megerősítést nyer. Tekintet nélkül arra, hogy a különböző zsírsav-metil-észterek eltérő Chemical Abstracts Service (CAS) számmal rendelkeznek, és ezen észtereket eltérő folyamatok révén állítják elő, továbbá felhasználási módjuk is különbözhet, a szakaszosan előállított metil-észterek zsírsav-metil-észterek, és használhatók üzemanyagként. A zsírsav-metil-észterek a behozatal helyén vegyi elemzés hiányában nehezen különböztethetők meg egymástól, melyből - abban az esetben, ha a PME biodízelt pálmaolajból szakaszosan előállított metil-észterként sorolják be - a vámok megkerülésének eshetősége következik.
(22)
Az ideiglenes rendelet (37) preambulumbekezdése szerint a pálmamagbélolajból előállított zsírsav-metil-észter (a továbbiakban: PKE) egyik európai importőre kérelmezte, hogy importját vagy részesítsék meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezményben, vagy a szóban forgó terméket zárják ki az eljárásban érintett termékek köréből.
(23)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az uniós gazdasági ágazat észrevételt tett a PKE meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezménye és a javasolt vámok megkerülésének eshetősége kapcsán. Tekintettel a biodízel helyettesíthető jellegére, nem értettek egyet azzal, hogy a Bizottság engedélyezze az említett kedvezményrendszer dömpingellenes vámok tekintetében történő alkalmazását; mivel a nem üzemanyagként bejelentett biodízel megegyező fizikai tulajdonságaiból adódóan üzemanyagként is használható. A PKE üzemanyagként is felhasználható, a PKE-ből előállított telítetlen zsíralkohol további feldolgozás révén szintén biodízelt eredményezhet, továbbá a meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezmény alá tartozó import esetében a vámhatóságok mindössze korlátozott ellenőrzéseket végezhetnek amellett, hogy e rendszer alkalmazása jelentős gazdasági teherhez vezet.
(24)
A kérdésben folytatott konzultációkat követően, továbbá tekintettel arra, hogy a nem üzemanyagként és az üzemanyagként bejelentett biodízel fizikai tulajdonságai megegyeznek, a jelen esetben nem helyénvaló a PKE-t meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezményben részesíteni.
(25)
Egy német importőr ismételten olyan pálmamagbélolajból előállított zsírsav-metil-észter (PKE) vonatkozásában kérelmezte a termékkörből történő kizárást vagy a termék meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezményben részesítését, melyet az Unión belül nem üzemanyagcélú felhasználásra szánnak. A kérelmező megismételte az ideiglenes szakaszban visszautasított állásfoglalását, és nem nyújtott be új bizonyítékokat, amelyek megváltoztathatnák azt a következtetést, miszerint nem nyújtható meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezmény, továbbá miszerint a pálmamagbélolajnak továbbra is a termékkör részét kell képeznie.
(26)
Egy indonéz exportáló gyártó szintén szakaszosan előállított metil-észterek tekintetében kérelmezett meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezményt, arra hivatkozva, hogy telített zsíralkohol előállításához használt importra kér kedvezményt. A fentiekben kifejtettek értelmében a Bizottság az összes meghatározott célra történő felhasználás miatti vámkedvezmény iránti kérelmet elutasította, és ez utóbbi érdekelt fél érvei sem változtattak e következtetésen.
3. Következtetés
(27)
Az érintett termékre és a hasonló termékre vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (29)-(39) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
D. DÖMPING
1. Bevezető megjegyzések
(28)
Az ideiglenes rendelet (44) és (64) preambulumbekezdése rámutat, hogy az argentin és az indonéz biodízelpiac államilag szigorúan szabályozott, ezért megállapítást nyert, hogy a hazai értékesítés nem a szokásos kereskedelmi forgalom keretén belül zajlik. Ennek megfelelően a hasonló termék rendes értékét az alaprendelet 2. cikkének (3) és (6) bekezdése alapján kellett megállapítani. Mivel egyik érdekelt fél sem emelt kifogást, a megállapítás megerősítést nyert.
(29)
Mind Argentína, mind Indonézia esetében az ideiglenes szakaszban alkalmazott képzett rendes értéket a vállalatok vizsgálati időszakban felmerült tényleges (és dokumentált) előállítási költségei, az értékesítési költségek, az általános és adminisztratív költségek (ez utóbbiak a továbbiakban: SGA-költségek) és egy ésszerű haszonkulcs alapján számították ki. Az ideiglenes rendelet (45) és (63) preambulumbekezdése kifejezetten hangsúlyozza, hogy a Bizottság tovább vizsgálja azt az állítást, miszerint az Argentínában és Indonéziában alkalmazott differenciált exportadórendszer torzítja a nyersanyagárakat, így az érintett termék gyártásával kapcsolatos költségek nem tükröződnek megfelelő módon az előállításra vonatkozó költségnyilvántartásokban.
(30)
A részletesebb vizsgálat rámutatott, hogy a differenciált exportadórendszer Argentínában és Indonéziában is valóban mesterségesen leszorítja a fő nyersanyag hazai árait - ezt részletesebben Argentínára vonatkozólag a (35) preambulumbekezdés, Indonéziára vonatkozólag pedig a (66) preambulumbekezdés tárgyalja -, ami következésképpen mindkét érintett országban hatással van a biodízelgyártók költségeire. A megállapítás fényében, tekintettel az Argentínát és Indonéziát egyaránt jellemző különleges piaci helyzetre, a Bizottság megalapozottnak tekinti a fő nyersanyagok torzult költségeinek figyelembevételét mindkét ország rendes értékének meghatározásakor.
(31)
A Törvényszék megerősítette (4), hogy amikor a nyersanyagárak olyan szabályozás alá esnek, amely az árakat a hazai piacon mesterségesen alacsonyan tartja, feltételezhető, hogy az érintett termék előállítási költségére e torzulás hatással van. A Törvényszék megítélése szerint az adott körülmények között az uniós intézmények jogosan vonják le azt a következtetést, hogy a nyilvántartás egyik tétele nem tekinthető ésszerűnek, ezért az kiigazításra szorul.
(32)
A Törvényszék emellett megállapította, hogy az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésének első albekezdése egyértelműen kimondja, hogy az érintett fél nyilvántartása nem szolgál a rendes érték kiszámításának alapjául, amennyiben a vizsgált termék előállításával kapcsolatosan felmerülő költségeket a nyilvántartás nem tükrözi ésszerű módon. Ilyen esetekben az első albekezdés második mondata értelmében a költségek kiigazítandók, vagy a nyilvántartáson kívüli egyéb információforrások alapján állapítandók meg. A szóban forgó információ származhat más gyártók vagy exportőrök esetében felmerült költségadatokból, illetve amennyiben ilyen információ nem áll rendelkezésre vagy nem használható fel, bármely más ésszerű információforrásból, beleértve a más reprezentatív piacokról származó információkat.
(33)
Az előzetes számításokban az argentin exportáló gyártók esetében a szójabab tényleges belföldi beszerzési árát, az indonéz exportáló gyártók esetében a nyers pálmaolaj tényleges könyvelt költségét vették alapul az előállítási költségek kiszámításához.
(34)
Tekintettel arra, hogy megállapítást nyert, miszerint egyes előállítási költségelemek, pontosabban a fő nyersanyag (Argentínában szójabab és szójababolaj, Indonéziában nyers pálmaolaj) költsége torzult, az előállítási költségeket az érintett országok illetékes hatóságai által közölt referenciaárak alapján állapították meg. Ezek az árak megfelelnek a nemzetközi áraknak.
2. Argentína
2.1. Rendes érték
(35)
A fent említetteknek megfelelően a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a differenciált exportadórendszer Argentínában torzítja a biodízelgyártókra háruló előállítási költségeket. A vizsgálat megállapította továbbá, hogy a vizsgálati időszakban a nyersanyagok exportvámja (35 % a szójabab és 32 % a szójababolaj esetében) lényegesen meghaladta a késztermék exportvámját (20 % nominális vám a biodízel vonatkozásában, ami az adóvisszatérítés figyelembevételével ténylegesen 14,58 %). A szójabab és a biodízel exportvámja közötti különbség 20,42 százalékpont, a szójababolaj és a biodízel exportvámja között pedig 17,42 százalékpont volt a vizsgálati időszakban.
(36)
A szójabab és a szójababolaj exportvámszintjének meghatározása érdekében az Argentin Mezőgazdasági, Állattenyésztési és Halászati Minisztérium naponta közzéteszi a szójabab és a szójababolaj FOB-árát, ez tekintendő „refereciaárnak” (5). E referenciaár tükrözi a nemzetközi árszinteket (6), és ez alapján számítják ki az adóhatóságoknak fizetendő exportvám mértékét.
(37)
A hazai árak ugyanakkor a nemzetközi árakban mutatkozó tendenciákat követik. A vizsgálat megállapította, hogy a szójabab és a szójababolaj hazai és nemzetközi ára közötti különbség megegyezik a termékre kirótt exportvám és az export kapcsán felmerülő egyéb költségek összegével. A szójabab és a szójababolaj hazai referenciaárát az Argentin Mezőgazdasági Minisztérium FAS elméleti árként (7) is közzéteszi. A szójabab- és szójababolaj-termelők ebből adódóan tekintet nélkül arra, hogy exportra, vagy belföldre értékesítenek, ugyanazt a nettó árat alkalmazzák.
(38)
Következésképpen Argentínában a biodízelgyártók által használt fő nyersanyag hazai ára a megállapítások értelmében mesterségesen alacsonyabb a nemzetközi áraknál, amit az argentin exportadórendszer okozta torzulás idéz elő, és ennek megfelelően az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésének a fentiekben részletezett, Törvényszék általi értelmezése szerint a fő nyersanyagköltségek nem tükröződnek ésszerű módon a vizsgálatba bevont argentin gyártók nyilvántartásaiban.
(39)
A Bizottság ezért az ideiglenes rendelet (63) preambulumbekezdésének felülvizsgálata mellett döntött, és figyelmen kívül hagyja (a biodízel előállításához fő alapanyagként beszerzett és használt) szójabab érintett vállalatok nyilvántartásaiban szereplő tényleges költségeit, melyek helyébe az az ár lép, amelyen az említett vállalatok a szójababot a torzulás hiánya esetén szerezték volna be.
(40)
Azon ár meghatározása végett, amelyen az említett vállalatok a szójababot a torzulás hiánya esetén szerezték volna be, a Bizottság az Argentin Mezőgazdasági Minisztérium által a vizsgálati időszakban argentin FOB-típusú export vonatkozásában közzétett szójabab-referenciárak átlagát (8) vette alapul.
(41)
Az argentin biodízelgyártók szövetsége (a továbbiakban: CARBIO) és az argentin hatóságok emlékeztettek arra, hogy a vállalatok által viselt költségeknek az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdése szerinti kiigazítása kizárólag akkor lehetséges, ha az érintett termék gyártásával és értékesítésével kapcsolatos költségek nem tükröződnek ésszerű módon az érintett fél nyilvántartásaiban - nem pedig a vállalatoknál felmerült költségekben. Állításuk szerint a Bizottság gyakorlatilag hozzáadta az exportvámot ahhoz az árhoz, amelyen a vállalatok beszerezték a szójababot, és ezzel az előállítási költségekbe olyan tételt is beleszámított, amely nem kapcsolódik az érintett termék gyártásához, illetve értékesítéséhez. Úgy érveltek továbbá, hogy a Törvényszék Acron-ügyben hozott, a nyilvánosságra hozott dokumentumban (9) hivatkozott ítélete a WTO dömpingellenes megállapodása 2.2.1.1. cikkének hibás értelmezésén alapszik, és az ítélet ellen fellebbezést nyújtottak be a Bírósághoz. Mindazonáltal az említett ügy tényszerű megfontolásai eltérnek a jelen ügyétől, mivel Argentínában a nyersanyagárak nem tartoznak olyan szabályozás alá, mint például a gázárak Oroszországban, továbbá nem torzultak, és megállapításuk állami beavatkozás nélkül történik, amiből következik, hogy Argentínát nem jellemzi olyan egyedi piaci helyzet, ami lehetővé tenné, hogy a Bizottság az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdését alkalmazza. A CARBIO és az argentin hatóságok úgy nyilatkoztak, hogy az argentin differenciált exportadórendszer összhangban áll a kereskedelmi normákkal. Emellett a CARBIO azt is állította, hogy az exportár megállapításakor az exportvámokat figyelmen kívül hagyták, melynek következtében a Bizottság a képzett rendes értéket (az exportvámok figyelembevételével) és az exportárat (az exportvámok figyelembevétele nélkül) nem tisztességesen hasonlította össze.
Érvelésük szerint továbbá az a tény, hogy a rendes érték kiszámításakor a Chicagói Kereskedelmi Igazgatóság (a továbbiakban: CBOT) által megállapított nemzetközi szójababárakra történik hivatkozás, ám ezzel szemben az exportár megállapításakor a CBOT fedezeti műveleteihez kapcsolódó nyereségeket és veszteségeket figyelmen kívül hagyják (lásd alább), ismételten azt jelzi, hogy a Bizottság a rendes árat és az exportárat nem tisztességesen hasonlította össze. A CARBIO emellett azt is állította, hogy a vizsgálatba bevont vállalatok által nyilvántartásba vett költségek nemzetközi árral történő egyszerű helyettesítése révén a Bizottság figyelmen kívül hagyta az argentin gyártók természetes versenyelőnyét. Végezetül a CARBIO úgy érvelt, hogy a Bizottság nem vette figyelembe azt a tényt, hogy az argentin differenciált exportadórendszer hiányában a szójabab CBOT-árai jóval alacsonyabbak lettek volna.
(42)
Ezeket az állításokat el kell utasítani. Függetlenül attól, hogy az Acron-ügy tényállása eltér a jelen ügy tényállásától vagy sem, a Törvényszék megállapította azt a jogelvet, hogy a vállalkozás nyilvántartása nem szolgál a rendes érték kiszámításának alapjául, amennyiben a vizsgált termék előállításával kapcsolatosan felmerülő költségeket a nyilvántartás nem tükrözi megfelelő módon. Az Acron-ügyben az érintett vállalkozás nyilvántartásai nem tükrözték megfelelő módon a költségeket, mert a gáz ára szabályozás alá esett. A jelen ügyben megállapítást nyert, hogy az érintett vállalkozások nyilvántartásai nem tükrözik ésszerű módon az érintett termék előállításával kapcsolatosan felmerülő költségeket, mivel az argentin differenciált exportadórendszer az árakat mesterségesen alacsony szintre szorítva torzítja. Mindez attól függetlenül is igaz, hogy a differenciált exportadórendszerek általánosságban ellentétesek-e vagy sem a WTO-megállapodással. Ezenfelül a Bizottság azt az álláspontot képviseli, hogy a Törvényszék ítélete a WTO dömpingellenes megállapodásának helyes értelmezésén alapszik. A Kína kontra Broilers ügyben (10) a testület arra a megállapításra jutott, hogy annak ellenére, hogy a WTO dömpingellenes megállapodásának 2.2.1.1. cikke feltételezi, hogy a válaszadó könyvelését és nyilvántartásait rendszerint felhasználják az előállítási költségek kiszámításához, a vizsgálati hatóságnak jogában áll az említett könyvelést figyelmen kívül hagyni, amennyiben az i) nem felel meg az általánosan elfogadott számviteli alapelveknek, vagy ii) nem tükrözi ésszerű módon a vizsgált termék előállításával és értékesítésével kapcsolatos költségeket. Amennyiben a normától eltér, a vizsgálati hatóságnak döntését indokolnia kell. Ezzel az értelmezéssel összhangban, és tekintettel a differenciált exportadórendszer által előidézett, különleges piaci helyzetet okozó torzulásra, a Bizottság az érintett argentin vállalatoknál nyilvántartásba vett nyersanyag-beszerzési árakat azzal az árral helyettesítette, amelyet a megállapított torzulás hiánya esetén fizettek volna. Az a tény, hogy pusztán számszaki szempontból az eredmények hasonlóak, nem jelenti egyúttal azt is, hogy a Bizottság által alkalmazott módszer egyszerűen abból állt, hogy hozzáadták az exportvámokat a nyersanyagköltségekhez. A nemzetközi nyersanyagárakat a kereslet és a kínálat határozza meg, és nem áll rendelkezésre bizonyíték arra vonatkozóan, hogy az argentin differenciált exportadórendszer hatással lenne a CBOT-árakra. Ezért minden olyan állítás és kifogás megalapozatlan, amely szerint a nemzetközi ár alkalmazása révén a Bizottság a rendes értéket és az exportárat tisztességtelenül hasonlította volna össze. Ugyanez vonatkozik arra az állításra, miszerint a Bizottság figyelmen kívül hagyta az argentin gyártók természetes versenyelőnyét, mivel a vállalatok által nyilvántartott költségek helyettesítésére a hazai piacot jellemző mesterségesen alacsony nyersanyagárak - és nem a versenyelőny - miatt volt szükség.
(43)
Az ideiglenes rendelet (45) preambulumbekezdése részletezi, hogy mivel a hazai értékesítés nem a szokásos kereskedelmi forgalom keretén belül zajlik, a rendes értékét az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének c) pontja alapján egy ésszerű mértékű, 15 %-os haszon alkalmazásával kellett megállapítani. Egyes exportáló gyártók azt állították, hogy a Bizottság a rendes érték kiszámítása során valószerűtlenül magas ésszerű haszonkulcsot (15 %) alkalmazott, ami radikális eltérést jelentett több hasonlóan nyersanyag-orientált piac vizsgálatában alkalmazott gyakorlattól (melyek esetében hozzávetőlegesen 5 % volt az alkalmazott haszonkulcs).
(44)
Az állítást el kell utasítani. Először, nem állja meg a helyét az az állítás, miszerint a Bizottság módszeresen 5 %-os haszonkulcsot alkalmaz a rendes érték kiszámításakor. Minden helyzetet egyedileg, az ügy sajátos körülményeit figyelembe véve értékelnek. Az Egyesült Államokkal szembeni 2009-es biodízel-ügyben például több különböző nyereségszintet alkalmaztak, és a súlyozott átlagos nyereség jóval meghaladta a 15 %-ot. A Bizottság emellett az Argentínában alkalmazott rövid és középtávú hitelkamatlábat is vizsgálta, ami a Világbank adatai szerint 14 % körül alakul. Nyilvánvalóan ésszerű a hazai biodízel piacokon folytatott vállalkozás eredményeként a tőkekölcsönzés költségeit meghaladó haszonkulccsal számolni. Továbbá, ez a haszon elmarad az érintett termék gyártóinak a vizsgálati időszakban elért nyereségétől, annak ellenére, hogy a szóban forgó nyereségszint a differenciált exportadórendszerből és az államilag szabályozott biodízelárakból adódó költségtorzulásoknak tudható be. Ebből, valamint a fentiekben kifejtettekből következően a Bizottság fenntartja, hogy a 15 %-os haszonkulcs olyan ésszerű érték, amelyet egy viszonylag új, tőkeigényes iparág Argentínában elérhet.
(45)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a CARBIO és az argentin hatóságok úgy érveltek, hogy i. az USA-ügyben a referencia-nyereségszint megalapozatlan volt; ii. a középtávú hitelkamatláb, mint referenciaérték vizsgálata nem logikus, arra korábban soha nem történt hivatkozás, és amennyiben az említett referenciaértéket alkalmazzák, nem ésszerű Argentínát alapul venni, mivel a külföldi gazdálkodó egységekkel közös beruházásokat USA-dollárban realizálták; iii. az argentin gyártók által ténylegesen elért nyereséget a különleges piaci helyzet miatt nem lehetett volna figyelembe venni; és iv. az uniós gazdasági ágazattal szemben az előirányzott haszonkulcsot 11 %-ban rögzítették.
(46)
Ezeket az állításokat el kell utasítani. A Bizottság megítélése szerint a 15 %-os haszonkulcs az argentin biodízel-ágazat esetében ésszerű, mivel a vizsgálati időszakban a szóban forgó iparág Argentínában még újnak és tőkeigényesnek számított. Az USA-ügyben alkalmazott haszonkulcsra történő hivatkozás azt az állítást hivatott cáfolni, miszerint a Bizottság módszeresen 5 %-os haszonkulcsot alkalmaz a rendes érték kiszámításakor. A középtávú hitelkamatlábra történő hivatkozás célja szintén nem referenciaérték rögzítése volt, hanem az alkalmazott haszonkulcs ésszerűségének alátámasztása. Ugyanez vonatkozik a mintában szereplő vállalkozások tényleges nyereségére. Másrészt azonban dömpingelt behozatal hiányában a rendes érték kiszámításának célja nem egyezik meg az uniós gazdasági ágazattal szemben előirányzott haszonkulcs kiszámításának céljával, a két érték közötti bármely összehasonlítás irreleváns. Így az ideiglenes rendelet (46) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
(47)
Az egyik exportáló gyártó részben saját üzemeiben, részben egy független gyártóval érvényben lévő ármegállapodás révén állít elő biodízelt. Ez az exportáló gyártó kérelmezte, hogy előállítási költségeit saját és partnere előállítási költségei vonatkozásában az ideiglenes szakaszban a Bizottság által alkalmazottól eltérő súlyozott átlaggal számítsák újra. A kérelmet megvizsgálták, és indokoltnak találták, ennek megfelelően az érintett vállalkozás előállítási költségeit újraszámították.
(48)
A Bizottsághoz több kisebb, egyes vállalkozásokra vonatkozó észrevétel érkezett, ám ezek a fentiekben részletezett, a rendes érték kiszámítására vonatkozó módszer megváltoztatásával vitathatókká váltak. Ennek következtében az ideiglenes rendelet (40)-(46) preambulumbekezdésében foglalt megállapítások a fentiekben kifejtett módosítások figyelembevételével megerősítést nyernek.
2.2. Exportár
(49)
Az ideiglenes rendelet (49) preambulumbekezdése részletezi, hogy abban az esetben, ha az exportértékesítést uniós kapcsolódó vállalatokon keresztül bonyolították, az exportárat az alaprendelet 2. cikkének (9) bekezdésével összhangban a kapcsolódó kereskedő felhalmozódó nyereségét figyelembe véve kiigazították. A számításhoz az uniós kapcsolódó kereskedő tekintetében 5 %-os haszonkulcsot tekintettek ésszerűnek. Két exportáló gyártó úgy érvelt, hogy az uniós kapcsolódó kereskedő tekintetében alkalmazott 5 %-os haszonkulcs a nyersanyag-kereskedelemben túl magasnak számít, melynek következtében semmilyen, vagy jóval alacsonyabb (vállalattól függően legfeljebb 2 %-os) nyereséggel kellene számolni.
(50)
Semmilyen bizonyítékot nem szolgáltattak azonban ennek az állításnak az alátámasztására. Az adott körülmények között az uniós kapcsolódó kereskedők 5 %-os nyereségszintje megerősítést nyer.
(51)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a CARBIO fenntartotta állítását, miszerint az 5 %-os haszonkulcs a nyersanyag-kereskedelemben túl magasnak számít, és a KPMG kifejezetten e célból készített tanulmányára hivatkozott, melyet 2013. július 1-jén, az ideiglenes rendelet nyilvánosságra hozatalát követően nyújtottak be a Bizottságnak. A Bizottság megítélése szerint a tanulmány következtetései nem vehetők figyelembe a tanulmányban hivatkozott elemzési módszerek korlátai miatt: korlátozott számban választottak ki kereskedelmi vállalatokat, továbbá ezek fele nem folytatott kereskedelmet mezőgazdasági termékekkel. Ebből adódóan a benyújtott bizonyítékot nem tekintették meggyőzőnek. Következésképpen az uniós kapcsolódó kereskedők 5 %-os haszonkulcsa megerősítést nyer.
(52)
Egy exportáló gyártó kifogásolta, hogy az exportár meghatározásakor a Bizottság nem vette figyelembe a fedezeti ügyletek eredményét, azaz a gyártó esetében a Chicagói Kereskedelmi Igazgatóságnál (a továbbiakban: CBOT) értékesített vagy vásárolt majdan megkötendő szójababolaj-szerződések esetében a gyártó nyereségét, illetve veszteségét. A vállalkozás kitartott amellett, hogy a fedezeti ügyletek a biodízel-vállalkozások szükséges elemei, egyrészt mivel a nyersanyagárak ingadozóak, másrészt a biodízel értékesítéséből származó bevétel részét nem csupán a vételi ár, hanem a fedezeti ügyletekből származó nyereség (vagy veszteség) is képezi.
(53)
Az állítást el kell utasítani, mivel az alaprendelet 2. cikkének (8) bekezdése egyértelműen előírja, hogy az exportár az exportra értékesített termékért ténylegesen fizetett vagy fizetendő ár, tekintet nélkül a fedezeti ügyletekből keletkező, az exportárral adott esetben kapcsolatban is álló nyereségre vagy veszteségre.
(54)
Az exportárakra vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (47)-(49) preambulumbekezdése a fentiekben említett változtatásokat figyelembe véve megerősítést nyer.
2.3. Összehasonlítás
(55)
Az ideiglenes rendelet (53) preambulumbekezdése részletezi, hogy abban az esetben, ha az exportértékesítést az Unión kívüli székhelyű, kapcsolódó vállalatokon keresztül bonyolítják, a Bizottság megvizsgálta, hogy a szóban forgó kapcsolódó kereskedők jutalékos alapon működő ügynökségnek minősülnek-e, és ha igen, az exportértékesítési árakat az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja értelmében a kereskedőnek juttatott képzett árrés figyelembevétele végett kiigazították.
(56)
Egy vállalat azt állította, hogy egy az Unión kívüli székhelyű, kapcsolódó vállalat esetében a Bizottság által képzett árrésként alkalmazott haszonkulcs túl magas volt, és ésszerűbb lenne egy alacsonyabb haszonkulcs használata.
(57)
A Bizottság alaposan megvizsgálta az exportáló gyártó érvelését, ám arra a következtetésre jutott, hogy a kapcsolódó kereskedők kiterjedt tevékenysége fényében az 5 %-os haszonkulcs ésszerűnek bizonyult. Az állítást ezért el kell utasítani.
(58)
Az összehasonlításra vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (50)-(55) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.4. Dömpingkülönbözetek
(59)
Az összes argentin exportáló gyártó kérelmezte, hogy amennyiben az Argentínából származó teljes biodízel-behozatalra dömpingellenes vámot vetnek ki, azonos vámtétel vonatkozzon valamennyi együttműködő exportáló gyártóra, melyet a mintában szereplő összes exportáló gyártóra alkalmazandó dömpingellenes vám súlyozott átlaga alapján állapítanak meg. Kérelmüket azzal támasztották alá, hogy a mintában szereplő gyártók egymással kereskedelmi vagy egyéb kapcsolatban állnak, egymásnak gyártanak, értékesítenek és kölcsönöznek biodízelt, valamint csereüzleteket is bonyolítanak egymás között, ami gyakran azzal jár, hogy az Unióba történő szállításkor több vállalat termékeit rakodják egyazon tengeri hajóra, így a vámhatóságoknak nem áll módjában megkülönböztetni a különböző gyártók termékeit. Állításuk értelmében e különleges körülményből adódóan kivitelezhetetlen az egyedi vámok kivetése.
(60)
Noha a kérelemhez az összes exportáló gyártó csatlakozott - beleértve azokat is, amelyek egyedi dömpingkülönbözete alacsonyabb a dömpingkülönbözetek súlyozott átlagánál -, továbbá a vámhatóságok szempontjából felmerülő lehetséges egyszerűsítés ellenére a kérelmet el kell utasítani. Az esetleges gyakorlati nehézségek csak olyan esetben indokolhatják az alaprendelettől való eltérést, ha azok elkerülhetetlenek. Ebben az esetben a vállalatok érintett termékkel folytatott csereüzletei, kölcsönzései és elegyítései önmagukban nem feltételezik, hogy az egyedi vámok kivetése az alaprendelet 9. cikkének (6) bekezdése értelmében kivitelezhetetlen.
(61)
Három vállalat kérelmezte, hogy vegyék fel őket az együttműködő exportáló gyártók listájára, annak érdekében, hogy ne a „minden más vállalatra” alkalmazandó dömpingellenes vámtételben, hanem a mintában nem szereplő együttműködő vállalatokra kirótt dömpingellenes vámtételben részesüljenek.
(62)
A három vállalat közül kettő a vizsgálati időszakban már gyártott biodízelt a hazai piacra, illetve más exportáló gyártókkal ármegállapodást kötött, noha ők maguk nem exportáltak az Unióba. A harmadik vállalat a vizsgálati időszakban nem állított elő biodízelt, mivel üzemének kialakítása még folyamatban volt.
(63)
A Bizottság megítélése szerint a három fenti vállalat esetében nem teljesülnek az együttműködő exportáló gyártó státus feltételei. Ez nem csak arra a vállalatra vonatkozik, amely a vizsgálati időszakban egyáltalán nem állított elő biodízelt, hanem azokra is, amelyek mintavételi formanyomtatvány benyújtása révén együttműködtek a vizsgálatban, ám válaszukban egyértelműen jelezték, hogy hazai piacra, illetve harmadik feleknek gyártanak biodízelt, ugyanakkor saját vállalkozásuk nem exportált biodízelt az Unióba.
(64)
A kérelmet ezért el kell utasítani, és a szóban forgó vállalatokra a „minden más vállalatra” alkalmazandó dömpingellenes vámtételt kell alkalmazni.
(65)
Figyelembe véve a rendes érték és az exportár fentiek szerinti kiigazítását, illetve további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (59) preambulumbekezdésében szereplő táblázat helyébe az alábbi táblázat lép, és az uniós határparitáson számított CIF-ár százalékában kifejezett, vámfizetés nélküli végleges dömpingkülönbözetek az alábbiak:
Vállalat
Dömpingkülönbözet
Louis Dreyfus Commodities S.A.
46,7 %
„Renova” csoport (Molinos Río de la Plata S.A., Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A. és Vicentin S.A.I.C.)
49,2 %
„T6” csoport (Aceitera General Deheza S.A., Bunge Argentina S.A.)
41,9 %
Egyéb együttműködő vállalatok
46,8 %
Minden más vállalat
49,2 %
3. Indonézia
3.1. Rendes érték
(66)
A (28)-(34) preambulumbekezdésben említetteknek megfelelően a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az indonéz differenciált exportadórendszer torzítja az indonéz biodízelgyártók előállítási költségeit, és ennélfogva a vizsgálatban részt vevő indonéz gyártók nyilvántartásai nem tükrözik ésszerű módon az érintett termék előállításával és értékesítésével összefüggő költségeket.
(67)
A Bizottság ezért az ideiglenes rendelet (63) preambulumbekezdésének felülvizsgálata mellett döntött, és figyelmen kívül hagyja a biodízel előállításához fő alapanyagként beszerzett és használt nyers pálmaolaj (a továbbiakban: CPO) érintett vállalatok nyilvántartásaiban szereplő tényleges költségeit, melyek helyébe az az ár lép, amelyen az említett vállalatok a pálmaolajat az említett torzulás hiánya esetén szerezték volna be.
(68)
A vizsgálat megerősítette, hogy a CPO belföldi kereskedelme a nemzetközi referenciaárhoz képest jelentősen leszorított áron zajlik, a különbség pedig közel azonos a CPO esetében alkalmazott exportvámmal. A differenciált exportadórendszer korlátozza a CPO-export lehetőségeit, így a hazai piacon nagyobb mennyiségű CPO áll rendelkezésre, ami leszorítja a hazai CPO-árakat. Mindez különleges piaci helyzetet eredményez.
(69)
A vizsgálati időszakban a biodízel exportjára 2-5 %-os vámtételt alkalmaztak. Ugyanebben az időszakban a CPO-export vámtétele 15-20 % között mozgott, míg az RBD pálmaolaj exportvámja 5-18,5 % között alakult. A különböző vámtarifákat a megfelelő referenciaár-tartományok szerint alakítják ki (melyek a nemzetközi piaci trendeket követik, azonban nem veszik figyelembe a minőségbeli eltéréseket). A pálmatermés exportvámjára 40 %-os átalányérték alkalmazandó.
(70)
A fent említettekből adódóan az ideiglenes rendelet (63) preambulumbekezdését felülvizsgálták, és az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése értelmében az érintett vállalatok nyilvántartásaiban szereplő fő nyersanyag (CPO) árát a CPO indonéz hatóságok által közölt, nyilvánosságra hozott nemzetközi árakon alapuló (Rotterdam, Malajzia, Indonézia) referencia-exportárával (az export-ellenőrzési árral) (11) helyettesítették. A kiigazításokat mind a kapcsolódó, mind a független vállalatoktól beszerzett CPO tekintetében elvégezték. Az egyazon jogalany által előállított saját termelésű CPO költségét a Bizottság elfogadta, mivel nem merült fel bizonyíték arra vonatkozóan, hogy az egyazon jogalany által előállított saját termelésű CPO költségét a torzulás befolyásolta volna.
(71)
Valamennyi indonéz exportáló gyártó, valamint az indonéz kormány azt állította, hogy a vállalatok által nyilvántartott CPO-költségeknek a CPO indonéz referencia-exportárával való helyettesítése nem áll összhangban sem a WTO szabályaival, sem az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésével, ezért jogellenes. E tekintetben az indonéz kormány azt állította, hogy a Bizottság tévesen tekintette Indonéziát nem piacgazdasággal rendelkező országnak. A vállalatok érvelése az alábbiak szerint foglalható össze. A Bizottság nem támasztotta alá, hogy miért tér el a nyilvántartott tényleges költségektől, továbbá nem bizonyította, hogy az érintett termék gyártásával kapcsolatos költségek nem tükröződnek ésszerű módon a szóban forgó költségekben; ezzel szemben egyszerűen kijelentette, hogy a kapcsolódó költségek a nemzetközi árakhoz képest mesterségesen alacsonyak, ezért azok helyettesítésére van szükség.
Mindez ellentétes a WTO szabályaival, melyek szerint egy adott költségelem előállítási költségek kiszámításához való felhasználhatóságát az dönti el, hogy az kapcsolódik-e a termék előállításához és értékesítéséhez, nem pedig az a megfontolás, hogy a költségek ésszerű módon tükrözik-e a piaci értéket. Ezenfelül, ha az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése lehetővé is teszi a kiigazítást, a szóban forgó cikk alkalmazása olyan helyzetekre korlátozódik, amikor az állam közvetlenül, az árak mesterséges leszorítása révén avatkozik be a piaci folyamatokba. E konkrét esetben a Bizottság azt állítja, hogy a CPO hazai árát nem az állami szabályozás, hanem egyszerűen a CPO-ra kivetett exportvám szorítja le mesterségesen. Még abban az esetben is, ha ez az állítás megállná a helyét, a hazai árra gyakorolt hatás mindössze véletlen egybeesésnek, vagy az exportvámrendszer puszta mellékhatásának tekinthető. Emellett a Bizottság a CPO-kiigazítás jogszerűségének alátámasztása végett tévesen veszi alapul az Acron-ügyben hozott ítéletet. Az ítélet fellebbezés alatt áll, így nem lehet rá precedensként hivatkozni. Mindazonáltal az Acron-ügy tényállása eltér a szóban forgó tényállástól, mivel az indonéz piacon szabadon megállapított CPO-árakkal ellentétben ott államilag szabályozott gázárak képezik az ügy tárgyát. Végezetül az indonéz kormány azt állította, hogy a 2. cikk (5) bekezdése szerinti kiigazítást kizárólag azért végezték, hogy a dömpingkülönbözeteket az adózásban mutatkozó különbségek okán növeljék.
(72)
Azon állítást, miszerint az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése szerinti kiigazítás a WTO, illetve az Unió szabályai szerint jogellenes, el kell utasítani. Az alaprendelet átültette a WTO dömpingellenes megállapodását, ezért úgy lehet tekinteni, hogy annak valamennyi rendelkezése - beleértve az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdését - összhangban áll az Unió WTO-megállapodás szerinti kötelezettségeivel. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése piacgazdaságokra és nem piacgazdasággal rendelkező országokra egyaránt alkalmazandó. Amint arra a (42) preambulumbekezdés is kitér, az Acron-ügyben a Törvényszék megállapította azt a jogelvet, hogy a vállalkozások nyilvántartása nem szolgál a rendes érték kiszámításának alapjául, amennyiben a vizsgált termék előállításával kapcsolatosan felmerülő költségeket a nyilvántartás nem tükrözi ésszerű módon, továbbá hogy az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdésének megfelelően az ilyen költségek piaci tényezők által meghatározott árakat tükröző költségekkel helyettesíthetők. Az a tény, miszerint az Acron-ügy tárgyát államilag szabályozott árak képezték, nem értelmezhető úgy, hogy a Bizottságnak nem áll módjában alkalmazni az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdését egyéb olyan állami beavatkozásokkal szemben, melyek az árak mesterséges leszorítása révén közvetlenül vagy közvetetten torzítanak egy adott piacot. A Kína kontra Broilers ügyben a testület nemrégiben hasonló következtetést vont le a WTO dömpingellenes megállapodásának 2.2.1.1. pontja értelmezése során. A jelen esetben a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az érintett vállalkozások nyilvántartásai nem tükrözik megfelelő módon az érintett termék előállításával kapcsolatosan felmerülő költségeket, mivel az indonéz differenciált exportadórendszer azokat mesterségesen alacsony szintre szorítja. Ezért teljes mértékben jogszerű volt, hogy a Bizottság a COP-költségeket az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdése értelmében kiigazította. Az indonéz kormány állítása tekintetében megjegyzendő, hogy a 2. cikk (5) bekezdése szerinti kiigazítás alapját a hazai és nemzetközi CPO-árak bizonyított különbsége, nem pedig az adózásban mutatkozó különbség képezi.
(73)
Két indonéz exportáló gyártó állítása szerint a Bizottság nem szolgált bizonyítékkal arra vonatkozóan, hogy a CPO indonéz belföldi piaci ára torzult. Érvelésük szerint a Bizottság azon alapfeltevése, miszerint a differenciált exportadórendszer korlátozza a CPO-export lehetőségeket, így a hazai piacon nagyobb mennyiségű CPO áll rendelkezésre, ami leszorítja a hazai CPO-árakat, ténybeli tévedés, mivel a CPO-t nagy mennyiségben (a teljes termelés 70 %-a) exportálják. Még ha a hazai CPO-piacot a differenciált exportadórendszerből adódóan torzultnak is tekintenék, az export-ellenőrzési ár hasonlóképpen torzult, mivel annak alapját az exportvámot tartalmazó nemzetközi exportárak képezik. Ebből következik, hogy a CPO-költségek kiigazításakor az export-ellenőrzési ár a CPO tekintetében nem alkalmazható megfelelő referenciaárként.
(74)
Noha a CPO-t nagy mennyiségben exportálják Indonéziából, a vizsgálat feltárta, hogy a CPO hazai ára a nemzetközi árakkal összehasonlítva mesterségesen alacsony. Ezenfelül a megállapított árkülönbözet megközelíti a differenciált exportadórendszerben kivetett exportadót. Ezért ésszerű azt a következtetést levonni, hogy az alacsony hazai árszintet a differenciált exportadórendszer által előidézett torzulás okozza. Ezenfelül a nemzetközi nyersanyagárakat, köztük a CPO-árakat, a piaci tényezők változásait tükröző kereslet és kínálat határozza meg. Egy fél sem szolgáltatott olyan bizonyítékot, amely alátámasztotta volna, hogy az említett piaci tényezők az indonéz differenciált exportadórendszer miatt torzultak volna. Ezért azon állítást, miszerint az export-ellenőrzési ár nem megfelelő referenciaérték, a Bizottság elutasítja.
(75)
Egy, a megállapítások értelmében reprezentatív hazai értékesítéssel nem rendelkező exportáló gyártó (az ideiglenes rendelet (60) preambulumbekezdése) azt állította, hogy a Bizottság a reprezentatív jelleget illetően tévesen mérlegelt, mert a kapcsolódó vállalatok értékesítéseit nem a csoporton belüli valamennyi vállalat értékesítéseire együttesen, hanem egyenként vette figyelembe. Ez az exportáló gyártó egyúttal elismeri, hogy ez a vélt tévedés nincs hatással a hozzá fűződő ideiglenes megállapításra. Meg kell jegyezni, hogy ezen exportáló gyártó vonatkozásában egy kapcsolódó vállalat sem felelt meg a reprezentatív jelleg feltételeinek. Ezért abban az esetben, ha az állítás megalapozottnak bizonyulna is, az összes kapcsolódó vállalat együttes hazai értékesítése alapján értékelt reprezentatív jelleg egyértelműen nem befolyásolhatta volna az ideiglenes megállapításokat, ahogy azt az exportáló gyártó is elismeri. További észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (60)-(62) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
(76)
Egy érdekelt félnek az ideiglenes rendelet (63) preambulumbekezdése tekintetében tett észrevétele értelmében az esetében túlzó SGA-költségekkel számoltak. Az állítás vizsgálatát követően kiderült, hogy az SGA-költségeket mind a hazai, mind az exportértékesítések esetében felhasználták a rendes érték kiszámításához. Az SGA-költségek használatát oly módon helyesbítették, hogy azokat csak a hazai értékesítések esetén vegyék számításba.
(77)
Az egyik érdekelt fél kétségbe vonta a rendes érték kiszámítását, különösen az ideiglenes rendelet (65) preambulumbekezdésében leírt, a 2. cikk (6) bekezdése szerinti módszer alkalmazását. A 2. cikk (6) bekezdése az SGA-költségek és a haszon megállapításának három alternatív módszeréről rendelkezik, amennyiben a vállalat tényleges adatai nem használhatók fel. Ez az érdekelt fél úgy érvelt, hogy a három módszer mérlegelését azok ismertetési sorrendje szerint kell végezni, ezért a 2. cikk (6) bekezdése a) és b) pontjának alkalmazását kell először fontolóra venni.
(78)
Mivel az ideiglenes rendelet látszólag kizárólag a 2. cikk (6) bekezdése c) pontja szerinti módszert ismerteti, az alábbi preambulumbekezdések részletesen leírják, hogy a 2. cikk (6) bekezdése a) és b) pontja miért nem alkalmazható a jelen esetben.
(79)
A 2. cikk (6) bekezdésének a) pontja nem alkalmazható, mivel a mintába felvett indonéz (és argentin) vállalatok esetében szokásos kereskedelmi forgalomban bonyolított értékesítések hiányában nem állapítottak meg tényleges összegeket. Ebből adódóan a 2. cikk (6) bekezdésének a) pontja alkalmazásához szükséges, (a mintában szereplő) exportőröktől vagy gyártóktól származó tényleges összegekkel kapcsolatos adatok nem állnak rendelkezésre.
(80)
A 2. cikk (6) bekezdésének b) pontja nem alkalmazható, mivel a mintába felvett indonéz (és argentin) vállalatok nem értékesítenek szokásos kereskedelmi forgalomban ugyanazon általános termékkategórián belüli termékeket.
(81)
A 2. cikk (6) bekezdésének b) pontjával kapcsolatosan a szóban forgó érdekelt fél azzal is érvelt, hogy az alaprendelet annyiban nem áll összhangban a WTO-megállapodással, hogy a 2. cikk (6) bekezdésének b) pontja azt a feltételt írja elő, hogy az értékesítéseknek rendes kereskedelmi forgalom keretében kell megvalósulniuk. Ugyanakkor amint arra a (72) preambulumbekezdés is kitér, az alaprendelet átültette a WTO dömpingellenes megállapodását, ezért annak valamennyi rendelkezése, beleértve az alaprendelet 2. cikkének (6) bekezdését, az Unió WTO-megállapodás szerinti kötelezettségeivel összhangban állónak tekinthető, így a rendes kereskedelmi forgalom keretében zajló értékesítés követelménye teljes mértékben megfelel a WTO szabályainak.
(82)
Így a haszonkulcs megállapítására a 2. cikk (6) bekezdésének c) pontja szerint alkalmazott ésszerű módszer kiválasztása megerősítést nyert.
(83)
Emellett több érdekelt fél megítélése szerint is túlzó volt a rendes érték kiszámításakor alkalmazott 15 %-os haszonkulcs. Érvelésük szerint az ideiglenes rendelet nem ad magyarázatot arra, hogy a Bizottság miért 15 %-os haszonkulccsal kalkulált, ezért feltételezik, hogy a Bizottság a kár kiszámításakor használt 15 %-os haszonkulcsot vette alapul. Állításuk szerint számos más, nyersanyagokkal kapcsolatos ügyben a Bizottság 5 % körüli haszonkulcsot alkalmazott. Több érdekelt fél is javasolta, hogy az USA-val szembeni bioetanol-ügy esetében alkalmazott haszonkulcsot vegyék ezúttal is alapul. Egy érdekelt fél emellett azt javasolta, hogy abban az esetben, ha ásványi dízellel elegyített biodízelt értékesítenek, alacsonyabb legyen a haszonkulcs. Ezenfelül az indonéz kormány azt állította, hogy a CPO-költségeknek az alaprendelet 2. cikke (5) bekezdése értelmében történő helyettesítése, és azzal párhuzamosan a 2. cikk (6) bekezdése c) pontja szerinti 15 %-os haszonkulcs alkalmazása megkettőzi a kívánt hatást, és egy olyan piac haszonkulcsát tükrözi, amelyen nincs jelen torzulás..
(84)
Először, nem állja meg a helyét az az állítás, miszerint a Bizottság módszeresen 5 %-os haszonkulcsot alkalmaz a rendes érték kiszámításakor. Minden helyzetet egyedileg, az ügy sajátos körülményeit figyelembe véve értékelnek. Az Egyesült Államokkal szembeni 2009-es biodízel-eljárásban például több különböző nyereségszintet alkalmaztak, és a súlyozott átlagos nyereség jóval meghaladta a 15 %-ot. Tekintve továbbá, hogy az Indonéziában alkalmazott rövid és középtávú hitelkamatláb a Világbank adatai szerint 12 % körül alakul, ésszerűnek tűnik a hazai biodízelpiacon folytatott vállalkozás eredményeként a tőkekölcsönzés költségeit meghaladó haszonkulccsal számolni. Továbbá függetlenül attól, hogy az ásványi dízellel elegyített biodízel értékesítése ugyanazon általános termékkategórián belül zajlik-e, az alaprendelet 2. cikke (6) bekezdésének b) pontja előírja - amint arra a (80) preambulumbekezdés is kitér -, hogy az ilyen értékesítéseknek rendes kereskedelmi forgalom keretében kell megvalósulniuk. Tekintve, hogy a biodízel hazai értékesítése nem a szokásos kereskedelmi forgalom keretén belül zajlik, az ásványi dízellel elegyített biodízel értékesítése értelemszerűen nem tekinthető szokásos kereskedelmi forgalomban folytatott értékesítésnek. Ebből, valamint a fentiekben kifejtettekből következően a 15 %-os haszonkulcs olyan ésszerű érték, amelyet egy viszonylag új, tőkeigényes iparág Indonéziában elérhet. Az indonéz kormánynak a kívánt hatás megkettőzése tekintetében tett észrevétele nem fogadható el, mivel a 2. cikk (5) bekezdése értelmében tett kiigazítások, illetve a 2. cikk (6) bekezdésének c) pontja szerinti ésszerű nyereség egymástól elkülönülő kérdések. Így az ideiglenes rendelet (65) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
(85)
Az egyik érdekelt fél úgy érvelt, hogy mivel a CPO export-ellenőrzési ára tartalmazza a nemzetközi fuvarozási költségeket, továbbá mivel a CPO hazai ára nemzetközi CPO-árszint szerinti kiigazításának célja a CPO torzulásmentes hazai árának megállapítása, a CPO export-ellenőrzési árát a fuvarozási költségek kiküszöbölése érdekében lefelé kell kiigazítani.
(86)
Az állítást el kell utasítani. A Bizottság több lehetőséget is fontolóra vett a nemzetközi referenciaárként szolgáló legmegfelelőbb ár kiválasztása érdekében. Emlékeztetni kell arra, hogy az exportvámok szintjének kiszámításánál maguk az indonéz hatóságok is referenciaértékként használják az export-ellenőrzési árat. Ebből következik, hogy az indonéz hatóságok által meghatározott export-ellenőrzési árat tekintették a legmegfelelőbb nemzetközi referenciaárnak az Indonézia vonatkozásában a biodízelgyártás költségei terén jelentkező torzulás szintjének megállapítása végett.
(87)
Két érdekelt fél úgy érvelt, hogy a Bizottság elmulasztotta figyelembe venni, hogy ők a biodízelt takarmánynövényekből, azaz pálmazsírsav-desztillátumból (a továbbiakban: PFAD), finomított pálmaolajból (a továbbiakban: RPO) vagy finomított pálmasztearinből (a továbbiakban: RST) állítják elő, ami nem azonos a CPO-val. Mivel a Bizottság nem vette figyelembe, hogy az említett felek ténylegesen milyen nyersanyagot használnak a biodízelgyártáshoz, a CPO-kiigazítást (részletesebben lásd a (70) preambulumbekezdést) nem a megfelelő nyersanyagra alkalmazták, ami téves szintű képzett rendes értéket eredményezett.
(88)
Az állításokat el kell utasítani. Hangsúlyozandó, hogy a Bizottság kizárólag a kapcsolódó vagy független beszállítóktól biodízel előállítása céljából vásárolt CPO költségét helyettesítette. A megvásárolt CPO feldolgozása révén előállított melléktermékek - köztük a PFAD, az RPO és az RST - esetében, melyeket biodízel gyártása céljából további feldolgozásnak vetnek alá, nem került sor kiigazításra.
(89)
Az érdekelt felek érvelése szerint a Bizottság figyelmen kívül hagyta, hogy abban az esetben, ha kapcsolódó vállalataiktól vásárolnak CPO-t, a vásárlást saját termelésnek kell tekinteni, minek következtében a 2. cikk (5) bekezdése szerinti kiigazítás (amint azt a (70) preambulumbekezdés részletezi) nem alkalmazandó. Az érdekelt felek azt állítják, hogy a csoporton belüli ügyleteket szokásos piaci feltételek szerint bonyolították, így szükségtelen a nemzetközi ár szerinti kiigazítás, illetve helyettesítés. Emellett egy exportáló gyártó azt állította, hogy a képzett rendes értéket a vizsgálati időszak minden hónapjára külön-külön meg kellene állapítani.
(90)
Mivel a belső ügyletekre érvényes árak nem tekinthetők megbízhatónak, a Bizottság bevett gyakorlat szerint ellenőrzi, hogy a kapcsolódó felek közötti ügyleteket ténylegesen a szokásos piaci feltételek szerint bonyolították-e. Ennek érdekében a Bizottság a kapcsolódó felek közötti árat összeveti a megfelelő piaci árral. Mivel a megfelelő hazai piaci ár torzult, a Bizottságnak nem áll módjában az említett ellenőrzést elvégezni. Ezért a Bizottságnak a szóban forgó megbízhatatlan árat olyan ésszerű árral kell helyettesítenie, amelyet szokásos piaci feltételek mellett számítanának fel. Ez esetben a nemzetközi ár alkalmazandó. A képzett rendes érték havonta elvégzett kiszámításával kapcsolatos érvelés tekintetében a rendelkezésre bocsátott és ellenőrzött információk nem bizonyultak kellően részletesnek a szóban forgó számítások elvégzéséhez. Ezért mindkét állítást elutasították.
(91)
Az uniós gazdasági ágazat azt állította, hogy az alaprendelet 2. cikkének (5) bekezdése értelmében az egyazon jogalany által előállított saját termelésű CPO költségét is ki kell igazítani, mivel a differenciált exportadórendszerből adódó torzulások arra is hatással vannak.
(92)
Az állítást el kell utasítani. Jóllehet a biodízelgyártás folyamata során a nyersanyagokat több szakaszban finomítják/dolgozzák fel, e gyártási szakaszok költségei megbízhatónak tekinthetők, mivel egyetlen jogalanyt érintenek, és a fentiekben leírt megbízhatatlan transzferárazásra nem kerül sor.
(93)
Egy exportáló gyártó állítása értelmében a Bizottságnak úgynevezett árengedményeket kellett volna levonnia a képzett rendes értékből. Ez az állítás nem elfogadható. A képzett rendes értéket a költségek alapján állapították meg, ezért nem lenne helyénvaló árakkal kapcsolatos megfontolások alapján engedményeket tenni.
3.2. Exportár
(94)
Egy érdekelt fél kétségbe vonta az exportár megállapításának helytállóságát, mivel szerinte a fedezeti nyereséget, illetve veszteséget egyaránt figyelembe kell venni, és állítása szerint a biodízel fedezeti nyeresége és vesztesége tekintetében következetlen elszámolási módszert alkalmaztak.
(95)
Azon állítást, miszerint a fedezeti nyereséget, illetve veszteséget egyaránt figyelembe kell venni, el kell utasítani. Az alaprendelet 2. cikkének (8) bekezdése egyértelműen előírja, hogy az exportár az exportra értékesített termékért ténylegesen fizetett vagy fizetendő ár, tekintet nélkül a fedezeti ügyletekből keletkező, az exportárral adott esetben kapcsolatban is álló nyereségre vagy veszteségre. Így az ideiglenes rendelet (66)-(67) preambulumbekezdésében említett módszer megerősítést nyer.
(96)
A Bizottság elismeri, hogy az ideiglenes szakaszban egy érdekelt fél esetében a biodízel fedezeti nyeresége és vesztesége tekintetében következetlen elszámolási módszert alkalmaztak. Az állítást a Bizottság elfogadja, és a szükséges helyesbítéseket elvégezték.
(97)
Az ideiglenes rendelet (68) preambulumbekezdésére vonatkozóan egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós kapcsolódó kereskedelmi vállalatok esetében alkalmazott 5 %-os haszonkulcs túlzott tőkemegtérülést eredményez, és túlbecsüli a független kereskedők biodízel értékesítéséből származó nyereségét. Állítása szerint a szokásos tőkemegtérülés esetén 1,3-1,8 %-os haszonkulccsal lehet számolni.
(98)
Tekintettel a független importőrök együttműködésének hiányára, valamint arra a tényre, hogy a kereskedelmi vállalatok jelentős tőkebefektetés nélküli szolgáltató vállalkozások, a tőkemegtérülésre vonatkozó fenti állítás irreleváns, ezért a Bizottság elutasítja azt, és fenntartja, hogy az 5 %-os haszonkulcs ez esetben ésszerűnek tekinthető. Így az ideiglenes rendelet (68) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
(99)
Az ideiglenes rendelet (69) preambulumbekezdésére vonatkozóan egy érdekelt fél azt állította, hogy a kétszeresen beszámított biodízelre nyújtott kedvezményt hozzá kell adni az exportárhoz, tekintve hogy ez az olasz jogszabályok puszta végrehajtásának felel meg.
(100)
Még akkor is, ha a Bizottság elfogadná ezt az érvelést, és a kedvezményt hozzáadná az exportárhoz, azt az exportár és ugyanazon rendes érték összehasonlítása végett az árak összehasonlíthatóságát befolyásoló különbségek kellő figyelembevétele mellett a 2. cikk (10) bekezdésének k) pontja értelmében ismét le kellene vonnia. Figyelembe véve, hogy Indonéziában nem nyújtanak kedvezményt a kétszeresen beszámított biodízelre, az olasz exportár nem lenne közvetlenül összehasonlítható. Ezt az állítást tehát ennélfogva elutasítják és az ideiglenes rendelet (69) preambulumbekezdését megerősítik.
(101)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az említett fél megismételte állítását. Nem bocsátott azonban rendelkezésre olyan további lényeges érveket, amelyek megváltoztathatták volna a Bizottság általi értékelést. Ennélfogva az ideiglenes rendelet (69) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
(102)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően számos exportáló gyártó hívta fel a Bizottság figyelmét arra, hogy a dömpingkülönbözet számítása több elírást tartalmaz. Ezeket az állításokat megvizsgálták, és indokolt esetben kijavították a számításokat.
3.3. Összehasonlítás
(103)
Az összehasonlításra vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (70)-(75) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
3.4. Dömpingkülönbözetek
(104)
Figyelembe véve a rendes érték és az exportár fenti preambulumbekezdések szerinti kiigazítását, illetve további észrevételek hiányában a CIF uniós határparitásos ár százalékában kifejezett, vámfizetés nélküli végleges dömpingkülönbözetek az alábbiak:
Vállalat
Dömpingkülönbözet
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
PT. Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan és PT. Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
Egyéb együttműködő vállalatok
20,1 %
Minden más vállalat
23,3 %
E. KÁROKOZÁS
1. Az uniós gyártás és az uniós gazdasági ágazat
(105)
Az ideiglenes rendelet (80)-(82) preambulumbekezdése meghatározta az uniós gazdasági ágazatot és megerősítette, hogy három vállalatot az érintett országokból származó importtevékenységük miatt kizártak az uniós gazdasági ágazatot képviselő csoportból, mivel az érintett országokból általuk importált biodízel mennyisége jóval meghaladta saját termelésüket.
(106)
További két vállalatot azért zártak ki az uniós gazdasági ágazatot képviselő csoportból, mert a vizsgálati időszakban nem gyártottak biodízelt.
(107)
Az ideiglenes rendelet közzétételét követően észrevételek érkeztek, melyek szerint az érintett országokkal folytatott biodízelimportjuk okán más vállalatokat is ki kell zárni a gazdasági ágazatot képviselő csoportból, továbbá kizárásukat az is indokolja, hogy kapcsolódó argentin és indonéz exportáló gyártók révén kivonják magukat a dömping negatív következményei alól.
(108)
Az érveket a Bizottság elutasítja. Az exportáló gyártók és az uniós gazdasági ágazat közötti kapcsolatra vonatkozó állítás vizsgálatát követően azt a következtetést vonták le, hogy egy holdingtársaság az egyik argentin exportáló gyártó és az egyik uniós gyártó részvényese.
(109)
Bebizonyosodott, hogy e vállalatok egymással szemben az uniós piacon nyílt versenyt folytattak ugyanazon ügyfél megszerzése végett, ami alátámasztotta, hogy kapcsolatuk nem befolyásolta sem az argentin exportáló gyártó, sem az uniós gyártó üzletmenetét.
(110)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél információkat kért a Bizottság azon következtetésére vonatkozóan, hogy az argentin exportőrök és az uniós gazdasági ágazat az európai piacon ugyanazon ügyfelekért versenyeznek. Az uniós gyártók, valamint az argentin exportőrök vizsgálata mutatott rá erre a tényre, és nem állt rendelkezésre olyan bizonyíték, ami alátámasztotta volna azt az elképzelést, miszerint az argentin exportőrök és az uniós gyártók olyan megállapodást kötöttek, hogy nem versenyeznek a végfelhasználóknak történő biodízel-értékesítés terén. A főként nagy olajfinomítók körébe tartozó végfelhasználók száma viszonylag csekély, ők uniós gyártóktól és importőröktől egyaránt vásárolnak.
(111)
A fenti (108) preambulumbekezdésben említett uniós gyártó fő érdekeltsége a megállapítások értelmében az Unión belül található, különösen a gyártási és a kapcsolódó értékesítési tevékenysége, valamint kutatási tevékenysége tekintetében. Ebből az a következtetés vonható le, hogy az alaprendelet 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja értelmében a kapcsolat nem indokolta a szóban forgó vállalat kizárását a gazdasági ágazatot képviselő csoportból.
(112)
Az a tény, hogy az uniós gazdasági ágazathoz tartozó valamely vállalat biodízelt importál az érintett országokból, nem elegendő ok az uniós gazdasági ágazat meghatározásának módosításához. Amint arra az ideiglenes rendelet is rámutat, az uniós gazdasági ágazat saját érdekében importált az érintett országokból. Továbbá megállapítást nyert, hogy néhány, az érintett országokkal importtevékenységet folytató uniós gyártó fő érdekeltsége az Unión belül található; ezen vállalatok saját termelése volumen tekintetében felülmúlta az importjukat, emellett kutatási tevékenységeiket az Unión belül végezték.
(113)
Az egyik érdekelt fél jelezte, hogy az uniós gazdasági ágazatnak magába kellene foglalnia azokat a vállalatokat is, amelyek a biodízelt vásárlást követően ásványi dízellel elegyítik, mivel ezek a keverékek szintén az érintett termékek köréhez tartoznak. A Bizottság elutasítja ezt az állítást. Az érintett termék tiszta, vagy keverékbe elegyített biodízel. Ebből következően az érintett termék gyártói a biodízelgyártók, nem pedig a biodízelt ásványi dízellel elegyítő vállalatok.
(114)
Az uniós gazdasági ágazatnak az ideiglenes rendelet (80)-(82) preambulumbekezdésében rögzített meghatározása ezért megerősítést nyer, hasonlóan az ideiglenes rendelet (83) preambulumbekezdésében a vizsgálati időszakra megállapított termelési volumenhez.
2. Uniós felhasználás
(115)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az uniós gazdasági ágazat helyesbítette a 2009-re vonatkozó értékesítési adatait, ami a szóban forgó év uniós felhasználásának kiigazítását eredményezte. A helyesbítés nem érinti az ideiglenes rendelet adataiból kiolvasható tendenciákat, illetve következtetéseket. Az 1. táblázat helyesbített változata az alábbiakban található. Észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (84)-(86) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
Uniós felhasználás
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Tonna
11 151 172
11 538 511
11 159 706
11 728 400
Index 2009 = 100
100
103
100
105
Forrás: Eurostat és az uniós gazdasági ágazattól származó adatok
3. Az érintett országokból származó behozatal hatásainak összesített értékelése
(116)
Az ideiglenes rendelet (88)-(90) preambulumbekezdésében a Bizottság megállapította, hogy teljesülnek az Argentínából és Indonéziából származó behozatal összesített értékelésének feltételei. Egy érdekelt fél ezt kétségbe vonta, és azt állította, hogy az Indonéziából származó PME és az Argentínából származó SME Unióban előállított biodízellel szembeni versenyhelyzete nem azonos, továbbá hogy a PME a kedvezőbb nyersanyagárból (takarmánynövények) adódóan olcsóbb volt az Unióban rendelkezésre álló drágább takarmánynövényekből az Unióban előállított biodízelnél.
(117)
Az érveket a Bizottság elutasítja. Unión belüli előállításuk mellett mind az SME-t, mind a PME-t importálják az Unióba, és RME-vel vagy más uniós gyártású biodízellel elegyítik mielőtt értékesítik, vagy ásványi dízellel elegyítik. A keveréket előállítók különböző takarmánynövényekből készült és különböző országokból származó biodízeltípusok közül választhatnak a végtermék gyártásához, döntésüket az év során változó piaci és éghajlati körülményekre alapozva. A PME-t a nyári hónapokban nagyobb mennyiségben értékesítik, mint a téliekben, ennek ellenére versenyben áll az RME-vel, az uniós gyártású biodízellel, valamint az Argentínából származó SME-vel is.
(118)
Így az ideiglenes rendelet (90) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
4. Az érintett országokból érkező dömpingelt behozatal mennyisége, ára és piaci részesedése
(119)
Egy érdekelt fél kétségbe vonta az ideiglenes rendelet 2. táblázatában szereplő importadatokat, és azt állította, hogy az Indonéziából származó import jóval elmarad a táblázatban szereplő értékektől. A 2. táblázat importadatainak alapját Eurostat-adatok képezték, melyeket körültekintő ellenőrzést követően helytállónak találtak, amellett hogy ezek összhangban álltak az indonéz exportőrök által szolgáltatott adatokkal. A biodízel viszonylag új termék, és a biodízelimportra alkalmazandó vámkódok az utóbbi években többször is változtak. Ezért az Eurostat-adatok lekérésekor az adatok pontosságának biztosítása végett az aktuális kódok alkalmazandók. Mindez magyarázatot nyújt arra, hogy az érdekelt fél adatgyűjtése miért hiányos, illetve miért jelez a 2. táblázatban szereplő teljes adatállománynál alacsonyabb importot.
(120)
Az 1. táblázatban az uniós felhasználást érintő kisebb helyesbítésből adódóan a 2. táblázatban feltüntetett, Argentína 2009-es piaci részesedésére vonatkozó adatok is némileg módosultak, ám Indonézia tekintetében nem került sor ilyen módosításra. Mindez azonban nem érinti a táblázat adataiból kiolvasható tendenciákat, illetve következtetéseket. A helyesbített piaci részesedés az alábbiak szerint alakul.
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Argentínából származó import
Piaci részesedés
7,7 %
10,2 %
12,7 %
10,8 %
Index 2009 = 100
100
135
167
141
Forrás: Eurostat
5. Áralákínálás
(121)
Az ideiglenes rendelet (94)-(96) preambulumbekezdésében foglaltak szerint az áralákínálás meghatározásához az argentin és indonéz importárakat a mintába felvett vállalatok adatait használva összehasonlították az uniós gazdasági ágazat értékesítési árával. Az összehasonlítás során az áralákínálás kiszámításakor kizárták az uniós gazdasági ágazat által viszonteladás céljából importált biodízelt.
(122)
Az érdekelt felek jelezték, hogy a a CFPP-t alapul vevő módszer eltért az USA-ból származó biodízelt érintő korábbi dömpingellenes vizsgálatban alkalmazott módszertől, amikor az összehasonlítást a felhasznált takarmánynövények figyelembevételével végezték.
(123)
Az argentin és indonéz exportáló gyártóktól eltérően az uniós gazdasági ágazat nem értékesít takarmánynövényekből előállított biodízelt; ezzel szemben több takarmánynövény keverékéből állítják elő az értékesítendő biodízel végterméket. A végfelhasználó nincs tisztában a megvásárolt termék összetételével, vagy nem mutat iránta érdeklődést, amennyiben a termék megfelel a CFPP-követelményeknek. A felhasználó esetében a CFPP a lényeges szempont, tekintet nélkül arra, hogy a biodízelt milyen takarmánynövényekből állították elő. E körülmények között az eljárásban helyénvalónak találták, hogy az árak összehasonlítását a CFPP alapján végezzék el.
(124)
Az uniós gazdasági ágazat 13 °C, illetve 0 °C CFPP-vel rendelkező értékesítési árai közötti különbség alapján kiigazítást végeztek azon Indonéziából származó import tekintetében, melynek CFPP-je 13 °C vagy magasabb; ezt az indokolta, hogy összehasonlítsák az Indonéziából származó 13 °C vagy annál magasabb CFPP-vel rendelkező biodízelt a 0 °C CFPP-vel rendelkező, Unióban előállított és elegyített biodízellel. Egy indonéz exportáló gyártó jelezte, hogy az uniós gazdasági ágazat 13 °C CFPP-vel rendelkező értékesítéseit ügyletenként kisebb mennyiségben bonyolították, így ezeket az árakat hasonló volumenű 0 °C CFPP-ügyletekkel kell összehasonlítani. A 0 °C CFPP-ügyletek hasonló mennyiség/ügylet melletti vizsgálata rámutatott, hogy az árkülönbözet összhangban állt az összes 0 °C CFPP-ügyletet figyelembe vevő különbözettel, ennek megfelelően az árkülönbözetek az átlag alatt és felett mozogtak. Ennek eredményeképpen az ideiglenes rendelet (97) preambulumbekezdésében megállapított áralákínálás szintjét változatlanul hagyták.
(125)
Egy indonéz exportáló gyártó kérelmezte, hogy a Bizottság hozza nyilvánosságra az uniós gazdasági ágazat által értékesített keverékek termékkódját és az uniós gazdasági ágazat saját termelésű értékesítéseinek takarmánynövény-arányát. A kár megállapítása végett végzett összehasonlítás kizárólag a CFPP-értéket vette alapul, így e kérelmet visszautasították.
(126)
Egy érdekelt fél szerint árkülönbözet mutatkozott a megújulóenergia-irányelv (RED) követelményeinek megfelelő (RED-minősített) biodízel és a követelményeket nem teljesítő biodízel között. Érvelése értelmében az indonéz import nem felelt meg a megújulóenergia-irányelv követelményeinek, és a RED-minősített biodízel jegyzett ára magasabb volt, ezért kiigazításra van szükség.
(127)
A állítást elutasították. A vizsgálati időszakban az Indonéziából származó import túlnyomó része RED-minősített volt. A tagállamok nemzeti jogszabályaikban csak 2012 folyamán hajtották végre a megújulóenergia-irányelvben meghatározott követelményeket, így a vizsgálati időszak túlnyomó részében a biodízel megújulóenergia-irányelv szerinti minősítésének nem volt hatása.
(128)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik indonéz exportáló gyártó az áralákínálás kiszámításával kapcsolatban tett észrevételt, és azt állította, hogy az Indonéziából származó PME-importot az uniós gazdasági ágazat teljes értékesítésével kell összehasonlítani. Az áralákínálás kiszámításakor valójában az Indonéziából származó PME-importot az uniós gazdasági ágazat teljes 0 °C CFPP-értékesítésével hasonlították össze oly módon, hogy az Indonéziából származó PME-import árát az uniós gazdasági ágazat 13 °C, illetve 0 °C CFPP-vel rendelkező értékesítéseinek összehasonlítása révén kiszámított ártényezővel növelték. Ezért az állítást a Bizottság elutasítja. Ugyanenek az érdekelt félnek az állítása, miszerint a kár kiszámításakor importált terméket is figyelembe vettek, ez tényszerűleg megalapozatlan, ezért azt a Bizottság elutasítja. Mindazonáltal az importált és az Unióban előállított biodízelt elegyítve ugyanazon az áron értékesítették, mint az importált biodízelt nem tartalmazó keverékeket.
(129)
Egy indonéz exportáló gyártó kétségbe vonta a behozatalt követő költségek kiszámításának helyességét. E költségeket azonban oly módon ellenőrizték, hogy a biodízel behozatalának tényleges költségeiből kivonták a végső rendeltetési helyre történő kiszállítás költségeit, és nem szükséges módosítani.
6. Makrogazdasági mutatók
(130)
Az ideiglenes rendelet (101) preambulumbekezdésében foglaltaknak megfelelően a teljes uniós gazdasági ágazatra vonatkozó információk alapján a következő makrogazdasági mutatókat értékelték: termelés, termelési kapacitás, kapacitáskihasználás, az értékesítés volumene, piaci részesedés, növekedés, foglalkoztatás, termelékenység, a dömpingkülönbözet nagysága, és a korábbi dömping hatásának leküzdése.
(131)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az uniós gazdasági ágazat jelezte, hogy az ideiglenes rendelet 4. táblázatának kapacitásadatai között olyan kapacitások szerepeltek, amelyek felszámolására nem került sor, ám azok mégsem álltak rendelkezésre biodízel előállításához a vizsgálati időszakban vagy az előző évek tekintetében. E kapacitást „üres kapacitásként” határozták meg, melyet nem kellett volna rendelkezésre álló kapacitásként figyelembe venni. A 4. táblázat kapacitáskihasználási adatait ebből adódóan alulértékelték. Az ismételten benyújtott adatok körültekintő vizsgálatát követően az érvelést elfogadták, a 4. táblázatot pedig az alábbiak szerint módosították. Az ideiglenes rendeletben megállapított 43-41 %-os kapacitáskihasználási ráta így 46-55 %-ra módosult. Az uniós gazdasági ágazat a 2009-es termelési adatokat is helyesbítette az alábbi táblázatban találhatók szerint.
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Termelési kapacitás (tonna)
18 856 000
18 583 000
16 017 000
16 329 500
Index 2009 = 100
100
99
85
87
Termelési mennyiség (tonna)
8 729 493
9 367 183
8 536 884
9 052 871
Index 2009 = 100
100
107
98
104
Kapacitáskihasználás
46 %
50 %
53 %
55 %
Index 2009 = 100
100
109
115
120
(132)
Az ideiglenes rendelet (103) preambulumbekezdése az előző kapacitáskihasználási adatokat elemezte, megjegyezve, hogy a termelés stabil kapacitás mellett nőtt. A felülvizsgált adatok fényében a termelés növekvő tendenciája nem változik, ám a használható kapacitás ugyanezen időszakban csökkent. Ez rámutat, hogy az uniós gazdasági ágazat, reagálva a piaci tendenciákra, a fokozódó argentin és indonéz import fényében csökkentette a rendelkezésre álló kapacitást. A felülvizsgált adatok így jobban igazodnak az uniós gazdasági ágazat és az uniós gyártók nyilvános nyilatkozataihoz, melyek szerint a figyelembe vett időszakban több üzemben leállt a termelés, továbbá a kialakított kapacitás késedelmesen, vagy csak jelentős ismételt beruházást követően állt rendelkezésükre.
(133)
Több érdekelt fél kétségbe vonta a kapacitásra és a kapacitáskihasználásra vonatkozó felülvizsgált adatokat. Ugyanakkor egy érdekelt fél sem mutatott fel alternatívákat. A felülvizsgálat alapját a panaszos által rendelkezésre bocsátott, a teljes uniós gazdasági ágazatot lefedő felülvizsgált kapacitásadatok képezték. A felülvizsgált adatokat nyilvánosan hozzáférhető adatok alapján ellenőrizték, különösen az üres kapacitás, valamint a pénzügyi nehézségek miatt tevékenységüket szüneteltető gyártók kapacitása tekintetében. A 6. pontban (Makrogazdasági mutatók) kifejtetteknek megfelelően a felülvizsgált adatok az ideiglenes rendeletben eredetileg szereplő és közzétett adatokkal szemben pontosabb adatállománnyal szolgálnak a biodízel gyártásához a figyelembe vett időszakban rendelkezésre álló kapacitás vonatkozásában.
(134)
Egy érdekelt fél azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazatot nem érte kár, mivel a termelés volumene a fogyasztással párhuzamosan emelkedett. Ezt az érvelést elutasítják, mivel más lényeges kármutatók egyértelműen rámutatnak a kár fennállására, különösen a piaci részesedés érintett országokból érkező importtal szembeni csökkenésére, és a nyereségesség veszteséget eredményező csökkenő tendenciájára.
(135)
Egy másik érdekelt fél szintén azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat nem károsult, ha kizárólag 2011 és a vizsgálati időszak, nem pedig 2009. január 1-je és a vizsgálati időszak vége közötti (a figyelembe vett időszak) tendenciákat vizsgálják. A vizsgálati időszak magában foglalja 2011 felét, így a 2011 és a vizsgálati időszak közötti összehasonlítás nem pontos. Emellett ahhoz, hogy az összehasonlításnak legyen értelme, a kárfelmérés szempontjából lényeges tendenciákat kellően hosszú időszakra vetítve kell vizsgálni, ahogyan azt jelen esetben is tették. Az állítást ezért a Bizottság elutasítja.
(136)
Ugyanez az érdekelt fél jelezte, hogy az ideiglenes rendeletben a Bizottság nem közölte az uniós gazdasági ágazat értékesítéseinek összértékét, és kérelmezte, hogy ezt az adatot hozzák nyilvánosságra. A teljes körű kárfelmérés érdekében az alaprendelet 3. cikke (5) bekezdésében említett valamennyi lényeges tényezőt megvizsgálták. A mintában szereplő, az uniós gazdasági ágazatot kellően reprezentáló vállalatok eladásainak értékét a Bizottság bekérte és ellenőrizte.
(137)
Ugyanez az érdekelt fél jelezte, hogy az uniós gazdasági ágazat növelte a foglalkoztatást, ami arra enged következtetni, hogy a vizsgálati időszakban az uniós gazdasági ágazatot nem érte kedvezőtlen hatás.
(138)
Ugyanakkor az ideiglenes rendelet (106) preambulumbekezdésében részletezetteknek megfelelően ebben a tőkeigényes ágazatban a foglalkoztatás viszonylag alacsony. Így a számadatok csekély változása az indexált adatokban jelentősebb változást idézhet elő. Amint azt egyéb mutatók is jelzik, a foglalkoztatás általános növekedése nem vonja kétségbe az uniós gazdasági ágazatnak okozott kárt.
(139)
További észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (103)-(110) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
7. Mikrogazdasági mutatók
(140)
Az ideiglenes rendelet (102) preambulumbekezdésében rögzítetteknek megfelelően a mintában szereplő uniós gyártók ellenőrzött adatai alapján a következő mikrogazdasági mutatókat elemezték: átlagos egységárak, egységnyi költség, bérköltségek, készletek, jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházások, a beruházások megtérülése, tőkebevonási képesség.
(141)
Ide vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (111)-(117) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
8. A kárra vonatkozó következtetés
(142)
Több fél is vitatta az ideiglenes rendeletben megállapított, kárra vonatkozó következtetést azon az alapon, hogy 2011 és a vizsgálati időszak között több kármutató is javulni látszott. Annak ellenére, hogy egyes mutatók (köztük a termelés és az értékesítés) 2011 és a vizsgálati időszak között javuló tendenciát mutattak, amint arra az ideiglenes rendelet (111) preambulumbekezdése is rámutatott, az ágazatnak ebben az időszakban nem állt módjában a költségnövekedést továbbhárítani. Mindez az ágazat helyzetének további romlását eredményezte, a 2011-es 0,2 %-os veszteséggel szemben a vizsgálati időszakot jellemző 2,5 %-os veszteség mellett. A Bizottság megítélése szerint ezért abban az esetben is bebizonyosodna az ágazatot ért jelentős kár, ha az elemzést a 2011 és a vizsgálati időszak közötti időre korlátoznák.
(143)
Egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (118)-(120) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
F. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
1. A dömpingelt behozatal hatása
(144)
Egy érdekelt fél szerint az Argentínából származó import nem okozhatta a kárt, mivel a behozatal volumene 2010 és a vizsgálati időszak vége között stabilnak mutatkozott, 2011 és a vizsgálati időszak vége között némi csökkenéssel.
(145)
A pontosnak minősülő adatot az ideiglenes rendelet 2. táblázata tartalmazza. Ugyanakkor a Bizottság elemzése a figyelembe vett időszak kezdetétől a vizsgálati időszak végéig terjed ki, melynek alapján az import 48 %-os, a piaci részesedés pedig 41 %-os emelkedést mutat. Ezenfelül az ideiglenes rendelet (90) preambulumbekezdésében részletezetteknek megfelelően az elemzés az Argentínából származó import mellett az Indonéziából származó importra is kiterjedt.
(146)
Ugyanez az érdekelt fél az árak évenkénti összehasonlításából kiindulva megjegyezte, hogy az Argentínából származó import árai gyorsabb ütemben növekedtek, mint az uniós gazdasági ágazat értékesítési árai. Ugyanakkor az Argentínából származó import továbbra is az uniós gazdasági ágazat árai alá kínált, ami magyarázattal szolgál arra, hogy az uniós árak miért nem növekedhettek hasonló ütemben.
(147)
A dömpingelt behozatal hatásaival kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (123)-(128) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2. Egyéb tényezők hatása
2.1. Az érintett országoktól eltérő harmadik országokból származó behozatal
(148)
Észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (129) preambulumbekezdésének megállapítása, miszerint a harmadik országokból származó behozatal nem okozott kárt, megerősítést nyer.
2.2. Az érintett országokból származó nem dömpingelt behozatal
(149)
A (38) és (70) preambulumbekezdésben említettek szerint a 2. cikk (5) bekezdésének alkalmazásában nem találtak az érintett országokból származó nem dömpingelt behozatalt. Így az ideiglenes rendelet (130) preambulumbekezdését ennek megfelelően felülvizsgálják.
2.3. Egyéb uniós gyártók
(150)
Észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (131) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.4. Az uniós gazdasági ágazat által folytatott importtevékenység
(151)
Az ideiglenes rendelet (132)-(136) preambulumbekezdése megállapítja, hogy a figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat jelentős mennyiségben importált biodízelt az érintett országokból, és a vizsgálati időszakban az érintett országokból érkező behozatal a teljes import 60 %-át is elérte.
(152)
Az egyik érdekelt fél azt állította, hogy erre az importra korántsem az uniós gazdasági ágazat védelmében került sor, hanem azon körültekintően kidolgozott hosszú távú stratégiája részeként, hogy az uniós gazdasági ágazat Argentínából szerezze be a biodízelt és az Argentínából származó biodízelbe fektessen be.
(153)
Azt állította továbbá, hogy a szójababolaj Unióba történő importját és Unión belüli biodízellé történő feldolgozását gazdaságilag soha semmi nem indokolta, valamint hogy gazdaságilag csak az minősül kifizetődőnek, ha az Argentínában feldolgozott szójababolajból előállított biodízelt exportálják.
(154)
Ezeket az állításokat el kell utasítani. Az említett hosszú távú stratégia igazolására nem szolgáltak semmilyen bizonyítékkal, és ennek meglétét az uniós gazdasági ágazat tagadta. Egyértelmű, hogy amennyiben az uniós gazdasági ágazatnak szándékában állna biodízel-termelését Argentínában előállított, majd importált késztermékkel kiegészíteni, ésszerűtlen és logikátlan lenne a szóban forgó import ellen panaszt benyújtani.
(155)
Az egyik érdekelt fél ismételten felhívta a figyelmet arra, hogy az uniós gazdasági ágazat a saját védelmében folytatott biodízelimportját hosszú távú kereskedelmi stratégia részeként bonyolította. Ezt az állítást nem támasztották alá bizonyítékokkal, ezért azt a Bizottság elutasítja. Az említett stratégia meglétére vonatkozóan pusztán észrevételek érkeztek, bizonyítékkal egyik fél sem szolgált. Az érintett uniós gyártók szempontjából logikátlannak tűnne a panaszhoz való csatlakozás, és hasonlóképpen ésszerűtlen lenne az egyes esetekben jellemző uniós kapacitás növelése a termelési igények import révén történő teljesítésére irányuló stratégiával párhuzamosan.
(156)
Ugyanez az érdekelt fél azzal is érvelt, hogy az uniós gazdasági ágazat piaci részesedését a saját érdekükben folytatott import beszámításával kell kiszámítani. Ezt a kérelmet elutasították, mivel a piaci részesedésre irányuló számításoknak az uniós gazdasági ágazat saját előállításból származó értékesítéseit kell tükrözniük, és nem a dömpingelt behozatal növekvő volumene melletti, késztermékkel folytatott kereskedelmi tevékenységét.
(157)
Az uniós gazdasági ágazat arra is rámutatott, hogy az előző években a szójababolaj és a pálmaolaj biodízel előállítása céljából folytatott importja gazdaságilag életképes volt. Az érdekelt fél nem szolgáltatott ezzel ellentétes bizonyítékokat. A késztermék importja kizárólag a differenciált exportadórendszer torzító hatása következtében válik gazdaságilag ésszerűvé, mert kifizetődőbb biodízelt exportálni, mint a nyersanyagokat megvásárolni.
(158)
Az egyik érdekelt fél azt állította, hogy maga a szóban forgó import volt az egyik kártényező, mivel kizárólag az uniós gazdasági ágazat rendelkezett az Argentínából származó SME és az Indonéziából származó PME elegyítéséhez szükséges kapacitással, míg az uniós előállítású biodízelt dízelfinomítóknak viszontértékesítették. Az állítás megalapozatlan. Az elegyítés egyszerű művelet, melyet tárolótartályaiban számos kereskedelmi vállalatnak módjában áll elvégezni. Nem érkezett bizonyíték arra vonatkozóan, hogy kizárólag az uniós gyártók lennének képesek az elegyítésre, ezért a Bizottság az állítást elutasította.
(159)
Az egyik indonéz exportáló gyártó továbbá azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazat által bonyolított importra nem az ágazat saját érdekében került sor, és a 2011-es naptári év adatait a 2011-ből hat hónapot magában foglaló vizsgálati időszak adataival hasonlította össze. Az összehasonlítás ezért nem pontos, amennyiben a vizsgálati időszak nem felezhető meg. Ezt az állítást a Bizottság elutasítja.
(160)
Az uniós gazdasági ágazat exportjára vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (132)-(136) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.5. Az uniós gazdasági ágazat kapacitása
(161)
Az ideiglenes rendelet (137)-(140) preambulumbekezdése jelzi, hogy az uniós gazdasági ágazat kapacitáskihasználása a teljes figyelembe vett időszakban alacsony volt, ugyanakkor a mintába kiválasztott vállalatok helyzete a kapacitáskihasználás hasonló mértékű csökkenésének hiányában romlott.
(162)
Az ideiglenes következtetés értelmében az állandó alacsony kapacitáskihasználási arány nem okozhatta az uniós gazdasági ágazatot ért kárt.
(163)
Egy érdekelt fél észrevételt fűzött az ideiglenes rendeletben szereplő adatokhoz, miszerint az import teljes hiánya esetén az uniós gazdasági ágazat kapacitáskihasználása a vizsgálati időszakban 53 % lett volna. Egyúttal rámutat a termelési kapacitásban 2009 és a vizsgálati időszak vége között jelentkező növekedésre, ami a figyelembe vett időszakban a kapacitáskihasználás csökkenését vonta maga után.
(164)
Az érdekelt fél ugyanakkor nem nyújtott be bizonyítékokat arra nézve, hogy az említett alacsony kapacitáskihasználás olyan mértékű kárt okozott volna, hogy megszüntesse a dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazat romló helyzete közötti okozati összefüggést. Az állandó költségek a teljes előállítási költség csekély részét (hozzávetőlegesen 5 %-ot) teszik ki, ami arra utal, hogy az alacsony kapacitáskihasználás egyike volt a kártényezőknek, azonban nem játszott jelentős szerepet. Ezenfelül, az alacsony kapacitáskihasználás egyik oka, hogy a különleges piaci helyzetből adódóan az uniós gazdasági ágazat magát a készterméket importálta.
(165)
A felülvizsgált kapacitáskihasználási adatok figyelembevételét követően a figyelembe vett időszakra vetítve az uniós gazdasági ágazat kapacitása csökkent, kapacitáskihasználása pedig 46 %-ról 55 %-ra nőtt. Mindez azt mutatja, hogy az uniós gazdasági ágazat kapacitáskihasználása a dömpingelt import hiányában a fent említett 53 %-os értékhez képest jelentősen nőne.
(166)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően több érdekelt fél kétségbe vonta azt a következtetést, miszerint az alacsony kapacitáskihasználás nem játszott döntő szerepet a kár előidézésében. Állításuk szerint a biodízel-ágazat állandó költségei jóval meghaladják a fentiekben jelzett csekély mértéket. Ezen állításukat azonban nem bizonyították, ezért azt a Bizottság elutasítja. Mindazonáltal az állandó költségek nincsenek hatással a kapacitáskihasználási arányra. A mintában szereplő vállalatok ellenőrzése során megállapították, hogy az állandó költségek teljes termelési költséghez viszonyított aránya a vizsgálati időszakban 3 % és 10 % között mozgott.
(167)
E tekintetben az az észrevétel érkezett, hogy az uniós gazdasági ágazat többletkapacitása olyan magas volt, hogy még a dömpingelt import hiányában sem mutatott volna kellő nyereségességet. Ezt az állítást semmilyen bizonyíték nem támasztotta alá, és az a tény, hogy az uniós gazdasági ágazat 2009-ben alacsony kapacitáskihasználás mellett nyereséges volt, arra enged következtetni, hogy a dömpingelt import hiányában fokozott nyereséget érhetett volna el.
(168)
Ezenfelül úgy is érveltek, hogy az üzemek bezárásának és a tovább működő üzemek kapacitáscsökkentésének költségei révén maga az uniós gazdasági ágazat kapacitáscsökkenése is hozzájárult a kárhoz. Ezt az állítást nem támasztották alá, és nem nyújtottak be bizonyítékokat arra nézve, hogy a kapacitáscsökkentés, illetve az üzemek bezárásának költségei jelentős összegnek minősültek.
(169)
Végezetül a kapacitás tekintetében azt állították, hogy a figyelembe vett időszakban az a vállalat, amely növelte biodízelgyártó kapacitását, felelőtlen üzleti döntést hozott. Ezt az állítást semmilyen bizonyíték nem támasztotta alá. Sőt, az a tény, hogy egyes vállalatok az Argentínából és Indonéziából származó biodízel dömpingelt importja mellett tudták növelni kapacitásukat, rámutat, hogy termékeik iránt piaci kereslet mutatkozott.
(170)
A felülvizsgált makrogazdasági mutatók szintén jelzik, hogy az említett időszakban egyes vállalatok csökkentették kapacitásukat, és a vizsgálati időszak vége felé megkezdték a nem életképes üzemek bezárását. A vállalatokat egyenként vizsgálva a kapacitás növekedése elsősorban az úgynevezett „második generációs” biodízelüzemek terjedésének tudható be, amelyek hulladékolajat vagy sűrű növényi zsírt használnak a termeléshez. Ebből adódóan az uniós gazdasági ágazat megkezdte kapacitásának racionalizálását annak érdekében, hogy megfeleljen az uniós követelményeknek.
(171)
Az uniós gazdasági ágazat kapacitására vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (137)-(140) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.6. Nyersanyaghiány és vertikális integráció
(172)
A nyersanyagokhoz való hozzáférésre vonatkozó új észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (141) és (142) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.7. A biodízel kétszeres beszámítása
(173)
Az ideiglenes rendelet (143)-(146) preambulumbekezdése azzal az állítással foglalkozik, miszerint a kétszeres beszámításon alapuló rendszer - miszerint egyes tagállamokban a hulladékolajból előállított biodízel kétszeresen számít az előírt elegyítési arányba - hozzájárult az uniós gazdasági ágazatot ért kárhoz, legalábbis azon uniós gyártók esetében, melyek szűz olajokból állítanak elő biodízelt.
(174)
Egy érdekelt fél említést tett az egyik uniós gyártó észrevételéről, amely szerint 2011-ben csökkent az értékesítésük a kétszeres beszámításra alkalmas biodízelt előállító gyártók előnyére.
(175)
A szóban forgó gyártó által érzékelt kedvezőtlen hatás azonban korlátozottnak, ideiglenesnek és a vizsgálati időszak mindössze egy részére érvényesnek minősült, mivel a kétszeres beszámításon alapuló rendszert a vállalat székhelye szerinti tagállamban csak 2011 szeptemberében fogadták el. Tekintettel arra, hogy a mintába kiválasztott vállalatok pénzügyi eredménye 2011 szeptemberét követően romlott, és a szóban forgó vállalat a mintába tartozott, a kétszeres beszámítás nem tekinthető a kár forrásának.
(176)
Az uniós gazdasági ágazatot hulladékolajból biodízelt előállító, és a kétszeres beszámítás előnyeit élvező vállalatok, valamint a szűz olajakból biodízelt előállító vállalatok együttesen alkotják, így a keresletben mutatkozó ingadozás hatásai az uniós gazdasági ágazaton belül maradnak. A kétszeres beszámítás alá eső biodízel gyártásához szükséges használtolaj véges kínálatából következően a kétszeresen beszámított biodízel gyártásának lényeges növekedése akadályokba ütközik. Ez az első generációs biodízel iránti folyamatos fokozott keresletet vonja maga után. A vizsgálati időszakban nem találtak jelentős mennyiségű kétszeres beszámítás alá eső biodízelimportot, ami megerősíti, hogy a kétszeres beszámítás a keresletet magán az uniós gazdasági ágazaton belül módosítja, és nem generál importigényt. Az érdekelt féltől nem érkezett olyan adat a Bizottsághoz, amely alátámasztotta volna, hogy a figyelembe vett időszakban a kétszeres beszámítás alá eső biodízel okozta volna a szűz olajból előállított biodízel árának csökkenését. Az adatok inkább arra mutatnak rá, hogy a kétszeres beszámítás alá eső biodízel ára a szűz olajból készült, ásványi dízel árához kapcsolódó biodízel árával szemben csekély kedvezményt tartalmaz.
(177)
A mindkét termelőtípust magában foglaló uniós gazdasági ágazat teljesítményének csökkenése nem tudható be a néhány tagállamban érvénybe léptetett kétszeres beszámításon alapuló rendszernek. Az ideiglenes rendelet (145) preambulumbekezdésében említetteknek megfelelően a tény, hogy a kétszeresen beszámított biodízelt gyártó, mintában szereplő vállalatok teljesítménye szintén romlik, rámutat, hogy a dömpingelt import által előidézett kár a teljes ágazatot érinti.
(178)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően több érdekelt fél is úgy érvelt, hogy a kétszeresen beszámított biodízel mennyiségét alulbecsülték. Ugyanakkor az uniós piacon a vizsgálati időszakban a teljes biodízel-értékesítéshez viszonyítva korlátozott mennyiségben állt rendelkezésre a kétszeresen beszámított biodízel. Ezenfelül, amennyiben egy tagállamban érvényben van a kétszeres beszámítás, az azon alapuló rendszer követelményeinek megfelelő biodízelt az Unióban állítják elő, így a kereslet az uniós gazdaságon belül marad. Nem merült fel olyan új bizonyíték, amely módosította volna e következtetést.
(179)
A szabályozási tényezőkre vonatkozó további új észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (143)-(146) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.8. Egyéb szabályozási tényezők
(180)
Az ideiglenes rendelet (147)-(153) preambulumbekezdése az érdekelt felek állításait tárgyalja, melyek szerint az olyan tagállami korlátozások, mint például a kvóta- és adórendszerek hivatottak az érintett országokból származó behozatalt korlátozni, amiből az következik, hogy az uniós gazdasági ágazat kárát - különösen egyes tagállamokban - nem okozhatta az import.
(181)
Ezt az érvelést ideiglenesen elutasították, többek között azért, mert az érintett országokból érkező dömpingelt behozatal a legtöbb tagállamban jelen van. Továbbá az egyik tagállamba történő behozatalt követően az importot más tagállamokban is lehet értékesíteni.
(182)
Egy érdekelt fél jelezte, hogy 2011-ben a francia vámhivatal kis mennyiségű argentin biodízelt vámkezelt, és ugyanebben az időszakban szintén kis mennyiségű német importot jelentettek be.
(183)
Amint arra a fenti magyarázat utal, az egyik tagállamban vámkezelt biodízel más tagállamokban is értékesíthető, ami az ilyen jellegű adatokat megbízhatatlanná teszi. Ezenfelül a mintába kiválasztott francia és német vállalatok rámutattak a saját termelésük és az érintett országokból származó import közötti árversenyre, és az annak következtében bekövetkezett kárra.
(184)
Egy másik érdekelt fél azt állította, hogy a biodízel-ágazat előnyére kialakított rendszerek visszavonása révén több tagországban csökkentek a biodízel-vállalatok bevételei, ami kárt okozott. Különösen rámutatnak Franciaországban az adókedvezmény fokozatos visszavonására, és Németországban a „zöld üzemanyagokra” kivetett adókra.
(185)
Ugyanakkor e változások időben nem esnek egyértelműen egybe az uniós gazdasági ágazat pénzügyi teljesítményének visszaesésével. A kedvezmények közül több is a biodízel-felhasználókra, és nem a gyártókra irányult, emellett legtöbbjük a vizsgálati időszakban még érvényben volt. Nem áll rendelkezésre olyan bizonyíték, ami alátámasztaná, hogy a tagállamok kötelező elegyítési követelményeknek való megfelelés érdekében változó szakpolitikái az uniós gazdasági ágazat kárát idézték volna elő.
(186)
Egy indonéz exportáló gyártó jelezte, hogy a Versenypolitikai Főigazgatóság vizsgálatot folytat amiatt, mert az olaj- és bioüzemanyag-termékek árának Platts általi értékelése során az eljárásban részt vevő vállalatok állítólagosan torzított árakat nyújtottak be a Platts felé, és kérelmezte, hogy e vizsgálat tárgyát tekintsék az okozott kár lehetséges tényezőjének. Az állítást elutasították, mivel a vizsgálat folyamatban van, és annak megállapításait még nem hozták nyilvánosságra.
(187)
A tagállami szakpolitikákat érintő egyéb észrevétel hiányában az ideiglenes rendelet (147)-(153) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
3. Az okozati összefüggéssel kapcsolatos következtetés
(188)
Az érintett országokból származó érintett termék importja a vizsgálati időszakban dömpingelt formában történt, és az uniós gazdasági ágazat értékesítési árai alá kínált. Egyértelmű a dömpingelt import volumenének növekedése és az uniós gazdasági ágazat helyzetének romlása közötti időbeli egybeesés. A dömpingelt import közvetlen versenyben állt az uniós gazdasági ágazat termelésével, melynek eredményeképpen a figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat vesztett nyereségességéből és piaci részesedéséből. Nem kizárt, hogy a fentiekben említett egyéb tényezők bizonyos mértékben hatással voltak az uniós gazdasági ágazat teljesítményére, ugyanakkor továbbra is érvényes, hogy az érintett országokból származó dömpingelt behozatal kárt okoz az uniós gazdasági ágazatnak.
(189)
Nem merült fel olyan új bizonyíték, amely módosította volna a következtetést, miszerint az egyéb tényezők önállóan vagy együttesen nem gyakoroltak olyan mértékű hatást, hogy az megszüntetné a dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár közötti okozati összefüggést. Az okozati összefüggéssel kapcsolatos következtetésre vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (154)-(157) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
G. AZ UNIÓS ÉRDEK
1. Az uniós gazdasági ágazat érdeke
(190)
Az uniós gazdasági ágazat helyzetére vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (159)-(161) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2. A független importőrök és kereskedők érdeke
(191)
Egy indonéz exportáló gyártó állítása szerint a javasolt vámok kedvezőtlen hatással lennének az importőrökre és a kereskedőkre, ugyanakkor ezt nem támasztotta alá bizonyítékokkal. Állításában ennek ellenkezője szerepelt, jelezve hogy a vám magasabb árak révén továbbhárítható a felhasználókra és a fogyasztókra, ami az importőrök és a kereskedők szempontjából semmiféle hatást nem váltana ki.
(192)
Biodízel-importőröktől és -kereskedőktől nem érkezett észrevétel az ideiglenes intézkedések közzétételét követően.
(193)
A független importőrök és kereskedők érdekeit érintő egyéb észrevétel hiányában az ideiglenes rendelet (162)-(163) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
3. A felhasználók és a fogyasztók érdeke
(194)
Egy indonéz exportáló gyártó jelezte, hogy a javasolt vámok emelnék a biodízel árát, ezáltal csökkentve a bioüzemanyaggal működő járművek vásárlása iránti hajlandóságot.
(195)
A Bizottság elutasítja az állítást. A biodízelt főként ásványi dízellel elegyítve alkalmazzák és értékesítik a vásárlóknak, ezért nincs szükség olyan speciális jármű vásárlására, amely tiszta bioüzemanyaggal működik.
(196)
Az ideiglenes rendeletben leírtaknak megfelelően a biodízel-összetevő ára emelkedne, amennyiben azt Argentínából és Indonéziából importálják, ugyanakkor a vásárlóknak értékesített dízelben alacsony arányban található biodízel, így a csekély áremelkedés a fogyasztók számára észrevétlen maradna.
(197)
Az intézkedések hatása a fogyasztóknak értékesített dízel végleges árára - ami a fentiekkel összhangban várhatóan csekély - nem veszélyezteti a megújulóenergia-irányelv célkitűzéseit.
(198)
Az ideiglenes rendelethez felhasználók, fogyasztók vagy az azokat képviselő szervezetek nem fűztek észrevételt.
(199)
A fogyasztók érdekére vonatkozó további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (164)-(166) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
4. A nyersanyag-beszállítók érdeke
(200)
A nyersanyag-beszállítók érdekére vonatkozó észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (167)-(169) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
5. Az uniós érdekkel kapcsolatos következtetés
(201)
Nem érkezett olyan észrevétel, amely módosította volna az uniós érdek ideiglenes rendelet szerinti elemzését, ezért az intézkedések bevezetése továbbra is az Unió érdekében áll. Ennek következtében az ideiglenes rendelet (170)-(171) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
H. VÉGLEGES DÖMPINGELLENES INTÉZKEDÉSEK
1. A kár megszüntetéséhez szükséges szint
(202)
Több érdekelt fél vitatta az uniós gazdasági ágazatra az ideiglenes rendelet (175) preambulumbekezdése szerint előirányzott 15 %-os haszonkulcs alkalmazását, mivel azt az uniós biodízel-ágazat tekintetében irreálisan magas elvárásnak vélték.
(203)
Ezen érdekelt felek többsége ugyanakkor javasolta, hogy az előirányzott 15 %-os haszonkulcsot más időszakok vagy egyéb vizsgálatok adataival helyettesítsék, de elmulasztottak magyarázatot adni arra, hogy egy másik időszak vagy vizsgálat figyelembevétele miért lenne megfelelőbb.
(204)
Az ideiglenes rendeletben kifejtettek szerint a 15 %-os haszonkulcs annak a forgalom százalékos arányában kifejezett nyereségnek felel meg, melyet az uniós gazdasági ágazat 2004 és 2006 között, a dömpingelt import hiányában ért el. Ez volt az utolsó időszak, melynek során a dömpingelt import hiányában nyereséget értek el, majd 2006-tól kezdődően a dömpingelt behozatal - először az USA-ból, majd Argentínából és Indonéziából - folyamatosan jelen volt az uniós piacon.
(205)
Az uniós biodízelpiac 2004 és 2006 között több tekintetben is jelentős fejlődést mutatott. A dömpingelt import 2004 és 2006 között elhanyagolható piaci részesedéssel bírt, és az egyéb import is alacsony volt. A vizsgálati időszakban a dömpingelt import 19 %-os piaci részesedéssel rendelkezett. Az uniós gazdasági ágazatot 2004 és 2006 között 40 vállalat alkotta, ami mára több mint 200 vállalatra bővült, kiélezve a piaci versenyt.
(206)
A fogyasztás 2004 és 2006 között jelentős mértékben, 2 millió MT-ról 5 millió MT-ra nőtt, míg a figyelembe vett időszakban a fogyasztás mindössze enyhe növekedést mutatott. A kapacitáskihasználás 2004 és 2006 között 90 %-os volt, míg a vizsgálati időszakban 55 %-ra esett vissza.
(207)
Következésképpen a fenti piaci fejlemények figyelembevétele az előirányzott haszonkulcs kiigazításával együtt indokoltnak tekinthető, tükrözve az uniós gazdasági ágazat jelenlegi piaci körülmények közötti várható nyereségét.
(208)
Ezért a százalékos nyereségértékek alkalmazása helyett a szóban forgó három év EUR/értékesített MT-ban kifejezett tényleges nyereségét számolták ki. Minden év tekintetében figyelembe vették a 2011-es árakat, majd kiszámították az átlagot. A vizsgálati időszakban az uniós gazdasági ágazatra előirányzott, a forgalom százalékos arányában kifejezett haszonkulcs 11 %.
(209)
Ennek alapján a kár megszüntetéséhez szükséges különbözetet újraszámították.
(210)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél az kárkülönbözet kiszámításával kapcsolatban azt állította, hogy az RBD pálmaolaj uniós importjára kivetett 5,1 %-os importvámot ki kell zárni az uniós gyártók termelési költségeiből. Ezt az érvelést a Bizottság elutasítja, mivel a szóban forgó vám költségeit a pálmaolajat importáló uniós gyártók viselik, és azt ennek megfelelően figyelembe kell venni.
(211)
Egy indonéz exportáló gyártó vitatta az uniós gazdasági ágazatra előirányzott haszonkulcs kiszámítását, valamint a 2004-2006 közötti időszak adatainak alkalmazását, és javasolta, hogy az előirányzott haszonkulcs kiszámításához kizárólag a 2004. év adatait vegyék figyelembe. Az Egyesült Államokból származó importtal szembeni előző vizsgálat azonban megállapította, hogy a három év átlagának figyelembevétele pontosabb eredményhez vezetett, mint kizárólag a 2004-es adatok használata. Nem adtak elő olyan érdemi érvet, ami ettől eltérő következtetésre vezetne.
(212)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a panaszosok úgy érveltek, hogy az ideiglenes szakaszban javasolt 15 %-os előirányzott haszonkulcson nem kell változtatni. Ugyanakkor érvelésük nem kapcsolódik az előirányzott haszonkulcs megállapításának céljához, azaz az uniós gazdasági ágazat dömpingelt import hiányában elért nyereségének meghatározásához. Az érvelést ezért a Bizottság elutasítja.
(213)
A kár megszüntetéséhez szükséges szintre vonatkozó egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (176) és (177) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2. Végleges intézkedések
(214)
A dömpinggel, a kárral, az okozati összefüggéssel és az uniós érdekkel kapcsolatban levont következtetéseket figyelembe véve, és az alaprendelet 9. cikkének (4) bekezdésével összhangban, a dömping- és kárkülönbözet szintje közül az alacsonyabbikat figyelembe véve végleges dömpingellenes intézkedéseket kell bevezetni az érintett termék behozatalára, az alacsonyabb vám szabályának megfelelően.
(215)
A dömpingellenes vámok megállapításához összehasonlították a kár megszüntetéséhez szükséges különbözeteket és a dömpingkülönbözeteket. Ennek alapján a végleges dömpingellenes vámok a vámfizetés előtti, uniós határparitáson számított CIF-ár százalékában kifejezve a következők:
Ország
Vállalat
Dömping-különbözet
Kárkülönbözet
Dömpingellenes vám
Argentína
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
41,9 %
22 %
22 %
(216,64 EUR)
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
46,7 %
24,9 %
24,9 %
(239,35 EUR)
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Egyéb együttműködő vállalatok
46,8 %
24,6 %
24,6 %
(237,05 EUR)
Minden más vállalat
49,2 %
25,7 %
25,7 %
(245,67 EUR)
Indonézia
PT. Ciliandra Perkasa, Jakarta
8,8 %
19,7 %
8,8 %
(76,94 EUR)
PT. Musim Mas, Medan
18,3 %
16,9 %
16,9 %
(151,32 EUR)
PT. Pelita Agung Agrindustri, Medan
16,8 %
20,5 %
16,8 %
(145,14 EUR)
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
23,3 %
20 %
20 %
(174,91 EUR)
Egyéb együttműködő vállalatok
20,1 %
18,9 %
18,9 %
(166,95 EUR)
Minden más vállalat
23,3 %
20,5 %
20,5 %
(178,85 EUR)
(216)
Mivel a dömpingellenes vám a tiszta biodízelre és azokra a keverékekre is alkalmazandó, amelyek biodízelt tartalmaznak (a biodízel-tartalom tömegével arányosan), annak érdekében, hogy a tagállamok vámhatóságai a vámot megfelelően szedjék be, pontosabb és helyénvalóbb a vámot EUR/tonna nettó tömeg szerinti rögzített értékben kifejezni és az importált tiszta biodízelre, valamint a keverékek biodízel-tartalmára alkalmazni.
(217)
Az ideiglenes rendelet (183) preambulumbekezdése megjegyzi, hogy a biodízel érintett országokból származó behozatalára nyilvántartásba vételt vezettek be oly módon, hogy szükség esetén a vámok az ideiglenes intézkedések bevezetése előtt 90 nappal beszedhetők.
(218)
A nyilvántartásba vett termékekre kirótt vámok beszedése csak akkor lehetséges, ha az alaprendelet 10. cikkének (4) bekezdésében előírt feltételek teljesülnek. A nyilvántartásba vétel bevezetését követő importra vonatkozó importstatisztikák rámutattak, hogy az import jelentősen visszaesett, ahelyett, hogy az ideiglenes intézkedések bevezetését megelőzően lényeges importnövekedésre került volna sor. Az említett feltételek ezért nem teljesülnek, így a nyilvántartásba vett behozatalra nem szednek vámot.
(219)
Az e rendeletben meghatározott, egyes vállalatokra alkalmazandó egyedi dömpingellenes vámokat a jelenlegi vizsgálat eredményei alapján állapították meg. Így ezek az értékek a vizsgálat során a vállalatokkal kapcsolatban feltárt helyzetet tükrözik. Ezen vámok (ellentétben a „minden más vállalatra” alkalmazandó országos vámokkal) ennélfogva kizárólag az érintett országokból származó érintett termékek behozatalára alkalmazandók, amelyeket az említett vállalatok és az említett konkrét jogi személyek állítottak elő. Azok az érintett importált termékek, melyeket az e rendelet rendelkező részében külön nem említett egyéb vállalatok gyártanak - ideértve a külön említett vállalatokkal kapcsolatban álló egységeket is - nem részesülhetnek e vámok előnyeiből, ezekre a „minden más vállalatra” alkalmazandó vámok vonatkoznak.
(220)
A vállalatspecifikus egyedi dömpingellenes vámok alkalmazására irányuló bármely kérelmet (például a jogalany nevében bekövetkezett változást követően, illetve új gyártási vagy értékesítési egységek létrehozását követően benyújtott kérelmeket) haladéktalanul a Bizottsághoz (12) kell címezni, mellékelve minden releváns információt, különös tekintettel a vállalatnak a gyártáshoz, belföldi és exportértékesítésekhez kapcsolódó olyan tevékenységeiben bekövetkezett változásokra, amelyek például névváltozással vagy a gyártási és értékesítési egységekben bekövetkezett változással függenek össze. Adott esetben a rendeletet ennek megfelelően módosítják az egyedi vámtételekben részesülő vállalatok listájának aktualizálásával.
(221)
Valamennyi fél tájékoztatást kapott azokról a főbb tényekről és megfontolásokról, amelyek alapján a Bizottság az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára végleges dömpingellenes vámok kivetését és az ideiglenes vám révén biztosított összegek végleges beszedését kívánta javasolni (a továbbiakban: végleges nyilvánosságra hozatal). A felek számára határidőt biztosítottak ahhoz, hogy a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatban közölhessék észrevételeiket.
(222)
Az érdekelt felek által benyújtott szóbeli és írásbeli észrevételeket a Bizottság megvizsgálta és adott esetben figyelembe vette.
3. Kötelezettségvállalások
(223)
Két indonéz exportáló gyártó hasonló árra vonatkozó kötelezettségvállalást ajánlott fel az alaprendelet 8. cikke (1) bekezdésével összhangban. Meg kell jegyezni, hogy a termék esetében - figyelembe véve a nyersanyag árában mutatkozó számottevő különbségeket - nem lehetséges rögzített árra vonatkozó kötelezettségvállalást tenni. Ebben az összefüggésben mindkét vállalat javasolta a minimális importáraknak a nyers pálmaolaj (CPO) változásainak függvényében történő rendszeres indexálását a nyersanyagköltségre alkalmazott együttható révén.
(224)
A két exportáló gyártó felajánlásával kapcsolatban megjegyezendő, hogy a megfelelően indexált minimális importár megállapítása érdekében figyelembe kellene venni azt a számos egyéb tényezőt, amelyek jelentős szerepet játszanak és rámutatnak a biodízelpiac ingadozásaira. A biodízelpiac rendkívül ingadozó, és a biodízel-vállalkozásokat számos egyéb tényező befolyásolja, köztük a biodízel kereskedelmi rendszerének összetettsége, a gázolaj és a biodízel közötti árkülönbség, a növényiolaj-piacok ingadozása és fejleményei, a különböző típusú növényi olajok egymástól való függése, valamint az USD/EUR átváltási árfolyamának alakulása. Ezek a tényezők roppant összetett, többszörös napi indexálást igényelnének ahhoz, hogy az indexálás megfelelő legyen. Ezért a felajánlás szerinti, kizárólag CPO-ra vonatkozó, havonta végzett indexálás nem tekinthető megfelelőnek, és nem éri el a kívánt hatást.
(225)
Ezenfelül lényeges keresztkompenzációs kockázatokra derült fény a szóban forgó indonéz exportőrökkel és ügyfeleikkel kapcsolatban, mivel a biodízelen kívül egyéb termékeket is exportálnak az Unióba, továbbá az ágazatban rendhagyó, biodízellel, CPO-val, illetve más termékekkel foglalkozó vállalatok között folytatott kölcsön- és csereügyletek miatt.
(226)
A fenti tényezőkből adódóan rendkívüli terhet jelentene a kötelezettségvállalások hatékony végrehajtása és figyelemmel kísérése, és adott esetben kivitelezhetetlen is lenne. A fenti indokok alapján a felajánlott kötelezettségvállalások nem elfogadhatók.
4. Az ideiglenes vámok végleges beszedése
(227)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik érdekelt fél azt állította, hogy az ideiglenes szakaszban a dömpingkülönbözetek számítása elírásokat tartalmazott, illetve a helyes adatok alkalmazása csekély összegű dömpingkülönbözetet eredményezett volna. Következésképpen az érdekelt fél kérelmezte, hogy az ideiglenes dömpingellenes vámokat ne szedjék be. Ezt a kérelmet el kell utasítani, mivel a végleges dömpingellenes vám egyértelműen meghaladja az ideiglenes vámot.
(228)
Tekintettel a megállapított dömpingkülönbözetekre, és figyelembe véve az uniós gazdasági ágazatnak okozott kár mértékét, az ideiglenes rendelettel kivetett, ideiglenes dömpingellenes vámok formájában biztosított összegeket véglegesen be kell szedni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Végleges dömpingellenes vámot kell kivetni az Argentínából és Indonéziából származó, jelenleg az ex 1516 20 98 (TARIC-kódok: 1516209821, 1516209829 és 1516209830), ex 1518 00 91 (TARIC-kódok: 1518009121, 1518009129 és 1518009130), ex 1518 00 95 (TARIC-kód: 1518009510), ex 1518 00 99 (TARIC-kódok: 1518009921, 1518009929 és 1518009930), ex 2710 19 43 (TARIC-kódok: 2710194321, 2710194329 és 2710194330), ex 2710 19 46 (TARIC-kódok: 2710194621, 2710194629 és 2710194630), ex 2710 19 47 (TARIC-kódok: 2710194721, 2710194729 és 2710194730), 2710 20 11, 2710 20 15, 2710 20 17, ex 3824 90 97 (TARIC-kódok: 3824909701, 3824909703 és 3824909704), 3826 00 10 és ex 3826 00 90 (TARIC-kódok: 3826009011, 3826009019 és 3826009030) KN-kód alá besorolt, szintézissel és/vagy hidrogénezéssel előállított, nem fosszilis eredetű, zsírsav-monoalkil-észterek és/vagy paraffingázolajok - akár tisztán, akár keverék formájában történő- behozatalára.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott és az alább felsorolt vállalatok által előállított termékek esetében alkalmazandó végleges dömpingellenes vámtételek a következők:
Ország
Vállalat
Vámtétel EUR/tonna nettó tömeg
TARIC-kiegészítő kód
Argentína
Aceitera General Deheza S.A., General Deheza, Rosario; Bunge Argentina S.A., Buenos Aires
216,64
B782
Louis Dreyfus Commodities S.A., Buenos Aires
239,35
B783
Molinos Río de la Plata S.A., Buenos Aires; Oleaginosa Moreno Hermanos S.A.F.I.C.I. y A., Bahia Blanca; Vicentin S.A.I.C., Avellaneda
245,67
B784
Egyéb együttműködő vállalatok:
Cargill S.A.C.I., Buenos Aires; Unitec Bio S.A., Buenos Aires; Viluco S.A., Tucuman
237,05
B785
Minden más vállalat
245,67
B999
Indonézia
PT Ciliandra Perkasa, Jakarta
76,94
B786
PT Musim Mas, Medan
151,32
B787
PT Pelita Agung Agrindustri, Medan
145,14
B788
PT Wilmar Bioenergi Indonesia, Medan; PT Wilmar Nabati Indonesia, Medan
174,91
B789
Egyéb együttműködő vállalatok:
PT Cermerlang Energi Perkasa, Jakarta
166,95
B790
Minden más vállalat
178,85
B999
(3) A keverékekre vonatkozó dömpingellenes vámot a keverékben megtalálható, szintézissel és/vagy hidrogénezéssel előállított, nem fosszilis eredetű, zsírsav-monoalkil-észterek és paraffingázolajok (vagyis a biodízel-tartalom) tömegszázalékos arányában kell alkalmazni.
(4) Azokban az esetekben, amikor az áruk szabad forgalomba bocsátásuk előtt megsérülnek, és így a vámérték megállapításához a ténylegesen kifizetett vagy kifizetendő árat a 2454/93/EGK rendelet (13) 145. cikke szerint kiigazítják, a dömpingellenes vámnak a fent meghatározott összegek alapján kiszámított összegét a ténylegesen kifizetett vagy kifizetendő ár kiigazításához használt százalékkal csökkentik.
(5) Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó hatályos rendelkezéseket kell alkalmazni.
2. cikk
Az Argentínából és Indonéziából származó biodízel behozatalára vonatkozó ideiglenes dömpingellenes vám kivetéséről szóló 490/2013/EU bizottsági rendelet szerinti ideiglenes dömpingellenes vám formájában biztosított összegeket véglegesen be kell szedni.
3. cikk
Amennyiben Argentína vagy Indonézia bármely új exportáló gyártója kielégítő bizonyítékot szolgáltat a Bizottságnak arra nézve, hogy:
-
nem exportálta az Unióba az 1. cikk (1) bekezdésében meghatározott terméket a vizsgálati időszak során (2011. július 1-jétől2012. június 30-ig),
-
nem áll kapcsolatban egyetlen olyan argentin vagy indonéz gyártóval vagy exportőrrel sem, amely e rendelet intézkedéseinek hatálya alá esik,
-
az érintett terméket az Unióba ténylegesen csak az intézkedések alapjául szolgáló vizsgálati időszak után exportálta, vagy visszavonhatatlan szerződéses kötelezettséget vállalt jelentős mennyiség Unióba történő exportjára,
az 1. cikk (2) bekezdése módosítható az új exportáló gyártónak a mintába fel nem vett együttműködő vállalatok jegyzékébe történő felvételével, amely vállalatra az érintett országra érvényes súlyozott átlagos vámot kell alkalmazni.
4. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. november 19-én.