SMĚRNICE EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY 2014/61/EU
ze dne 15. května 2014
o opatřeních ke snížení nákladů na budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 114 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Digitální ekonomika zásadním způsobem mění vnitřní trh. Svými inovacemi, rychlostí a přeshraničním dosahem má potenciál posunout integraci vnitřního trhu na novou úroveň. Vizí Unie je digitální ekonomika s udržitelnými ekonomickými a sociálními přínosy, které jsou založeny na moderních on-line službách a rychlém internetovém připojení. Vysoce kvalitní digitální infrastruktura je základem prakticky všech odvětví moderní a inovativní ekonomiky a má strategický význam pro sociální a územní soudržnost. Všichni občané, jakož i soukromý a veřejný sektor musí proto dostat příležitost být součástí digitální ekonomiky.
(2)
Členské státy, uznávajíce význam zavádění vysokorychlostního širokopásmového připojení, schválily ambiciózní cíle pro širokopásmový Internet uvedené ve sdělení Komise nazvaném „Digitální agenda pro Evropu - Digitální růst pro Evropu“ („Digitální agenda“), a to konkrétně vybavit do roku 2013 základním širokopásmovým připojením všechny obyvatele Evropy a zajistit, aby do roku 2020 měli všichni obyvatelé Evropy přístup k výrazně rychlejšímu internetu (rychlejší než 30 Mb/s), a aby nejméně polovina domácností v Unii měla internetové připojení rychlejší než 100 Mb/s.
(3)
Vzhledem k rychlému vývoji technologií, exponenciálnímu růstu objemu širokopásmového datového provozu a rostoucí poptávce po elektronických službách by měly být cíle stanovené v Digitální agendě považovány za absolutní minimum a Unie by měla usilovat o ambicióznější cíle v oblasti širokopásmového připojení, aby dosáhla většího růstu, konkurenceschopnosti a produktivity. V souvislosti s přezkumem této směrnice by Komise měla posoudit, zda a jak by tato směrnice mohla přispět k dosažení tohoto cíle.
(4)
Digitální agenda rovněž upozornila na potřebu opatření, jejichž cílem je snížit náklady na zavádění širokopásmového připojení na celém území Unie, včetně řádného plánování a koordinace a snižování administrativní zátěže. V této souvislosti jsou zapotřebí značné počáteční investice ze strany členských států, jež by umožnily sdílení fyzické infrastruktury. S ohledem na cíle Digitální agendy a současně při zohlednění významného snížení finančních prostředků určených na širokopásmové připojení v rámci Nástroje pro propojení Evropy vytvořeného nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1316/2013 (4), by členské státy měly mít možnost pro účely dosažení cílů této směrnice využívat finančních prostředků Unie dostupných v souladu s platnými unijními předpisy.
(5)
Snížení nákladů na budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací by rovněž přispělo k dosažení digitalizace veřejného sektoru, což by kromě snížení nákladů na veřejnou správu a zvýšení účinnosti služeb poskytovaných občanům přineslo digitální pákový efekt pro všechna odvětví hospodářství.
(6)
V souvislosti s potřebou opatření na úrovni Unie s cílem zajistit lepší pokrytí širokopásmovým připojením, mimo jiné i snížením nákladů na infrastrukturu vysokorychlostního širokopásmového připojení, jak uvádí závěry ze zasedání Evropské rady ve dnech 13. a 14. prosince 2012, sdělení Komise nazvané „Akt o jednotném trhu II“ zdůrazňuje potřebu dalšího úsilí, aby bylo urychleně dosaženo cílů stanovených v Digitální agendě, mimo jiné řešením problému investic do vysokorychlostních sítí.
(7)
Zavádění pevných i bezdrátových vysokorychlostních sítí elektronických komunikací v celé Unii vyžaduje značné investice, jejichž významnou část představují náklady na stavební práce. Omezením některých nákladných stavebních prací by se zavádění širokopásmového připojení stalo účinnějším.
(8)
Hlavní část těchto nákladů lze přičíst neefektivnosti v procesu zavádění, související s využitím existující pasivní infrastruktury (jako jsou kabelovody, potrubí, šachty, rozvodné skříně, sloupy, stožáry, antény, věže a jiné podpůrné konstrukce), překážkám souvisejícím s koordinací stavebních prací, těžkopádným správním postupům udělování povolení a překážkám týkajícím se budování sítí uvnitř budov, což má za následek značné finanční překážky, zejména ve venkovských oblastech.
(9)
Opatření, jejichž cílem je zvýšit efektivitu využití existující infrastruktury a snížit náklady a zmenšit překážky při provádění nových stavebních prací, by měla poskytnout významný příspěvek k zajištění rychlého a rozsáhlého budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací za současného zachování účinné hospodářské soutěže, aniž by to mělo nepříznivý dopad na bezpečnost, zabezpečení a bezproblémový provoz existující veřejné infrastruktury.
(10)
Některé členské státy přijaly opatření, jejichž cílem je snížit náklady na zavádění širokopásmového připojení. Tato opatření jsou však i nadále ojedinělá a roztroušená. Rozšíření těchto opatření v rámci Unie by mohlo výrazně přispět k vytvoření jednotného digitálního trhu. Rozdílné regulační požadavky navíc někdy brání spolupráci podniků veřejných služeb a mohou vytvářet překážky vstupu na trh pro nové provozovatele sítí a nové obchodní příležitosti, což omezuje vývoj vnitřního trhu s využíváním a budováním fyzické infrastruktury pro vysokorychlostní sítě elektronických komunikací. Kromě toho iniciativy na úrovni členských států vždy nezohledňují celkovou situaci, zatímco v zájmu dosažení jednotného a významného výsledku je nutné přijmout opatření v rámci celého procesu zavádění a napříč odvětvími.
(11)
Cílem této směrnice je stanovit určitá minimální práva a povinnosti platné v celé Unii s cílem usnadnit zavádění vysokorychlostních sítí elektronických komunikací a meziodvětvovou koordinaci. Při zajištění rovných podmínek by tím neměly být dotčeny stávající osvědčené postupy a opatření přijatá na vnitrostátní a místní úrovni, obsahující podrobnější ustanovení a podmínky, jakož i další opatření doplňující uvedená práva a povinnosti, v souladu se zásadou subsidiarity.
(12)
Pokud jsou s ohledem na zásadu lex specialis v platnosti zvláštní regulační opatření v souladu s právem Unie, měla by mít přednost před minimálními právy a povinnostmi stanovenými touto směrnicí. Touto směrnicí by proto neměl být dotčen regulační rámec Unie pro elektronické komunikace stanovený ve směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/21/ES (5),jakož i směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/19/ES (6), směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/20/ES (7), směrnici Evropského parlamentu a Rady 2002/22/ES (8) a směrnici Komise 2002/77/ES (9), včetně vnitrostátních opatření přijatých v souladu s tímto regulačním rámcem, jako jsou např. specifická symetrická nebo asymetrická regulační opatření.
(13)
Pro provozovatele sítí elektronických komunikací, zejména nové účastníky na trhu, může být výrazně efektivnější opětovně využít pro účely zavádění sítí elektronických komunikací již existující fyzickou infrastrukturu včetně infrastruktury jiných veřejných služeb, zejména v oblastech, kde vhodná síť elektronických komunikací není k dispozici, nebo tam, kde vybudování nové fyzické infrastruktury nemusí být ekonomicky proveditelné. Synergie napříč odvětvími mohou navíc podstatně snížit potřebu stavebních prací pro budování sítí elektronických komunikací, a tím i společenské a ekologické náklady s nimi spojené, jako je znečištění, škodlivé vlivy a dopravní problémy. Tato směrnice by se proto měla použít nejen na poskytovatele veřejných komunikačních sítí, ale i na jakéhokoli vlastníka nebo držitele práv, přičemž v posledně uvedeném případě aniž jsou tím dotčena vlastnická práva jakékoli třetí strany, na užívání rozsáhlých a všudypřítomných fyzických infrastruktur vhodných pro uložení prvků sítí elektronických komunikací, mezi něž patří např. fyzické sítě pro poskytování elektřiny, plynu, vody a kanalizace a odvodňovacích systémů, vytápění a dopravních služeb.
(14)
Za účelem lepšího budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací na vnitřním trhu by tato směrnice měla stanovit práva pro poskytovatele veřejných komunikačních sítí na přístup k fyzické infrastruktuře bez ohledu na její umístění za spravedlivých a přiměřených podmínek v souladu s obvyklým výkonem vlastnických práv. Povinností umožnit přístup k fyzické infrastruktuře by neměla být dotčena práva vlastníka půdy nebo budovy, na níž nebo v níž je infrastruktura umístěna.
(15)
Vzhledem k nízké diferenciaci může být ve fyzických zařízeních sítě často uložena široká škála prvků sítí elektronických komunikací současně, včetně těch, které jsou schopny poskytovat služby širokopásmového připojení o rychlosti alespoň 30 Mb/s v souladu se zásadou technologické neutrality, a to bez vlivu na hlavní poskytovanou službu a s minimálními náklady na přizpůsobení. Fyzickou infrastrukturu, která je určena pouze k uložení jiných prvků sítě, aniž by se sama stala aktivním prvkem sítě, -jako v případě nenasvícených optických vláken, lze proto v zásadě využít k uložení kabelů nebo vybavení elektronických komunikací nebo jakéhokoli jiného prvku sítí elektronických komunikací, bez ohledu na její skutečné využití nebo její vlastnictví, pokud nevzniknou žádné obavy ohledně bezpečnosti ani nedojde k újmě na budoucích obchodních zájmech vlastníka infrastruktury. Fyzickou infrastrukturu veřejných komunikačních sítí lze také v zásadě využít k uložení prvků jiných sítí, a členské státy se proto mohou rozhodnout uplatnit ve vhodných případech zásadu vzájemnosti a umožnit provozovatelům veřejných komunikačních sítí, aby nabízeli přístup ke svým sítím pro účely budování jiných sítí. Aniž je dotčeno sledování specifického obecného zájmu spojeného s poskytováním hlavní služby, měly by být podporovány synergie mezi provozovateli sítí, aby současně přispívali k dosažení cílů Digitální agendy.
(16)
I když by touto směrnicí nemělo být dotčeno jakékoli specifické ochranné opatření potřebné k zajištění bezpečnosti a lidského zdraví, bezpečnosti a integrity sítí, zejména v rámci kritické infrastruktury, a k zajištění toho, že nebude dotčena hlavní služba poskytovaná provozovatelem sítě, zejména u sítí pro zásobování vodou určenou k lidské spotřebě, obecná pravidla ve vnitrostátních právních předpisech zakazující provozovatelům sítě sjednávat přístup k fyzické infrastruktuře ze strany poskytovatelů sítí elektronických komunikací by mohla bránit vytvoření trhu s přístupem k fyzické infrastruktuře. Taková obecná pravidla by proto měla být zrušena. Opatřeními stanovenými touto směrnicí by současně neměla být dotčena možnost, aby členské státy zatraktivnily poskytování přístupu k infrastruktuře provozovateli veřejných služeb tím, že příjmy plynoucí z této služby v souladu s platnými právními předpisy Unie vyloučí ze základu pro výpočet sazeb pro koncové uživatele u jejich hlavní činnosti nebo činností.
(17)
Provozovatel sítě může z objektivních důvodů odepřít přístup ke konkrétní fyzické infrastruktuře. Fyzická infrastruktura zejména nemusí být technicky vhodná s ohledem na konkrétní okolnosti týkající se infrastruktur, pro které byl vyžádán přístup; jako je momentální nedostatek prostoru, nebo kvůli budoucím potřebám prostoru, které jsou dostatečně prokázány např. prostřednictvím veřejně dostupných investičních plánů. Podobně by za určitých okolností mohlo sdílení infrastruktury ohrozit bezpečnost nebo veřejné zdraví, integritu a bezpečnost sítě, mimo jiné v rámci kritické infrastruktury, nebo poskytování služeb, které jsou prostřednictvím téže infrastruktury primárně zajišťovány. Dále, pokud provozovatel sítě již poskytuje velkoobchodní přístup k fyzické infrastruktuře sítě, která by splňovala potřeby žadatele o přístup, může mít přístup k uvedené fyzické infrastruktuře negativní hospodářský dopad na její obchodní model a investiční pobídky a může mít za následek i neefektivní zdvojování prvků sítě. Současně v případě povinností přístupu k fyzické infrastruktuře uložených v souladu s regulačním rámcem Unie v oblasti elektronických komunikací, jako jsou povinnosti uložené podnikům s významnou tržní silou, by se na ně již vztahovaly specifické regulační povinnosti, které by touto směrnicí neměly být dotčeny.
(18)
Požádají-li podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě o přístup ve specifikované oblasti, provozovatelé sítí by měli předložit nabídku sdíleného využívání svých zařízení za spravedlivých a přiměřených podmínek, včetně ceny, pokud není přístup odepřen z objektivních důvodů. V závislosti na okolnostech může podmínky, za nichž je takový přístup udělen, ovlivnit několik faktorů, mezi něž patří dodatečné náklady na údržbu a úpravy, preventivní ochranná opatření, která mají být přijata k omezení nepříznivých dopadů na bezpečnost, zabezpečení a integritu sítě, specifická ujednání o odpovědnosti v případě škody, využití jakékoli veřejné dotace udělené na vybudování infrastruktury, včetně konkrétních podmínek spojených s dotací nebo stanovených vnitrostátními právními předpisy v souladu s právními předpisy Unie, schopnost zajistit či poskytnout kapacitu infrastruktury za účelem splnění či zajištění závazků veřejné služby, případně omezení vyplývající z ustanovení vnitrostátních právních předpisů, jejichž cílem je ochrana životního prostředí, veřejného zdraví nebo veřejné bezpečnosti nebo dodržení městských a venkovských územních plánů.
(19)
V případě neshody během obchodního jednání o technických a obchodních podmínkách by každá ze stran měla mít možnost obrátit se na příslušný vnitrostátní orgán pro řešení sporů, jenž stranám uloží řešení, aby se zamezilo neodůvodněnému odepření ujednání nebo uložení nepřiměřených podmínek. Při stanovení cen za poskytnutí přístupu by orgán pro řešení sporů měl zajistit, aby poskytovatel přístupu měl přiměřenou možnost náhrady svých nákladů vzniklých při poskytování přístupu k jeho fyzické infrastruktuře, při zohlednění zvláštních vnitrostátních podmínek a všech cenových struktur zavedených za účelem poskytnutí přiměřené možnosti náhrady nákladů s ohledem na prostředky právní ochrany již dříve uložené vnitrostátními regulačními orgány. Orgán pro řešení sporů by přitom měl rovněž zohlednit dopad požadovaného přístupu na obchodní plán poskytovatele přístupu, včetně investic, jež poskytovatel přístupu, který byl o přístup požádán, vynaložil, a to zejména investic uskutečněných do fyzické infrastruktury, o přístup k níž bylo požádáno. V konkrétním případě přístupu k fyzické infrastruktuře poskytovatelů veřejných komunikačních sítí mohou investice do takové infrastruktury přímo přispět k dosažení cílů Digitální agendy a hospodářská soutěž na navazujících trzích může být ovlivněna parazitováním. Jakákoli povinnost přístupu by proto měla plně zohledňovat ekonomickou životaschopnost těchto investic na základě jejich rizikového profilu, časového harmonogramu návratnosti investic, vlivu, který má přístup na hospodářskou soutěž na navazujících trzích a v důsledku toho na ceny a na návratnost investice, odpisů aktiv sítě v době žádosti o přístup, obchodních důvodů podporujících investice, zejména do fyzické infrastruktury užívané k poskytování vysokorychlostních služeb elektronických komunikací a možnosti souběžného zavádění infrastruktury, jež je předběžně nabídnuta žadateli o přístup.
(20)
V zájmu efektivního plánování budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací a zajištění co nejefektivnějšího využití existujících infrastruktur vhodných k zavádění sítí elektronických komunikací by podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě měly mít přístup k minimálním informacím o fyzické infrastruktuře dostupné v oblasti budování. Tyto minimální informace by měly umožňovat posouzení potenciálu, pokud jde o využití existující infrastruktury v určité oblasti, jakož i snížení škody na jakékoli existující fyzické infrastruktuře. S ohledem na počet zúčastněných stran a v zájmu usnadnění přístupu k těmto informacím, a to i napříč odvětvími a přes hranice, by uvedené minimální informace měly být zpřístupněny prostřednictvím jednotného informačního místa. Toto jednotné informační místo by mělo umožnit přístup k minimálním informacím, které jsou již k dispozici v elektronické podobě, s dodržením omezení zajišťujících bezpečnost a integritu sítí, zejména v rámci kritické infrastruktury, nebo chránících legitimní provozní a obchodní tajemství.
(21)
Aniž by tato směrnice ukládala členským státům jakékoliv nové povinnosti v oblasti mapování, měly by směrnice stanovit, že minimální informace, které orgány veřejné správy již shromáždily a jež jsou k dispozici v elektronické podobě na základě vnitrostátních iniciativ i právních předpisů Unie, jako je např. směrnice Evropského parlamentu a Rady 2007/2/ES (10), by měly být zpřístupněny, například prostřednictvím hypertextového odkazu, jednotnému informačnímu místu. Tím by byl umožněn koordinovaný přístup k informacím o fyzické infrastruktuře pro poskytovatele sítí elektronických komunikací a zároveň zajistit bezpečnost a integritu veškerých takových informací, zejména pokud jde o kritickou infrastrukturu jednotlivých států. Zpřístupňováním takových informací by neměly být dotčeny požadavky na transparentnost, které již platí pro opakované použití informací veřejného sektoru na základě směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/98/ES (11). Pokud informace, které jsou veřejnému sektoru k dispozici, nezajišťují adekvátní znalost existující fyzické infrastruktury určitého typu nebo v určité oblasti, provozovatelé sítí by měli informace zpřístupnit podnikům zajišťujícím nebo oprávněným zajišťovat veřejné komunikační sítě.
(22)
Nejsou-li minimální informace k dispozici prostřednictvím jednotného informačního místa, měla by být přesto zajištěna možnost, aby si podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě takové specifické informace přímo vyžádaly od kteréhokoli provozovatele sítě v dané oblasti. Kromě toho, pokud je žádost přiměřená, zejména je-li to třeba s ohledem na možnost sdílení existující fyzické infrastruktury nebo na koordinaci stavebních prací, podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě by měly dostat možnost provést průzkum na místě a vyžádat si informace o plánovaných stavebních pracích za transparentních, přiměřených a nediskriminačních podmínek, aniž by byla dotčena ochranná opatření přijatá s cílem zajistit bezpečnost a integritu sítě, jakož i chránit důvěrnost a provozní a obchodní tajemství. Měla by být podporována zvýšená transparentnost plánovaných stavebních prací ze strany samotných provozovatelů sítí nebo prostřednictvím jednotných informačních míst, zejména v oblastech, kde je nejužitečnější, a to přesměrováním oprávněných provozovatelů k takovým informacím, kdykoli jsou k dispozici.
(23)
Pokud dojde v souvislosti s přístupem k informacím o fyzické infrastruktuře s ohledem na budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací ke sporům, příslušný orgán pro řešení sporů by měl mít pravomoc k jejich vyřešení formou závazného rozhodnutí. Rozhodnutími tohoto orgánu by v každém případě neměla být dotčena možnost kterékoli strany obrátit se na soud.
(24)
Koordinace stavebních prací týkajících se fyzické infrastruktury může zajistit značné úspory a minimalizovat zátěž pro oblast dotčenou budováním nových sítí elektronických komunikací. Z tohoto důvodu by měla být zakázána regulační omezení, která stanoví obecný zákaz jednání mezi provozovateli sítí s cílem koordinovat takové práce za účelem budování mimo jiné vysokorychlostních sítí elektronických komunikací. V případě stavebních prací, které nejsou financovány z veřejných prostředků, by touto směrnicí nemělo být dotčeno právo zúčastněných stran uzavírat dohody o koordinaci stavebních prací v souladu s jejich vlastními investičními a obchodními plány a jimi upřednostňovaným časovým rámcem.
(25)
Stavební práce zcela nebo částečně financované z veřejných prostředků by měly vést k maximalizaci pozitivního společného výsledku využitím pozitivních externalit takových prací napříč odvětvími a zajištěním rovných příležitostí při sdílení dostupné a plánované fyzické infrastruktury za účelem budování sítí elektronických komunikací. Provozovatel sítě provádějící přímo nebo nepřímo, např. prostřednictvím subdodavatele, dotčené stavební práce by měl včasným a přiměřeným žádostem o koordinaci budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, zajišťující například pokrytí možných dodatečných nákladů, včetně nákladů z prodlení, a minimalizaci změn původních plánů, vyhovět za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek, čímž by neměl být nepříznivě dotčen hlavní účel stavebních prací financovaných z veřejných prostředků. Aniž jsou dotčena příslušná pravidla pro státní podporu, měly by mít členské státy možnost stanovit další pravidla pro rozdělení nákladů spojených s koordinovaným budováním. Měly by být k dispozici zvláštní postupy k zajištění rychlého řešení sporů týkajících se vyjednávání uvedených dohod o koordinaci, a to za přiměřených, spravedlivých a nediskriminačních podmínek. Těmito ustanoveními by nemělo být dotčeno právo členských států vyhradit kapacitu pro sítě elektronických komunikací i bez zvláštních žádostí, aby vyhověly budoucí poptávce po fyzické infrastruktuře a maximalizovaly hodnotu stavebních prací, nebo přijmout opatření zahrnující podobná práva na koordinaci stavebních prací pro provozovatele jiných druhů sítí, například pro plyn nebo elektřinu.
(26)
Při budování sítí elektronických komunikací nebo nových síťových prvků může být za účelem ochrany obecných zájmů členských států a Unie nezbytná řada různých povolení, včetně stavebního povolení, územního plánu, povolení z hlediska životního prostředí a jiných povolení. Počet povolení nutných pro budování různých typů sítí elektronických komunikací a místní charakter budování může vyústit v uplatnění řady postupů a podmínek. Při zachování práva každého příslušného orgánu na účast a uchování svých rozhodovacích pravomocí v souladu se zásadou subsidiarity by veškeré relevantní informace o postupech a obecných podmínkách týkajících se stavebních prací měly být dostupné prostřednictvím jednotného informačního místa. To by mohlo snížit složitost a zvýšit efektivitu a transparentnost, zejména pro nové subjekty na trhu nebo menší subjekty, které neprovozují činnost v dané oblasti. Členské státy by navíc měly mít možnost stanovit právo podniků zajišťujících nebo oprávněných zajišťovat veřejné komunikační sítě předložit svou žádost o povolení prostřednictvím jednotného kontaktního místa.
(27)
Členské státy by měly zajistit, aby rozhodnutí o povolení nebo zamítnutí žádosti o povolení týkající se budování sítí elektronických komunikací nebo nových síťových prvků byla v každém případě poskytnuta k dispozici nejpozději do čtyř měsíců, aniž jsou dotčeny jiné konkrétní lhůty nebo povinnosti stanovené pro řádný průběh řízení platné pro postup udělování povolení v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Unie, aby se zajistilo, že postupy udělování povolení nepůsobí jako překážky investic a že nemají nepříznivý vliv na vnitřní trh. Takové rozhodnutí může být v souladu s platnými právními předpisy implicitní nebo explicitní. Členské státy by případně měly stanovit právo poskytovatelů, kteří utrpěli škodu z prodlení způsobenou některým příslušným orgánem, udělit povolení v rámci platných lhůt za účelem získání náhrady.
(28)
Aby se zajistilo, že tyto postupy pro udělování povolení budou dokončeny v přiměřené lhůtě, členské státy by mohly zvážit stanovení několika ochranných opatření, jako je např. implicitní schválení, nebo přijmout opatření zjednodušující postupy udělování povolení mimo jiné snížením počtu povolení nutných pro budování sítí elektronických komunikací nebo vynětím určitých kategorií stavebních prací malého rozsahu nebo standardizovaných stavebních prací z udělování povolení. Orgány na celostátní, regionální nebo místní úrovni by měly každé odmítnutí takového povolení v rámci jejich pravomoci odůvodnit na základě objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií a podmínek. Tím by neměla být dotčena jakákoli opatření přijatá členskými státy vyjímající některé prvky sítí elektronických komunikací, pasivní či aktivní, z udělování povolení.
(29)
Dosažení cílů Digitální agendy vyžaduje, aby se zavádění infrastruktury přiblížilo prostorám koncových uživatelů, přičemž bude plně respektována zásada proporcionality, pokud jde o jakákoli omezení vlastnických práv z hlediska sledovaného obecného zájmu. Mělo by být usnadněno vybudování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací až ke koncovým uživatelům a zároveň zajištěna technologická neutralita, zejména prostřednictvím fyzické infrastruktury uvnitř budovy, připravené pro vysokorychlostní připojení. S ohledem na skutečnost, že náklady na zástavbu minichrániček během výstavby budovy jsou relativně nízké, zatímco dovybavení budov vysokorychlostní infrastrukturou může představovat významnou část nákladů na budování vysokorychlostní sítě, měly by být všechny nové nebo podstatně renovované budovy vybaveny fyzickou infrastrukturou umožňující připojení koncových uživatelů k vysokorychlostním sítím. V zájmu zavádění vysokorychlostních sítí elektronických komunikací by nové a podstatně renovované vícebytové budovy měly být vybaveny přístupovým bodem, jehož prostřednictvím může poskytovatel získat přístup k infrastruktuře uvnitř budovy. Developeři budov by navíc měli zajistit vytvoření prázdných kabelovodů vedoucích z každého bytu do přístupového bodu umístěného ve vícebytové budově nebo mimo ni. Mohou se vyskytnout případy, jako jsou nové budovy s jedním bytem nebo významné renovace v izolovaných oblastech, kdy je perspektiva vysokorychlostního připojení z objektivních důvodů považována za příliš vzdálenou na to, aby odůvodnila vybavení budov fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, nebo přístupovým bodem, nebo kdy by takové vybavení budov bylo nepřiměřené z ekonomických důvodů nebo z důvodu ochrany městského dědictví či životního prostředí, jako v případě zvláštních kategorií památek.
(30)
S cílem pomoci potenciálním kupujícím a nájemcům při určování budov, které jsou vybaveny fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, a které tudíž mají značný potenciál úspory nákladů, a s cílem prosazovat vysokorychlostní připravenost budov by členské státy měly mít možnost vyvinout dobrovolné označení „připraveno pro širokopásmové připojení“ pro budovy vybavené takovou infrastrukturou a přístupovým bodem v souladu s touto směrnicí.
(31)
Když poskytovatelé veřejných komunikačních sítí budují vysokorychlostní sítě elektronických komunikací v určité oblasti, lze dosáhnout výrazných úspor z rozsahu, pokud mohou ukončit svou síť v přístupovém bodě budovy bez ohledu na to, zda účastník v té době vyjádřil výslovný zájem o uvedenou službu, avšak pod podmínkou, že je minimalizován dopad na soukromé vlastnictví, s využitím existující fyzické infrastruktury a s uvedením dotčené oblasti do původního stavu. Je-li síť ukončena v přístupovém bodě, připojení dalších zákazníků je možné za podstatně nižších nákladů, zejména prostřednictvím přístupu k vertikálnímu segmentu uvnitř budovy, připravenému pro vysokorychlostní připojení, pokud již existuje. Uvedeného cíle lze stejně tak dosáhnout v případě, kdy je budova sama již vybavena vysokorychlostní sítí elektronických komunikací, k níž mají za transparentních, přiměřených a nediskriminačních podmínek přístup všichni poskytovatelé veřejných komunikačních sítí, kteří mají v dané budově aktivního účastníka služeb. To může nastat zejména v členských státech, které přijaly opatření na základě článku 12 směrnice 2002/21/ES.
(32)
Nové budovy měly být vybaveny fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, a v případě vícebytových budov přístupovým bodem- Členské státy by k dosažení tohoto cíle měly mít možnost jisté flexibility. V tomto ohledu není cílem této směrnice harmonizace pravidel v oblasti souvisejících nákladů, včetně úhrady nákladů na vybavení budov fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, a přístupovým bodem.
(33)
Vzhledem ke společenským přínosům digitálního začlenění a k ekonomické logice budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, pokud neexistuje pasivní ani aktivní infrastruktura připravená pro vysokorychlostní připojení, která obsluhuje prostory koncových uživatelů, ani alternativy k poskytnutí vysokorychlostních sítí elektronických komunikací účastníkovi, měl by mít jakýkoli poskytovatel veřejných komunikačních sítí právo ukončit svou síť na vlastní náklady v soukromých prostorech v případě, že dopad na soukromý majetek je minimalizovaný, např. opětovným využitím existující fyzické infrastruktury dostupné v budově, je-li to možné, nebo uvedením dotčených oblastí do původního stavu.
(34)
V souladu se zásadou subsidiarity by touto směrnicí neměla být dotčena možnost, aby členské státy přidělily regulační úkoly v něm stanovené orgánům, jež jsou nejvíce způsobilé je plnit v souladu s vnitrostátním ústavním systémem rozdělení pravomocí a s požadavky stanovenými touto směrnicí.
(35)
Určený vnitrostátní orgán pro řešení sporů by měl zajistit nestrannost a nezávislost vůči zúčastněným stranám a měl by mít odpovídající pravomoci a zdroje.
(36)
Členské státy by měly stanovit účinné, přiměřené a odrazující sankce pro případ nedodržení vnitrostátních opatření přijatých na základě této směrnice.
(37)
Aby byla zajištěna efektivita jednotných informačních míst stanovených touto směrnicí, členské státy by měly zajistit, aby v daném jednotném informačním místě, v němž lze zajistit zvýšenou efektivitu s ohledem na přidělené úkoly, mimo jiné i v rámci místního katastru nemovitostí, byly k dispozici dostatečné zdroje a příslušné informace o konkrétní oblasti s optimální mírou agregace. Se záměrem vycházet z existujících struktur a maximalizovat přínosy pro koncové uživatele by proto členské státy mohly zvážit možné synergie a úspory z rozsahu činnosti s jednotnými kontaktními místy ve smyslu článku 6 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2006/123/ES (12).
(38)
Jelikož cílů této směrnice, totiž usnadnit budování fyzické infrastruktury vhodné pro vysokorychlostní sítě elektronických komunikací v celé Unii, nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich z důvodů jejich rozsahu či účinků může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje tato směrnice rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(39)
Tato směrnice dodržuje základní práva a ctí zásady uznané zejména v Listině základních práv Evropské unie, zejména právo na soukromí a ochranu obchodního tajemství, svobodu podnikání, právo na vlastnictví a právo na účinnou právní ochranu. Členské státy musí tuto směrnici uplatňovat v souladu s těmito právy a zásadami,
PŘIJALY TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Cílem této směrnice je usnadnit a podnítit zavádění vysokorychlostních sítí elektronických komunikací podporou společného využívání existující fyzické infrastruktury a usnadněním efektivnějšího budování nové fyzické infrastruktury, aby bylo možné tyto sítě zavádět s nižšími náklady.
2. Tato směrnice stanoví minimální požadavky týkající se stavebních prací a fyzické infrastruktury s cílem sblížit některé aspekty právních a správních předpisů členských států v těchto oblastech.
3. Členské státy mohou zachovat nebo zavést opatření v souladu s právními předpisy Unie, které jsou přísnější než minimální požadavky stanovené touto směrnicí s cílem lépe dosáhnout cíle uvedeného v odstavci 1.
4. Pokud jsou ustanovení této směrnice v rozporu s ustanoveními směrnic 2002/21/ES, 2002/19/ES, 2002/20/ES, 2002/22/ES nebo 2002/77/ES, použijí se příslušná ustanovení uvedených směrnic.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se použijí definice uvedené ve směrnici 2002/21/ES.
Použijí se rovněž tyto definice:
1)
„provozovatelem sítě“ se rozumí podnik zajišťující nebo oprávněný zajišťovat veřejné komunikační sítě, jakož i podnik, který zajišťuje fyzickou infrastrukturu určenou k poskytování:
a)
služeb výroby, přepravy nebo distribuce
i)
plynu,
ii)
elektrické energie včetně veřejného osvětlení,
iii)
vytápění,
iv)
vody včetně odstraňování nebo čištění odpadních a kanalizačních vod, a odvodňovacích systémů,
b)
dopravních služeb včetně železnic, silnic, přístavů a letišť;
2)
„fyzickou infrastrukturou“ se rozumí jakýkoli prvek sítě, který je určen k uložení jiných prvků sítě, aniž by se sám stal aktivním prvkem sítě, jako jsou potrubí, stožáry, kabelovody, inspekční komory, vstupní šachty, rozvodné skříně, budovy nebo vstupy do budov, antény, věže a sloupy; kabely, včetně nenasvícených optických vláken, jakož i prvky sítí používané v současné době k poskytování vody určené k lidské spotřebě podle definice uvedené v čl. 1 odst. 2 směrnice Rady 98/83/ES (13) nejsou fyzickou infrastrukturou ve smyslu této směrnice;
3)
„vysokorychlostní sítí elektronických komunikací“ se rozumí síť elektronických komunikací, jež je schopna poskytovat služby širokopásmového připojení o rychlosti alespoň 30 Mb/s;
4)
„stavebními pracemi“ se rozumí každý výsledek stavebních nebo stavebně inženýrských prací jako celek, který je sám o sobě dostačující, aby plnil hospodářskou nebo technickou funkci, a zahrnuje jeden nebo více prvků fyzické infrastruktury;
5)
„subjektem veřejného sektoru“ se rozumí státní, regionální nebo místní orgán, veřejnoprávní subjekt nebo sdružení vytvořené jedním nebo několika takovými orgány nebo jedním nebo několika takovými veřejnoprávními subjekty;
6)
„veřejnoprávními subjekty“ se rozumějí subjekty se všemi těmito vlastnostmi:
a)
jsou založeny za zvláštním účelem spočívajícím v uspokojování potřeb obecného zájmu, které nemají průmyslovou nebo obchodní povahu;
b)
mají právní subjektivitu a
c)
jsou financovány zcela nebo převážně státem, regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty; nebo podléhají řídicímu dohledu těchto orgánů nebo subjektů; nebo je v jejich správním, řídícím nebo dozorčím orgánu více než polovina členů jmenována státem, regionálními nebo místními orgány nebo jinými veřejnoprávními subjekty;
7)
„fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy“ se rozumí fyzická infrastruktura nebo zařízení v místě koncového uživatele, včetně prvků ve spoluvlastnictví, určené k uložení kabelových nebo bezdrátových přístupových sítí, pokud jsou tyto přístupové sítě schopny poskytovat služby elektronických komunikací a propojovat přístupový bod budovy s koncovým bodem sítě;
8)
„fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení“ se rozumí fyzická infrastruktura uvnitř budovy, určená k uložení prvků či umožnění poskytnutí vysokorychlostních sítí elektronických komunikací;
9)
„významnou renovací“ se rozumí stavební nebo stavebně inženýrské práce v místě koncového uživatele, které zahrnují strukturální změny celé fyzické infrastruktury uvnitř budovy nebo její značné části a vyžadují stavební povolení;
10)
„povolením“ se rozumí explicitní nebo implicitní rozhodnutí příslušného orgánu v návaznosti na jakýkoli postup, v jehož rámci je určitý podnik povinen učinit kroky umožňující legální provedení stavebních nebo stavebně inženýrských prací;
11)
„přístupovým bodem“ se rozumí fyzický bod umístěný uvnitř budovy či mimo ni přístupný pro podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě, jehož prostřednictvím je umožněno připojení k fyzické infrastruktuře uvnitř budovy, připravené pro vysokorychlostní připojení.
Článek 3
Přístup k existující fyzické infrastruktuře
1. Členské státy zajistí, aby každý provozovatel sítě měl právo nabízet podnikům zajišťujícím nebo oprávněným zajišťovat sítě elektronických komunikací přístup ke své fyzické infrastruktuře pro účely budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací. Členské státy mohou naproti tomu stanovit právo provozovatelů veřejných komunikačních sítí nabízet přístup k jejich fyzické infrastruktuře pro účely budování jiných sítí než sítí elektronických komunikací.
2. Členské státy zajistí, aby na základě písemné žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě měl každý provozovatel sítě povinnost vyhovět všem přiměřeným žádostem o přístup ke své fyzické infrastruktuře pro účely budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, a to za spravedlivých a přiměřených podmínek včetně ceny. Taková písemná žádost specifikuje prvky projektu, pro nějž se požaduje přístup, včetně konkrétního časového rámce.
3. Členské státy vyžadují, aby každé odepření přístupu bylo založeno na objektivních, transparentních a přiměřených kritériích, jako jsou:
a)
technická vhodnost fyzické infrastruktury, k níž bylo požádáno o přístup, pro uložení jakéhokoli prvku vysokorychlostních sítí elektronických komunikací podle odstavce 2;
b)
dostupnost prostoru k uložení prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací podle odstavce 2, včetně budoucích potřeb provozovatele sítě ohledně prostoru, které jsou dostatečně prokázány;
c)
otázky týkající se bezpečnosti a veřejného zdraví;
d)
integrita a bezpečnost kterékoli sítě, zejména kritické infrastruktury jednotlivých států;
e)
riziko závažné interference plánovaných služeb elektronických komunikací s poskytováním jiných služeb prostřednictvím stejné fyzické infrastruktury;
f)
dostupnost použitelných alternativních prostředků pro velkoobchodní přístup k fyzické infrastruktuře sítě poskytnutých provozovatelem sítě a vhodných k poskytování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací za předpokladu, že tento přístup je nabízen za spravedlivých a přiměřených podmínek;
Členské státy zajistí, aby provozovatel sítě uvedl důvody zamítnutí do dvou měsíců ode dne přijetí úplné žádosti o přístup.
4. V případě, kdy byl odepřen přístup nebo kdy do dvou měsíců od data obdržení žádosti o přístup nebylo dosaženo dohody o konkrétních podmínkách včetně ceny, členské státy zajistí, aby kterákoli ze stran byla oprávněna předložit věc příslušnému vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů.
5. Členské státy vyžadují, aby vnitrostátní orgán pro řešení sporů uvedený v odstavci 4 vydal, s řádným ohledem na zásadu proporcionality, závazné rozhodnutí ve věci sporu zahájeného podle odstavce 4, včetně stanovení spravedlivých a přiměřených podmínek i cen, je-li to na místě.
Vnitrostátní orgán pro řešení sporů vyřeší spor v nejkratší možné době a v každém případě do čtyř měsíců ode dne přijetí úplné žádosti s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
Týká-li se spor přístupu k infrastruktuře poskytovatele sítě elektronických komunikací a je-li vnitrostátní orgán pro řešení sporů vnitrostátním regulačním orgánem, zohlední případně cíle stanovené v článku 8 směrnice 2002/21/ES. Jakákoli cena stanovená orgánem pro řešení sporů zajistí, aby poskytovatel přístupu měl přiměřenou možnost náhrady svých nákladů a zohlední dopad požadovaného přístupu na obchodní plán poskytovatele přístupu, včetně investic realizovaných provozovatelem sítě, který byl o přístup požádán, zejména do fyzických infrastruktur využívaných k poskytování vysokorychlostních služeb elektronických komunikací.
6. Tímto článkem není dotčeno vlastnické právo vlastníka fyzické infrastruktury v případě, že provozovatel sítě není jejím vlastníkem, ani vlastnické právo jakékoliv třetí strany, jako jsou vlastníci pozemků a vlastníci soukromých nemovitostí.
Článek 4
Transparentnost ve vztahu k fyzické infrastruktuře
1. Pro účely žádosti o přístup k fyzické infrastruktuře v souladu s čl. 3 odst. 2 členské státy zajistí, aby každý podnik zajišťující nebo oprávněný zajišťovat veřejné komunikační sítě měl na vyžádání právo na přístup k následujícímu souboru minimálních informací o existující fyzické infrastruktuře kteréhokoli provozovatele sítě:
a)
umístění a trasování;
b)
druh a současné využití infrastruktury a
c)
kontaktní místo.
Členské státy zajistí, aby podnik žádající o přístup specifikoval oblast, v níž plánuje budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací.
Členské státy mohou umožnit přístup k minimálním informacím, které mají být omezeny, pouze je-li to považováno za nutné v zájmu bezpečnosti a integrity sítí, národní bezpečnosti, veřejného zdraví nebo bezpečnosti, důvěrnosti nebo provozního či obchodního tajemství.
2. Členské státy mohou požadovat, aby každý subjekt veřejného sektoru, jenž je na základě svých úkolů držitelem částí minimálních informací uvedených v odstavci 1 a týkajících se fyzické infrastruktury provozovatele sítě v elektronické podobě, zpřístupnil tyto části informací elektronickými prostředky prostřednictvím jednotného informačního místa do 1. ledna 2017, a členské státy po takových subjektech veřejného sektoru požadují, aby je na požádání zpřístupnily podnikům zajišťujícím nebo oprávněným zajišťovat veřejné komunikační sítě, aniž jsou dotčena omezení podle odstavce 1. Veškeré aktualizace těchto informací a jakékoli nové prvky minimálních informací uvedených v odstavci 1, které subjekt veřejného sektoru obdrží, se zpřístupní jednotnému informačnímu místu do dvou měsíců ode dne jejich přijetí. Je-li třeba zaručit spolehlivost poskytnutých informací, lze tuto lhůtu prodloužit maximálně o jeden měsíc.
3. Minimální informace, které jsou zpřístupněny jednotnému informačnímu místu podle odstavce 2, se prostřednictvím jednotného informačního místa neprodleně zpřístupní v elektronické podobě za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek. Členské státy zajistí, aby byl přístup k minimálním informacím podle tohoto odstavce prostřednictvím jednotného informačního místa umožněn do 1. ledna 2017.
4. Nejsou-li minimální informace uvedené v odstavci 1 k dispozici prostřednictvím jednotného informačního místa, členské státy vyžadují, aby provozovatelé sítí tyto informace zpřístupnili na základě konkrétní písemné žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě. V této žádosti se specifikuje oblast, v níž je plánováno budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací. Přístup k informacím se poskytne do dvou měsíců od obdržení písemné žádosti za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek, aniž jsou dotčena příslušná omezení podle odstavce 1.
5. Na základě konkrétní písemné žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě členské státy vyžadují, aby provozovatelé sítí vyhověli přiměřeným žádostem o průzkum na místě týkajícím se konkrétních prvků jejich fyzické infrastruktury. V této žádosti se specifikují prvky sítě dotčené v souvislosti s budováním prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací. Průzkum na místě týkající se specifikovaných prvků sítě se povolí do jednoho měsíce od data obdržení písemné žádosti za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek, aniž jsou dotčena příslušná omezení podle odstavce 1.
6. Členské státy zajistí, aby v případě sporu vzniklého v souvislosti s právy a povinnostmi stanovenými v tomto článku měla kterákoli strana právo obrátit se ve věci sporu na vnitrostátní orgán pro řešení sporů. Vnitrostátní orgán pro řešení sporů plně zohlední zásadu proporcionality a vydá závazné rozhodnutí k vyřešení sporu v nejkratší možné době a v každém případě do dvou měsíců, s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
7. Členské státy mohou stanovit výjimky z povinností stanovených v odstavcích 1 až 5 v případě existujících fyzických infrastruktur, které se nepovažují za technicky vhodné pro budování vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, nebo v případě kritické infrastruktury jednotlivých států Tyto výjimky musí být v tomto ohledu řádně odůvodněné. Zúčastněným stranám musí být poskytnuta příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě k návrhům výjimek. Každá taková výjimka se musí oznámit Komisi.
8. Členské státy zajistí, aby podniky zajišťující nebo oprávněné zajišťovat veřejné komunikační sítě, které obdrží přístup k informacím podle tohoto článku, přijaly vhodná opatření pro zajištění zachování důvěrnosti a provozního a obchodního tajemství.
Článek 5
Koordinace stavebních prací
1. Členské státy zajistí, aby každý provozovatel sítě měl právo sjednávat dohody o koordinaci stavebních prací s podniky zajišťujícími nebo oprávněnými zajišťovat sítě elektronických komunikací s cílem budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací.
2. Členské státy zajistí, aby každý provozovatel sítě provádějící přímo nebo nepřímo stavební práce zcela nebo částečně financované z veřejných prostředků vyhověl všem přiměřeným žádostem podniků zajišťujících nebo oprávněných zajišťovat veřejné komunikační sítě o koordinaci stavebních prací s cílem budování prvků vysokorychlostní sítě elektronických komunikací, a to za transparentních a nediskriminačních podmínek. Těmto žádostem se vyhoví, pokud:
a)
si to nevyžádá žádné dodatečné náklady, mimo jiné z důvodu dalšího prodlení, pro původně plánované stavební práce;
b)
to nebrání kontrole nad koordinací prací a
c)
je žádost o koordinaci podána co nejdříve a v každém případě nejpozději jeden měsíc před předložením konečného projektu příslušným orgánům k udělení povolení.
Členské státy mohou stanovit pravidla pro rozdělení nákladů souvisejících s koordinací stavebních prací.
3. Pokud není dohody o koordinaci stavebních prací podle odstavce 2 dosaženo do jednoho měsíce od obdržení formální žádosti o jednání, členské státy zajistí, aby kterákoli ze stran měla právo předložit věc příslušnému vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů.
4. Členské státy zajistí, aby vnitrostátní orgán pro řešení sporů uvedený v odstavci 3 vydal, s řádným ohledem na zásadu proporcionality, rozhodnutí k vyřešení sporu zahájeného podle odstavce 3, včetně stanovení spravedlivých a nediskriminačních podmínek a poplatků, je-li to na místě.
Vnitrostátní orgán pro řešení sporů vyřeší spor v nejkratší možné době a v každém případě do dvou měsíců ode dne přijetí úplné žádosti, s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
5. Členské státy mohou stanovit výjimky z povinností uvedených v tomto článku pro stavební práce malého významu, pokud jde o hodnotu, velikost či trvání, nebo v případě kritické národní infrastruktury. Tyto výjimky musí být v tomto ohledu řádně odůvodněné. Zúčastněným stranám se poskytne příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě k návrhům výjimek. Každá taková výjimka se oznámí Komisi.
Článek 6
Transparentnost ve vztahu k plánovaným stavebním pracem
1. V zájmu sjednávání dohod o koordinaci stavebních prací uvedených v článku 5 členské státy vyžadují, aby kterýkoli provozovatel sítě na základě konkrétní písemné žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě zpřístupnil následující minimální informace o probíhajících nebo plánovaných stavebních pracích týkajících se jeho fyzické infrastruktury, pro něž bylo buď uděleno povolení, nebo povolovací řízení probíhá, nebo se první žádost příslušným orgánům o udělení povolení plánuje v následujících šesti měsících:
a)
umístění a druh prací;
b)
dotčené prvky sítě;
c)
předpokládaný termín zahájení prací a doba jejich trvání a
d)
kontaktní místo.
V žádosti podniku zajišťujícího nebo oprávněného zajišťovat veřejné komunikační sítě se specifikuje oblast, v níž je plánováno budování prvků vysokorychlostní sítě elektronických komunikací. Provozovatelé sítí do dvou týdnů od data obdržení písemné žádosti poskytnou požadované informace za přiměřených, nediskriminačních a transparentních podmínek. Členské státy mohou umožnit přístup k minimálním informacím, které mají být omezeny, pouze je-li to považováno za nutné v zájmu bezpečnosti a integrity sítí, národní bezpečnosti, veřejného zdraví nebo bezpečnosti, důvěrnosti nebo provozního a obchodního tajemství.
2. Provozovatel sítě může žádost podle odstavce 1 zamítnout, pokud:
a)
požadované informace zveřejnil v elektronické podobě, nebo
b)
je přístup k těmto informacím zajištěn prostřednictvím jednotného informačního místa.
3. Členské státy zajistí, aby provozovatel sítě zpřístupnil požadované minimální informace uvedené v odstavci 1 prostřednictvím jednotného informačního místa.
4. Členské státy zajistí, aby v případě sporu vzniklého v souvislosti s právy a povinnostmi stanovenými v tomto článku měla kterákoli strana právo obrátit se ve věci sporu na vnitrostátní orgán pro řešení sporů. Vnitrostátní orgán pro řešení sporů plně zohlední zásadu proporcionality a vydá závazné rozhodnutí k vyřešení sporu v nejkratší možné době a v každém případě do dvou měsíců, s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
5. Členské státy mohou stanovit výjimky z povinností stanovených v tomto článku pro stavební práce nevýznamné hodnoty nebo v případě kritické infrastruktury jednotlivých států. Tyto výjimky se řádně odůvodní. Zúčastněným stranám se poskytne příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě k návrhům výjimek. Každá taková výjimka se oznámí Komisi.
Článek 7
Postup udělování povolení
1. Členské státy zajistí, aby všechny příslušné informace týkající se podmínek a postupů platných pro udělování povolení pro stavební práce nezbytné pro účely budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací, včetně jakýchkoliv informací týkajících se výjimek platných pro tyto prvky, pokud jde o některá nebo veškerá povolení požadovaná podle vnitrostátních právních předpisů byly přístupné prostřednictvím jednotného informačního místa.
2. Členské státy mohou stanovit, že každý podnik zajišťující nebo oprávněný zajišťovat veřejné komunikační sítě má právo předkládat elektronickými prostředky a prostřednictvím jednotného informačního místa žádosti o povolení požadovaná pro stavební práce, která jsou nezbytná za účelem budování prvků vysokorychlostních sítí elektronických komunikací.
3. Členské státy přijmou nezbytná opatření, aby zajistily, že aniž jsou dotčeny jiné konkrétní lhůty nebo povinnosti stanovené k zajištění řádného průběhu řízení nebo odvolacího řízení, platné pro postupy související s udělováním povolení v souladu s vnitrostátními právními předpisy nebo právními předpisy Unie, příslušné orgány povolení udělí či zamítnou do čtyř měsíců ode dne přijetí úplné žádosti. Členské státy mohou stanovit, že tuto lhůtu lze ve výjimečných a řádně odůvodněných případech prodloužit. Jakékoliv prodloužení bude co nejkratší, aby bylo možné povolení udělit či zamítnout. Každé odmítnutí musí být řádně odůvodněno na základě objektivních, transparentních, nediskriminačních a přiměřených kritérií.
4. Členské státy mohou zajistit, aby každý podnik zajišťující nebo oprávněný zajišťovat veřejné komunikační sítě, kterému v důsledku nedodržení lhůt platných podle odstavce 3 vznikla škoda, měl právo na náhradu škody v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Článek 8
Fyzická infrastruktura uvnitř budovy
1. Členské státy zajistí, aby všechny nově postavené budovy pro něž byla žádost o stavební povolení podána po 31. prosinci 2016, byly v místě koncového uživatele, včetně prvků těchto budov ve spoluvlastnictví, vybaveny fyzickou infrastrukturou uvnitř budovy, připravenou pro vysokorychlostní připojení, až do koncových bodů sítě. Stejná povinnost platí v případě významné renovace, pro niž byla žádost o stavební povolení podána po 31. prosinci 2016.
2. Členské státy zajistí, aby všechny nově postavené vícebytové budovy, pro něž byla žádost o stavební povolení podána po 31. prosinci 2016, byly vybaveny přístupovým bodem. Stejná povinnost platí v případě významné renovace týkající se vícebytových budov, pro něž byla žádost o stavební povolení podána po 31. prosinci 2016.
3. Budovy vybavené v souladu s tímto článkem jsou způsobilé ke získání dobrovolného označení „připraveno pro širokopásmové připojení“ v těch členských státech, které se pro zavedení takového označení rozhodly.
4. Členské státy mohou pro určité kategorie budov, zejména budovy s jedním bytem, nebo významné renovace, stanovit výjimky z povinností stanovených v odstavcích 1 a 2, pokud je splnění těchto povinností nepřiměřené, například z hlediska nákladů pro jednotlivé vlastníky nebo společenství vlastníků nebo z hlediska druhů budov, jako jsou zvláštní kategorie památek, historické budovy, rekreační obydlí, vojenské budovy či jiné budovy využívané pro účely národní bezpečnosti. Tyto výjimky se řádně odůvodní. Zúčastněným stranám je poskytnuta příležitost vyjádřit se v přiměřené lhůtě k návrhům výjimek. Každá taková výjimka se oznámí Komisi.
Článek 9
Přístup k fyzické infrastruktuře uvnitř budovy
1. Členské státy zajistí, aby s výhradou odst. 3 prvního pododstavce měl každý poskytovatel veřejných komunikačních sítí právo zavést na vlastní náklady až k přístupovému bodu svou síť.
2. Členské státy zajistí, aby s výhradou odst. 3 prvního pododstavce měl každý poskytovatel veřejných komunikačních sítí právo na přístup ke kterékoli existující fyzické infrastruktuře uvnitř budovy za účelem budování vysokorychlostní sítě elektronických komunikací, pokud je duplikace technicky nemožná nebo ekonomicky neefektivní.
3. Členské státy zajistí, aby kterýkoliv držitel práva k užívání přístupového bodu a fyzické infrastruktury uvnitř budovy splňoval veškeré odůvodněné žádosti o přístup od poskytovatelů veřejných komunikačních sítí za spravedlivých a nediskriminačních podmínek, včetně ceny, je-li to na místě.
Pokud není dohody o přístupu uvedené v odstavci 1 nebo 2 dosaženo do dvou měsíců od obdržení formální žádosti o přístup, členské státy zajistí, aby každá strana měla právo předložit věc příslušnému vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů, aby posoudil dodržení požadavků stanovených v uvedených odstavcích. Vnitrostátní orgán pro řešení sporů plně zohlední zásadu proporcionality a vydá závazné rozhodnutí k vyřešení sporu v nejkratší možné době a v každém případě do dvou měsíců, s výjimkou mimořádných okolností, aniž je dotčena možnost kterékoli ze stran předložit věc soudu.
4. Členské státy mohou udělit výjimky z ustanovení v odstavcích 1 až 3 pro budovy, v nichž je přístup k existující síti, která končí v místě koncového uživatele a je vhodná k poskytování vysokorychlostní služeb elektronických komunikací, zajištěn za objektivních, transparentních, přiměřených a nediskriminačních podmínek.
5. Pokud infrastruktura uvnitř budovy, připravená pro vysokorychlostní připojení, neexistuje, členské státy zajistí, aby měl každý poskytovatel veřejných komunikačních sítí právo ukončit svou síť v prostorách účastníka, pokud s tím tento účastník souhlasí a pokud se tak minimalizuje dopad na soukromý majetek třetích stran.
6. Tímto článkem není dotčeno vlastnické právo vlastníka přístupového bodu nebo fyzické infrastruktury uvnitř budovy v případě, že držitel práva k užívání této infrastruktury nebo přístupového bodu není jejich vlastníkem, ani vlastnické právo jakýchkoliv třetích stran, jako jsou vlastníci pozemků a vlastníci budov.
Členské státy mohou stanovit pravidla pro odpovídající finanční náhradu pro osoby, jimž vznikla uplatňováním práv stanovených v tomto článku škoda.
Článek 10
Příslušné orgány
1. Členské státy zajistí, aby každý z úkolů svěřených vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů byl prováděn jedním nebo několika příslušnými orgány.
2. Vnitrostátní orgán pro řešení sporů určený členským státem podle odstavce 1 musí být právně samostatný a funkčně nezávislý na kterémkoliv provozovateli sítě. Členské státy mohou umožnit vnitrostátnímu orgánu pro řešení sporů účtovat poplatky na pokrytí nákladů souvisejících s plněním úkolů, které mu byly svěřeny.
3. Členské státy vyžadují, aby všechny strany s vnitrostátním orgánem pro řešení sporů plně spolupracovaly.
4. Členské státy jmenují jeden nebo více příslušných orgánů na celostátní, regionální nebo místní úrovni pro výkon funkcí jednotného informačního místa uvedených v článcích 4, 6 a 7. S cílem pokrýt náklady na plnění těchto funkcí členské státy mohou umožnit účtování poplatků za užívání jednotných informačních míst.
5. Členské státy oznámí Komisi totožnost každého příslušného orgánu v souladu s tímto článkem k plnění funkce podle této směrnice do 1. července 2016 a veškeré jejich změny předtím, než takové určení nebo změna vstoupí v platnost.
6. Proti veškerým rozhodnutím přijatým příslušnými orgány uvedenými v tomto článku se lze odvolat k soudu v souladu s vnitrostátními právními předpisy.
Článek 11
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce za porušení vnitrostátních opatření přijatých podle této směrnice a přijmou veškerá opatření nezbytná pro zajištění jejich provádění. Stanovené sankce musejí být vhodné, účinné, přiměřené a odrazující.
Článek 12
Přezkum
Komise podá do 1. července 2018 zprávu o provádění této směrnice Evropskému parlamentu a Radě. Zpráva obsahuje shrnutí dopadu opatření stanovených touto směrnicí a posouzení pokroku při plnění jejích cílů, včetně toho, zda a jak by mohla směrnice více přispět k dosažení ambicióznějších cílů v oblasti širokopásmového připojení než těch, jež jsou stanoveny v Digitální agendě.
Článek 13
Provedení
Členské státy přijmou a zveřejní právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 1. ledna 2016. Uvědomí o nich Komisi.
Použijí tyto předpisy ode dne 1. července 2016.
Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
Článek 14
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 15
Určení
Tato směrnice je určena členským státům.
V Bruselu dne 15. května 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 2014/61/EU IRÁNYELVE
(2014. május 15.)
a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítési költségeinek csökkentésére irányuló intézkedésekről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 114. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottsága véleményére (2),
a rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
A digitális gazdaság alapjaiban változtatja meg a belső piacot. Innovatív volta, sebessége és országhatárokon átívelő jellege révén lehetővé teszi a belső piaci integráció új szintjének elérését. Az Unió célja egy olyan digitális gazdaság létrehozása, amely - a modern online szolgáltatások és a gyors internetkapcsolatok által biztosított alapra építve - fenntartható gazdasági és társadalmi előnyöket kínál. A kiváló minőségű digitális infrastruktúra a modern és innovatív gazdaságnak gyakorlatilag minden ágazatát támogatja, a társadalmi és a területi kohézió szempontjából pedig stratégiai jelentőségű. Ezért minden polgárnak, valamint a magán- és az állami szektornak egyaránt lehetőséget kell kapniuk arra, hogy a digitális gazdaság részévé váljanak.
(2)
A nagy sebességű széles sávú hálózatok kiépítésének jelentőségét elismerve a tagállamok jóváhagyták „Az európai digitális menetrend - európai növekedés digitális alapokon” című bizottsági közleményben (a továbbiakban: digitális menetrend) a széles sávú infrastruktúra tekintetében meghatározott ambiciózus célokat, vagyis azt, hogy 2013-ra minden európai polgár rendelkezzen alapszintű széles sávú internetkapcsolattal, 2020-ra pedig minden európai polgár a 30 MB/s-ot meghaladó, jóval nagyobb sebességű internetkapcsolathoz is hozzáféréssel rendelkezzen, továbbá hogy az uniós háztartások legalább 50 %-a előfizetéssel rendelkezzen a 100 MB/s-nál gyorsabb internet-hozzáférésre.
(3)
Tekintettel a gyors technológiai fejlődésre, a széles sávú forgalom exponenciális bővülésére és az e-szolgáltatások iránti kereslet növekedésére, a digitális menetrendben meghatározott célszámokat immár abszolút minimumcélként kell kezelni, és az Uniónak ambiciózusabb célszámokat kell meghatároznia ahhoz, hogy fokozottabb növekedést, versenyképességet és termelékenységet tudjon elérni. A Bizottságnak ezen irányelv felülvizsgálata keretében fel kell mérnie, hogy az irányelv alkalmazása révén lehetőség van-e az e cél eléréséhez szükséges további hozzájárulásra, és ha igen, hogyan.
(4)
A digitális menetrend azt is megállapította, hogy a szakpolitikáknak csökkenteniük kell a széles sávú technológiák kiépítésének költségeit az Unió egész területén, ideértve a megfelelő tervezést és koordinációt, valamint az adminisztratív terhek mérséklését is. E tekintetben jelentős kezdeti beruházásra van szükség a tagállamok részéről ahhoz, hogy lehetővé váljon a fizikai infrastruktúrák megosztása. Tekintettel a digitális menetrend céljaira, ugyanakkor szem előtt tartva, hogy jelentősen csökkentek az 1316/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) által létrehozott Európai Hálózatfinanszírozási Eszköz keretében a széles sávú infrastrukturális célokra szánt pénzügyi erőforrások, a tagállamoknak ezen irányelv céljainak a megvalósítása érdekében lehetőséget kell teremteni arra,hogy igénybe vehessék a vonatkozó uniós rendelkezésekkel összhangban felhasználható uniós finanszírozást.
(5)
A nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésével járó költségek csökkentése hozzájárulna a közszféra teljes körű digitalizálásához is, ami a közigazgatások költségeinek mérséklésén és a polgároknak nyújtott szolgáltatások hatékonyságának javulásán túl egyfajta digitális katalizátorhatást fejtene ki a gazdaság valamennyi ágazatára.
(6)
Tekintettel arra, hogy a jobb széles sávú lefedettség biztosítása érdekében uniós szintű fellépésre van szükség - többek között, ahogy ezt az Európai Tanács 2012. december 13-14-i következtetése is mutatja, a nagy sebességű széles sávú infrastruktúra költségének csökkentésével -, a Bizottságnak „A második egységes piaci intézkedéscsomag” című közleménye hangsúlyozza, hogy a digitális menetrendben meghatározott célkitűzések gyors teljesítéséhez további erőfeszítések szükségesek, egyebek mellett a nagy sebességű hálózatra irányuló beruházások jelentette kihívás kezelése révén.
(7)
A nagy sebességű vezetékes és vezeték nélküli elektronikus hírközlő hálózatok Unión belüli kiépítése jelentős beruházásokat igényel, amelyek számottevő hányadát az építési munkálatok költségei teszik ki. A költségintenzív építési munkálatok bizonyos mértékű korlátozásával hatékonyabbá lehetne tenni a széles sávú infrastruktúrák fejlesztését.
(8)
E költségek túlnyomó része a fejlesztési folyamat olyan hatékonyságbeli hiányosságainak tulajdonítható, amelyek a meglévő passzív infrastruktúra (például alépítmények, kábelcsatornák, ellenőrzőaknák, szekrények, oszlopok, antennatornyok, antennaszerkezetek, más tornyok és egyéb alátámasztó szerkezetek) felhasználásával, az építési munkák összehangolásával kapcsolatos szűk keresztmetszetekkel, a megterhelő közigazgatási engedélyezési eljárásokkal, valamint az épületeken belüli hálózatkiépítéssel kapcsolatos akadályokkal állnak összefüggésben, melyek - különösen a vidéki térségekben - jelentős pénzügyi akadályokat eredményezhetnek.
(9)
A meglévő infrastruktúrák használatának hatékonyabbá tételét, valamint az új építési munkálatok kivitelezése során felmerülő költségek és akadályok csökkentését célzó intézkedéseknek érdemileg hozzá kell járulniuk annak biztosításához, hogy a nagy sebességű hírközlő hálózatok kiépítésére gyors ütemben és széles körben, a tényleges verseny fenntartása mellett kerüljön sor, anélkül, hogy az hátrányosan érintené a meglévő állami infrastruktúra biztonságát, védelmét és működésének zökkenőmentességét.
(10)
Egyes tagállamok elfogadtak bizonyos intézkedéseket a széles sávú hálózatok kiépítési költségeinek csökkentése céljából. Ezek a gyakorlatok azonban továbbra is ritkák és szórványosak. Az ilyen intézkedések Unión belüli összehangolása jelentősen hozzájárulhatna a digitális egységes piac létrehozásához. Ezen túlmenően a szabályozási követelménybeli eltérések időnként akadályozzák a közüzemi vállalkozások közötti együttműködést, és akadályokat gördíthetnek az új hálózatüzemeltetők csatlakozása, illetve az új üzleti lehetőségek elé, gátolva a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatokhoz tartozó fizikai infrastruktúrák használata és kiépítése belső piacának kialakulását. Végezetül, a tagállami szintű intézkedések nem mindig tűnnek átfogónak, holott a koherens és számottevő hatás elérése szempontjából alapvető fontosságú, hogy az intézkedés a kiépítési folyamat egészére kiterjedjen és ágazatokon átívelő jellegű legyen.
(11)
Ennek az irányelvnek az a célja, hogy megállapítson bizonyos, az Unió egész területén alkalmazandó minimális jogokat és kötelezettségeket a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésének és az ágazatközi koordinációnak az elősegítése érdekében. Az egyenlő versenyfeltételek minimális szintjének biztosítása mellett ez - a szubszidiaritás elvével összhangban - nem sértheti a már kialakult bevált gyakorlatokat, valamint a részletesebb rendelkezéseket és feltételeket eredményező, nemzeti és helyi szinten elfogadott intézkedéseket, sem pedig az említett jogokat és kötelezettségeket kiegészítő egyéb intézkedéseket.
(12)
A lex specialis elv értelmében amennyiben az uniós jognak megfelelően több egyedi szabályozási intézkedés alkalmazandó, ezeknek elsőbbséget kell élvezniük az ezen irányelvben foglalt minimális jogokkal és kötelezettségekkel szemben. Ez az irányelv ennek megfelelően nem érintheti az elektronikus hírközlésnek a 2002/21/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (5), a 2002/19/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (6), a 2002/20/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (7), a 2002/22/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvben (8) és a 2002/77/EK bizottsági irányelvben (9) meghatározott közös uniós szabályozási keretét, sem pedig az annak alapján elfogadott nemzeti intézkedéseket - például a szimmetrikus vagy aszimmetrikus egyedi szabályozási intézkedéseket.
(13)
Az elektronikus hírközlő hálózatok üzemeltetői számára, különösen az új belépők esetében, jóval hatékonyabb lehet, ha az elektronikus hírközlő hálózatok fejlesztése céljára újra felhasználják a meglévő fizikai infrastruktúrákat, akár más közüzemek infrastruktúráit is, különösen az olyan területeken, ahol nem áll rendelkezésre megfelelő elektronikus hírközlő hálózat, vagy ahol egy új fizikai infrastruktúra kiépítése esetleg nem valósítható meg gazdaságosan. Ezen túlmenően az ágazatközi szinergiák jelentősen csökkenthetik annak szükségességét, hogy az elektronikus hírközlő hálózatok kiépítése miatt építési munkákra kerüljön sor, és ennélfogva mérsékelhetik az azokhoz kapcsolódó társadalmi és környezeti költségeket is, mint amilyen a szennyezés, a zavaró hatások és a forgalomtorlódás. Ez az irányelv ezért nemcsak a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatóira alkalmazandó, hanem az elektronikus hírközlő hálózati elemek fogadására alkalmas, széles körben kiterjedt és mindenütt megtalálható fizikai infrastruktúrák - például a villamosenergia-, a gáz-, és a vízellátást biztosító, illetve a víz- és szennyvízelvezetési, a fűtési és a közlekedési szolgáltatások biztosítására szolgáló fizikai hálózatok - tulajdonosaira vagy az azok használatára jogosult személyekre is, utóbbiak esetében a harmadik felek tulajdonjogának sérelme nélkül.
(14)
A nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésének a belső piacon való elősegítése céljából az ilyen hálózatok üzemeltetői számára biztosítani kell ezen irányelvben a jogot a fizikai infrastruktúrákoz való tisztességes és ésszerű, ugyanakkor a tulajdonjogok rendes gyakorlásával összeegyeztethető feltételek melletti hozzáféréshez, függetlenül ezen infrastruktúrák elhelyezkedésétől. A fizikai infrastruktúrához való hozzáférés biztosítására vonatkozó kötelezettség nem érintheti az annak a földterületnek vagy épületnek a tulajdonosát megillető jogokat, amelyen vagy amelyben az adott infrastruktúra található.
(15)
Alacsony fokú differenciáltságuk miatt a szóban forgó hálózatok fizikai létesítményei - a technológiasemlegesség elvével összhangban, a fő szolgáltatás befolyásolása nélkül és minimális alkalmazkodási költségek mellett - gyakran igen sokféle elektronikus hírközlő hálózati elemet fogadhatnak, többek között a legalább 30 MB/s sebességű széles sávú szolgáltatásra alkalmas elemeket is. Ezért az a fizikai infrastruktúra, amelyet kizárólag valamely hálózat más elemeinek fogadására szántak, de amely maga nem válik hálózati elemmé - amilyen például a sötétszál esete -, biztonsági kockázatok hiányában, valamint akkor, ha az infrastruktúra tulajdonosának jövőbeli üzleti érdekei ezáltal nem sérülnek, elvi szinten tényleges használatától, illetve tulajdonosától függetlenül használható különböző elektronikus hírközlési kábeleknek vagy berendezéseknek, vagy az elektronikus hírközlő hálózatok bármely más elemének a fogadására. A köztulajdonú hírközlési hálózatokhoz tartozó fizikai infrastruktúra elvi szinten más hálózatok elemeinek a fogadására is felhasználható, ezért a tagállamok a megfelelő esetekben a kölcsönösség elvének alkalmazását választva lehetővé tehetik a nyilvános hírközlő hálózatok üzemeltetői számára, hogy azok hálózatukhoz más hálózatok telepítése céljára is hozzáférést biztosítsanak. A fő szolgáltatás nyújtásához kapcsolódó konkrét általános érdek érvényesítésének sérelme nélkül ösztönözni kell a hálózatüzemeltetők közötti szinergiákat annak érdekében, hogy ezzel egyidejűleg hozzá lehessen járulni a digitális menetrend céljainak teljesítéséhez is.
(16)
Bár ez az irányelv nem sértheti azokat az egyedi biztosítékokat, amelyekre a polgárok biztonságának és a közegészségnek, továbbá a hálózatok - és különösen a krtitikus infrastruktúrák - biztonságának és integritásának garantálásához, valamint a hálózatüzemeltető által nyújtott fő szolgáltatás integritásának biztosításához - különösen az emberi fogyasztásra szánt víz szállítására használt hálózatok esetében - szükség van, a nemzeti jogszabályok azon általános szabályai, amelyek a hálózatüzemeltetők számára megtiltják, hogy tárgyalásokat folytassanak az elektronikus hírközlő hálózatok szolgáltatóival a fizikai infrastruktúrákhoz való hozzáférésről, megakadályozhatják a fizikai infrastruktúrákhoz való hozzáférés piacának létrehozását. Az ilyen értelmű általános szabályokat ezért hatályon kívül kell helyezni. Az ebben az irányelvben foglalt intézkedések ugyanakkor nem sérthetik a tagállamok azon lehetőségét, hogy az infrastruktúrák közüzemi vállalkozások általi rendelkezésre bocsátását vonzóbbá tegyék azzal, hogy - az alkalmazandó uniós jogszabályokkal összhangban - az e szolgáltatásból származó bevételeket nem adják hozzá a fő tevékenységükre vagy tevékenységeikre vonatkozó végfelhasználói díjszabás kiszámításának alapjához.
(17)
A hálózatüzemeltető egyes konkrét fizikai infrastruktúrák esetében objektív okok alapján megtagadhatja a hozzáférést. Egy adott fizikai infrastruktúra, amelyre vonatkozóan a hozzáférést kérelmezték, bizonyos egyedi körülmények folytán többek között technikai szempontból alkalmatlan lehet az adott célra; ilyen körülmény lehet, ha az adott időben nem áll rendelkezésre elegendő szabad hely, vagy ha megfelelően bizonyított - például nyilvánosan hozzáférhető beruházási tervek révén -, hogy a jövőben egyéb helyigény fog felmerülni. Hasonlóképpen, bizonyos egyedi körülmények között az infrastruktúra megosztása veszélyeztetheti a polgárok biztonságát vagy a közegészséget, a hálózat - így adott esetben akár valamely kritikus infrastruktúrához tartozó hálózat - integritását vagy biztonságát, vagy az ugyanazon infrastruktúrán elsődlegesen biztosított szolgáltatások nyújtását. Ezenkívül, ha a hálózatüzemeltető már biztosít olyan nagykereskedelmi fizikai hálózathoz való hozzáférést, amely megfelelne a hozzáférést igénylő fél szükségleteinek, akkor a mögöttes fizikai infrastruktúrához való hozzáférés kedvezőtlen gazdasági hatást gyakorolhat üzleti modelljére és beruházási ösztönzőire, és egyúttal a hálózati elemek kevéssé hatékony megkettőzésével járhat. Ugyanakkor a fizikai infrastruktúrához való hozzáférés tekintetében az elektronikus hírközlésre vonatkozó uniós szabályozási keret alapján előírt kötelezettségek esetében - például olyankor, amikor azok jelentős piaci erővel rendelkező vállalkozásokra vonatkoznak - erre már olyan egyedi szabályozási kötelezettségek vonatkoznának, amelyeket ez az irányelv már nem érinthet.
(18)
Amennyiben a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások meghatározott területen hozzáférést kérnek, a hálózatüzemeltetőknek ajánlatot kell tenniük létesítményeik tisztességes és ésszerű feltételek - többek között méltányos árak - melletti megosztott használatára vonatkozóan; a hozzáférés megtagadására kizárólag objektív okok alapján lehet lehetőség. A hozzáférés biztosításának feltételeit a körülmények függvényében több különböző tényező is befolyásolhatja: a belőle fakadó további karbantartás és alkalmazkodás költségei; a hálózat biztonságát, védelmét és integritását érintő negatív hatások korlátozására létrehozandó megelőzési célú biztosítékok; a kár esetén alkalmazandó egyedi felelősségi szabályok; az a tény, ha az infrastruktúra kiépítéséhez állami támogatás felhasználására is sor kerül, a támogatáshoz kapcsolódó vagy a nemzeti jog által az uniós joggal összhangban előírt egyedi feltételeket is ideértve; a közszolgáltatási kötelezettségek teljesítését lehetővé tevő infrastrukturális kapacitás rendelkezésre bocsátásának vagy biztosításának képessége; a környezet, a közegészség vagy a közbiztonság védelmét célzó, vagy a városi vagy országos szintű területrendezési célok teljesítését biztosító nemzeti rendelkezésekből fakadó korlátok.
(19)
Amennyiben a technikai és kereskedelmi feltételekre vonatkozó kereskedelmi tárgyalás során nem jön létre megállapodás, az indokolatlan elutasításoknak és az ésszerűtlen feltételek kikényszerítésének az elkerülése érdekében a felek számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy nemzeti szintű vitarendezési testülethez forduljanak, amelynek határozata kötelező erővel bír a felekre nézve. A hozzáférés biztosításáért szabható árak meghatározása során a vitarendezési testületnek biztosítania kell, hogy a hozzáférést biztosító félnek méltányos lehetősége legyen a fizikai infrastruktúrájához való hozzáférés-biztosítás kapcsán felmerülő költségei megtéríttetésére, figyelembe véve azokat az egyedi nemzeti szintű feltételeket, illetve esetleges árszabási struktúrákat, amelyek célja a tisztességes költségmegtéríttetési lehetőség biztosítása, figyelembe véve a nemzeti szabályozó hatóság által előírt bármilyen korábbi jogorvoslato. Ennek biztosítása során a vitarendezési testületnek figyelembe kell vennie azt is, hogy milyen hatást gyakorolna az igényelt hozzáférés biztosítása a hozzáférést biztosító fél üzleti tervére, ideértve az általa eszközölt beruházásokat is, különösen ha azok tárgyát az a fizikai infrastruktúra képezi, amelyhez a másik fél hozzáférést kér. A nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatóinak fizikai infrastruktúrájához való hozzáférés egyedi esetében az infrastruktúrán végrehajtott beruházások közvetlenül hozzájárulhatnak a digitális menetrend céljainak eléréséhez, a szolgáltatási lánc alacsonyabb szintjein folyó (downstream) versenyt pedig befolyásolhatja a „potyázás”. Ennélfogva a hozzáférési kötelezettségnek teljes mértékben figyelembe kell vennie, hogy az adott beruházások gazdaságilag mennyire valósíthatók meg, alapul véve ehhez a kockázati profilt, a beruházás megtérülésére vonatkozó esetleges ütemezést, a hozzáférés downstream versenyre gyakorolt esetleges hatását, illetve annak következtében az árakra és a megtérülésre gyakorolt hatást, a hozzáférés kérelmezésekor a hálózati eszközök esetleges értékcsökkenését, a beruházást alátámasztó esetleges üzleti esettanulmányt, különösen ha annak tárgyát a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózati szolgáltatások nyújtásához használt fizikai infrastruktúra képezi, valamint a hozzáférés igénylője számára korábban kínált esetleges közös kiépítési lehetőségeket.
(20)
A nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésének eredményes megtervezése és az elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésére alkalmas meglévő infrastruktúrák lehető leghatékonyabb kihasználása érdekében a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozásoknak hozzá kell tudniuk jutni bizonyos, a kiépítés területén rendelkezésre álló fizikai infrastruktúrákra vonatkozó minimális információkhoz. E minimális információknak lehetővé kell tenniük a meglévő infrastruktúra adott területen való használhatóságának értékelését, valamint a meglévő fizikai infrastruktúrában keletkező károk csökkentését. Tekintettel az érintett érdekeltek számára, valamint az említett információkhoz való - többek között ágazatközi és nemzetközi - hozzáférés megkönnyítése érdekében ezeket a minimális információkat egyetlen központi információs ponton keresztül kell rendelkezésre bocsátani. Ezen a központi információs ponton - a hálózat és különösen a krtitikus infrastruktúrák biztonsága és integritása, illetve a jogosan védett üzemi és üzleti titkok sértetlensége érdekében - bizonyos korlátozások mellett kell lehetővé tenni az elektronikus formában már rendelkezésre álló minimális információkhoz való hozzáférést.
(21)
Ez az irányelvnek, anélkül hogy új feltérképezési kötelezné a tagállamokat, elő kell írnia, hogy a közszektorbeli szervek által már összegyűjtött és nemzeti kezdeményezések, illetve uniós jogi rendelkezések alapján - így például a 2007/2/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (10) értelmében - elektronikus formában rendelkezésre álló minimális információkat például hiperlink segítségével a központi információs pont rendelkezésére kell bocsátani. Mindez lehetővé tenné, hogy a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatói összehangolt módon hozzáférhessenek a fizikai infrastruktúrákra vonatkozó információkhoz, és egyúttal biztosított legyen az érintett információk biztonságos kezelése és integritása, különösen a kritikus nemzeti infrastruktúrák esetében. Az információk ezen rendelkezésre bocsátása nem sértheti a 2003/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (11) értelmében a közszféra információinak további felhasználására már alkalmazandó átláthatósági követelményeket. Amennyiben a közszféra az adott területen található vagy bizonyos típusú, már meglévő fizikai infrastruktúrákról nem biztosítja a megfelelő ismereteket, akkor az adott információkat a hálózatüzemeltetők kötelesek a nyilvános hírközlő hálózatot szolgáltató vagy ilyen hálózat szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások rendelkezésére bocsátani.
(22)
A nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások számára biztosítani kell a lehetőséget, hogy az érintett területen működő bármely hálózatüzemeltetőtől akkor is közvetlenül kikérhessék a szóban forgó konkrét információkat, ha a központi információs ponton keresztül nem állnak rendelkezésre a minimális információk. Ezenkívül, amennyiben a kérelem ésszerűen indokolt, így különösen abban az esetben, ha a meglévő fizikai infrastruktúrák megoszthatósága vagy az építési munkák összehangolhatósága érdekében szükséges, a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások számára biztosítani kell a lehetőséget, hogy - átlátható, arányos és megkülönböztetéstől mentes feltételek mellett, illetve a hálózat biztonságának és integritásának biztosítása céljából elfogadott biztosítékok sérelme nélkül, továbbá a bizalmas kezelés garantálásával és az üzemi és üzleti titkok védelme mellett - helyszíni vizsgálatot végezzenek, illetve tájékoztatást kérjenek a tervezett építési munkákra vonatkozóan. Ösztönözni kell a tervezett építési munkáknak maguk a hálózatüzemeltetők általi vagy egyablakos információs pontokon keresztüli fokozottabb átláthatóvá tételét, különösen azokon a területeken, ahol ez a leginkább hasznos, és az engedéllyel rendelkező üzemeltetők figyelmét minden esetben, amikor ilyen információk rendelkezésre állnak, fel kell hívni azok elérhetőségére.
(23)
Amennyiben a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítése kapcsán jogviták merülnek fel a fizikai infrastruktúrákra vonatkozó információkhoz való hozzáféréssel kapcsolatban, a vitarendezési testületnek módjában kell, hogy álljon kötelező erejű határozat útján rendezni azokat. Az említett testület általi határozathozatal mindazonáltal nem érinti annak lehetőségét, hogy az adott ügyben a felek bármelyike jogorvoslatért bírósághoz forduljon.
(24)
A fizikai infrastruktúrákon végzett építési munkák összehangolása jelentős megtakarításokat eredményezhet és minimálisra csökkentheti az új elektronikus hírközlő hálózatok kiépítése által érintett területnek okozott kellemetlenséget. Ezért tilos olyan szabályozási korlátozást alkalmazni, amely általános szabályként megakadályozza, hogy a hálózatüzemeltetők tárgyalást folytassanak egymással az ilyen munkák összehangolására irányuló, szintén nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítése érdekében. A nem közpénzből finanszírozott építési munkák esetében ez az irányelv nem érintheti az érdekeltek jogát arra, hogy saját beruházási és üzleti terveiknek megfelelően és a számukra megfelelő ütemezéssel megállapodásokat kössenek az építési munkák összehangolására vonatkozóan.
(25)
A részben vagy teljesen közpénzből finanszírozott építési munkák során a pozitív összeredmény maximalizálására kell törekedni e munkáknak az egyes ágazatok közötti pozitív externáliáinak a kiaknázásával, valamint esélyegyenlőséget biztosítva a rendelkezésre álló és a tervezett fizikai infrastruktúráknak az elektronikus hírközlő hálózatok kiépítése céljából történő igénybevételéhez. Bár ez a közpénzből finanszírozott építési munkák elsődleges célját nem befolyásolhatja hátrányosan, az arra vonatkozó, időben benyújtott és ésszerű kéréseket, hogy a hálózat üzemeltetője biztosítsa a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok bizonyos elemei telepítésének a koordinálását, gondoskodva például a pótlólagos - akár késedelmek által okozott - költségek fedezéséről és az eredeti tervek változtatásainak minimalizálásáról, az érintett építési munkákat közvetlenül vagy közvetetten, például alvállalkozó révén kivitelező hálózatüzemeltetőnek arányos, megkülönböztetésmentes és átlátható feltételek mellett teljesítenie kell. A vonatkozó állami támogatási szabályok sérelme nélkül, a tagállamoknaklehetőségük kell hogy legyen arra, hogy szabályokatírjanak elő a koordinált kiépítéssel összefüggő költségek megoszlására vonatkozóan. Az említett koordinációs megállapodásokra vonatkozó tárgyalások kapcsán felmerülő jogviták gyors, továbbá arányos, tisztességes és megkülönböztetéstől mentes feltételek melletti rendezésének a biztosítása érdekében e célra egyedi vitarendezési eljárásoknak kell rendelkezésre állniuk. Ezek a rendelkezések nem sérthetik a tagállamok azon jogát, hogy a fizikai infrastruktúra iránti jövőbeli igények teljesítése céljából akár egyedi kérelmek hiányában is kapacitást tartsanak fenn az elektronikus hírközlő hálózatok céljára, és ily módon maximalizálják az építési munkák értékét, vagy hogy olyan intézkedéseket fogadjanak el, amelyek hasonló építéskoordinációs jogokat ruháznak más típusú hálózatok, például a gáz- vagy a villamosenergia-hálózatok üzemeltetőire.
(26)
Az elektronikus hírközlő hálózatok vagy hálózati elemek kiépítése kapcsán számos különböző engedélyre, többek között építési, várostervezési, környezetvédelmi és egyéb engedélyekre lehet szükség az általános nemzeti és uniós érdekek védelme érdekében. A különböző típusú elektronikus hírközlő hálózatok telepítéséhez szükséges engedélyek száma és a telepítés helyi jellege folytán az alkalmazandó eljárások és feltételek változóak lehetnek. Az egyes illetékes hatóságok azon jogát megtartva, hogy a szubszidiaritás elvével összhangban részt vegyenek a döntéshozatalban és fenntartsák döntéshozatali előjogaikat, az egyablakos információs ponton keresztül az építési munkákra alkalmazandó eljárásokra és általános feltételekre vonatkozó minden releváns információnak hozzáférhetőnek kell lennie. Ezáltal csökkenhet az eljárások összetettsége, és növekedhet a hatékonyság és az átláthatóság, különösen az új belépők és az adott területen tevékenységet nem folytató kisebb gazdasági szereplők számára. A tagállamoknak továbbá lehetőségük kell, hogy legyen arra, hogy biztosíták a jogot a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások számára ahhoz, hogy engedélyezési kérelmüket egyetlen központi kapcsolattartó ponton keresztül nyújtsák be.
(27)
Annak érdekében, hogy az engedélyezési eljárások ne akadályozzák a beruházásokat, és ne gyakoroljanak kedvezőtlen hatást a belső piacra, a tagállamoknak biztosítaniuk kell, hogy az elektronikus hírközlő hálózatok vagy az új hálózati elemek kiépítésével kapcsolatos engedélykérelmekre adott, az engedély megadásáról vagy a kérelem elutasításáról szóló határozatok minden esetben legkésőbb négy hónapon belül rendelkezésre legyenek bocsátva, tiszteletben tartva ugyanakkor a nemzeti, illetőleg az európai uniós jogban az engedélyezési eljárás helyes lefolytatására vonatkozóan megállapított egyéb konkrét határidőket és kötelezettségeket is. Az említett határozat jellegét tekintve lehet hallgatólagos vagy kifejezett, függően az alkalmazandó jogszabályi rendelkezésektől. A tagállamok adott esetben rendelkezhetnek úgy, hogy azok a szolgáltatók, amelyeket az illetékes hatóság engedélyezésbeli késedelme miatt kár ér, jogosultak legyenek kártérítésre.
(28)
Annak érdekében, hogy ezek az engedélyezési eljárások ésszerű határidőn belül lezáruljanak, a tagállamok mérlegelhetik többféle biztosíték létrehozását; például rendelkezhetnek hallgatólagos jóváhagyásról, vagy intézkedéseket hozhatnak az engedélyezési eljárások egyszerűsítésére, többek között úgy, hogy csökkentik az elektronikus hírközlő hálózatok kiépítéséhez szükséges engedélyek számát, vagy úgy, hogy bizonyos kisebb vagy szabványosított építésimunka-kategóriákat mentesítenek az engedélyezés alól. A nemzeti, a regionális, illetve a helyi szintű hatóságok a szóban forgó, hatáskörükbe tartozó engedélyek megadásának megtagadását objektív, átlátható, megkülönböztetéstől mentes és arányos kritériumok és feltételek alapján kötelesek megindokolni. Ez nem sértheti a tagállamok által elfogadott bármely, az elektronikus hírközlő hálózatok bizonyos - akár aktív, akár passzív - elemeinek az engedélyezés alól mentesítő intézkedéseit.
(29)
A digitális menetrend céljainak teljesítése szükségessé teszi, hogy az infrastruktúra kiépítése a végfelhasználókhoz helyileg közel történjen, maradéktalanul tiszteletben tartva ugyanakkor az arányosság elvét az érvényesített általános érdek miatti esetleges tulajdonjog-korlátozás tekintetében. Elő kell segíteni, hogy a végfelhasználóig lebontva létezzenek nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok, ugyanakkor - különösen a nagy sebességű technológia fogadására alkalmas, épületen belüli fizikai infrastruktúrával - biztosítani kell a technológiasemlegességet. Tekintettel arra, hogy az épület felépítése során a minialépítmények biztosításának csak elenyésző többletköltsége van, míg az épületek nagy sebességű infrastruktúrákkal való utólagos felszerelése a nagy sebességű hálózatkiépítés költségének jelentős részét kiteheti, minden új épület vagy jelentős felújításra váró épületet fel kell szerelni olyan fizikai infrastruktúrával, amely lehetővé teszi a végfelhasználók számára a nagy sebességű hálózatokhoz való csatlakozást. A nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok fejlesztése érdekében az új többlakásos épületeket és a jelentős felújításra váró többlakásos épületeket fel kell szerelni egy olyan hozzáférési ponttal, amelyen keresztül a szolgáltató hozzáférhet az épületen belüli infrastruktúrához. Az épületfejlesztőknek továbbá gondoskodniuk kellene arról, hogy minden lakásból vezessenek üres alépítmények a többlakásos épületen belül vagy azon kívül elhelyezett hozzáférési pontig. Előfordulhatnak olyan esetek, amikor - például elszigetelt területeken kivitelezendő egylakásos új épületek vagy jelentős felújítások esetében - a nagy sebességű összeköttetés lehetősége objektív indokok alapján túlságosan távoli lehet ahhoz, hogy indokolttá tegye egy épület nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli fizikai infrastruktúrával vagy hozzáférési ponttal való felszerelését, illetve olyan helyzetek, amikor - például bizonyos típusú emlékművek esetében - az épület ilyen módon való felszerelése nem állna arányban egyéb gazdasági, a városi örökség megóvásával kapcsolatos vagy környezeti okokkal.
(30)
Annak érdekében, hogy a potenciális vásárlók és bérlők könnyebben tájékozódhassanak arról, hogy mely épületek rendelkeznek nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli fizikai infrastruktúrával, és ebből fakadóan jelentős költségmegtakarítási potenciállal, valamint az épületek nagy sebességű technológia fogadására kész infrastruktúrával való ellátását előmozdítandó, a tagállamoknak lehetőségük kell, hogy legyen arra, hogy kifejlesszenekegy önkéntesen alkalmazható „széles sáv fogadására kész” címkét azon épületek számára, amelyek ezen irányelvvel összhangban rendelkeznek az említett infrastruktúrával, illetve hozzáférési ponttal.
(31)
Amikor a nyilvános hírközlő hálózatok szolgáltatói valamely adott területen nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatokat építenek ki, jelentős méretgazdaságosság valósul meg azzal, ha hálózatukat egészen az épületek hozzáférési pontjáig ki tudják építeni, függetlenül attól, hogy adott előfizető kifejezett érdeklődést nyilvánított-e az adott időpontban a szolgáltatás iránt; ennek azonban az a feltétele, hogy a magántulajdonra gyakorolt hatás minimális legyen, és ennek érdekében a folyamat során igénybe vegyék a meglévő fizikai infrastruktúrát, az érintett területet pedig helyreállítsák. Azt követően, hogy a hálózat végpontja eljutott a hozzáférési pontig, a további előfizetők csatlakoztatása jóval alacsonyabb költséggel valósítható meg, különösen a nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli vertikális szegmenshez való hozzáféréssel, ha ez már létezik. Ez a cél akkor is teljesül, ha magában az épületben már rendelkezésre áll a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózat, amelyhez hozzáféré minden olyan nyilvános hírközlő hálózat üzemeltető, amely az épületben aktív előfizetővel rendelkezik, átlátható, arányos és megkülönböztetéstől mentes feltételek mellett biztosított. Ez a helyzet állhat fenn különösen azokban a tagállamokban, amelyek intézkedéseket hoztak a 2002/21/EK irányelv 12. cikke alapján.
(32)
Az új épületeket szükséges felszerelni a nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli fizikai infrastruktúrával, illetve a többlakásos épületek esetében hozzáférési ponttal. A tagállamoknak e cél eléréséhez rendelkezniük kell bizonyos mozgástérrel. E tekintetben ez az irányelv nem törekszik a kapcsolódó költségekre vonatkozó szabályok harmonizálására, így többek között az épületek nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli fizikai infrastruktúrával és hozzáférési ponttal való felszerelésével járó költségek megtérítésére vonatkozóan sem.
(33)
Tekintettel a digitális inkluzivitásból fakadó társadalmi előnyökre, valamint figyelembe véve a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok telepítésének gazdaságtanát, ha a végfelhasználó helyiségeinek kiszolgálására nem áll rendelkezésre nagy sebességű technológia fogadására kész passzív vagy aktív infrastruktúra, és nincsenek olyan alternatívák sem, amelyekkel biztosítani lehetne az előfizető számára a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatokhoz való hozzáférést, akkor bármely nyilvános hírközlő hálózat szolgáltatójának jogosultnak kell lennie arra, hogy hálózatát saját költségén kiépítse a magántulajdonú helyiségig, feltéve, hogy minimalizálja ennek hatását a magántulajdonra nézve, lehetőség szerint például azáltal, hogy az épületben már rendelkezésre álló fizikai infrastruktúrát veszi igénybe, vagy biztosítja az érintett területek teljes helyreállítását.
(34)
A szubszidiaritás elvével összhangban ez az irányelv nem sértheti a tagállamok lehetőségét arra, hogy - a hatás- és jogkörök megosztásának nemzeti alkotmányos rendszerével és az ezen irányelvben foglalt követelményekkel összhangban - az ezen irányelvben előírt szabályozási feladatokat az ellátásukra leginkább alkalmas hatóságokra ruházzák.
(35)
A kijelölt vitarendezési szervnek az érintett felek viszonylatában pártatlan és független módon kell eljárnia, valamint rendelkeznie kell a megfelelő hatáskörökkel és erőforrásokkal.
(36)
Az ezen irányelv értelmében elfogadott intézkedések végrehajtásának elmulasztása esetére a tagállamok számára megfelelő, hatékony, arányos és visszatartó erejű szankciókat kell előírni.
(37)
Az ezen irányelv szerinti egységes információs pontok hatékonyságának biztosítása érdekében a tagállamok kötelesek megfelelő erőforrásokat biztosítani, továbbá gondoskodni arról, hogy az egységes információs pontokon egy adott területre vonatkozóan közölt releváns információk optimális mértékben összesítve álljanak rendelkezésre - többek között például a helyi kataszter szintjén -, oly módon, hogy biztosítható legyen azok hatékony, a kiadott feladatoknak megfelelő felhasználása. E tekintetben a tagállamok - a meglévő struktúrák kihasználása és a végfelhasználói előnyök maximalizálása érdekében - mérlegelhetik a 2006/123/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (12) 6. cikke szerinti egyablakos ügyintézési pontokkal kialakítható szinergiákat és az ebből adódó gazdaságossági előnyöket.
(38)
Mivel ezen irányelv céljait, nevezetesen a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok fogadására alkalmas fizikai infrastruktúráknak az Unió egész területén történő telepítése elősegítését a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban az intézkedés terjedelme és hatásai miatt e célok az Unió szintjén jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritási elvnek megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányossági elvnek megfelelően ez az irányelv nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(39)
Ez az irányelv tiszteletben tartja az alapvető jogokat, és figyelembe veszi különösen az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert elveket, így különösen a magánélet tiszteletben tartásához és az üzleti titkok védelméhez való jogot, a vállalkozás szabadságát, a tulajdonhoz való jogot és a hatékony jogorvoslathoz való jogot. Ezt az irányelvet a tagállamoknak e jogokkal és elvekkel összhangban kell alkalmazniuk,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Tárgy és hatály
(1) Ezen irányelv célja a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésének elősegítése és ösztönzése, ennek érdekében pedig a meglévő fizikai infrastruktúra közös használatának előmozdítása és az új fizikai infrastruktúra hatékonyabb kiépítéséhez szükséges feltételek megteremtése oly módon, hogy a szóban forgó hálózatok kiépítése kisebb költségek mellett legyen megvalósítható.
(2) Ez az irányelv bizonyos minimumkövetelményeket állapít meg az építési munkákra és a fizikai infrastruktúrára vonatkozóan, az e területekre vonatkozó tagállami törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezések bizonyos aspektusainak közelítése céljából.
(3) A tagállamok az uniós joggal összhangban fenntarthatják az ezen irányelvben megállapított minimumkövetelményeket meghaladó intézkedéseiket, illetve bevezethetnek ilyen intézkedéseket az (1) bekezdésben említett cél hatékonyabb elérése céljából.
(4) Ha ezen irányelv bármelyik rendelkezése ellentétes a 2002/21/EK irányelv, a 2002/19/EK irányelv, a 2002/20/EK irányelv, a 2002/22/EK irányelv vagy a 2002/77/EK irányelv valamely rendelkezésével, akkor ez utóbbi irányelvek vonatkozó rendelkezései az irányadók és alkalmazandók.
2. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában a 2002/21/EK irányelvben megállapított fogalommeghatározásokat kell alkalmazni.
E rendelet alkalmazásában továbbá:
1. „hálózatüzemeltető”: nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy ilyen hálózatok szolgáltatására engedéllyel rendelkező, valamint a következő szolgáltatások nyújtására szánt fizikai infrastruktúrát biztosító vállalkozás:
a)
a következők termelésével, szállításával vagy elosztásával kapcsolatos szolgáltatások:
i.
gáz;
ii.
villamos energia (ezen belül a közvilágítás);
iii.
fűtés;
iv.
víz előállítása, szállítása vagy elosztása - beleértve a szennyvízelvezetést vagy -tisztítást is - és vízelvezető rendszerek;
b)
közlekedési szolgáltatások, beleértve a vasúti, közúti, kikötői és repülőtéri szolgáltatásokat is;
2. „fizikai infrastruktúra”: egy hálózat bármely olyan eleme, amely a hálózat más elemeinek fogadására szolgál anélkül, hogy maga is a hálózat aktív elemévé válna; ilyenek például a csővezetékek, a tartóoszlopok, az alépítmények, az ellenőrzőkamrák, az ellenőrzőaknák, a szekrények, az épületek vagy épületek bejáratai, az antennaszerkezetek, a tornyok és az oszlopok. Az elektronikus kábelek - a sötétszálat is beleértve -, valamint az emberi fogyasztásra szánt, a 98/83/EK tanácsi irányelv (13) 2. cikkének 1. pontjában meghatározott víz szállítására használt hálózati elemek ezen irányelv értelmében nem minősülnek fizikai infrastruktúrának;
3. „nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózat”: legalább 30 Mb/s sebességű széles sávú hozzáférési szolgáltatások nyújtására képes elektronikus hírközlő hálózat;
4. „építési munkák”: olyan építési, illetve közművesítési munkák, amelyek összességében vett eredménye önmagában alkalmas valamely gazdasági vagy műszaki funkció ellátására, és amely egy fizikai infrastruktúra legalább egy elemét érinti;
5. „közigazgatási szerv”: állam, regionális vagy helyi hatóság, közjogi intézmény, illetve egy vagy több ilyen hatóság vagy egy, vagy több ilyen közjogi intézmény szövetsége;
6. „közjogi intézmény”: az az intézmény, amely rendelkeznek az összes következő jellemzővel,
a)
kifejezetten olyan közérdekű célra jött létre, amely nem ipari vagy kereskedelmi jellegű;
b)
jogi személyiséggel rendelkezik; és
c)
teljes egészében vagy legnagyobb részben az állam, regionális vagy helyi hatóság, vagy egyéb közjogi intézmény finanszíroz; vagy amelynek irányítása az említett hatóságok vagy szervek felügyelete alatt áll; vagy amelynek olyan ügyvezető, döntéshozó vagy felügyelő testülete van, amelynek esetében a tagok többségét állami, regionális vagy helyi hatóság, vagy egyéb közjogi intézmény nevezi ki;
7. „épületen belüli fizikai infrastruktúra”: a végfelhasználói helyen található fizikai infrastruktúra vagy létesítmény, ideértve a vezetékes, illetve a vezeték nélküli hozzáférési hálózatok fogadására szánt, közös tulajdonban lévő elemeket is, amennyiben ezek a hozzáférési hálózatok alkalmasak elektronikus hírközlési szolgáltatások nyújtására és az épület hozzáférési pontjának a hálózat végpontjával való összekapcsolására;
8. „nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli infrastruktúra”: nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek fogadására szánt vagy ilyen hálózat működtetését lehetővé tevő, épületen belüli fizikai infrastruktúra;
9. „jelentős felújítási munkák”: a végfelhasználói helyen végzett olyan magas vagy mélyépítési munkák, amelyek magukban foglalják az épületen belüli teljes fizikai infrastruktúra vagy annak jelentős része szerkezeti változtatásait, és építési engedélyt igényelnek;
10. „engedély”: valamely illetékes hatóság olyan eljárást követően hozott kifejezett vagy hallgatólagos határozata, amelynek értelmében egy adott vállalkozás köteles lépéseket tenni a magas vagy mélyépítési munkák jogszerű végrehajtása érdekében;
11. „hozzáférési pont”: az épületen belül vagy kívül elhelyezkedő, a hírközlő hálózatot szolgáltató vagy ilyen hálózat szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások számára hozzáférhető azon fizikai pont, amely lehetővé teszi a nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli infrastruktúrához való csatlakozást.
3. cikk
A meglévő fizikai infrastruktúrához való hozzáférés
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy minden hálózatüzemeltetőnek jogában álljon az elektronikus hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások számára a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek kiépítése céljára hozzáférést biztosítani fizikai infrastruktúrájához; A tagállamok viszonossági alapon arról is rendelkezhetnek, hogy a nyilvános hírközlő hálózatok üzemeltetőinek az elektronikus hírközlő hálózatokon kívül egyéb hálózatok telepítése céljára is jogában álljon hozzáférést biztosítani fizikai infrastruktúrájukhoz.
(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az elektronikus hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások írásbeli kérésére valamennyi hálózatüzemeltető köteles legyen tisztességes és ésszerű feltételek - többek között méltányos árak - mellett teljesíteni azokat az ésszerű kérelmeket, amelyek nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek telepítése céljából a fizikai infrastruktúrájához való hozzáférésre irányulnak. Az ilyen írásbeli kérelmekben pontosan meg kell jelölni, hogy a projektnek mely elemei tekintetében kérelmezik a hozzáférést, megjelölve a konkrét határidőket is.
(3) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a hozzáférés megtagadása minden esetben olyan objektív, átlátható és arányos kritériumokon alapuljon, mint például a következők:
a)
azon fizikai infrastruktúra műszaki alkalmassága, amelyhez a (2) bekezdésben említett nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok bármely elemének fogadása érdekében hozzáférést kérelmeztek;
b)
a (2) bekezdésben említett nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemei fogadására rendelkezésre álló hely, és egyúttal a hálózatüzemeltető jövőbeli helyigénye, amennyiben arra vonatkozóan elegendő bizonyíték áll rendelkezésre;
c)
biztonsági és közegészségügyi aggályok;
d)
bármely érintett hálózat, így különösen a kritikus jelentőségű nemzeti infrastruktúra integritása és biztonsága;
e)
a tervezett elektronikus hírközlési szolgáltatásoknak az ugyanazon fizikai infrastruktúrán keresztül nyújtott egyéb szolgáltatásokkal való súlyos interferenciájának a kockázata;
f)
a nagykereskedelmi fizikai hálózati infrastruktúrához való hozzáférés céljára a hálózatüzemeltető által biztosított, nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok szolgáltatására alkalmas, életképes alternatív eszközök rendelkezésre állása, feltéve, hogy a hozzáférés biztosítására tisztességes és ésszerű feltételek mellett kerül sor;
A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a hálózatüzemeltető a hiánytalan hozzáférési kérelem kézhezvételének napjától számított két hónapon belül köteles legyen megnevezni az elutasítás okait.
(4) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy amennyiben a hozzáférést megtagadták vagy a hozzáférési kérelem kézhezvételének napjától számított két hónapon belül nem jött létre megállapodás a konkrét feltételek - többek között az ár - vonatkozásában, bármelyik fél jogosult legyen az ügyet az illetékes nemzeti vitarendezési testület elé utalni.
(5) A tagállamok a (4) bekezdésben említett nemzeti vitarendezési testületet az arányosság elvének maradéktalan figyelembevétele mellett kötelezik a (4) bekezdés alapján kezdeményezett vita kötelező erejű határozatban történő rendezésére, a tisztességes és ésszerű rendelkezések és feltételek, illetve adott esetben ár megállapítását is beleértve.
A nemzeti vitarendezési testület a vitát a lehető legrövidebb időn belül, de - kivételes esetektől eltekintve - minden esetben a teljes kérelem kézhezvételének napjától számított négy hónapon belül rendezi, anélkül azonban, hogy sérülne a feleket kivétel nélkül megillető azon jog, amely értelmében az ügyet bíróság elé terjeszthetik.
Amennyiben a jogvita valamely elektronikus hírközlő hálózat szolgáltatójának infrastruktúrájával kapcsolatos, és a hatáskörrel rendelkező vitarendezési testület a nemzeti szabályozó hatóság, akkor e hatóságnak adott esetben figyelembe kell vennie a 2002/21/EK irányelv 8. cikkében meghatározott célokat. A vitarendezési testületnek úgy kell megállapítania az árakat, hogy azok egyrészt lehetővé tegyék a hozzáférést megadó fél számára a költségeinek méltányos megtérítését, másrészt pedig figyelembe vegyék azt a hatást, amelyet a kérelmezett hozzáférés a hozzáférést megadó fél üzleti tervére gyakorol, ideértve a megkeresett hálózatüzemeltető beruházásait is, különösen, ha annak tárgyát a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózati szolgáltatások nyújtásához használt fizikai infrastruktúrák képezik.
(6) Ez a cikk nem érinti a fizikai infrastruktúra tulajdonosának tulajdonjogát - amennyiben nem maga a halózatüzemeltető a tulajdonos -, sem bármely egyéb harmadik félnek - így például az érintett földtulajdonosoknak vagy magáningatlanok tulajdonosainak - a tulajdonjogait.
4. cikk
A fizikai infrastruktúrával kapcsolatos átláthatóság
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a fizikai infrastruktúrához való hozzáférésnek a 3. cikk (2) bekezdése szerinti kérelmezése céljából a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy ilyen hálózatok szolgáltatására engedéllyel rendelkező valamennyi vállalkozás - kérelemre - jogosult legyen hozzáférni bármely hálózatüzemeltetőnek a meglévő fizikai infrastruktúrájára vonatkozó, alábbi minimális információkhoz:
a)
földrajzi elhelyezkedés és útvonal;
b)
az infrastruktúra típusa és aktuális felhasználása; és
c)
ügyintézési pont.
A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a hozzáférést kérelmező vállalkozásnak pontosan meghatározza azt a területet, amelyre a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeit telepíteni kívánja.
A tagállamok csak abban az esetben engedélyezhetik a minimális információkhoz való hozzáférés korlátozását, ha ez a hálózatok biztonságára és integritására, a nemzetbiztonságra, a közegészségre és a közbiztonságra, a bizalmas adatkezelésre, illetve működési és üzleti titkokra tekintettel szükséges.
(2) A tagállamok a valamely hálózatüzemeltető fizikai infrastruktúrájára vonatkozóan az (1) bekezdésben említett minimális információk elemeit - a feladataik miatt - elektronikus formában tároló közigazgatási szerveket kötelezhetik arra, hogy azokat 2017. január 1-jéig tegyék hozzáférhetővé az egyablakos információs pont révén, továbbá a tagállamok ezeket a közigazgatási szerveket kötelezik arra, hogy azokat kérésre bocsássák a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy ilyen hálózatok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások rendelkezésére, az (1) bekezdés szerinti korlátozások sérelme nélkül. Ezen információknak a közigazgatási szervhez beérkezett bármely frissítését és a közigazgatási szervhez beérkezett, az (1) bekezdésben említett minimális információkhoz hozzáfűzött bármely új elemet a beérkezése napjától számított két hónapon belül az egyablakos információs pont rendelkezésére kell bocsátani. Ez a határidő legfeljebb egy hónappal meghosszabbítható, amennyiben erre az információk megbízhatóságának garantálásához szükség van.
(3) A (2) bekezdés alapján az egyablakos információs pont rendelkezésére bocsátott minimális információknak rövid időn belül, elektronikus formában, továbbá arányos, megkülönböztetéstől mentes és átlátható feltételek mellett elérhetőeknek kell lenniük az egyablakos információs ponton keresztül. A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a minimális információkhoz e bekezdéssel összhangban biztosított hozzáférés 2017. január 1-jétől biztosított legyen az egyablakos információs ponton keresztül.
(4) Amennyiben az (1) bekezdésben említett minimális információk nem állnak rendelkezésre az egyablakos információs pont útján, a tagállamok kötelezik a hálózatüzemeltetőket, hogy - nyilvános hírközlő hálózatot szolgáltató vagy ilyen hálózat szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozás kifejezett írásbeli kérelmére - biztosítsanak hozzáférést az említett információkhoz. A kérelemben pontosan meg kell határozni azt a területet, amelyre a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeit kívánják telepíteni. Az információkhoz való hozzáférést az írásbeli kérelem kézhezvételének napjától számított két hónapon belül arányos, megkülönböztetéstől mentes és átlátható feltételek mellett, és az (1) bekezdés szerinti korlátozások sérelme nélkül kell megadni.
(5) A nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások kifejezett írásbeli kérelmére a tagállamok kötelezik a hálózatüzemeltetőket, hogy tegyenek eleget a fizikai infrastruktúrájuk konkrét elemeire irányuló helyszíni vizsgálat iránti ésszerű kérelmeknek. A kérelemben pontosan meg kell határozni a hálózat azon elemeit, amelyeket a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek kiépítése érint. A meghatározott hálózati elemek helyszíni vizsgálatát arányos, megkülönböztetéstől mentes és átlátható feltételek mellett, az írásbeli kérelem kézhezvételének napjától számított egy hónapon belül és az (1) bekezdés szerinti korlátozások sérelme nélkül kell elvégezni.
(6) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az e cikkben foglalt jogokkal és kötelezettségekkel kapcsolatban felmerülő jogvita esetén bármelyik fél jogosult legyen a jogvitát nemzeti vitarendezési testület elé vinni. A nemzeti vitarendezési testület az arányosság elvének maradéktalan figyelembevétele mellett - a jogvita lehető legrövidebb határidőn belüli, de - a rendkívüli esetek kivételével - legkésőbb két hónapon belüli rendezése érdekében - kötelező erejű határozatot ad ki, nem sértve egyik fél azon lehetőségét sem, hogy az ügyet bíróság elé vigye.
(7) A nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítésére műszakilag alkalmatlannak minősülő meglévő fizikai infrastruktúrák, illetve a kritikus nemzeti infrastruktúra esetében a tagállamok mentességeket állapíthatnak meg az (1)-(5) bekezdésben foglalt kötelezettségek alól. A tagállamok kötelesek az említett mentességeket megfelelően megindokolni. Az érdekelt felek számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy ésszerű határidőn belül megtegyék a tervezett mentességekkel kapcsolatos észrevételeiket. A Bizottságot minden ilyen mentességről értesíteni kell.
(8) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az információkhoz e cikk alapján hozzáféréssel bíró, nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások megtegyék a bizalmas adatkezeléshez és az üzleti titok tiszteletben tartásához szükséges megfelelő intézkedéseket.
5. cikk
Az építési munkák összehangolása
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy minden hálózatüzemeltető jogosult legyen arra, hogy a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózati elemek kiépítése tekintetében az építési munkák koordinációjáról szóló megállapodásokra irányuló tárgyalásokat folytasson az elektronikus hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozásokkal.
(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a részben vagy teljes egészében közpénzből finanszírozott építési munkákat végző valamennyi hálózatüzemeltető teljesítse a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozások bármely olyan ésszerű, az építési munkák összehangolását átlátható és megkülönböztetéstől mentes feltételekkel tartalmazó kérelmét, amely célja nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek kiépítése. A kérelemnek a következő esetekben lehet helyt adni:
a)
a megállapodás nem jelent többletköltséget - ideértve a késedelem miatti többletköltségeket is - az eredetileg tervezett építési munkák szempontjából;
b)
a megállapodás nem akadályozza az építési munkák koordinációjának ellenőrzését; és
c)
a koordináció iránti kérelmet mielőbb, de minden esetben legkésőbb egy hónappal azelőtt adják át, hogy a végleges projektet benyújtanák engedélyezésre az illetékes hatóságokhoz.
A tagállamok szabályokat írhatnak elő az építési munkák koordinációjához kapcsolódó költségek megosztására vonatkozóan.
(3) Amennyiben az építési munkák koordinációjáról a hivatalos tárgyalási kérelem kézhezvételének napjától számított egy hónapon belül nem jön létre a (2) bekezdés szerinti megállapodás, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy bármelyik fél jogosult legyen az ügyet az illetékes nemzeti vitarendezési testülethez utalni.
(4) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a (3) bekezdésben említett nemzeti vitarendezési testület az arányosság elvének maradéktalan figyelembevétele mellett határozatot adjon ki a (3) bekezdés alapján kezdeményezett vitarendezésről - a tisztességes és megkülönböztetéstől mentes feltételek, illetve adott esetben a méltányos árak meghatározását is beleértve.
A nemzeti vitarendezési testület a lehető legrövidebb határidőn belül, de minden esetben - amennyiben rendkívüli körülmények nem gátolják meg - a hiánytalan kérelem kézhezvételének napjától számított két hónapon belül rendezi a vitát, ez azonban nem sértheti egyik fél azon lehetőségét sem, hogy az ügyet bíróság elé vigye.
(5) A tagállamok a többek között érték, méret vagy tartam szempontjából csekély jelentőséggel bíró építési munkák, illetve a kritikus nemzeti infrastruktúra esetében rendelkezhetnek az e cikkben foglalt kötelezettségek alóli mentességekről. A tagállamok kötelesek az ilyen mentességeket kellően megindokolni. Az érdekelt felek számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy ésszerű határidőn belül megtegyék a tervezett intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeiket. A Bizottságot értesíteni kell minden ilyen mentességről.
6. cikk
A tervezett építési munkák átláthatósága
(1) Az építési munkákra vonatkozó, 5. cikkben említett koordinációs megállapodásokra irányuló tárgyalások lefolytatása érdekében a tagállamok előírják, hogy a hálózatüzemeltetőknek a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozás kifejezett írásbeli kérelmére annak rendelkezésére kell bocsátaniuk az azon fizikai infrastruktúra kapcsán folyamatban lévő vagy tervezett építési munkákra vonatkozó alábbi minimális információkat, amelyekkel kapcsolatban engedély kiadására került sor vagy engedélyezési eljárás van folyamatban, illetve amelyekkel kapcsolatban a tervek szerint az elkövetkező hat hónapban első alkalommal nyújtanak be engedély iránti kérelmet az illetékes hatóságokhoz:
a)
a munkák földrajzi helye és típusa;
b)
az érintett hálózati elemek;
c)
a munkák megkezdésének tervezett időpontja, valamint azok időtartama; és
d)
ügyintézési pont.
A nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező vállalkozás kérelmében pontosan meg kell határozni azt a területet, ahol nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek kiépítését tervezik. Az írásbeli kérelem kézhezvételének napjától számított két héten belül a hálózatüzemeltetők arányos, megkülönböztetéstől mentes és átlátható feltételek mellett átadják a kért információkat. A tagállamok kizárólag abban az esetben engedélyezhetik a minimális információkhoz való hozzáférés korlátozását, ha ez a hálózatok biztonságára és integritására, a nemzetbiztonságra, a közegészségre és a közbiztonságra, a bizalmas adatkezelésre, illetve működési és üzleti titkokra tekintettel szükséges.
(2) A hálózatüzemeltető elutasíthatja az (1) bekezdés szerinti kérelmet, ha:
a)
a kért információkat elektronikus formában már nyilvánosan hozzáférhetővé tette; vagy
b)
az említett információk egyablakos információs ponton keresztül hozzáférhetők.
(3) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a hálózatüzemeltető az egyablakos információs pont útján hozzáférést biztosítson az (1) bekezdésben említett, kért minimális információkhoz.
(4) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy az e cikkben foglalt jogokkal és kötelezettségekkel kapcsolatban felmerülő jogvita esetén bármelyik fél jogosult legyen azt nemzeti vitarendezési testület elé utalni. A nemzeti vitarendezési testület az arányosság elvének maradéktalan figyelembevétele mellett - a jogvita lehető legrövidebb határidőn belüli, de a rendkívüli körülményeket kivéve minden esetben két hónapon belüli rendezése érdekében - kötelező erejű határozatot ad ki, nem sértve egyik fél azon lehetőségét sem, hogy az ügyet bíróság elé utalja.
(5) A tagállamok a csekély értékű építési munkák, illetve a kritikus nemzeti infrastruktúra esetében rendelkezhetnek az e cikkben foglalt kötelezettségek alóli mentességekről. Ezen mentességeketkellően meg kell indokolni. Az érdekelt felek számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy ésszerű határidőn belül megtegyék a tervezett intézkedésekkel kapcsolatos észrevételeiket. A Bizottságot értesíteni kell minden ilyen mentességről.
7. cikk
Engedélyezési eljárás
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy elektronikus úton, az egyablakos információs ponton keresztül hozzáférhető legyen a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek kiépítéséhez szükséges építési munkákra vonatkozó engedélyek megadására alkalmazandó feltételekkel és eljárásokkal kapcsolatos minden információ, ideértve a nemzeti jog értelmében előírt egyes engedélyek vagy minden engedély tekintetében ezekre az elemekre alkalmazandó mentességeket is.
(2) A tagállamok rendelkezhetnek úgy, hogy a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező valamennyi vállalkozás jogosult legyen arra, hogy elektronikus úton, az egyablakos információs ponton keresztül kérelmet nyújtson be a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok elemeinek kiépítéséhez szükséges építési munkákra vonatkozó engedélyek iránt.
(3) A tagállamok meghozzák az annak biztosításához szükséges intézkedéseket, hogy a nemzeti vagy uniós jognak megfelelően az engedélyezési eljárás, illetve bármely fellebbezési eljárás helyes lefolytatására vonatkozóan megállapított más konkrét határidők és kötelezettségek sérelme nélkül az illetékes hatóságok a hiánytalan kérelmek kézhezvételének napjától számított négy hónapon belül megadják az engedélyt, illetve elutasítsák a kérelmet. A tagállamok kivételes, kellően indokolt esetekben rendelkezhetnek a határidő meghosszabbításának lehetőségéről. A meghosszabbítást minden esetben az engedély megadásához vagy elutasításához szükséges lehető legrövidebb időre kell korlátozni. Az elutasítást objektív, átlátható, megkülönböztetéstől mentes és arányos kritériumok alapján, kellően meg kell indokolni.
(4) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a nyilvános hírközlő hálózatokat szolgáltató vagy azok szolgáltatására engedéllyel rendelkező valamennyi olyan vállalkozás, amelyet a (3) bekezdés szerint alkalmazandó határidők betartásának elmulasztása miatt kár ért, jogosult legyen arra, hogy a nemzeti jognak megfelelően az elszenvedett kárért kártalanításban részesüljön.
8. cikk
Az épületen belüli fizikai infrastruktúra
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a végfelhasználói helyen található minden olyan új építésű épületet - ideértve azok közös tulajdonban lévő elemeit is -, amelyre vonatkozóan 2016. december 31. után építési engedély iránti kérelmet nyújtottak be, nagy sebességű technológia fogadására kész, épületen belüli fizikai infrastruktúrával kelljen ellátni, egészen a hálózati végpontokig. Ugyanez a kötelezettség érvényes azon épületek jelentős felújítási munkái esetében, amelyekre 2016. december 31. után építési engedély iránti kérelmet nyújtottak be.
(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy mindazokat az újonnan épített többlakásos épületek, amelyekre vonatkozóan 2016. december 31. után építési engedély iránti kérelmet nyújtottak be, elérhető hozzáférési ponttal legyenek felszerelve. Ugyanez a kötelezettség érvényes azon többlakásos épületek jelentős felújítási munkái esetében, amelyekre 2016. december 31. után építési engedély iránti kérelmet nyújtottak be.
(3) Az e cikkel összhangban felszerelt épületeknek meg kell adni az uniós „Broadband-ready” („széles sáv fogadására kész”) címkét azon tagállamokban, amelyek a címke bevezetése mellett döntöttek.
(4) A tagállamok egyes épületkategóriák - különösen egylakásos épületek - vagy jelentős felújítási munkák tekintetében rendelkezhetnek az (1) és (2) bekezdésben előírt kötelezettségek alóli mentességről, amennyiben e kötelezettségek teljesítése aránytalan terhet jelent, egyrészt a költségek tekintetében az egyéni tulajdonosok vagy a közös tulajdonban lévő társasházak számára, másrészt egyes épülettípusok - így bizonyos műemlékfajták, történelmi épületek, nyaralóházak, katonai épületek vagy egyéb, nemzetbiztonsági célokat szolgáló épületek - esetében. Az ilyen mentességeket kellően meg kell indokolni. Az érdekelt felek számára lehetőséget kell biztosítani arra, hogy ésszerű határidőn belül megtegyék a tervezett mentességekkel kapcsolatos észrevételeiket. A Bizottságot értesíteni kell minden ilyen mentességről.
9. cikk
Az épületen belül fizikai infrastruktúrához való hozzáférés
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a (3) bekezdés első albekezdésében foglaltak teljesítése mellett a nyilvános hírközlő hálózatok valamennyi szolgáltatója jogosult legyen arra, hogy a saját költségén kifejlessze hálózatát a hozzáférési pontig.
(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a (3) bekezdés első albekezdésében foglaltak teljesítése mellett a nyilvános hírközlő hálózatok valamennyi szolgáltatója a nagy sebességű elektronikus hírközlő hálózatok kiépítése céljából jogosult legyen az épületen belüli meglévő fizikai infrastruktúrához való hozzáférésre, amennyiben párhuzamos infrastruktúra kiépítése műszakilag nem lehetséges vagy gazdaságilag nem hatékony.
(3) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a hozzáférési pont és az épületen belüli infrastruktúra használati jogával rendelkező minden fél eleget tegyen a hozzáférésre irányuló valamennyi ésszerű kérelemnek, amely a nyilvános hírközlési hálózatok szolgáltatóitól érkezik, mégpedig tisztességes és megkülönböztetéstől mentes feltételek mellett, többek között az ár tekintetében.
Amennyiben az (1) és (2) bekezdésben említett hozzáférésre irányuló megállapodás a hivatalos hozzáférési kérelem kézhezvételének napjától számított két hónapon belül nem jön létre, a tagállamok gondoskodnak arról, hogy a felek jogosultak legyenek arra, hogy az ügyet az említett bekezdésekben foglalt követelményeknek való megfelelés vizsgálata céljából az illetékes nemzeti vitarendezési testület elé utalják. A nemzeti vitarendezési testület az arányosság elvének maradéktalan figyelembevétele mellett - a jogvita lehető legrövidebb határidőn belüli, de a rendkívüli körülmények fennállását kivéve legkésőbb két hónapon belüli rendezése érdekében - kötelező erejű határozatot ad ki, nem sértve egyik fél azon lehetőségét sem, hogy az ügyet bíróság elé vigye.
(4) A tagállamok mentességet adhatnak az (1)-(3) bekezdésben foglaltak alól az egyes épületek számára, amennyiben objektív, átlátható, arányos és megkülönböztetéstől mentes feltételek mellett biztosított a hozzáférés egy olyan meglévő hálózathoz, amelynek végpontja a végfelhasználói helyen található, és amely alkalmas nagy sebességű elektronikus hírközlési szolgáltatás nyújtására.
(5) Nagy sebességű technológia fogadására kész épületen belüli infrastruktúra hiánya esetén a tagállamok gondoskodnak arról, hogy a nyilvános hírközlő hálózatok valamennyi szolgáltatója jogosult legyen arra, hogy - az előfizető beleegyezése függvényében - hálózatát az előfizető területén zárja le, feltéve, hogy minimálisra korlátozza a harmadik felek tulajdonára kifejtett hatást.
(6) Ez a cikk nem érinti a hozzáférési pont vagy az épületen belüli fizikai infrastruktúra tulajdonosának a tulajdonjogát abban az esetben, ha az infrastruktúra vagy a hozzáférési pont használati jogával rendelkező fél nem azonos a tulajdonossal, illetve a más harmadik feleknek - például a telek- vagy épülettulajdonosoknak - a tulajdonjogát.
A tagállamok szabályokat határozhatnak meg az e cikkben előírt jogok gyakorlásából eredő károkat elszenvedő személyek pénzügyi kártérítésére vonatkozóan.
10. cikk
Illetékes szervek
(1) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a nemzeti vitarendezési testületre ruházott feladatok mindegyikét egy vagy több illetékes szerv lássa el.
(2) A tagállamok által az (1) bekezdés szerint kijelölt nemzeti vitarendezési testület jogilag elkülönül és feladatait tekintve független valamennyi hálózatüzemeltetőtől. A tagállamok engedélyezhetik, hogy a nemzeti vitarendezési testület a rá ruházott feladatok ellátása kapcsán felmerült költségek fedezésére díjat szabjon ki.
(3) A tagállamok előírják, hogy minden érintett félnek teljes mértében együtt kell működnie a nemzeti vitarendezési testülettel.
(4) A tagállamok nemzeti, regionális vagy helyi szinten egy vagy több illetékes szervet jelölnek ki a 4., 6. és 7. cikkben említett egyablakos információs pont feladatainak ellátására. E feladatok végrehajtása érdekében a tagállamok engedélyezhetik díj kiszabását az egyablakos információs pont használatáért.
(5) A tagállamok első alkalommal 2016. július 1-jéig, és minden esetben legkésőbb a szóban forgó kijelölések, illetve változások hatálybalépésének napjáig értesítik a Bizottságot azokról az illetékes szervekről, amelyeket ezzel a cikkel összhangban kijelöltek az ezen irányelvben előírt feladatok ellátására, valamint az ezekben az adatokban bekövetkező változásokról.
(6) Az e cikkben említett illetékes szervek határozatai elleni fellebbezés a nemzeti joggal összhangban történik.
11. cikk
Szankciók
A tagállamok megállapítják az ezen irányelv alapján elfogadott nemzeti intézkedések megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és meghoznak minden szükséges intézkedést e szabályok végrehajtásának biztosítása érdekében. Az elrendelt szankcióknak hatásosnak, arányosnak és visszatartó erejűnek kell lenniük.
12. cikk
Felülvizsgálat
A Bizottság 2018. július 1-jéig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak ezen irányelv végrehajtásáról. A jelentésnek tartalmaznia kell az ezen irányelvben foglalt intézkedések hatásának összefoglalását, valamint a célkitűzései tekintetében elért eredményeket, ideértve annak elemzését is, hogy az irányelv hozzájárulhatna-e még jobban, és ha igen, miként a digitális menetrendben foglalt, széles sávra vonatkozó célnál ambiciózusabb cél eléréséhez.
13. cikk
Átültetés a nemzeti jogba
A tagállamok 2016. január 1-jéig elfogadják és kihirdetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek megfeleljenek, és tájékoztatják azokról a Bizottságot.
Az említett rendelkezéseket 2016. július 1-jétől alkalmazzák.
Amikor a tagállamok elfogadják ezeket az intézkedéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
14. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
15. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2014. május 15-én.