NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 625/2014
ze dne 13. března 2014,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 prostřednictvím regulačních technických norem blíže určujících požadavky na instituce, které jsou investory, sponzory, původními věřiteli a původci, v souvislosti s expozicemi vůči převedenému úvěrovému riziku
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 575/2013 ze dne 26. června 2013 o obezřetnostních požadavcích na úvěrové instituce a investiční podniky a o změně nařízení (EU) č. 648/2012 (1), a zejména na čl. 410 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Cílem požadavku na ponechání ekonomického podílu je sladění zájmů stran, které převádějí, respektive přejímají úvěrové riziko ze sekuritizovaných expozic. Pokud subjekt sekuritizuje vlastní závazky, dochází ke sladění zájmů automaticky bez ohledu na to, zda konečný dlužník svůj dluh kolateralizuje. Pokud je zřejmé, že úvěrové riziko nese po celou dobu původce, je ponechání podílu ze strany původce zbytečné a nijak by nezlepšilo již existující pozici.
(2)
Je vhodné vyjasnit, kdy se má za to, že vzniká expozice vůči převedenému úvěrovému riziku v některých konkrétních případech. Jedná se o případy, kdy instituce, jež nejednají jako původce, sponzor nebo původní věřitel, mohou být vystaveny úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice, včetně případů, kdy jednají jako protistrana derivátového nástroje v sekuritizační transakci, jako zajišťovací protistrana v sekuritizační transakci nebo jako poskytovatel likviditního příslibu v dané transakci a kdy drží sekuritizované pozice v obchodním portfoliu v rámci činností tvorby trhu.
(3)
Při resekuritizačních transakcích dochází k převodu úvěrového rizika na úrovni první sekuritizace aktiv a na druhé „přebalené“ úrovni transakce. Tyto dvě úrovně transakce a dva odpovídající případy převodu úvěrového rizika jsou z hlediska požadavků stanovených v tomto nařízení nezávislé. Ponechání čistého ekonomického podílu a náležitá péče by měly být zajištěny na každé úrovni transakce institucemi, které jsou na dané konkrétní úrovni vystaveny převedenému úvěrovému riziku. Proto pokud bude instituce vystavena pouze druhé „přebalené“ úrovni transakce, vztahují se požadavky týkající se ponechání čistého ekonomického podílu a náležité péče na tuto instituci pouze ve vztahu k druhé úrovni transakce. V rámci téže resekuritizační transakce by instituce, které jsou vystaveny první úrovni sekuritizace aktiv, měly splnit požadavek na ponechání a náležitou péči ve vztahu k první úrovni sekuritizace v dané transakci.
(4)
Je vhodné blíže upřesnit uplatňování závazku k ponechání podílu, včetně splnění tohoto požadavku v případech, kdy existuje více původců, sponzorů nebo původních věřitelů, a vyjasnit podrobnosti týkající se různých možností ponechání podílu, měření požadavku na ponechání podílu při vzniku i průběžně, jakož i používání výjimek.
(5)
Ustanovení čl. 405 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013 stanoví různé možnosti pro dodržení požadavku na ponechání podílu. Toto nařízení podrobně objasňuje, jakým způsobem lze každou z těchto možností provést.
(6)
Ponechání podílu může být provedeno syntetickou nebo podmíněnou formou za předpokladu, že jsou tyto metody plně v souladu s jednou z možností stanovených v čl. 405 odst. 1 písm. a) až e) nařízení (EU) č. 575/2013, jíž může být syntetická nebo podmíněná forma ponechání podílu postavena na roveň, a za předpokladu, že je zajištěn soulad s požadavky na zpřístupňování informací.
(7)
Zajištění nebo prodej ponechaného podílu jsou zakázány, pokud tyto techniky ohrožují účel požadavku na ponechání podílu, což znamená, že mohou být povoleny, pokud nezajišťují ponechávající subjekt proti úvěrovému riziku z ponechaných sekuritizovaných pozic nebo z ponechaných expozic.
(8)
V zájmu průběžného zachování čistého ekonomického podílu by měly instituce zajistit, že součástí struktury sekuritizace nebude žádný mechanismus, který by způsoboval, že minimální požadavek na ponechání podílu při vzniku by nutně klesal rychleji než převedený podíl. Obdobně by ponechaný podíl rovněž neměl být upřednostňován z hlediska peněžních toků v tom smyslu, že by byl přednostně splácen nebo umořován, což by vedlo k jeho poklesu pod 5 % průběžné nominální hodnoty prodaných tranší nebo sekuritizovaných expozic. Kromě toho úvěrová podpora poskytovaná instituci přijímající expozici vůči sekuritizované pozici by ve vztahu k míře splácení podkladových expozic neměla neúměrně klesat.
(9)
Instituce by měly mít možnost používat finanční modely vytvořené třetími stranami, jež nejsou externími ratingovými agenturami, aby mohly snížit administrativní zátěž a náklady na dodržení povinnosti náležité péče. Instituce by měly používat finanční modely třetích stran, pouze pokud před uskutečněním investic věnují náležitou péči ověření relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům těchto modelů.
(10)
Je nezbytné blíže upřesnit, jak často by měly instituce přezkoumávat, zda plní požadavky týkající se náležité péče, jak posuzovat, zda je vhodné uplatnění různých zásad a postupů na obchodní a investiční portfolio, jak posuzovat soulad v případě, kdy se pozice týkají portfolia obchodování s korelací, a vyjasnit některé pojmy podle článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013, např. „rizikové charakteristiky“ a „strukturální rysy“.
(11)
Podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 subjekty usazené ve třetích zemích, které jsou zahrnuty do konsolidace v souladu s článkem 18 nařízení (EU) č. 575/2013, avšak nevztahuje se na ně přímo použitelnost dodatečných rizikových vah, neporušují za určitých omezených okolností, například pro expozice držené v obchodním portfoliu pro účely tvorby trhu, podmínky článku 405 nařízení (EU) č. 575/2013. Lze mít za to, že instituce neporušují uvedený článek, pokud příslušné expozice nebo pozice v obchodním portfoliu nejsou podstatné a netvoří neúměrný podíl na obchodních činnostech a za předpokladu, že existuje důkladné obeznámení s těmito expozicemi či pozicemi a že jsou prováděny formální zásady a postupy, které jsou vhodné a přiměřené vzhledem k celkovému rizikovému profilu subjektu a skupiny.
(12)
Prvotní a průběžná informační povinnost k investorům týkající se úrovně závazku k ponechání podílu a všech příslušných podstatných údajů, včetně údajů o úvěrové kvalitě a výkonnosti podkladové expozice, je nezbytná k zajištění účinné náležité péče ve vztahu k sekuritizovaným pozicím. Zpřístupněné údaje by měly obsahovat informace o totožnosti ponechávajícího subjektu, o zvolené možnosti ponechání podílu a původním a průběžném závazku k ponechání ekonomického podílu. Lze-li použít výjimky stanovené v čl. 405 odst. 3 a 4 nařízení (EU) č. 575/2013, mělo by být výslovně sděleno, kterých sekuritizovaných expozic se požadavek na ponechání podílu netýká a důvod jeho neuplatnění.
(13)
Toto nařízení vychází z návrhu regulačních technických norem, které Komisi předložil Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví).
(14)
Evropský orgán dohledu (Evropský orgán pro bankovnictví) uskutečnil otevřené veřejné konzultace o návrzích regulačních technických norem, z nichž toto nařízení vychází, analyzoval potenciální související náklady a přínosy a požádal o stanovisko skupinu subjektů působících v bankovnictví zřízenou podle článku 37 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1093/2010 (2),
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
DEFINICE A EXPOZICE VŮČI RIZIKU ZE SEKURITIZACE
Článek 1
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí tyto definice:
a)
„ponechávajícím subjektem“ se rozumí subjekt jednající jako původce, sponzor nebo původní věřitel, který si ponechává čistý ekonomický podíl v sekuritizaci v souladu s čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013,
b)
„syntetickou formou ponechání podílu“ se rozumí ponechání ekonomického podílu za použití derivátových nástrojů,
c)
„podmíněnou formou ponechání podílu“ se rozumí ponechání ekonomického podílu za použití záruk, akreditivů a dalších podobných forem úvěrové podpory zajišťujících okamžité vynucení ponechání podílu,
d)
„vertikální tranší“ se rozumí tranše, která vystavuje svého držitele poměrnému úvěrovému riziku z každé vydané tranše sekuritizační transakce.
KAPITOLA II
EXPOZICE VŮČI ÚVĚROVÉMU RIZIKU ZE SEKURITIZOVANÉ POZICE
Článek 2
Konkrétní příklady expozice vůči úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice
1. Pokud instituce jedná v rámci sekuritizační transakce jako protistrana úvěrového derivátu, jako protistrana poskytující zajištění nebo jako poskytovatel likviditního příslibu, má se za to, že je vystavena úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice, když derivát, zajištění nebo likviditní příslib přejímá úvěrové riziko ze sekuritizovaných expozic nebo sekuritizovaných pozic.
2. Pokud likviditní příslib splňuje podmínky uvedené v čl. 255 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, nepovažuje se poskytovatel likvidity pro účely článků 405 a 406 nařízení (EU) č. 575/2013 za vystaveného úvěrovému riziku ze sekuritizované pozice.
3. V případě resekuritizace s více než jednou úrovní nebo sekuritizace s několika samostatnými podkladovými transakcemi se má za to, že je instituce vystavena pouze úvěrovému riziku z konkrétní sekuritizované pozice nebo transakce, vůči níž přijímá expozici.
4. Má se za to, že instituce neporušuje článek 405 nařízení (EU) č. 575/2013 podle čl. 14 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 na konsolidovaném základě za předpokladu, že jsou splněny tyto podmínky:
a)
subjekt, který je držitelem sekuritizovaných pozic, je usazen ve třetí zemi a je součástí konsolidované skupiny podle článku 18 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
sekuritizované pozice jsou drženy v obchodním portfoliu subjektu uvedeného v písmenu a) za účelem činností tvorby trhu;
c)
sekuritizované pozice nejsou podstatné s ohledem na celkový rizikový profil obchodního portfolia skupiny uvedené v písmenu a) a netvoří neúměrný podíl na obchodních činnostech skupiny.
KAPITOLA III
PONECHÁNÍ ČISTÉHO EKONOMICKÉHO PODÍLU
Článek 3
Subjekty ponechávající si podstatný čistý ekonomický podíl
1. Ponechaný podstatný čistý ekonomický podíl se nedělí mezi různé typy ponechávajících subjektů. Požadavek na ponechání podstatného čistého ekonomického podílu splní v plném rozsahu některá z těchto osob:
a)
původce nebo několik původců;
b)
sponzor nebo několik sponzorů;
c)
původní věřitel nebo několik původních věřitelů.
2. Pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původci, splní požadavek na ponechání podílu každý původce, a to ve vztahu k poměrnému podílu na souhrnu sekuritizovaných expozic, jehož je původcem.
3. Pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původními věřiteli, splní požadavek na ponechání podílu každý původní věřitel, a to ve vztahu k poměrnému podílu na souhrnu sekuritizovaných expozic, pro nějž je původním věřitelem.
4. Odchylně o odstavců 2 a 3, pokud jsou sekuritizované expozice vytvořeny několika původci nebo několika původními věřiteli, může požadavek na ponechání podílu v plném rozsahu splnit jediný původce nebo původní věřitel, jestliže jsou splněny obě tyto podmínky:
a)
původce nebo původní věřitel vytvořil a spravuje program nebo sekuritizační systém;
b)
původce nebo původní věřitel vytvořil program nebo sekuritizační systém a přispěl do něj více než 50 % souhrnu sekuritizovaných expozic.
5. Pokud sekuritizované expozice byly sponzorovány více sponzory, splní požadavek na ponechání podílu buď:
a)
sponzor, jehož ekonomický zájem je v největším souladu s investory podle dohody všech sponzorů na základě objektivních kritérií zahrnujících strukturu poplatků, účast na vytvoření a správě programu či sekuritizačního systému a expozici vůči úvěrovému riziku ze sekuritizací;
b)
každý sponzor poměrně ve vztahu k počtu sponzorů.
Článek 4
Splnění požadavku na ponechání podílu syntetickou nebo podmíněnou formou
1. Požadavek na ponechání podílu může být splněn způsobem, který odpovídá jedné z možností stanovených v čl. 405 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, syntetickou nebo podmíněnou formou, pokud jsou splněny tyto podmínky:
a)
ponechaná částka se přinejmenším rovná požadavku spojenému s možností, s níž může být syntetická nebo podmíněná forma ponechání podílu považována za rovnocennou;
b)
ponechávající subjekt výslovně informoval o tom, že si tímto způsobem průběžně ponechá podstatný čistý ekonomický podíl, včetně podrobných údajů o formě ponechání podílu, metodice použité při jeho stanovování a rovnocennosti s jednou z příslušných možností.
2. V případě, že subjekt jiný než úvěrová instituce definovaná v čl. 4 odst. 1 bodě 1 nařízení (EU) č. 575/2013 jedná jako ponechávající subjekt prostřednictvím syntetické nebo podmíněné formy ponechání podílu, je podíl ponechaný na syntetickém nebo podmíněném základě plně zajištěn v hotovosti a veden odděleně jako „peněžní prostředky klientů“, jak uvádí čl. 13 odst. 8 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2004/39/ES (3).
Článek 5
Možnost podle písmene a): ponechání poměrného podílu každé tranše prodané investorům či na ně převedené
1. Ponechání nejméně 5 % nominální hodnoty každé prodané nebo převedené tranše podle čl. 405 odst. 1 písm. a) nařízení (EU) č. 575/2013 může být provedeno také následujícími způsoby:
a)
ponecháním alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice za předpokladu, že úvěrové riziko těchto expozic je rovnocenné nebo podřízené úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice. U revolvingové sekuritizace definované v čl. 242 bodě 13 nařízení (EU) č. 575/2013 se ponechání podílu plní prostřednictvím ponechání podílu původce za předpokladu, že podíl původce dosahoval alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice a byl rovnocenný nebo podřízený úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice;
b)
poskytnutím likviditního příslibu, který může být nadřízený ve smluvním rozložení toků hotovosti, v rámci programu ABCP, jsou-li splněny tyto podmínky:
i)
likviditní příslib pokrývá 100 % úvěrového rizika ze sekuritizovaných expozic;
ii)
likviditní příslib pokrývá úvěrové riziko po celou dobu, po kterou ponechávající subjekt musí ponechání ekonomického podílu realizovat prostřednictvím tohoto likviditního příslibu pro příslušnou sekuritizovanou pozici;
iii)
likviditní příslib je poskytnut původcem, sponzorem nebo původním věřitelem v sekuritizační transakci;
iv)
instituce, která bude vystavena takové sekuritizaci, má přístup k příslušným informacím, které jí umožní ověřit splnění bodů i), ii) a iii).
c)
ponecháním vertikální tranše, jejíž nominální hodnota dosahuje nejméně 5 % celkové nominální hodnoty všech vydaných tranší cenných papírů.
Článek 6
Možnost podle písmene b): ponechání podílu původce u revolvingových expozic
Ponechání podílu podle čl. 405 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 může být provedeno ponecháním alespoň 5 % nominální hodnoty každé sekuritizované expozice za předpokladu, že ponechané úvěrové riziko z těchto expozic je rovnocenné nebo podřízené úvěrovému riziku sekuritizovanému pro stejné expozice.
Článek 7
Možnost podle písmene c): ponechání náhodně zvolených expozic
1. Seskupení nejméně 100 potenciálně sekuritizovaných expozic, z nichž jsou ponechané a sekuritizované expozice náhodně vybrány, podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 musí být dostatečně rozmanité, aby se zabránilo nadměrné koncentraci ponechaného podílu. Při přípravě procesu výběru ponechávající subjekt zohlední příslušné kvantitativní a kvalitativní faktory, aby zajistil, že rozdělení na ponechané a sekuritizované expozice bude skutečně náhodné. Subjekt ponechávající si náhodně vybrané expozice při výběru expozic posoudí, pokud je to vhodné, faktory, jako jsou rok původu, produkt, zeměpisná poloha, datum vzniku, datum splatnosti, poměr úvěru k hodnotě, druh nemovitosti, průmyslové odvětví či saldo nesplacených úvěrů.
2. Ponechávající subjekt neoznačí jako ponechané expozice v různých okamžicích různé jednotlivé expozice, pokud to není nezbytné ke splnění požadavku na ponechání podílu ve vztahu k sekuritizaci, kde sekuritizované expozice v průběhu času kolísají buď z důvodu přidání nových expozic do sekuritizace, nebo z důvodu měnící se úrovně jednotlivých sekuritizovaných expozic.
Článek 8
Možnost podle písmene d): ponechání tranše první ztráty
1. Ponechání tranše první ztráty podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. d) nařízení (EU) č. 575/2013 je splněno buď pomocí rozvahových, nebo podrozvahových pozic a může být provedeno rovněž těmito způsoby:
a)
podmíněnou formou ponechání podílu uvedenou v čl. 1 odst. 1 písm. c) nebo poskytnutím likviditního příslibu v rámci programu ABCP, které splňují tato kritéria:
i)
pokrývají alespoň 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic;
ii)
představují pozici první ztráty ve vztahu k sekuritizaci;
iii)
pokrývají úvěrové riziko po celou dobu trvání závazku k ponechání podílu;
iv)
jsou poskytnuty původcem, sponzorem nebo původním věřitelem v sekuritizační transakci;
v)
instituce, která bude vystavena takové sekuritizaci, má přístup k příslušným informacím, které jí umožní ověřit splnění bodů i), ii), iii) a iv).
b)
přezajištěním v podobě úvěrového posílení, pokud toto přezajištění plní funkci ponechání „první ztráty“ ve výši nejméně 5 % nominální hodnoty tranší vydaných v rámci sekuritizace.
2. V případě, že tranše první ztráty překročí 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic, má ponechávající subjekt možnost ponechat si pouze část této tranše první ztráty, pokud tato část dosahuje nejméně 5 % nominální hodnoty sekuritizovaných expozic.
3. Pro účely splnění požadavku ponechání rizika na úrovni sekuritizačního systému instituce nepřihlížejí k existenci podkladových transakcí, v nichž si původci nebo původní věřitelé ponechávají první ztrátové expozice na úrovni konkrétních transakcí.
Článek 9
Možnost podle písmene e): ponechání první ztrátové expozice z každé sekuritizované expozice
1. Ponechání první ztrátové expozice na úrovni každé sekuritizované expozice podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. e) se uplatní tak, že ponechané úvěrové riziko je vždy podřízeno úvěrovému riziku, které bylo sekuritizováno ve vztahu ke stejným expozicím.
2. Ponechání podílu podle odstavce 1 může být splněno formou prodeje podkladových expozic za diskontovanou hodnotu ze strany původce nebo původního věřitele, pokud není tento diskont nižší než 5 % nominální hodnoty každé expozice a částka z diskontního prodeje je původci nebo původnímu věřiteli uhrazena pouze v případě, že není absorbována ztrátami souvisejícími s úvěrovým rizikem spojeným se sekuritizovanými expozicemi.
Článek 10
Měření úrovně ponechání podílu
1. Při měření úrovně ponechání čistého ekonomického podílu se uplatní tato kritéria:
a)
vznikem se rozumí okamžik, kdy byly expozice poprvé sekuritizovány;
b)
výpočet úrovně ponechání podílu je založen na nominálních hodnotách a pořizovací cena aktiv se nezohledňuje;
c)
„nadměrné rozpětí“ ve smyslu definice v čl. 242 bodě 1 nařízení (EU) č. 575/2013 se při měření čistého ekonomického podílu ponechávajícího subjektu nezohledňuje;
d)
pro výpočet čistého ekonomického podílu po dobu trvání sekuritizace se používá stejná možnost ponechání podílu a metodika, ledaže by si mimořádné okolnosti vyžádaly změnu a daná změna by nebyla využita jako prostředek ke snížení objemu ponechaného podílu.
2. Kromě kritérií stanovených v odstavci 1, pokud neexistuje žádný mechanismus, jehož prostřednictvím by podíl ponechaný při vzniku klesal rychleji než převedený podíl, má se za to, že na splnění požadavku na ponechání podílu nemá vliv umoření ponechání podílu prostřednictvím alokace peněžních toků nebo alokace ztrát, které ve svém důsledku postupně snižují úroveň ponechání podílu. Není povinností ponechávajícího subjektu, aby neustále doplňoval a upravoval svůj ponechaný podíl na nejméně 5 %, protože jsou na jeho expozicích realizovány ztráty nebo jsou ztráty alokovány jeho ponechané pozici.
Článek 11
Měření ponechání podílu u nevyčerpaných částek v expozicích ve formě úvěrových příslibů
Výpočet čistého ekonomického podílu, který má být ponechán u úvěrových příslibů, včetně kreditních karet, je založen pouze na částkách, které již byly vyčerpány, realizovány nebo přijaty, a je upravován podle změn těchto částek.
Článek 12
Zákaz zajištění nebo prodeje ponechaného podílu
1. Povinnost neuplatnit na ponechaný čistý ekonomický podíl jakékoli zmírnění úvěrového rizika, krátké pozice, jiné zajištění či prodej, stanovená v čl. 405 odst. 1 třetím pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013, se použije s ohledem na účel požadavku na ponechání podílu a s přihlédnutím k ekonomické podstatě dané transakce. Zajištění čistého ekonomického podílu se pro účely čl. 405 odst. 1 třetího pododstavce nařízení (EU) č. 575/2013 nepovažuje za zajištění a může být tedy povoleno pouze v případě, že nezajišťuje ponechávající subjekt proti úvěrovému riziku z ponechaných sekuritizovaných pozic nebo ponechaných expozic.
2. Ponechávající subjekt může používat ponechané expozice nebo sekuritizované pozice jako kolaterál pro účely zajištěného financování, pokud se při tomto použití nepřevádí úvěrové riziko z těchto ponechaných expozic nebo sekuritizovaných pozic na třetí stranu.
Článek 13
Výjimky z čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013
Transakce uvedené čl. 405 odst. 4 nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují sekuritizované pozice v portfoliu obchodování s korelací, které jsou referenčními nástroji, jež splňují kritérium čl. 338 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013, nebo jsou způsobilé pro zahrnutí do portfolia obchodování s korelací.
Článek 14
Ponechání podílu na konsolidovaném základě
Instituce, která plní požadavek na ponechání podílu na základě konsolidované situace spřízněné mateřské úvěrové instituce v EU, finanční holdingové společnosti v EU nebo smíšené finanční holdingové společnosti v EU v souladu s čl. 405 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013, zajistí v případě, že ponechávající subjekt přestane spadat do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě, že jeden nebo více zbývajících subjektů spadajících do oblasti působnosti dohledu na konsolidovaném základě převezme expozici vůči sekuritizaci, aby bylo zajištěno průběžné plnění daného požadavku.
KAPITOLA IV
POŽADAVKY TÝKAJÍCÍ SE NÁLEŽITÉ PÉČE PRO INSTITUCE, KTERÝM VZNIKNE EXPOZICE VŮČI SEKURITIZOVANÉ POZICI
Článek 15
Outsourcing a další obecná hlediska
1. Pokud nejsou k dispozici informace o konkrétních expozicích, které mají být sekuritizovány, včetně případů, kdy se expozice před sekuritizací nakumulují nebo vstupují jako náhradní expozice do stávající revolvingové sekuritizace, má se za to, že instituce splňuje své povinnosti náležité péče uvedené v článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 pro každou jednotlivou sekuritizovanou pozici na základě příslušných kritérií způsobilosti pro tyto expozice.
2. Při externím zajištění určitých úkolů v procesu plnění povinností stanovených v článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013, včetně vedení záznamů, si instituce, jež budou vystaveny rizikům ze sekuritizace, ponechají úplnou kontrolu nad tímto procesem.
Článek 16
Bližší určení rizikových charakteristik a strukturálních rysů
1. Rizikové charakteristiky jednotlivých sekuritizovaných pozic uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. b) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují následující nejvhodnější a podstatné charakteristiky, např.:
a)
úroveň nadřízenosti tranše;
b)
profil peněžních toků;
c)
všechny existující ratingy;
d)
historickou výkonnost podobných tranší;
e)
povinnosti související s tranšemi uvedené v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce;
f)
úvěrové posílení.
2. Rizikové charakteristiky podkladových expozic sekuritizovaných pozic uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. c) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují nejvhodnější a podstatné charakteristiky, včetně informací o výkonnosti uvedených v čl. 406 odst. 2 nařízení (EU) č. 575/2013 v souvislosti s expozicemi v případě hypoték na obytné nemovitosti. Instituce určí vhodná a srovnatelná měřítka pro účely analýzy rizikových charakteristik jiných kategorií aktiv.
3. Další strukturální rysy uvedené v čl. 406 odst. 1 písm. g) nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují derivátové nástroje, záruky, akreditivy a další podobné formy úvěrové podpory.
Článek 17
Frekvence přezkumu
Instituce přezkoumají dodržování článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 poté, co jim vznikne expozice vůči sekuritizačním pozicím, alespoň jednou ročně a častěji, jakmile zjistí, že došlo k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce nebo k podstatné změně kterékoli z následujících okolností:
a)
strukturálních rysů, které mohou významně ovlivnit výkonnost sekuritizované pozice;
b)
rizikových charakteristik sekuritizovaných pozic a podkladových expozic.
Článek 18
Zátěžové testy
1. Zátěžové testy uvedené v čl. 406 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013 zahrnují veškeré příslušné sekuritizované pozice a jsou začleněny do strategií a procesů zátěžového testování, které instituce provádějí v rámci posuzování dostatečnosti vnitřně stanoveného kapitálu podle článku 73 směrnice 2013/36/EU (4).
2. Za účelem splnění požadavků na zátěžové testování uvedených v čl. 406 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 575/2013 mohou instituce využívat vedle modelů vypracovaných externími ratingovými agenturami i srovnatelné finanční modely vypracované třetími stranami za předpokladu, že jsou schopny na žádost prokázat, že před uskutečněním investice věnovaly náležitou péči ověření relevantních předpokladů modelů a jejich strukturování a porozumění metodice, předpokladům a výsledkům těchto modelů.
3. Při provádění zátěžových testů uvedených v čl. 406 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 v rámci programu ABCP uvedeného v čl. 242 bodu 9 nařízení (EU) č. 575/2013, který je podpořen likviditním příslibem, jenž v plném rozsahu pokrývá úvěrové riziko sekuritizovaných expozic, mohou instituce provádět zátěžový test úvěruschopnosti poskytovatele likviditního příslibu namísto sekuritizovaných expozic.
Článek 19
Expozice v obchodním portfoliu a v investičním portfoliu
1. Držení sekuritizované pozice v obchodním nebo investičním portfoliu nepředstavuje samo o sobě dostatečný důvod pro uplatňování různých zásad a postupů nebo odlišné intenzity přezkumu při plnění povinnosti náležité péče podle článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013. Při rozhodování o tom, zda se použijí různé zásady a postupy nebo odlišná intenzita přezkumu, jsou vzaty v úvahu všechny významné faktory podstatně ovlivňující rizikový profil každého portfolia a příslušných sekuritizovaných pozic, včetně velikosti pozic, dopadu na kapitálovou základnu instituce během krizového období či koncentrace rizika v jedné konkrétní transakci, u jednoho konkrétního emitenta nebo u jedné konkrétní kategorie aktiv.
2. Instituce zajistí, že jakákoli podstatná změna zvyšující rizikový profil sekuritizovaných pozic v jejich obchodním a neobchodním portfoliu se odrazí v přiměřené úpravě postupů náležité péče vztahujících se na tyto sekuritizované pozice. V této souvislosti stanoví instituce ve svých formálních zásadách a postupech pro obchodní a neobchodní portfolio okolnosti, za jakých bude zahájen přezkum povinností týkajících se náležité péče.
Článek 20
Pozice v portfoliu obchodování s korelací
Ustanovení článku 406 nařízení (EU) č. 575/2013 se považují za splněná, jsou-li splněny tyto podmínky:
a)
sekuritizované pozice jsou buď drženy v portfoliu obchodování s korelací a jsou referenčními nástroji uvedenými v čl. 338 odst. 1 písm. b) uvedeného nařízení, nebo jsou způsobilé pro zahrnutí do portfolia obchodování s korelací;
b)
instituce splňuje článek 377 uvedeného nařízení, pokud jde o výpočet kapitálových požadavků ve vztahu k jejímu portfoliu obchodování s korelací;
c)
instituce postupuje při výpočtu kapitálových požadavků ve vztahu ke svému obchodnímu portfoliu tak, že je komplexně a důkladně obeznámena s rizikovým profilem svých investic do sekuritizovaných pozic;
d)
instituce zavedla formální zásady a postupy analýzy a zaznamenávání příslušných informací uvedených v čl. 406 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013 vhodné pro její portfolio obchodování s korelací a přiměřené rizikovému profilu jejích investic do příslušných sekuritizovaných pozic.
KAPITOLA V
POŽADAVKY NA PŮVODCE, SPONZORY A PŮVODNÍ VĚŘITELE
Článek 21
Zásady poskytování úvěrů
1. Z plnění povinnosti podle článku 408 nařízení (EU) č. 575/2013 institucí, která je původcem nebo sponzorem, nevyplývá, že typy dlužníka nebo úvěrových produktů musí být pro sekuritizované a nesekuritizované expozice stejné.
2. Pokud se instituce, které jsou sponzory nebo původci, nepodílely na původním poskytnutí úvěrů na expozice, které mají být sekuritizovány, nebo se nezabývají poskytováním úvěrů na určité typy expozic, které mají být sekuritizovány, obdrží veškeré potřebné informace pro posouzení, zda jsou kritéria použitá při poskytování úvěrů na tyto expozice právě tak spolehlivá a jednoznačně stanovená jako kritéria použitá pro nesekuritizované expozice.
Článek 22
Informační povinnost o úrovni závazku k ponechání čistého ekonomického podílu
1. Ponechávající subjekt zpřístupňuje v souladu s článkem 409 nařízení (EU) č. 575/2013 investorům alespoň tyto informace o úrovni svého závazku k ponechání čistého ekonomického podílu v sekuritizaci:
a)
potvrzení totožnosti ponechávajícího subjektu, a zda si ponechává podíl jako původce, sponzor, nebo původní věřitel;
b)
zda při ponechání čistého ekonomického podílu byly uplatněny způsoby podle čl. 405 odst. 1 druhého pododstavce písm. a), b), c), d) nebo e) nařízení (EU) č. 575/2013;
c)
případné změny způsobu ponechání čistého ekonomického podílu podle písmene b) v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. d);
d)
potvrzení úrovně ponechání podílu při vzniku a závazku k průběžnému ponechání, což se vztahuje pouze na pokračování plnění původní povinnosti a nevyžaduje údaje o aktuální nominální nebo tržní hodnotě ani o jakémkoli znehodnocení nebo snížení hodnoty ponechaného podílu.
2. Pokud se na sekuritizační transakci použijí výjimky uvedené v čl. 405 odst. 3 nebo 4 nařízení (EU) č. 575/2013, instituce, která je původcem, sponzorem nebo původním věřitelem, zpřístupní investorům informace o příslušné výjimce.
3. Zpřístupnění informací podle odstavců 1 a 2 je náležitě zdokumentováno a zveřejněno, s výjimkou dvoustranných nebo soukromých transakcí, kdy strany považují soukromé zpřístupnění informací za dostačující. Za vhodný prostředek pro splnění tohoto požadavku se považuje uvedení prohlášení o závazku k ponechání podílu v prospektu cenných papírů vydaném v rámci programu sekuritizace.
4. Zpřístupnění informací je potvrzováno rovněž po vzniku transakce, a to ve stejných intervalech jako podávání zpráv o transakci, nejméně však jednou ročně a vždy za těchto okolností:
a)
dojde k porušení závazku k ponechání podílu podle čl. 405 odst. 1 nařízení (EU) č. 575/2013;
b)
podstatně se změní výkonnost sekuritizované pozice nebo rizikové charakteristiky sekuritizace nebo podkladových expozic;
c)
dojde k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce.
Článek 23
Zpřístupnění příslušných podstatných údajů
1. Původci, sponzoři a původní věřitelé zajistí, aby příslušné podstatné údaje podle článku 409 nařízení (EU) č. 575/2013 byly investorům snadno přístupné bez nadměrné administrativní zátěže.
2. Odpovídající zpřístupnění údajů uvedené v článku 409 nařízení (EU) č. 575/2013 se provádí alespoň jednou ročně a vždy za těchto okolností:
a)
podstatně se změní výkonnost sekuritizované pozice nebo rizikové charakteristiky sekuritizace nebo podkladových expozic;
b)
dojde k porušení povinností uvedených v dokumentaci týkající se sekuritizační transakce;
c)
aby bylo možné údaje považovat za podstatné ve vztahu k jednotlivým podkladovým expozicím, poskytují se obvykle na individuálním základě, avšak v některých případech mohou být poskytnuty na souhrnném základě. Při posuzování, zda jsou souhrnné informace dostatečné, je třeba zohlednit faktory jako např. členitost podkladového seskupení, nebo zda je řízení expozic v tomto seskupení založeno na seskupení jako celku nebo na individuálním základě.
3. Požadavek na zpřístupnění údajů podléhá případným dalším právním nebo regulatorním požadavkům vztahujícím se na ponechávající subjekt.
KAPITOLA VI
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 24
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. března 2014.
A BIZOTTSÁG 625/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2014. március 13.)
az 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a befektetőkre, szponzorokra, eredeti hitelezőkre és értékpapírosítást kezdeményező intézményekre vonatkozóan az átruházott hitelkockázattal szembeni kitettségekkel kapcsolatos követelményeket meghatározó szabályozástechnikai standardok útján történő kiegészítéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a hitelintézetekre és befektetési vállalkozásokra vonatkozó prudenciális követelményekről és a 648/2012/EU rendelet módosításáról szóló 2013. június 26-i 575/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 410. cikke (2) bekezdésére,
mivel:
(1)
A gazdasági érdekeltség megtartásának célja, hogy összehangolja az értékpapírosított kitettségek hitelkockázatát átruházó, illetve vállaló felek érdekeit. Ha egy szervezet saját kötelezettségeit értékpapírosítja, az érdekek összehangolása automatikusan megvalósul attól függetlenül, hogy a végső kötelezett biztosítékkal fedezi-e adósságát. Ha a hitelkockázat továbbra is egyértelműen az értékpapírosítást kezdeményezőt terheli, az értékpapírosítást kezdeményezőnek nem szükséges megtartania az érdekeltséget, és ez nem javítaná addigi pozícióját.
(2)
Tisztázni kell azt, hogy mikor feltételezhető az átruházott hitelkockázattal szembeni kitettség fennállása bizonyos egyedi esetekben, amelyekben az intézményeknek - ha nem értékpapírosítást kezdeményezőként, szponzorként vagy eredeti hitelezőként járnak el - egy értékpapírosítási pozíció hitelkockázatával szemben kitettségük keletkezhet, ideértve azokat az eseteket is, amikor az intézmények egy értékpapírosítási ügyletben a származtatott instrumentumban részt vevő, fedezetet nyújtó, vagy likviditási hitelkeretet nyújtó partner szerepét töltik be, vagy a kereskedési könyvben árjegyzés céljából értékpapírosítási pozíciókat tartanak.
(3)
Az újra-értékpapírosítási ügyletekben a hitelkockázat átruházására az eszközök első értékpapírosításának szintjén, valamint az ügylet második, „átcsomagolt” szintjén kerül sor. Az ügylet két szintje, valamint a hitelkockázat átruházásának ennek megfelelő két esete az e rendeletben meghatározott követelmények tekintetében független egymástól. A nettó gazdasági érdekeltség megtartását, valamint a kellő gondosságot az ügylet egyes szintjein azoknak az intézményeknek kell biztosítaniuk, amelyeknek az adott szinten áthárított hitelkockázattal szemben kitettségük keletkezik. Ezért ha egy intézménynek csak az ügylet második, „átcsomagolt” szintjével szemben keletkezik kitettsége, akkor a nettó gazdasági érdekeltség megtartásával és a kellő gondossággal kapcsolatos követelmények az adott intézményre csak az ügylet második szintjével összefüggésben vonatkoznak. Ugyanazon az újra-értékpapírosítási ügyleten belül azoknak az intézményeknek, amelyeknek az eszközök értékpapírosítása első szintjével szemben keletkezik kitettségük, a megtartásra és a kellő gondosságra vonatkozó követelményeknek az ügyleten belüli értékpapírosítás első szintjén kell megfelelniük.
(4)
Részletesebben meg kell határozni az érdekeltség megtartására vonatkozó kötelezettségvállalás alkalmazását, ezen belül több értékpapírosítást kezdeményező, szponzor vagy eredeti hitelező esetén a megfelelés feltételeit, továbbá a megtartás különböző lehetőségeit, a kockázatmegtartási követelmények kezdeményezéskori és folyamatos mérésének módját, valamint a mentességek alkalmazásának módját.
(5)
Az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésének a)-e) pontja rögzíti az érdekeltség megtartására vonatkozó követelmény teljesítésének lehetőségeit. E rendelet részletesen ismerteti az egyes említett lehetőségek teljesítésének módjait.
(6)
Az érdekeltség megtartása a megtartás szintetikus vagy függő formájában is megvalósítható akkor, ha az alkalmazott módszer teljes mértékben megfelel az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésének a)-e) pontjában meghatározott lehetőségek valamelyikének és azzal a megtartás szintetikus vagy függő formája egyenértékűnek tekinthető, továbbá ha a tájékoztatási követelmények teljesítése biztosítható.
(7)
Tilos a megtartott érdekeltség fedezése vagy értékesítése, ha az veszélyezteti a kockázatmegtartási követelmények céljának elérését, ami azt jelenti, hogy az ilyen technika engedélyezhető, ha az érdekeltséget megtartó fél számára nem nyújt fedezetet sem a megtartott értékpapírosítási pozíció, sem a megtartott kitettség hitelkockázatával szemben.
(8)
A nettó gazdasági érdekeltség folyamatos fenntartása érdekében az intézményeknek biztosítaniuk kell azt, hogy az értékpapírosítási struktúra ne tartalmazzon olyan beágyazott mechanizmust, amelynek révén a kezdeményezéskori kockázatmegtartási minimumkövetelmény szükségszerűen az átruházott érdekeltségnél gyorsabb ütemben csökkenne. Hasonlóképpen a megtartott érdekeltség a cash-flow szempontjából nem élvezhet elsőbbséget úgy, hogy a visszafizetéséből vagy amortizációjából származó előny következtében aránya az értékesített ügyletrészsorozatok vagy értékpapírosított kitettségek mindenkori névértékének 5 %-a alá csökkenjen. Ezenfelül az értékpapírosítási pozícióval szemben kitettséget vállaló intézménynek nyújtott hitelezési támogatás nem csökkenhet aránytalanul az alapul szolgáló kitettségekkel kapcsolatos törlesztés üteméhez képest.
(9)
Lehetővé kell tenni az intézmények számára, hogy a külső hitelminősítő intézeteken (KHMI-ken) kívüli harmadik felek által kidolgozott pénzügyi modelleket alkalmazzanak annak érdekében, hogy csökkenthessék a kellő gondossággal kapcsolatos kötelezettségek teljesítésével járó adminisztrációs terheket és megfelelési költségeket. Az intézmények csak akkor alkalmazhatnak harmadik fél által kidolgozott pénzügyi modelleket, ha a befektetés előtt megfelelő körültekintéssel validálták a modellek vonatkozó feltételezéseit és felépítését, továbbá ismerik azok módszertanát, feltételezéseit és eredményeit.
(10)
Elengedhetetlen annak részletesebb meghatározása, hogy az intézmények milyen gyakran vizsgálják felül e követelmények teljesítését, továbbá meg kell határozni az arra vonatkozó értékelés módját, hogy indokolt-e eltérő szabályzatokat és eljárásokat alkalmazni a kereskedési könyvre és a nem kereskedési könyvre, valamint az akkor végzendő megfelelőségi értékelés módját, amikor a pozíciók a korrelációkereskedési portfólióhoz kapcsolódnak, emellett tisztázni kell az 575/2013/EU rendelet 406. cikkében szereplő egyes fogalmakat is, például a „kockázati jellemzők” és a „strukturális jellemzők” fogalmát.
(11)
Az 575/2013/EU rendelet 14. cikkének (2) bekezdése alapján a harmadik országban letelepedett, az 575/2013/EU rendelet 18. cikkének megfelelően a konszolidációba bevont szervezeteknél, amelyekre a kiegészítő kockázati súlyok alkalmazási köre közvetlenül nem terjed ki, bizonyos körülmények között, például a kereskedési könyvben árjegyzés céljából tartott kitettségek esetén nem vélelmezhető az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének megsértése. Egy intézmény esetében nem vélelmezhető az említett cikk megsértése akkor, ha e kereskedési könyvi kitettségek vagy pozíciók nem jelentősek és a kereskedési tevékenységen belüli részesedésük nem aránytalanul nagy, feltéve, hogy a szervezet beható ismeretekkel rendelkezik az érintett kitettségekről és pozíciókról, továbbá formális szabályzatokat és eljárásokat alkalmaz, amelyek az adott szervezet és a csoport általános kockázati profiljához mérten megfelelőek és arányosak.
(12)
Az értékpapírosítási pozíciókkal kapcsolatos kellő gondosság érvényesülése érdekében a befektetőket előzetesen és folyamatosan tájékoztatni kell az érdekeltség megtartására vállalt kötelezettség mértékéről, továbbá minden érdemi jelentőségű adatról, ezen belül az alapul szolgáló kitettség hitelminőségéről és teljesítményéről. A tájékoztatásnak ki kell terjednie az érdekeltséget megtartó fél azonosító adataira, a választott megtartási lehetőségre, valamint a gazdasági érdekeltség megtartására vonatkozó eredeti és folyamatos kötelezettségvállalásra. Az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (3)-(4) bekezdésében meghatározott mentességek alkalmazásakor egyértelmű tájékoztatást kell adni azokról az értékpapírosított kitettségekről, amelyekre a kockázatmegtartási követelmények nem alkalmazandók, és indokolni kell az alkalmazás mellőzését.
(13)
Ez a rendelet az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság, EBH) által a Bizottsághoz benyújtott szabályozástechnikai standardtervezeteken alapul.
(14)
Az európai felügyeleti hatóság (Európai Bankhatóság) nyilvános konzultációt folytatott az e rendelet alapját képező szabályozástechnikai standardtervezetekről, elemezte az esetlegesen kapcsolódó költségeket és hasznot, továbbá kikérte az 1093/2010/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) 37. cikkével összhangban létrehozott banki érdekképviseleti csoport véleményét,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK ÉS AZ ÉRTÉKPAPÍROSÍTÁSI KOCKÁZATTAL SZEMBENI KITETTSÉG
1. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
a)
„érdekeltséget megtartó fél”: az értékpapírosítást kezdeményezőként, szponzorként vagy eredeti hitelezőként eljáró szervezet, amely az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (1) bekezdése szerint nettó gazdasági érdekeltséget tart meg az értékpapírosításban;
b)
„a megtartás szintetikus formája”: a gazdasági érdekeltség megtartása származtatott instrumentum útján;
c)
„a megtartás függő formája”: a gazdasági érdekeltség megtartása a megtartás azonnali érvényesítését biztosító hitellevél, garancia vagy hasonló hitelezési támogatás nyújtása útján;
d)
„vertikális ügyletrészsorozat”: olyan ügyletrészsorozat, amelynek alapján az ügyletrészsorozat tulajdonosának az értékpapírosítási ügyleten belül kibocsátott egyes ügyletrészsorozatok hitelkockázatával szemben arányos kitettsége keletkezik.
II. FEJEZET
ÉRTÉKPAPÍROSÍTÁSI POZÍCIÓHOZ KAPCSOLÓDÓ HITELKOCKÁZATTAL SZEMBENI KITETTSÉG
2. cikk
Az értékpapírosítási pozícióhoz kapcsolódó hitelkockázattal szembeni kitettség esetei
(1) Ha egy intézmény egy értékpapírosítási ügyletben a hitelderivatíva partner, illetve a fedezetet nyújtó, vagy likviditási hitelkeretet nyújtó partner szerepét tölti be, akkor úgy kell tekinteni, hogy egy értékpapírosítási pozíció hitelkockázatával szemben akkortól keletkezik kitettsége, amikortól az értékpapírosított kitettség vagy értékpapírosítási pozíció hitelkockázata a származtatott ügyletet, a fedezeti ügyletet vagy a likviditási hitelkeretet terheli.
(2) Az 575/2013/EU rendelet 405. és 406. cikkének alkalmazásában ha egy likviditási hitelkeret teljesíti az 575/2013/EU rendelet 255. cikkének (2) bekezdésében meghatározott feltételeket, akkor nem tekinthető úgy, hogy a likviditást nyújtónak kitettsége keletkezik az értékpapírosítási pozíció hitelkockázatával szemben.
(3) A többszintű újra-értékpapírosítással vagy a több elkülöníthető alapul szolgáló ügyletre épülő értékpapírosítással összefüggésben úgy kell tekinteni, hogy az intézménynek csak azon egyedi értékpapírosítási pozíció vagy ügylet hitelkockázatával szemben keletkezik kitettsége, amellyel szemben kitettséget vállal.
(4) Egy intézménnyel szemben konszolidált alapon az 575/2013/EU rendelet 14. cikkének (2) bekezdése szerint nem vélelmezhető az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének megsértése, ha az alábbi feltételek teljesülnek:
a)
az értékpapírosítási pozícióval rendelkező szervezet harmadik országban letelepedett, és az 575/2013/EU rendelet 18. cikkének megfelelően a konszolidált csoportba tartozik;
b)
az értékpapírosítási pozíciókat az a) pontban említett szervezet kereskedési könyvében árjegyzés céljából tartják;
c)
az értékpapírosítási pozíciók az a) pontban említett csoport kereskedési könyvének kockázati profilját tekintve nem jelentősek, és a csoport kereskedési tevékenységén belüli részesedésük nem aránytalanul nagy.
III. FEJEZET
NETTÓ GAZDASÁGI ÉRDEKELTSÉG MEGTARTÁSA
3. cikk
Jelentős mértékű nettó gazdasági érdekeltséget megtartó felek
(1) A megtartott jelentős mértékű nettó gazdasági érdekeltség nem osztható meg az érdekeltséget megtartó felek különböző típusai között. A jelentős mértékű nettó gazdasági érdekeltség megtartására vonatkozó követelményt teljes egészében az alábbiak valamelyikének kell teljesítenie:
a)
az értékpapírosítást kezdeményezőnek vagy kezdeményezőknek;
b)
a szponzornak vagy szponzoroknak;
c)
az eredeti hitelezőnek vagy hitelezőknek.
(2) Ha az értékpapírosított kitettségek több értékpapírosítást kezdeményezőnek betudhatóan jönnek létre, akkor a kockázatmegtartási követelményt valamennyi értékpapírosítást kezdeményezőnek teljesítenie kell a teljes értékpapírosított kitettség azon része tekintetében, amelyre vonatkozóan értékpapírosítást kezdeményez.
(3) Ha az értékpapírosított kitettségek több eredeti hitelezőnek betudhatóan jönnek létre, akkor a kockázatmegtartási követelményt valamennyi eredeti hitelezőnek teljesítenie kell a teljes értékpapírosított kitettség azon része tekintetében, amelyre vonatkozóan eredeti hitelező.
(4) A (2) és (3) bekezdéstől eltérően akkor, ha az értékpapírosított kitettség több értékpapírosítást kezdeményezőnek vagy eredeti hitelezőnek betudhatóan keletkezik, a kockázatmegtartási követelményt egyetlen értékpapírosítást kezdeményező vagy eredeti hitelező is teljesítheti, ha az alábbi feltételek egyike teljesül:
a)
a programot vagy értékpapírosítási rendszert az értékpapírosítást kezdeményező vagy eredeti hitelező hozta létre és működteti;
b)
a programot vagy értékpapírosítási rendszert az értékpapírosítást kezdeményező vagy eredeti hitelező hozta létre, és a teljes értékpapírosított kitettségben 50 % feletti részesedéssel rendelkezik.
(5) Ha az értékpapírosított kitettségekhez több szponzor kapcsolódik, akkor a kockázatmegtartási követelményt az alábbiak egyikének kell teljesítenie:
a)
annak a szponzornak, amelynek a gazdasági érdekeltsége a befektetőkével a leginkább összhangban áll, amelyet a több szponzor objektív kritériumok, többek között a díjstruktúra, a program vagy értékpapírosítási rendszer létrehozásában és működtetésében való részvétel, valamint az értékpapírosítások hitelkockázatával szembeni kitettség alapján állapít meg;
b)
az egyes szponzoroknak a szponzorok számához viszonyított arányban.
4. cikk
A kockázatmegtartási követelmény szintetikus vagy függő formában történő teljesítése
(1) A kockázatmegtartási követelmény teljesíthető az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésnek második albekezdésében meghatározott lehetőségekkel egyenértékű szintetikus vagy függő formában akkor, ha az alábbi feltételek teljesülnek:
a)
a megtartott rész minimálisan teljesíti az ahhoz a lehetőséghez tartozó követelményt, amellyel a megtartás szintetikus vagy függő formája egyenértékűnek tekinthető;
b)
az érdekeltséget megtartó fél egyértelműen tájékoztatást adott a jelentős mértékű nettó gazdasági érdekeltség az adott módon történő, folyamatos megtartásáról, a tájékoztatásban megjelölte a megtartás formáját, az annak meghatározására alkalmazott módszert, valamint az említett lehetőségek egyikével való egyenértékűséget.
(2) Ha az 575/2013/EU rendelet 4. cikke (1) bekezdésének 1. pontjában meghatározott hitelintézettől eltérő szervezet szintetikus vagy függő formában érdekeltséget megtartó félként jár el, akkor a szintetikus vagy függő formában megtartott érdekeltség egészét készpénzbiztosítékkal kell fedezni, és elkülönülten, a pénzügyi eszközök piacairól szóló 2004/39/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) 13. cikkének (8) bekezdésében említett ügyfél-pénzeszközként kell tartani.
5. cikk
a) megtartási lehetőség: arányos megtartás a befektetőknek eladott vagy a befektetőkre átruházott ügyletrészsorozatok mindegyikében
(1) Az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett lehetőség, a befektetőknek eladott vagy a befektetőkre átruházott minden egyes ügyletrészsorozat névértéke legalább 5 %-ának megtartása az alábbi módokon is teljesülhet:
a)
Legalább 5 % megtartása a minden egyes értékpapírosított kitettség névértékéből, feltéve, hogy e kitettségek hitelkockázatának besorolása megegyezik (pari passu) az ugyanazon kitettségekre vonatkozóan értékpapírosított hitelkockázatéval, vagy annál alacsonyabb besorolású. Az 575/2013/EU rendelet 242. cikkének 13. pontjában meghatározott rulírozó értékpapírosítás esetében erre az értékpapírosítást kezdeményező érdekeltségének megtartása útján kerül sor, feltételezve, hogy az értékpapírosítást kezdeményező érdekeltsége elérte az egyes értékpapírosított kitettségek legalább 5 %-át, és besorolása megegyezett az ugyanazon kitettségekre vonatkozóan értékpapírosított hitelkockázatéval, vagy annál alacsonyabb besorolású volt;
b)
Valamely ABCP program keretében nyújtott, a szerződésben meghatározott többlépcsős kifizetési sorrendben esetlegesen előre sorolt likviditási hitelkeret, ha az alábbi feltételek teljesülnek:
i.
a likviditási hitelkeret az értékpapírosított kitettségek hitelkockázatának 100 %-át fedezi;
ii.
a likviditási hitelkeret a hitelkockázatot addig fedezi, amíg az érdekeltséget megtartó félnek az adott likviditási hitelkeret útján az érintett értékpapírosítási pozícióra vonatkozóan meg kell tartania a gazdasági érdekeltséget;
iii.
a likviditási hitelkeretet az értékpapírosítási ügylethez tartozó értékpapírosítást kezdeményező, szponzor vagy eredeti hitelező nyújtja;
iv.
az ilyen értékpapírosítással szemben kitettséget vállaló intézmény hozzáfér a megfelelő információkhoz, amelyek alapján az i-iii. pontban foglaltak teljesülését ellenőrizheti.
c)
Vertikális ügyletrészsorozat, amelynek névértéke eléri az értékpapírok kibocsátott ügyletrészsorozatai teljes névértékének legalább 5 %-át.
6. cikk
b) megtartási lehetőség: az értékpapírosítást kezdeményező érdekeltségének megtartása rulírozó kitettség esetén
Az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett megtartás teljesülhet az egyes értékpapírosított kitettségek névértékéből legalább 5 % megtartásával, feltéve, hogy az ilyen kitettségek megtartott hitelkockázatának besorolása megegyezik (pari passu) az ugyanazon kitettségekre vonatkozóan értékpapírosított hitelkockázatéval, vagy annál alacsonyabb besorolású.
7. cikk
c) megtartási lehetőség: véletlenszerűen kiválasztott kitettségek megtartása
(1) A megtartott és értékpapírosított kitettségeknek egy legalább 100 potenciálisan értékpapírosítandó kitettséget tartalmazó, az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdése második albekezdésének c) pontjában említett halmazból történő véletlenszerű kiválasztása kellő változatosságot biztosít a megtartott érdekeltség túlzott koncentráltságának elkerüléséhez. A kiválasztási eljárás előkészítésekor az érdekeltséget megtartó fél megfelelő mennyiségi és minőségi tényezőket vesz figyelembe annak érdekében, hogy biztosítsa a véletlenszerűséget a megtartott és értékpapírosított kitettségek megkülönböztetésében. A véletlenszerűen kiválasztott kitettségekben érdekeltséget megtartó fél a kitettségek kiválasztásakor adott esetben figyelembe vesz olyan tényezőket, mint az évjárat, a termék, a földrajzi jellemzők, a kezdeményezés napja, a lejárat napja, a hitelfedezeti ráta, az ingatlan típusa, a gazdasági ágazat, valamint a hitel fennálló egyenlege.
(2) Az érdekeltséget megtartó fél eltérő időpontokban nem jelölhet meg megtartott kitettségként különböző egyedi kitettségeket, kivéve akkor, ha ez egy olyan értékpapírosítással kapcsolatos kockázatmegtartási követelmény teljesítéséhez szükséges, amelyben az értékpapírosított kitettségek időben változnak az értékpapírosításba bevont új kitettségek, vagy az egyes értékpapírosított kitettségek szintjének változása miatt.
8. cikk
d) megtartási lehetőség: az első veszteségviselő ügyletrészsorozat megtartása
(1) Az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdése második albekezdésének d) pontjában említett lehetőség, az első veszteségviselő ügyletrészsorozat megtartása mérlegen belüli és mérlegen kívüli pozíciók útján, valamint az alábbiak bármelyikével is teljesíthető:
a)
az 1. cikk (1) bekezdésének c) pontja szerinti függő megtartási forma vagy ABCP program keretében nyújott likviditási hitelkeret, amely teljesíti az alábbi feltételeket:
i.
legalább az értékpapírosított kitettségek névértékének 5 %-ával egyenlő;
ii.
az értékpapírosítással kapcsolatban első veszteségviselő pozíciónak minősül;
iii.
az érdekeltség megtartására vállalt kötelezettség teljes időtartamára fedezetet nyújt a hitelkockázatra;
iv.
az értékpapírosítási ügylethez tartozó értékpapírosítást kezdeményező, szponzor vagy eredeti hitelező nyújtja;
v.
az ilyen értékpapírosítással szemben kitettséget vállaló intézmény hozzáfér a megfelelő információkhoz, amelyek alapján az i-iv. pontban foglaltak teljesülését ellenőrizheti.
b)
a hitelminőség-javítás egyik formájaként többszörös biztosítéknyújtás, ha a többszörös biztosítéknyújtás első veszteségviselést jelent az értékpapírosítás keretében kibocsátott ügyletrészsorozatok névértékének legalább 5 %-ára vonatkozóan.
(2) Ha az első veszteségviselő ügyletrészsorozat meghaladja az értékpapírosított kitettségek névértékének 5 %-át, akkor az érdekeltséget megtartó fél az első veszteségviselő ügyletrészsorozatnak csak egy részét tarthatja meg, ha az legalább az értékpapírosított kitettségek névértékének 5 %-ával egyenlő.
(3) A kockázatmegtartási követelménynek az értékpapírosítási rendszer szintjén történő teljesítése céljából az intézmények nem vehetik figyelembe az olyan alapul szolgáló ügyletek meglétét, amelyekben az értékpapírosítást kezdeményezők vagy eredeti hitelezők ügyleti szintű első veszteségviselő kitettséget tartanak meg.
9. cikk
e) megtartási lehetőség: első veszteségviselés megtartása minden értékpapírosított kitettségben
(1) Az egyes értékpapírosított kitettségek szintjén az első veszteségviselő kitettségnek a 405. cikk (1) bekezdése második albekezdésének e) pontja szerinti megtartását úgy kell alkalmazni, hogy a megtartott hitelkockázat minden esetben alárendelt helyzetben legyen az azonos kitettségekkel kapcsolatban értékpapírosított hitelkockázathoz képest.
(2) Az (1) bekezdésben említett megtartás úgy is teljesíthető, ha az alapul szolgáló kitettségeket az értékpapírosítást kezdeményező vagy az eredeti hitelező diszkontált értéken eladja, ahol a diszkontált összeg legalább az egyes kitettségek 5 %-ának felel meg, és a diszkontált eladási összeg csak akkor téríthető vissza az értékpapírosítást kezdeményező vagy az eredeti hitelező részére, ha nem fedezi az értékpapírosított kitettségekhez kapcsolódó hitelkockázattal összefüggésben keletkezett veszteségeket.
10. cikk
A megtartás mértékének meghatározása
(1) A nettó gazdasági érdekeltség megtartásának mértéke az alábbi kritériumok alapján határozható meg:
a)
a kezdeményezés a kitettségek első értékpapírosításának időpontját jelenti;
b)
a megtartás mértékének kiszámítása névértékek alapján történik, az eszközök beszerzési ára nem vehető figyelembe;
c)
az 575/2013/EU rendelet 242. cikkének 1. pontjában meghatározott értékpapírosítási felár nem vehető figyelembe az érdekeltséget megtartó fél nettó gazdasági érdekeltségében;
d)
egy értékpapírosítási ügylet teljes élettartama során ugyanazt a nettó gazdasági érdekeltség kiszámításához választott megtartási lehetőséget és módszert kell alkalmazni, kivéve akkor, ha annak módosítását kivételes körülmények indokolják, és a módosítás célja nem a megtartott érdekeltség összegének csökkentése.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott kritériumokon túl - feltéve, hogy nincs olyan beágyazott mechanizmus, amelynek révén a kezdeményezéskor megtartott érdekeltség az átruházott érdekeltségnél gyorsabb ütemben csökkenne -, nem tekinthető úgy, hogy a kockázatmegtartási követelmény teljesítését befolyásolja a megtartás pénzáramlás- vagy veszteségallokáció útján történő amortizációja, amely idővel a megtartás mértékét ténylegesen csökkenti. Az érdekeltséget megtartó fél számára nem írható elő, hogy megtartott érdekeltségét a legalább 5 %-os mértékig pótolja vagy korrigálja, ha a kitettségein veszteséget realizál vagy megtartott pozíciójára veszteséget allokál.
11. cikk
A kitettségek le nem hívott, hitelkeret formájában megtartott részének meghatározása
A hitelkerethez, ezen belül a hitelkártyához kapcsolódóan megtartandó nettó gazdasági érdekeltséget kizárólag a már lehívott, realizált vagy kapott összegek alapján kell kiszámítani, és ezen összegek változásainak megfelelően korrigálni kell.
12. cikk
A megtartott érdekeltség fedezésének vagy eladásának tilalma
(1) Az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdésében a megtartott nettó gazdasági érdekeltséggel kapcsolatos hitelkockázat-mérséklés, rövid pozíció, valamint egyéb fedezési vagy eladási művelet mellőzésére vonatkozóan előírt kötelezettséget a kockázatmegtartási követelmény céljára, valamint az ügylet gazdasági tartalmára tekintettel kell alkalmazni. A nettó gazdasági érdekeltség fedezése nem minősül az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdésének harmadik albekezdése szerinti fedezésnek és ennek megfelelően kizárólag akkor engedélyezhető, ha az érdekeltséget megtartó fél számára nem nyújt fedezetet sem a megtartott értékpapírosítási pozíció, sem a megtartott kitettség hitelkockázatával szemben.
(2) Az érdekeltséget megtartó fél a megtartott kitettséget vagy értékpapírosítási pozíciót biztosítékként felhasználhatja biztosított finanszírozás céljára, ha ezzel a megtartott kitettség vagy értékpapírosítási pozíció hitelkockázatát nem ruházza át harmadik félre.
13. cikk
Az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (1) bekezdése alóli mentességek
Az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (4) bekezdésében említett ügyletek kiterjednek az olyan korrelációkereskedési portfólióban szereplő értékpapírosítási pozíciókra, amelyek az 575/2013/EU rendelet 338. cikke (1) bekezdésének b) pontjában meghatározott kritériumnak megfelelő referenciainstrumentumok, vagy alkalmasak a korrelációkereskedési portfólióba való bevonásra.
14. cikk
Konszolidált alapon teljesített kockázatmegtartási követelmény
A kockázatmegtartási követelményt az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (2) bekezdése szerint a kapcsolódó EU-szintű hitelintézeti anyavállalat, EU-szintű pénzügyi holding társaság vagy EU-szintű vegyes pénzügyi holding társaság konszolidált helyzete alapján teljesítő intézmény - amennyiben az érdekeltséget megtartó fél már nem tartozik a konszolidált alapú felügyelet hatálya alá - biztosítja, hogy a továbbra is a konszolidált alapú felügyelet hatálya alá tartozó egy vagy több szervezet a követelmény folyamatos teljesítése érdekében vállalja az értékpapírosítással szembeni kitettséget.
IV. FEJEZET
AZ ÉRTÉKPAPÍROSÍTÁSI POZÍCIÓHOZ KAPCSOLÓDÓ KITETTSÉGET VÁLLALÓ INTÉZMÉNYEKRE VONATKOZÓ, A KELLŐ GONDOSSÁGOT MEGHATÁROZÓ KÖVETELMÉNYEK
15. cikk
Kiszervezés és egyéb általános szempontok
(1) Az egyes értékpapírosítandó kitettségekkel kapcsolatos információk hiányában, például ha a kitettségek az értékpapírosításukat megelőzően halmozódnak, vagy meglévő rulírozó értékpapírosítás keretében helyettesíthetők, úgy kell tekinteni, hogy egy intézmény a kellő gondosságra vonatkozóan az 575/2013/EU rendelet 406. cikkében említett kötelezettségeit az egyes értékpapírosítási pozíciók tekintetében külön, az ilyen kitettségek elismerhetőségi kritériumai alapján teljesíti.
(2) Az 575/2013/EU rendelet 406. cikkében meghatározott kötelezettségek teljesítését szolgáló egyes feladatok, többek között a nyilvántartás kiszervezése esetén az értékpapírosítás kockázataival szemben kitettséget vállaló intézmény teljes körű ellenőrzést tart fenn az eljárás felett.
16. cikk
A kockázati jellemzők és strukturális jellemzők meghatározása
(1) Az egyes értékpapírosítási pozícióknak az 575/2013/EU rendelet 406. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett kockázati jellemzői közé többek között az alábbi leginkább megfelelő és lényeges jellemzők tartoznak:
a)
az ügyletrészsorozat rangsorban elfoglalt helye;
b)
cash flow profil;
c)
meglévő minősítés;
d)
hasonló ügyletrészsorozatok korábbi teljesítménye;
e)
az értékpapírosítás dokumentációjában szereplő ügyletrészsorozathoz kapcsolódó kötelezettségek;
f)
hitelminőség-javítás.
(2) Az értékpapírosítási pozíciók alapjául szolgáló kitettségeknek az 575/2013/EU rendelet 406. cikke (1) bekezdésének c) pontjában említett kockázati jellemzői közé a leginkább megfelelő és lényeges jellemzők tartoznak, többek között a lakóingatlant terhelő jelzáloggal szembeni kitettségekkel összefüggésben az 575/2013/EU rendelet 406. cikkének (2) bekezdésében említett teljesítményadatok. Az intézmények megfelelő és összehasonlítható mérőszámokat állapítanak meg az egyéb eszközosztályok kockázati jellemzőinek elemzéséhez.
(3) Az 575/2013/EU rendelet 406. cikke (1) bekezdésének g) pontjában említett egyéb strukturális jellemzők közé a származtatott instrumentumok, a garanciák, a hitellevelek, valamint a hitelezési támogatás hasonló formái tartoznak.
17. cikk
A felülvizsgálat gyakorisága
Egy értékpapírosítási pozícióval szembeni kitettség keletkezését követően az intézmények az 575/2013/EU rendelet 406. cikkének való megfelelőségüket legalább évente felülvizsgálják, valamint haladéktalanul akkor, ha tudomást szereznek az értékpapírosításhoz kapcsolódó dokumentációban foglalt kötelezettségek megsértéséről, vagy az alábbiak bármelyikének lényeges változásáról:
a)
azon strukturális jellemzők, amelyek az értékpapírosítási pozíció teljesítményére lényeges hatást gyakorolhatnak;
b)
az értékpapírosítási pozíció és az alapul szolgáló kitettség kockázati jellemzői.
18. cikk
Stressztesztek
(1) Az 575/2013/EU rendelet 406. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében említett stressztesztek valamennyi érintett értékpapírosítási pozícióra kiterjednek, továbbá azokat be kell építeni azon stressztesztelési stratégiákba és eljárásokba, amelyeket az intézmények alkalmaznak a 2013/36/EU európai parlamenti és tanácsi irányelv (4) 73. cikke szerinti, a tőkemegfelelésre vonatkozó belső értékelési eljárásnak megfelelően.
(2) Az 575/2013/EU rendelet 406. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében említett stressztesztelés követelményeinek teljesítése érdekében az intézmények a KHMI-k által kidolgozott pénzügyi modellek mellett egyéb harmadik felek által kidolgozott modelleket is alkalmazhatnak, ha kérésre igazolni tudják, hogy a befektetés előtt megfelelő körültekintéssel validálták a modellek vonatkozó feltételezéseit és felépítését, továbbá ismerik azok módszertanát, feltételezéseit és eredményeit.
(3) Egy, az 575/2013/EU rendelet 242. cikkének 9. pontjában említett, az értékpapírosított kitettségek hitelkockázatát teljes mértékben fedező likviditási hitelkerettel támogatott ABCP programra vonatkozóan az 575/2013/EU rendelet 406. cikkének (1) bekezdése szerint végzett stresszteszt során az intézmények az értékpapírosított kitettségek helyett a likviditási hitelkeret nyújtójának hitelképességére vonatkozóan is végezhetnek stressztesztet.
19. cikk
A kereskedési könyvben és a nem kereskedési könyvben szereplő kitettségek
(1) Egy értékpapírosítási pozíciónak a kereskedési könyvben, illetve a nem kereskedési könyvben tartása önmagában nem indokolja azt, hogy az intézmény az 575/2013/EU rendelet 406. cikkében a kellő gondosságra vonatkozóan említett kötelezettségek teljesítése céljából eltérő szabályzatokat, vagy eltérő intenzitású felülvizsgálatot alkalmazzon. Annak megállapításakor, hogy indokolt-e az eltérő szabályzatok és eljárások, vagy eltérő intenzitású felülvizsgálatok alkalmazása, mérlegelni kell az egyes könyvek és az érintett értékpapírosítási pozíciók kockázati profiljára lényeges hatással bíró tényezőket, többek között a pozíciók méretét, az intézmény tőkealapjára stresszhelyzetben gyakorolt hatást, valamint az egy adott ügyletre, kibocsátóra vagy eszközosztályra koncentrálódó kockázatot.
(2) Az intézmények biztosítják, hogy a kereskedési könyvükben és a nem kereskedési könyvükben szereplő értékpapírosítási pozíciók kockázati profilját növelő lényeges változásokat az adott értékpapírosítási pozíciókkal kapcsolatos, kellő gondosságra vonatkozó eljárások megfelelő módosításai pontosan tükrözzék. E tekintetben az intézmények a kereskedési könyvükkel és nem kereskedési könyvükkel kapcsolatos formális szabályzatokban és eljárásokban meghatározzák azokat a körülményeket, amelyek között a kellő gondosságra vonatkozó kötelezettségek felülvizsgálata szükséges.
20. cikk
A korrelációkereskedési portfólióban szereplő pozíciók
Az 575/2013/EU rendelet 406. cikkében foglaltakat akkor lehet teljesítettnek tekinteni, ha az alábbi feltételek teljesülnek:
a)
az értékpapírosítási pozíciókat vagy korrelációkereskedési portfólióban tartják és azok a rendelet 338. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett referenciainstrumentumok, vagy a korrelációkereskedési portfólióban szerepeltethetők;
b)
az intézmény a korrelációkereskedési portfóliójára vonatkozó tőkekövetelmény kiszámítása tekintetében megfelel az említett rendelet 377. cikkének;
c)
az intézmény a kereskedési portfóliójára vonatkozó szavatolótőke kiszámítására alkalmazott módszer révén átfogó és beható ismeretekhez jut az értékpapírosítási pozíciókban végrehajtott befektetés kockázati profiljáról;
d)
az intézmény az 575/2013/EU rendelet 406. cikkének (1) bekezdésében említett lényeges információk elemzése és nyilvántartása céljából formális szabályzatokat és eljárásokat alkalmaz, amelyek megfelelnek a korrelációkereskedési portfóliójának, továbbá az értékpapírosítási pozíciókban végrehajtott befektetés kockázati profiljához mérten arányosak.
V. FEJEZET
AZ ÉRTÉKPAPÍROSÍTÁST KEZDEMÉNYEZŐKRE, A SZPONZOROKRA ÉS AZ EREDETI HITELEZŐKRE VONATKOZÓ KÖVETELMÉNYEK
21. cikk
Hitelnyújtási szabályzatok
(1) Az 575/2013/EU rendelet 408. cikkében foglalt kötelezettség értékpapírosítást kezdeményező és szponzor intézmények általi teljesítése nem azt jelenti, hogy az adóstípusoknak és hiteltermékeknek az értékpapírosított és nem értékpapírosított kitettségek esetében meg kell egyezniük.
(2) Ha a szponzor és értékpapírosítást kezdeményező intézmények nem vettek részt az értékpapírosítandó kitettségekhez kapcsolódó eredeti hitelnyújtásban, vagy az értékpapírosítandó kitettségek adott típusaihoz kapcsolódó hitelnyújtással nem foglalkoznak, akkor az ilyen intézményeknek be kell szerezniük az annak értékeléséhez szükséges valamennyi információt, hogy az ilyen kitettségekkel kapcsolatos hitelnyújtás során alkalmazott kritériumok ugyanolyan megbízhatók és pontosan meghatározottak-e, mint a nem értékpapírosított kitettségeknél alkalmazott kritériumok.
22. cikk
Tájékoztatás a nettó gazdasági érdekeltség megtartására vállalt kötelezettség mértékéről
(1) Az érdekeltséget megtartó fél az 575/2013/EU rendelet 409. cikke alapján az értékpapírosításban a nettó gazdasági érdekeltség megtartására vállalt kötelezettségének mértékéről legalább az alábbiakra kiterjedően tájékoztatja a befektetőket:
a)
az érdekeltséget megtartó fél azonosítása és annak megjelölése, hogy az érdekeltséget értékpapírosítást kezdeményezőként, szponzorként vagy eredeti hitelezőként tartja meg;
b)
az 575/2013/EU rendelet 405. cikke (1) bekezdése második albekezdésének a)-e) pontjában meghatározott lehetőségek közül valamelyiket alkalmazta-e a nettó gazdasági érdekeltség megtartására;
c)
a nettó gazdasági érdekeltség b) pont szerinti megtartásának a 10. cikk (1) bekezdésének d) pontja szerinti megváltozása;
d)
a megtartott érdekeltség kezdeményezéskori értékének megjelölése, továbbá nyilatkozat a folyamatos megtartásra vállalt kötelezettségről, amely kizárólag az eredeti kötelezettség folyamatos teljesítésére terjed ki, és nem igényel a mindenkori névértékre vagy piaci értékre, valamint a megtartott érdekeltség értékvesztésére vagy leírására vonatkozó adatközlést.
(2) Az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (3) vagy (4) bekezdésében említett mentességek hatálya alá tartozó értékpapírosítási ügyletek esetében az értékpapírosítást kezdeményezőként, szponzorként vagy eredeti hitelezőként eljáró intézmény tájékoztatja a befektetőket az alkalmazandó mentességről.
(3) Az (1) és (2) bekezdésben említett tájékoztatást megfelelően dokumentálni kell és nyilvánosságra kell hozni, kivéve a kétoldalú vagy magánügyletek esetében, amelyeknél a felek közötti tájékoztatás elegendőnek tekinthető. Az értékpapírosítási program keretében kibocsátott értékpapírokkal kapcsolatos tájékoztatóban az érdekeltség megtartására vonatkozó kötelezettségvállalásról szóló nyilatkozat szerepeltetése a követelmény megfelelő teljesítésének tekinthető.
(4) A kezdeményezést követően a tájékoztatást az ügylet bejelentésével azonos gyakorisággal legalább évente, valamint az alábbi esetekben meg kell erősíteni:
a)
az 575/2013/EU rendelet 405. cikkének (1) bekezdésében említett, az érdekeltség megtartására vállalt kötelezettség elmulasztása esetén;
b)
az értékpapírosítási pozíció teljesítményének, vagy az értékpapírosítás vagy az alapul szolgáló kitettség kockázati jellemzőinek lényeges változása esetén;
c)
az értékpapírosítás dokumentációjában szereplő ügyletrészsorozathoz kapcsolódó kötelezettségek elmulasztását követően.
23. cikk
Tájékoztatás az érdemi jelentőségű adatokról
(1) Az értékpapírosítást kezdeményezőknek, a szponzoroknak és az eredeti hitelezőknek gondoskodniuk kell arról, hogy az 575/2013/EU rendelet 409. cikke szerinti érdemi jelentőségű adatok a befektetők számára könnyen, túlzott adminisztrációs terhek nélkül hozzáférhetők legyenek.
(2) Az 575/2013/EU rendelet 409. cikkében említett megfelelő tájékoztatást legalább évente teljesíteni kell, továbbá az alábbi esetekben:
a)
az értékpapírosítási pozíció teljesítményének, vagy az értékpapírosítás vagy az alapul szolgáló kitettség kockázati jellemzőinek lényeges változása esetén;
b)
az értékpapírosítás dokumentációjában szereplő ügyletrészsorozathoz kapcsolódó kötelezettségek elmulasztását követően.
c)
Az egyes alapul szolgáló kitettségekkel kapcsolatos adatok általában akkor tekinthetők érdemi jelentőségűnek, ha azokat hitelenként közlik, azonban egyes esetekben az adatok összesítve is közölhetők. Annak értékelésekor, hogy az összesített információ elégséges-e, olyan tényezőket kell figyelembe venni, mint az alapul szolgáló halmaz részletessége valamint az, hogy a halmazba tartozó kitettségeket a halmaz alapján vagy hitelenként külön kezelik.
(3) Az érdekeltséget megtartó fél tájékoztatási kötelezettségét az érdekeltséget megtartó félre vonatkozó egyéb jogi vagy szabályozási követelmények figyelembevételével kell teljesíteni.
VI. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
24. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. március 13-án.