ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 26. března 2013
o stanovení ročních emisních přídělů členských států na období 2013-2020 v souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES
(oznámeno pod číslem C(2013) 1708)
(2013/162/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES ze dne 23. dubna 2009 o úsilí členských států snížit emise skleníkových plynů, aby byly splněny závazky Společenství v oblasti snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 (1), a zejména na čl. 3 odst. 2 čtvrtý pododstavec uvedeného rozhodnutí,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Údaje o emisích skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství a o změně směrnice Rady 96/61/ES (2), získané z registru Unie, rozhodnutí Komise, národních alokačních plánů a úřední korespondence mezi Komisí a příslušnými členskými státy, představují ověřené údaje o emisích ve smyslu čl. 3 odst. 2 čtvrtého pododstavce rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(2)
Údaje o celkovém množství emisí skleníkových plynů z plynů a činností uvedených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES, předložené v souladu s rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (3), sestavené v návaznosti na počáteční přezkum z roku 2012 provedený Komisí v souladu s pokyny k technickému přezkumu inventur emisí skleníkových plynů z roku 2012 (4), představují přehodnocené údaje o emisích skleníkových plynů v letech 2005, 2008, 2009 a 2010 ve smyslu čl. 3 odst. 2 čtvrtého pododstavce rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(3)
Aby byla zajištěna soudržnost mezi stanovením ročních emisních přídělů a vykazovanými emisemi skleníkových plynů za každý rok, měly by být roční emisní příděly členských států vypočteny rovněž s pomocí hodnot potenciálu globálního oteplování uvedených ve čtvrté hodnotící zprávě IPCC přijaté rozhodnutím 15/CP.17. Takto vypočtené roční emisní příděly by měly být použitelné od prvního roku, za který se vykazování inventur skleníkových plynů s pomocí těchto nových hodnot potenciálu globálního oteplování stane povinným v souladu s článkem 3 rozhodnutí č. 280/2004/ES.
(4)
Údaje aktuálně vykazované v rámci národní inventury skleníkových plynů a národních a unijních registrů nedostačují na úrovni členských států k tomu, aby bylo možno na národní úrovni stanovit emise CO2 z civilního letectví, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES. Emise CO2 z letů, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES, představují pouze zanedbatelnou část celkového množství emisí skleníkových plynů a shromažďování dodatečných informací o těchto emisích by přineslo nepřiměřenou administrativní zátěž. Množství emisí CO2 spadající do kategorie „1.A.3.A civilní letectví“ inventury by proto mělo být za účelem stanovení ročních emisních přídělů považováno za rovné nule.
(5)
Roční emisní příděly členského státu pro rok 2020 by měly být vypočteny odečtením množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, která v roce 2005 již existovala, od přehodnocených emisí skleníkových plynů v roce 2005 a upravením výsledku podle procentního podílu stanoveného v příloze II rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(6)
Množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení by se mělo stanovit takto:
-
V případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2005: množství emisí ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/EC, v roce 2005 upravené o množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, která se po úpravě oblasti působnosti použité členskými státy zařadila do systému obchodování s emisemi v období 2008-2012 nebo se z něj vyloučila, a množství emisí skleníkových plynů ze zařízení dočasně vyloučených ze systému obchodování s emisemi v roce 2005, avšak zařazených do systému obchodování s emisemi v období 2008-2012,
-
v případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2007: množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v roce 2007,
-
v případě členských států, které jsou zapojeny do systému obchodování s emisemi od roku 2013: množství emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v roce 2005 (podle údajů oznámených příslušným členským státem a ověřených Komisí).
(7)
Průměrné množství emisí skleníkových plynů členského státu v roce 2009, který má kladnou mezní hodnotu emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES, by mělo být vypočteno odečtením průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010 v příslušném členském státě, od jeho průměrného množství celkových ověřených emisí skleníkových plynů v letech 2008, 2009 a 2010.
(8)
Roční emisní příděly členského státu s kladnou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES na období 2013-2019 by se měly určit z lineární spojnice, která začíná průměrným množstvím emisí skleníkových plynů uvedeného členského státu v roce 2009 a končí jeho ročním emisním přídělem pro rok 2020.
(9)
Roční emisní příděl členského státu se zápornou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES pro rok 2013 by měl být vypočten odečtením průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010 v příslušném členském státě od jeho průměrného množství celkových ověřených emisí skleníkových plynů v letech 2008, 2009 a 2010.
(10)
Roční emisní příděl členského státu se zápornou mezní hodnotou emisí skleníkových plynů podle přílohy II rozhodnutí č. 406/2009/ES na období 2014-2019 by se měl určit z lineární spojnice, která začíná ročním emisním přídělem uvedeného členského státu pro rok 2013 a končí jeho ročním emisním přídělem pro rok 2020.
(11)
Ověřené emise skleníkových plynů ze zařízení jednostranně zapojených do systému obchodování s emisemi v souladu s článkem 24 směrnice 2003/87/ES během období 2008-2012 by se neměly započítávat do průměrného množství ověřených emisí skleníkových plynů ze zařízení, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, v letech 2008, 2009 a 2010, neboť by to mělo za následek dvojnásobné započtení emisí skleníkových plynů během budoucích úprav ročních emisních přídělů v souladu s článkem 10 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
(12)
S ohledem na přistoupení Chorvatska k Unii by se jeho roční emisní příděl za každý rok období 2013-2020 měl stanovit stejnou metodou jako v případě ostatních členských států. Tyto hodnoty by měly být použitelné od data přistoupení Chorvatska.
(13)
Vzhledem k tomu, že Evropská rada přijala rozhodnutí 2012/419/EU ze dne 11. července 2012, kterým se mění status ostrova Mayotte vůči Evropské unii (5) od roku 2014, zohlední se při výpočtu ročních emisních přídělů pro Francii od roku 2014 příslušné ověřené emise skleníkových plynů.
(14)
Opatření stanovená tímto rozhodnutím jsou v souladu se stanoviskem Výboru pro změnu klimatu,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Roční emisní příděly každého členského státu pro každý rok období 2013-2020 jsou stanoveny v příloze I a použijí se s výhradou případných úprav zveřejněných v souladu s článkem 10 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 2
Bez ohledu na článek 1 se v případě, že akt přijatý v souladu s článkem 3 rozhodnutí č. 280/2004/ES stanoví pro členské státy povinnost předložit inventury emisí skleníkových plynů určené s pomocí hodnot potenciálu globálního oteplování uvedených ve čtvrté hodnotící zprávě IPCC přijaté rozhodnutím 15/CP.17 konference smluvních stran Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu, použijí roční emisní příděly stanovené v příloze II od prvního roku, za který se toto vykazování inventur skleníkových plynů stane povinným.
Článek 3
Roční emisní příděly Chorvatska stanovené v příloze I se použijí od data, kdy vstoupí v platnost smlouva o přistoupení Chorvatska.
Toto rozhodnutí je určeno členským státům.
V Bruselu dne 26. března 2013.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2013. március 26.)
a 406/2009/EK európai parlamenti és tanácsi határozat szerinti, a 2013-2020-as időszakra vonatkozó éves tagállami kibocsátási jogosultságok meghatározásáról
(az értesítés a C(2013) 1708. számú dokumentummal történt)
(2013/162/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az üvegházhatású gázok kibocsátásának a 2020-ig terjedő időszakra szóló közösségi kötelezettségvállalásoknak megfelelő szintre történő csökkentésére irányuló tagállami törekvésekről szóló, 2009. április 23-i 406/2009/EK európai parlamenti és tanácsi határozatra (1) és különösen annak 3. cikke (2) bekezdésének negyedik albekezdésére,
mivel:
(1)
Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról és a 96/61/EK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (2) hatálya alá tartozó létesítmények üvegházhatásúgáz-kibocsátására vonatkozó, az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékből, a Bizottság határozataiból, a nemzeti kiosztási tervekből, valamint a Bizottság és az egyes tagállamok között folytatott hivatalos levelezésből származó adatok a 406/2009/EK határozat 3. cikke (2) bekezdésének negyedik albekezdése értelmében hitelesített kibocsátásadatoknak minősülnek.
(2)
A 406/2009/EK határozat 2. cikkének 1. pontjában meghatározott gázokból és tevékenységekből származó teljes üvegházhatásúgáz-kibocsátásra vonatkozó, az üvegházhatást okozó gázok Közösségen belüli kibocsátásának nyomon követését szolgáló rendszerről és a Kiotói Jegyzőkönyv végrehajtásáról szóló, 2004. február 11-i 280/2004/EK európai parlamenti és tanácsi határozattal (3) összhangban 2012-ben benyújtott adatok, amelyek megállapítására az üvegházhatást okozó gázok nyilvántartásainak 2012. évi műszaki felülvizsgálatára vonatkozó iránymutatásnak (4) megfelelően végrehajtott 2012. évi első bizottsági felülvizsgálatot követően került sor, a 406/2009/EK határozat 3. cikke (2) bekezdésének negyedik albekezdése értelmében a 2005., a 2008., a 2009. és a 2010. évre vonatkozó felülvizsgált üvegházhatásúgáz-kibocsátási adatoknak minősülnek.
(3)
Annak biztosítására, hogy az éves kibocsátási jogosultságok meghatározása az egyes évek tekintetében bejelentett üvegházhatásúgáz-kibocsátásokkal összhangban történjen, az éves tagállami kibocsátási jogosultságok kiszámításakor indokolt a globális felmelegedési potenciálnak az Éghajlat-változási Kormányközi Testület 4. értékelő jelentésében szereplő, a 15/CP.17 határozatban elfogadott értékeit is figyelembe venni. Az ily módon kiszámított éves kibocsátási jogosultságokat indokolt az első olyan évtől alkalmazni, amelyre vonatkozóan a 280/2004/EK határozat 3. cikke értelmében az üvegházhatást okozó gázok nyilvántartását már a globális felmelegedési potenciálra vonatkozó említett új értékek alkalmazásával kötelező összeállítani.
(4)
Az üvegházhatást okozó gázok nemzeti nyilvántartásában, valamint a nemzeti és az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékekben jelenleg rendelkezésre álló adatok nem elegendőek a polgári légi közlekedésből származó, a 2003/87/EK irányelv által nem szabályozott nemzeti szintű szén-dioxid-kibocsátások tagállami szinten történő meghatározásához. A 2003/87/EK irányelv által nem szabályozott repülőjáratokból származó szén-dioxid-kibocsátás csak elenyésző részét képezi az összes üvegházhatásúgáz-kibocsátásnak, ezért az e kibocsátásokra vonatkozó kiegészítő információk összegyűjtése aránytalanul nagy adminisztratív terhet jelentene. Következésképpen az éves kibocsátási jogosultságok meghatározásakor helyénvaló nullának tekinteni az üvegházhatást okozó gázok nyilvántartásaiban az „1.A.3.A.: polgári légi közlekedés” kategóriába tartozó szén-dioxid-kibocsátások mennyiségét.
(5)
Az egyes tagállamok 2020-ra vonatkozó éves kibocsátási jogosultságát indokolt úgy kiszámítani, hogy a 2005-ben meglévő létesítmények által kibocsátott üvegházhatású gázok hitelesített mennyiségét levonjuk a 2005. évi üvegházhatásúgáz-kibocsátások felülvizsgált mennyiségéből, az így kapott eredményt pedig kiigazítjuk a 406/2009/EK határozat II. mellékletében megállapított százalékos értékkel.
(6)
A létesítmények által kibocsátott üvegházhatású gázok hitelesített mennyiségét a következő mennyiségekben célszerű meghatározni:
-
a kibocsátáskereskedelmi rendszerben 2005 óta részt vevő tagállamok esetében: a 2005-ben a 2003/87/EK irányelv hatálya alá tartozó létesítmények által kibocsátott mennyiség, kiigazítva egyrészt azon létesítmények üvegházhatásúgáz-kibocsátásainak mennyiségével, amelyek 2008 és 2012 között - az alkalmazási kör tagállamok általi módosítása miatt - a kibocsátáskereskedelmi rendszerbe be- vagy onnan kikerültek, másrészt azon létesítmények üvegházhatásúgáz-kibocsátásának mennyiségével, amelyek 2005-ben átmenetileg ki voltak véve a kibocsátáskereskedelmi rendszerből, 2008 és 2012 között viszont nem,
-
a kibocsátáskereskedelmi rendszerben 2007 óta részt vevő tagállamok esetében: a 2007-ben a 2003/87/EK irányelv hatálya alá tartozó létesítmények által kibocsátott üvegházhatású gázok mennyisége,
-
a kibocsátáskereskedelmi rendszerben 2013-tól részt vevő tagállamok esetében: a 2005-ben a 2003/87/EK irányelv hatálya alá tartozó létesítmények által kibocsátott üvegházhatású gázok mennyisége (az adott tagállam által közölt és a Bizottság által felülvizsgált adat).
(7)
A 406/2009/EK határozat II. melléklete értelmében pozitív üvegházhatásúgáz-kibocsátási határértékkel rendelkező tagállamok üvegházhatásúgáz-kibocsátásainak 2009. évi átlagos mennyiségét úgy kell kiszámítani, hogy az adott tagállam üvegházhatásúgáz-kibocsátásainak 2008., 2009. és 2010. évi átlagos felülvizsgált összmennyiségéből levonjuk a tagállamban található, a 2008., a 2009. és a 2010. évben a 2003/87/EK irányelv hatálya alá tartozó létesítmények üvegházhatásúgáz-kibocsátásainak átlagos hitelesített mennyiségét.
(8)
A 406/2009/EK határozat II. melléklete értelmében pozitív üvegházhatásúgáz-kibocsátási határértékkel rendelkező tagállamok éves kibocsátási jogosultságának a 2013-2019-es időszakban az adott tagállam 2009. évi üvegházhatásúgáz-kibocsátásainak átlagos mennyiségétől kiinduló és a tagállam 2020. évre megállapított éves kibocsátási jogosultságával végződő lineáris pályát kell követnie.
(9)
A 406/2009/EK határozat II. melléklete értelmében negatív üvegházhatásúgáz-kibocsátási határértékkel rendelkező tagállamok 2013. évi éves kibocsátási jogosultságát úgy kell kiszámítani, hogy az adott tagállam üvegházhatásúgáz-kibocsátásainak 2008., 2009. és 2010. évi átlagos felülvizsgált összmennyiségéből levonjuk a tagállamban található, a 2008., a 2009. és a 2010. évben a 2003/87/EK irányelv hatálya alá tartozó létesítmények üvegházhatásúgáz-kibocsátásainak átlagos hitelesített mennyiségét.
(10)
A 406/2009/EK határozat II. melléklete értelmében negatív üvegházhatásúgáz-kibocsátási határértékkel rendelkező tagállamok éves kibocsátási jogosultságának a 2014-2019-es időszakban az adott tagállam 2013. évre megállapított éves kibocsátási jogosultságától kiinduló és a tagállam 2020. évre megállapított éves kibocsátási jogosultságával végződő lineáris pályát kell követnie.
(11)
Indokolt úgy rendelkezni, hogy a 2008-2012-es időszakban a 2003/87/EK irányelv 24. cikkének megfelelően egyoldalúan a kibocsátáskereskedelmi rendszer hatálya alá vont létesítményekből származó üvegházhatásúgáz-kibocsátások hitelesített mennyiségei ne számítsanak bele a 2008-ban, 2009-ben és 2010-ben a 2003/87/EK irányelv hatálya alá tartozó létesítmények üvegházhatásúgáz-kibocsátásainak átlagos hitelesített mennyiségébe, máskülönben az éves kibocsátási jogosultságoknak a 406/2009/EK határozat 10. cikke szerinti jövőbeni kiigazításai alkalmával az érintett üvegházhatásúgáz-kibocsátások kétszeresen kerülnének beszámításra.
(12)
Tekintettel Horvátországnak az Unióhoz való csatlakozására, a többi tagállam esetében is alkalmazott módszerrel a 2013-2020-as időszak minden egyes évére vonatkozóan meg kell határozni Horvátország éves kibocsátási jogosultságát. Ezeket az éves jogosultságokat Horvátország csatlakozásának időpontjától indokolt alkalmazni.
(13)
Tekintettel a Mayotte Európai Unióval kapcsolatos jogállásának módosításáról szóló, 2012. július 11-i 2012/419/EU határozatnak (5) az Európai Tanács általi elfogadására és 2014-től kezdődő alkalmazására, Franciaország éves kibocsátási jogosultságai a 2014. és az azt követő évekre a vonatkozó felülvizsgált üvegházhatásúgáz-kibocsátások figyelembevételével kerültek kiszámításra.
(14)
Az e határozatban előírt intézkedések összhangban vannak az Éghajlat-változási Bizottság véleményével,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A tagállamok számára a 2013-2020-as időszak egyes éveire engedélyezett éves kibocsátási jogosultságok az I. mellékletben kerülnek megállapításra, és a 406/2009/EK határozat 10. cikkének megfelelően a későbbiekben közzéteendő esetleges kiigazításokra is figyelemmel alkalmazandók.
2. cikk
Az 1. cikk ellenére, amennyiben valamely, a 280/2004/EK határozat 3. cikke alapján elfogadott jogi aktus arra kötelezi a tagállamokat, hogy olyan üvegházhatásúgáz-kibocsátási nyilvántartásokat nyújtsanak be, amelyek az Éghajlat-változási Kormányközi Testület 4. értékelő jelentésében meghatározott, az Egyesült Nemzetek Éghajlat-változási Keretegyezménye Feleinek Konferenciája által a 15/CP.17 határozatban elfogadott, a globális felmelegedési potenciálra vonatkozó értékek figyelembevételével készültek, a II. mellékletben rögzített éves kibocsátási jogosultságokat kell alkalmazni az első olyan évtől, amelyre vonatkozóan ilyen üvegházhatásúgáz-kibocsátási nyilvántartást kell benyújtani.
3. cikk
A Horvátországra vonatkozóan az I. mellékletben meghatározott éves kibocsátási jogosultságok Horvátország csatlakozási szerződésének hatálybalépésétől alkalmazandók.
Ennek a határozatnak a tagállamok a címzettjei.
Kelt Brüsszelben, 2013. március 26-án.