ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 17. července 2013
týkající se státní podpory SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] poskytnuté Itálií (posunutí platby za dávky na mléko v Itálii)
(oznámeno pod číslem C(2013) 4046)
(Pouze italské znění je závazné)
(2013/665/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské Unie, a zejména na čl. 108 odst. 2 první pododstavec této smlouvy,
poté, co vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek v souladu s výše uvedeným článkem, a s ohledem na tyto připomínky,
vzhledem k těmto důvodům:
I. POSTUP
(1)
Poté, co se Komise dozvěděla, že dne 27. února 2011 vstoupil v platnost zákon, kterým se uzákonil vládní dekret (decreto legge) č. 225 ze dne 29. prosince 2010, jenž umožňuje posunutí platby splátky dávek na mléko splatných italskými producenty mléka v souladu se splátkovým kalendářem schváleným rozhodnutím Rady 2003/530/ES ze dne 16. července 2003 o slučitelnosti podpory, kterou má Italská republika v úmyslu poskytnout svým producentům mléka, se společným trhem (1), (2), požádala italské orgány dopisem ze dne 17. března 2011 o doplňující informace ohledně dotčené zprávy.
(2)
Dopisem ze dne 24. června 2011 zaevidovaným dne 29. června 2011 italské orgány předaly Komisi požadované doplňující informace.
(3)
Faxem ze dne 14. října 2011 útvary Komise poté, co přezkoumaly doplňující informace poskytnuté italskými orgány, a s přihlédnutím ke skutečnosti, že výše uvedené posunutí platby bylo provedeno, aniž by bylo předem Komisi oznámeno a Komisí schváleno, oznámily orgánům otevření spisu o neoznámené podpoře, kterému bylo přiřazeno číslo SA.33726 (2011/NN).
(4)
Dopisem ze dne 11. ledna 2012 Komise informovala Itálii o svém rozhodnutí zahájit řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy ve věci výše uvedeného posunutí platby a splátkového kalendáře schváleného rozhodnutím 2003/530/ES, do kterého se doplňuje uvedené posunutí, jež představuje novou podporu [(podpora SA.33726 (11/C)]), a vyzvala italské orgány, aby ve lhůtě jednoho měsíce předložily své připomínky k zahájení řízení.
(5)
Rozhodnutí Komise o zahájení řízení bylo zveřejněno v Úředním věstníku Evropské unie (3). Komise vyzvala zúčastněné strany k podání připomínek k dotčené podpoře.
(6)
Komise obdržela připomínky zúčastněných třetích stran, které předala Itálii, a poskytla jí příležitost se k nim vyjádřit.
(7)
E-mailem ze dne 13. února 2012 předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi dopis italských orgánů s žádostí o prodloužení lhůty pro podání připomínek k zahájení řízení o dva měsíce. Faxem ze dne 21. února 2012 bylo uvedené žádosti o prodloužení vyhověno.
(8)
E-maily ze dne 26. dubna 2012 a ze dne 27. dubna 2012 předalo Stálé zastoupení Itálie při Evropské unii Komisi odpověď italských orgánů k zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy.
(9)
K připomínkám zúčastněných stran se italské orgány nijak nevyjádřily.
II. POPIS
(10)
V článku 1 rozhodnutí 2003/530/ES se uvádí:
„Podpora plánovaná Italskou republikou ve prospěch producentů mléka, v jejímž rámci Itálie uhradí Společenství dlužnou částku v souvislosti s doplňkovou dávkou na mléko a mléčné produkty za hospodářské roky 1995/96 až 2001/02 namísto producentů a v jejímž rámci Itálie umožní svým producentům vyrovnat dluhy prostřednictvím bezúročného posunutí platby v průběhu několika let, se výjimečně považuje za slučitelnou se společným trhem, a to pod podmínkou, že:
-
splacení se uskuteční v plné výši v konstantních ročních splátkách,
-
nebude překročena čtrnáctiletá lhůta splatnosti počínající dnem 1. ledna 2004.“
(11)
Zákonem č. 10/2011 byl do článku 1 vládního dekretu č. 225 ze dne 29. prosince 2010 doplněn odstavec 12k, který posouvá platbu splátky dávek na mléko splatné ke dni 31. prosince 2010 na 30. června 2011. Náklady na posunutí splatnosti se zahrnou do celkově přidělené částky ve výši pěti milionů EUR určené pro různé účely.
(12)
Ve svém dopise ze dne 24. června 2011 italské orgány upřesnily, že grantový ekvivalent tohoto opatření bude zahrnut do režimu podpory de minimis stanoveného pro Itálii nařízením Komise (ES) č. 1535/2007 ze dne 20. prosince 2007 o použití článků 87 a 88 Smlouvy ES (4) na podporu de minimis v produkčním odvětví zemědělských produktů (5).
III. DŮVODY ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO VYŠETŘOVACÍHO ŘÍZENÍ
(13)
Komise zahájila řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy z těchto důvodů:
-
italské orgány projevily svůj záměr zahrnout grantový ekvivalent dotčeného posunutí platby do režimu „de minimis“ stanoveného nařízením (ES) č. 1535/2007. Avšak nejen že použitelnost uvedeného nařízení byla právně sporná, neboť italské orgány neposkytly žádné podrobnosti o dodržování stropů jednotlivých podpor nebo podpory na členský stát jako celek stanovených nařízením, ale toto nařízení navíc zakazuje udělování podpor de minimis, které by při kumulaci s jinými státními podporami znamenaly překročení maximální povolené výše státní podpory. Jelikož podpora schválená Radou představovala maximální podporu, kterou mohla Itálie svým producentům mléka poskytnout, zahrnutí grantového ekvivalentu posunutí platby do režimu de minimis má za následek překročení maximální výše podpory schválené Radou,
-
z toho tedy vyplývá, že Komise nemohla vyloučit existenci prvku podpory v posunutí platby (kdy toto posunutí představuje ekvivalent bezúročného úvěru, dále jen „související podpora“), a italské orgány nepředaly žádné informace, které by umožňovaly odůvodnění podpory na základě použitelných předpisů týkajících se státních podpor v odvětví zemědělství (pokyny Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013) (6),
-
posunutí plateb má za následek porušení rozhodnutí 2003/530/ES (neboť již není dodržena jedna z jeho podmínek - konstantnost ročních splátek), a celý splátkový režim tedy mění, ve vztahu k těm, kdo posunutí využili, v novou podporu (neboť nespadá do rámce rozhodnutí 2003/530/ES), která zjevně není podle žádného z ustanovení výše uvedených pokynů přípustná.
IV. PŘIPOMÍNKY ITALSKÝCH ORGÁNŮ K ZAHÁJENÍ FORMÁLNÍHO ŘÍZENÍ
(14)
V dopise předaném e-mailem ze dne 26. dubna 2012 se italské orgány zaměřily především na použití splátkového režimu plateb dávky na mléko schváleného rozhodnutím 2003/530/ES. Podle italských orgánů využívá tento režim 11 271 příjemců. Z nich 9 965 (tj. 88,41 % z celkového počtu) zaplatilo splátku dávek splatnou ke dni 31. prosince 2010 včas, 1 291 využilo posunutí platby a 15 příjemců neprovedlo žádnou platbu, což mělo za následek jejich vyloučení ze splátkového programu.
(15)
Italské orgány dále upřesnily, že pro výpočet grantového ekvivalentu podpor obdržených příjemci v rámci posunutí platby byly zohledněny úroky za období od 1. ledna 2011 do data skutečného uhrazení splátky, na kterou se posunutí vztahuje, při použití tříměsíční sazby Euribor ke dni 1. října 2010 zvýšené o 100 bazických bodů (1,942 %). Dosažené výsledky ukazují, že grantový ekvivalent posunutí platby se pohybuje v rozmezí od 0,08 EUR do 694,19 EUR a že z 1 291 příjemců, kteří využili posunutí platby, jich 1 187 obdrželo podporu ve výši méně než 100,00 EUR. Podle italských orgánů tyto číselné údaje ukazují, že posunutí platby podle zákona č. 10/2011 neohrozilo řádný průběh splátkového programu, který je i nadále v souladu s obsahem rozhodnutí 2003/530/ES, jak prokazuje skutečnost, že posunutí platby využilo pouze 11,45 % producentů účastnících se dotčeného programu.
(16)
Z výše uvedených důvodů italské orgány potvrzují, že jak bylo uvedeno v dopise ze dne 24. června 2011 (viz bod 13), přiznané posunutí platby splátky dávek představuje podporu de minimis. Italské orgány také dodávají, že ověřily dodržování (v absolutních údajích) stropu jednotlivé podpory podle čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1535/2007 a rovněž stropu ve výši 320 505 000 EUR za tříleté rozpočtové období stanoveného pro Itálii týmž nařízením a že grantový ekvivalent posunutí platby ve skutečnosti činí celkem 50 877,41 EUR. V současné době italské orgány ověřují, zda byly tyto stropy dodrženy s přihlédnutím k dalším podporám de minimis poskytnutým v rozpočtových letech 2009, 2010 a 2011.
(17)
Pokud jde o postoj Komise, podle něhož podpora schválená rozhodnutím 2003/530/ES musí být pro svou povahu a pro svůj mimořádný charakter považována za jedinou maximální podporu, kterou nelze kumulovat s žádným jiným druhem zásahu, italské orgány především zdůrazňují, že dotčené rozhodnutí uznalo existenci mimořádných okolností, které vedly Radu k tomu, aby dotčenou podporu považovala za slučitelnou s článkem 107 Smlouvy, pokud budou dodrženy určité podmínky. Italské orgány dále zdůrazňují, že z provedených kontrol vyplývá, že splátkový program je v souladu s ustanoveními rozhodnutí 2003/530/ES, neboť s výjimkou patnácti producentů, kteří již byli z programu vyloučeni, všichni producenti uhradili sedm splátek. Podle jejich názoru mimořádný charakter okolností, které vedly k přijetí rozhodnutí 2003/530/ES, sám o sobě nepředstavuje prvek, který vylučuje možnost, aby příjemci podpory schválené Radou využívali veškerých dalších výhod: Smlouva se pouze dovolává zmíněných mimořádných okolností, aniž by stanovila omezení s ohledem na povahu nebo způsob provádění schválených podpor, a výjimku z článku 107 a z nařízení podle článku 109 Smlouvy pouze podmiňuje přijetím jednomyslného rozhodnutí Rady. V daném případě se mimořádný charakter, který měl za následek přijetí rozhodnutí 2003/530/ES, plně odráží ve způsobech přijetí samotného rozhodnutí, tj. existence jednomyslnosti, a je třeba jej hledat v okolnostech, které určují přijetí rozhodnutí, a nikoli v samotné podpoře.
(18)
Podle italských orgánů navíc posunutí platby přestavuje podporu de minimis, a musí být proto posuzováno jako samostatné opatření s ohledem na malou účast producentů, nízké dotčené částky a zachování splátkového programu, jehož struktura zůstává nedotčena jak z hlediska celkového počtu splátek, tak z hlediska splatnosti.
(19)
Italské orgány konečně připomínají, že ministerský dekret ze dne 30. července 2003, kterým se provádí rozhodnutí Rady, stanoví, že subjekty zapojené do splátkového programu se závazně zříkají jakéhokoli sporu v souvislosti s platbou splatných dávek a že dlužníci, kteří platby neprovedou, budou z programu vyloučeni. Podle italských orgánů má tato podmínka za následek zahájení postupů vymáhání, které producenty přimějí k tomu, aby se obrátili na soud. Bylo by tedy rozumné vyhnout se sporům kvůli navracení směšně malých částek v rámci operací, jejichž náklady by byly vyšší než částky, které mají být navráceny. V této souvislosti odkazují italské orgány na čl. 32 odst. 6 nařízení Rady (ES) č. 1290/2005 ze dne 21. června 2005 o financování společné zemědělské politiky (7), podle kterého mohou v náležitě odůvodněných případech členské státy rozhodnout, že nebudou ve zpětném získávání pokračovat, pokud jsou vynaložené a odhadované náklady na zpětné získávání vyšší než částka, která má být získána zpět. Podle nich by toto ustanovení mělo být analogicky použito i v daném případě. Každopádně obdobné ustanovení je obsaženo také v čl. 25 odst. 4 zákona č. 289/2002 (finanční zákon z roku 2003), podle něhož je 12 EUR považováno za částku malé výše, která nepodléhá vymáhání. Z příjemců, kteří posunutí platby využili, jich 559 obdrželo podporu nižší, než je uvedená částka.
(20)
V dopise předaném e-mailem ze dne 26. dubna 2012 italské orgány poskytly seznam příjemců, kteří využili posunutí platby, a částky podpory, kterou každý z těchto příjemců obdržel.
V. PŘIPOMÍNKY ZÚČASTNĚNÝCH STRAN K ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(21)
Dne 7. března 2012 Komise obdržela připomínky k zahájení řízení od jedné ze zúčastněných třetích stran.
(22)
V těchto připomínkách chce zúčastněná strana v zásadě vědět, proč Komise omezila zahájení řízení na posunutí platby podle zákona č. 10/2011 a nevztáhla jej na ustanovení článku 40a zákona č. 122/2010, který stanoví posunutí platby jedné ze splátek, které mají být uhrazeny v rámci doplňkového splátkového programu zavedeného zákonem č. 33/2009, a vyzývá Komisi, aby postupovala v tomto smyslu. V této souvislosti uvedená zúčastněná strana připomíná, že podnět týkající se ustanovení článku 40a zákona č. 122/2010 byl již Komisi předložen a Komisí odložen.
(23)
Dne 10. března 2012 Komise obdržela připomínky k zahájení řízení od další zúčastněné třetí strany.
(24)
V těchto připomínkách zúčastněná strana Komisi upozorňuje na ustanovení čl. 1 odst. 4 vládního dekretu č. 16/2012, který v případě podniků v ekonomických obtížích dlužníkovi umožňuje rozdělit platbu splatných částek do konstantních splátek. Tato zúčastněná strana Komisi žádá, aby zasáhla a konstatovala neslučitelnost uvedených ustanovení s vnitřním trhem.
(25)
Dne 14. března 2012 Komise obdržela připomínky k zahájení řízení od další zúčastněné třetí strany.
(26)
Rovněž tato zúčastněná třetí strana ve svých připomínkách odkazuje na vládní dekret č. 16/2012 a zdůrazňuje nerovnost zacházení, která podle ní existuje mezi chovateli, a také přesnost údajů použitých agenturou AGEA (Agentura pro poskytování podpor v oblasti zemědělství - italská platební agentura) pro výpočet doplňkové dávky.
VI. POSOUZENÍ
VI.1. Existence podpory
(27)
Podle čl. 107 odst. 1 Smlouvy podpory poskytované v jakékoli formě státem nebo ze státních prostředků, které narušují nebo mohou narušit hospodářskou soutěž tím, že zvýhodňují určité podniky nebo určitá odvětví výroby, jsou, pokud ovlivňují obchod mezi členskými státy, neslučitelné se společným trhem.
(28)
Dotčené opatření, tj. podpora související s posunutím platby (poskytnutí ekvivalentu bezúročného úvěru - viz bod 13 druhá odrážka), ale také nová podpora vyplývající z porušení rozhodnutí 2003/530/ES (nezaplacené úroky z již uhrazených ročních splátek a jistina a dosud nezaplacené úroky ze zbývajících ročních splátek až do ukončení splátkového kalendáře, tedy do 31. prosince 2017) (nová podpora - viz bod 13 třetí odrážka) odpovídá této definici:
(29)
Podpora je přičitatelná státu, protože vychází z vnitrostátního zákona; je financována z veřejných prostředků v tom smyslu, že italský stát se tím, že schválil posunutí platby roční splátky stanovené rozhodnutím 2003/530/ES a tímto posunutím vytvořil novou podporu, v určitém časovém období připravil o částku, kterou mohl využít pro jiné účely.
(30)
Podpora zvýhodňuje určité podniky, zejména zemědělské podniky produkující mléko.
(31)
S ohledem na italskou pozici na trhu může podpora ovlivnit obchod (8).
(32)
Podpora by mohla narušit hospodářskou soutěž, neboť podniky, které ji přijaly, získaly ve skutečnosti výhodu (posunutí není úročeno, a odpovídá tedy úvěru s nulovou úrokovou sazbou), kterou by za běžných tržních podmínek nezískaly a díky níž se v porovnání s podniky, které tuto výhodu neměly, dostaly z hlediska hospodářské soutěže do zajímavější pozice (9).
(33)
Nicméně s ohledem na doplňující informace poskytnuté italskými orgány v reakci na zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy je zapotřebí ověřit, zda dotčené opatření může spadat do režimu de minimis v souladu s ustanoveními nařízení (ES) č. 1535/2007, a zda tedy nemusí být považováno za státní podporu ve smyslu čl. 107 odst. 1 Smlouvy.
(34)
V dopise předaném e-mailem ze dne 26. dubna 2012 italské orgány prokázaly, že úroky spojené s posunutím platby se pohybují v rozmezí od 0,08 EUR do 694,19 EUR. Italské orgány dále upřesnily, že ověření neprokázalo překročení stropu stanoveného pro Itálii za tříleté rozpočtové období, ale že musí ještě ověřit, zda existuje riziko překročení stropu jednotlivé podpory v případě kumulace podpor de minimis za rozpočtová období 2009, 2010 a 2011.
(35)
Komise může s jistotou konstatovat, že výše úroků souvisejících s posunutím plateb, pokud jsou uvažovány samostatně, nepřekračuje částku 7 500 EUR stanovenou v čl. 3 odst. 2 nařízení (ES) č. 1535/2007, a bere na vědomí skutečnost, že celková výše podpor poskytnutých formou posunutí platby, tj. 50 877,41 EUR, neměla za následek překročení stropu 320 505 000 EUR stanoveného pro Itálii v příloze uvedeného nařízení. Komise však nemá k dispozici žádný nový důkaz o tom, že strop jednotlivé podpory ve výši 7 500 EUR nebyl v žádném případě překročen, pokud se započítají také všechny podpory de minimis obdržené stejným příjemcem v kterémkoli tříletém rozpočtovém období, neboť od 26. dubna 2012 Komise od italských orgánů, které v tomto smyslu prováděly ověření, již neobdržela žádné informace. Komise proto nemůže dospět k závěru, že výše uvedený strop jednotlivé podpory byl ve všech případech dodržen, tím spíše, že Komise musí také přihlížet k nové podpoře vyplývající z porušení rozhodnutí 2003/530/ES. Komise skutečně musí dotčené opatření (podporu související s posunutím platby - poskytnutí ekvivalentu bezúročného úvěru - a novou podporu vyplývající z porušení rozhodnutí 2003/530/ES) komplexně přezkoumat: posunutí platby využil značný počet příjemců (více než 1 250) a částka podpory zahrnuje také část jistiny (odpovídající ročním splátkám, které jsou splatné ke dni 31. prosince 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017) s úroky, čímž významně přesahuje úroky související s posunutím platby použité italskými orgány na podporu své argumentace.
(36)
Navíc čl. 3 odst. 7 nařízení Komise (ES) č. 1535/2007 stanoví, že „podporu de minimis nelze kumulovat se státní podporou na tytéž způsobilé výdaje, pokud v důsledku této kumulace míra podpory přesahuje úroveň stanovenou právními předpisy Společenství za zvláštních okolností každého případu“.
(37)
V tomto ohledu již Komise při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy uvedla, že posunutí platby je nutné přičlenit k podpoře schválené Radou, kterou je třeba v této souvislosti považovat za přípustný strop.
(38)
Italské orgány se také domnívají, že posunutí platby musí být posuzováno jako samostatné opatření s ohledem na malou účast producentů, nízké částky a zachování splátkového programu, jehož struktura zůstává nedotčena jak z hlediska celkového počtu splátek, tak z hlediska splatnosti.
(39)
Komise tento postoj nesdílí. Je totiž jasné, že posunutí platby je přímo spojené se splácením, jehož splátkový kalendář byl podrobně stanoven rozhodnutím 2003/530/ES, kde se v čl. 1 odst. 1 první odrážce jasně uvádí, že splacení se musí uskutečnit v plné výši v konstantních ročních splátkách. Nelze se tedy domnívat, že posunutí nemá žádnou souvislost se splátkovým kalendářem zavedeným rozhodnutím 2003/530/ES.
(40)
Italské orgány dále popírají skutečnost, že podpora schválená Radou je maximální částkou, která může být producentům mléka poskytnuta. Podle nich dotčené rozhodnutí uznalo existenci mimořádných okolností, které vedly ke schválení splátkového kalendáře plateb, ale mimořádný charakter těchto okolností sám o sobě nepředstavuje faktor vylučující jakoukoli možnost, aby příjemci obdrželi jakoukoli další podporu, neboť Smlouva pouze zmiňuje mimořádné okolnosti, aniž by kladla omezení týkající se povahy a způsobů použití schválených podpor. V daném případě se mimořádný charakter, který měl za následek přijetí rozhodnutí 2003/530/ES, plně odráží ve způsobech přijetí samotného rozhodnutí, tj. existence jednomyslnosti, a je třeba jej hledat v okolnostech, které určují přijetí rozhodnutí, a nikoli v samotné podpoře.
(41)
Komise nemůže sdílet názor vyjádřený italskými orgány. Je sice pravdou, že Smlouva v čl. 108 odst. 2 třetím pododstavci stanoví, že „Rada může […] jednomyslně rozhodnout, že podpora […] má být […] považována za slučitelnou s vnitřním trhem, odůvodňují-li takové rozhodnutí mimořádné okolnosti“ a bod 8 odůvodnění rozhodnutí 2003/530/ES uvádí, že „[…] se uznává existence mimořádných okolností, které […] opravňují považovat podporu […] za slučitelnou se společnou organizací trhů“, nic to však nemění na tom, že Rada ve výroku rozhodnutí stanovila, že podporu lze pokládat za slučitelnou s vnitřním trhem „mimořádně“ a bez „přihlédnutí k mimořádným okolnostem“. Výraz „mimořádně“ jasně naznačuje, že Rada chtěla oznámit poskytnutí podpory a přiznat jí jedinečný charakter navzdory existenci mimořádných okolností podle bodu 8 odůvodnění a že odkaz na jednomyslnost italských orgánů, pokud může skutečně prokázat mimořádný postup, nemůže zpochybnit jedinečný charakter podpory vymezený v rozhodnutí.
(42)
Vzhledem k tomu, že v daných souvislostech představovala podpora schválená Radou pro svůj jedinečný charakter přípustný strop, tj. ekvivalent 100 % podpory, doplnění posunutí platby má za následek automatické uplatnění ustanovení čl. 3 odst. 7 nařízení (ES) č. 1535/2007. Grantový ekvivalent posunutí platby tudíž nemůže spadat do působnosti výše uvedeného nařízení, a představuje proto prvek státní podpory, jehož slučitelnost s vnitřním trhem je nezbytné analyzovat na základě pravidel hospodářské soutěže platných v okamžiku přiznání posunutí platby, stejně jako novou podporu vyplývající z porušení rozhodnutí Rady 2003/530/ES.
VI.2 Slučitelnost podpory s vnitřním trhem
(43)
Pravidla hospodářské soutěže použitelná v okamžiku přiznání posunutí platby jsou obsažena v pokynech Společenství ke státní podpoře v odvětvích zemědělství a lesnictví na období 2007-2013.
(44)
V dopise předaném e-mailem ze dne 26. dubna 2012 italské orgány vycházely z argumentu, podle něhož mělo být posunutí platby považováno za součást rámce režimu de minimis, a proto podle pravidel obsažených ve výše uvedených pokynech neposkytly žádné odůvodnění slučitelnosti posunutí platby s vnitřním trhem ani nové podpory poskytované nad rámec rozhodnutí 2003/530/ES.
(45)
Komise tedy nemá k dispozici žádný nový důkaz, který by umožnil vyvrátit pochybnosti vyjádřené v okamžiku zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy. Podpora související s posunutím plateb a následně nová podpora poskytnutá nedodržením rámce rozhodnutí 2003/530/ES proto představují jednostranné podpory zaměřené jednoduše na vylepšení finanční situace výrobců, ale nijak nepřispívající k rozvoji odvětví, tj. provozní podpory neslučitelné s vnitřním trhem ve smyslu bodu 15 výše uvedených pokynů.
VI.3 Navrácení
(46)
V případě zjištění neslučitelnosti podpory s vnitřním trhem má Komise v souladu s ustanoveními Smlouvy a ustálenou judikaturou Soudního dvora Evropské unie pravomoc rozhodnout, zda má příslušný členský stát podporu zrušit nebo změnit (10). Cílem povinnosti uložené danému státu, aby zrušil podporu, kterou Komise považuje za neslučitelnou s vnitřním trhem, je podle ustálené judikatury Soudního dvora obnova stavu. V tomto smyslu Soudní dvůr prohlásil, že tento cíl je splněn, jakmile příjemce vrátí částky poskytnuté z titulu protiprávní podpory, čímž ztratí výhodu, kterou vůči svým konkurentům na trhu měl, a dojde k obnově stavu, jenž existoval před poskytnutím podpory (11).
(47)
V souladu s touto judikaturou článek 14 nařízení Rady (ES) č. 659/1999 ze dne 22. března 1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (12), stanoví, že je-li v případech protiprávní podpory přijato záporné rozhodnutí, Komise rozhodne, že dotyčný členský stát učiní všechna nezbytná opatření, aby příjemce podporu navrátil (v tomto případě všichni příjemci, kteří využili posunutí platby).
(48)
Itálie je tedy povinna přijmout veškerá nezbytná opatření, aby příjemci navrátili neslučitelnou podporu, která jim byla poskytnuta. Podle bodu 42 oznámení Komise „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“ (13), má Itálie na to, aby toto rozhodnutí provedla, čtyři měsíce od data jeho oznámení. Částky, které mají být navráceny, se úročí podle nařízení Komise (ES) č. 794/2004 ze dne 21. dubna 2004, kterým se provádí nařízení Rady (ES) č. 659/1999, kterým se stanoví prováděcí pravidla k článku 93 Smlouvy o ES (14).
(49)
Toto rozhodnutí musí být provedeno okamžitě, zejména pokud jde o navrácení všech jednotlivých neslučitelných podpor, které byly poskytnuty.
(50)
S ohledem na velmi zvláštní souvislosti, v nichž byla podpora poskytnuta (podpora byla doplněna do programu, který tvoří balíček schválený Radou), a na její důsledky (porušení podmínek rozhodnutí 2003/530/ES pro ty, kdo využili posunutí platby, zatímco podpora již byla rozhodnutím mimořádně schválena) by se navrácení, k němuž by mělo dojít u subjektů, které využily posunutí platby, mělo týkat těchto prvků:
a)
úroky spojené s posunutím platby splátky dávky, která byla splatná ke dni 31. prosince 2010, zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
b)
vzniklé úroky z ročních splátek, které byly splatné ke dni 31. prosince 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 a 2009 (jistina těchto ročních splátek byla uhrazena předtím, než posunutí platby vedlo k porušení rozhodnutí 2003/530/ES), zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
c)
vzniklé úroky z ročních splátek, které byly splatné ke dni 31. prosince 2011 a 2012 (žádná informace neprokazuje, že jistina nebyla ve lhůtě splatnosti uhrazena), zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
d)
jistina a úroky spojené s ročními splátkami, které jsou splatné ke dni 31. prosince 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017, což je poslední datum splátkového kalendáře zavedeného rozhodnutím 2003/530/ES.
(51)
Důležitost, kterou italské orgány přisuzují nízké výši částek k navrácení, a riziko, že se producenti obrátí na vnitrostátní soudy, nic nemění na skutečnosti, že státní podporu, která nesplňuje podmínky požadované pro uplatnění některé z výjimek podle článku 107 Smlouvy, a je tedy neslučitelná s vnitřním trhem, musí příjemci navrátit tak, aby se obnovilo konkurenční prostředí existující před poskytnutím podpory. Skutečně podle ustálené judikatury Soudního dvora je zrušení protiprávní podpory prohlášené za neslučitelnou se společným trhem logickým důsledkem protiprávnosti, neboť cílem navrácení je pouze obnovení předchozího stavu (15); cíle obnovení předchozího stavu bylo dosaženo v okamžiku, kdy byly protiprávní podpory neslučitelné s vnitřním trhem příjemcem navráceny, čímž příjemce ztratil výhodu, kterou na trhu vůči svým konkurentům měl, a obnovil se stav předcházející poskytnutí podpory (16).
(52)
Navíc, pokud jde o nízkou výši částek k navrácení, italské orgány zjevně omezují rozsah navracení pouze na úroky, které je třeba připočítat k ročním splátkám, na něž se vztahuje posunutí platby. Navracení, které se týká pouze těch, kdo skutečně využili posunutí platby, musí proto zahrnovat celou podporu prohlášenou za neslučitelnou, zvýšenou o splatné úroky (v této souvislosti však viz bod 50).
(53)
Konečně názor, že producenti by se mohli obrátit na vnitrostátní soudy, nelze považovat za relevantní, neboť podle judikatury Soudního dvora pouhá obava z interních potíží, byť nepřekonatelných, nemůže odůvodnit to, že členský stát neplní své povinnosti vyplývající z unijního práva (17).
(54)
Za těchto podmínek bude moci Itálie uplatnit pravidla de minimis použitelná v odvětví zemědělství na navracení jednotlivých podpor od příjemců, kteří v okamžiku poskytnutí protiprávní podpory neslučitelné s vnitřním trhem splňují všechny podmínky použitelného nařízení de minimis (nařízení (ES) č. 1535/2007). V souladu s ustanoveními bodu 49 oznámení Komise „Cesta k účinnému provádění rozhodnutí Komise, jimiž se členským státům nařizuje zajistit navrácení protiprávní a neslučitelné podpory“ (18), se v případě protiprávních režimů podpor neslučitelných s vnitřním trhem od členského státu požaduje, aby vypracoval podrobnou analýzu každé jednotlivé podpory poskytnuté na základě uvedeného režimu. Aby mohla být určena přesná částka podpory, která má být navrácena každým jednotlivým příjemcem podle tohoto režimu, musí Itálie vymezit rozsah, v jakém byla podpora poskytnuta na konkrétní projekt, který v době poskytnutí podpory splňoval všechny podmínky nařízení o blokových výjimkách nebo režimu podpor schváleného Komisí. V takovém případě může členský stát uplatnit důležitou zásadu de minimis použitelnou v okamžiku poskytnutí protiprávní a neslučitelné podpory, která je předmětem rozhodnutí o navrácení ve smyslu článku 2 nařízení Rady (ES) č. 994/98 ze dne 7. května 1998 o použití článků 92 a 93 Smlouvy o založení Evropského společenství na určité kategorie horizontální státní podpory (19). Podle uvedené zásady jednotlivá podpora poskytnutá v rámci dotčeného opatření nepředstavuje podporu pro příjemce, kteří v okamžiku poskytnutí splňují podmínky stanovené platným nařízením de minimis (nařízení (ES) č. 1535/2007).
VI.4 Posouzení připomínek zúčastněných stran k dalším řízením
(55)
Pokud jde o připomínky formulované první zúčastněnou stranou (viz bod 22), Komise zdůrazňuje, že při odkladu platby podle článku 40a zákona č. 122/2010 týkající se splátky, která má být uhrazena v rámci doplňkového splátkového programu zavedeného zákonem č. 33/2009, se nepoužije řízení, které je předmětem tohoto rozhodnutí, neboť toto řízení se netýká doplňkového splátkového programu zavedeného rozhodnutím 2003/530/ES.
(56)
Pokud jde o připomínky předložené dalšími dvěma zúčastněnými stranami týkající se vládního dekretu č. 16/2012 (body 24 a 26), Komise zkoumá jejich obsah, ale považuje za nezbytné k nim přistupovat samostatně z důvodů administrativní efektivity souvisejících, mimo jiné, se skutečností, že spojení obou řízení prostřednictvím rozšíření řízení a uplatnění všech souvisejících administrativních formálních náležitostí by značně zpozdilo uzavření řízení, které je předmětem tohoto rozhodnutí.
VII. ZÁVĚR
(57)
Komise konstatuje, že Itálie provedla dotčené posunutí platby protiprávně, čímž se protiprávními staly i s tím související podpora (viz bod 13 druhá odrážka) a nový režim podpory daný porušením rozhodnutí 2003/530/ES (viz bod 13 třetí odrážka). Výše uvedená analýza prokazuje, že žádnou z těchto podpor nelze prohlásit za slučitelnou s vnitřním trhem, neboť italské orgány neposkytly důkazy slučitelnosti podle pravidel hospodářské soutěže použitelných v odvětví zemědělství (viz body 43 až 45) (italské orgány pouze tvrdily, že posunutí platby musí být uvažováno samostatně, tj. bez přihlédnutí k jeho dopadu na rozhodnutí 2003/530/ES, a lze jej považovat za režim de minimis). Komise tedy nemůže vyvrátit pochybnosti vyjádřené již při zahájení řízení podle čl. 108 odst. 2 Smlouvy.
(58)
Neslučitelné podpory se souvisejícími úroky musí být navráceny příslušnými příjemci, tj. těmi, kdo skutečně využili posunutí dotčené platby,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Posunutí platby splátky dávek na mléko splatné ke dni 31. prosince 2010 doplněné jako odstavec 12k do článku 1 vládního dekretu č. 225 ze dne 29. prosince 2010 zákonem č. 10/2011 a protiprávně uplatněné Itálií v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie představuje státní podporu neslučitelnou s vnitřním trhem.
2. Podpora vyplývající z nedodržení podmínek stanovených v rozhodnutí 2003/530/ES daná posunutím platby podle článku 1, kterou Itálie uplatnila protiprávně v rozporu s čl. 108 odst. 3 Smlouvy o fungování Evropské unie, je neslučitelná s vnitřním trhem.
Článek 2
1. Itálie je povinna zajistit navrácení neslučitelných podpor podle čl. 1 odst. 1 a 2 od příslušných příjemců, kteří využili posunutí platby podle čl. 1 odst. 1.
2. Částky, které mají být navráceny, jsou úročeny za období od data, kdy byly dány příjemcům k dispozici, do data jejich skutečného navrácení.
3. Úroky se vypočtou jako složený úrok v souladu s kapitolou V nařízení (ES) č. 794/2004.
4. Navrácení, které se týká pouze těch, kdo skutečně využili posunutí platby podle článku 1, a jimž se tedy dostalo podpory podle článku 2, musí zahrnovat tyto prvky:
a)
úroky spojené s posunutím platby splátky dávky, která byla splatná ke dni 31. prosince 2010, zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
b)
vzniklé úroky z ročních splátek, které byly splatné ke dni 31. prosince 2004, 2005, 2006, 2007, 2008 a 2009 (jistina těchto ročních splátek byla uhrazena předtím, než posunutí platby vedlo k porušení rozhodnutí Rady), zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
c)
vzniklé úroky z ročních splátek, které byly splatné ke dni 31. prosince 2011 a 2012 (žádná informace neprokazuje, že jistina nebyla ve lhůtě splatnosti uhrazena), zvýšené o úroky z prodlení vzniklé do data skutečného navrácení;
d)
jistina a úroky spojené s ročními splátkami, které jsou splatné ke dni 31. prosince 2013, 2014, 2015, 2016 a 2017, což je poslední datum splátkového kalendáře zavedeného rozhodnutím Rady.
5. Jednotlivé podpory poskytnuté v rámci režimu podle článku 1 nepředstavují státní podpory, pokud v okamžiku jejich poskytnutí splňují podmínky stanovené nařízením přijatým podle článku 2 nařízení (ES) č. 994/98 platného v okamžiku poskytnutí podpor.
Článek 3
1. Navrácení podpor uvedené v článku 1 se provede s okamžitým účinkem.
2. Itálie zajistí, aby toto rozhodnutí bylo provedeno do čtyř měsíců ode dne jeho oznámení.
Článek 4
1. Do dvou měsíců od oznámení tohoto rozhodnutí poskytne Itálie Komisi tyto informace:
a)
seznam příjemců, kteří obdrželi podpory v rámci režimů podpor podle článku 1, a celkovou částku podpor obdržených každým z nich v rámci daného režimu;
b)
celkovou částku (jistina a úroky), kterou musí navrátit každý z příjemců, jenž obdržel podpory, na které se nevztahuje pravidlo de minimis;
c)
podrobný popis již přijatých a plánovaných opatření pro splnění tohoto rozhodnutí;
d)
doklady prokazující, že příjemcům již bylo nařízeno podporu vrátit.
2. Itálie bude Komisi informovat o vývoji vnitrostátních opatření přijatých s cílem provést toto rozhodnutí až do úplného navrácení podpor poskytnutých v rámci režimů uvedených v článku 1. Na žádost Komise Itálie neprodleně předloží informace o již přijatých a plánovaných opatřeních pro splnění tohoto rozhodnutí. Rovněž poskytne podrobné informace o částkách podpory a úroků, které již příjemci navrátili.
Článek 5
Toto rozhodnutí je určeno Italské republice.
V Bruselu dne 17. července 2013.
A BIZOTTSÁG HATÁROZATA
(2013. július 17.)
az Olaszország által nyújtott SA.33726 (11/C) [ex SA.33726 (11/NN)] - számú állami támogatásról (a tejre kirótt illeték megfizetésének elhalasztása Olaszországban)
(az értesítés a C(2013) 4046. számú dokumentummal történt)
(Csak az olasz nyelvű szöveg hiteles)
(2013/665/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 108. cikke (2) bekezdésének első albekezdésére,
miután felkérte az érdekelt feleket, hogy tegyék meg észrevételeiket az említett cikknek megfelelően, és tekintettel a beérkezett észrevételekre,
mivel:
I. ELJÁRÁS
(1)
A Bizottság, miután tudomást szerzett az olasz tejtermelők által fizetendő, a tejre kirótt, az Olasz Köztársaság által a tejtermelőinek szánt támogatás közös piaccal való összeegyeztethetőségéről szóló, 2003. július 16-i 2003/530/EK tanácsi határozattal elfogadott részletfizetési terv értelmében esedékes illetékrészlet megfizetésének elhalasztását engedélyező, 2010. december 29-i 225. sz. törvényerejű rendelet törvénnyé alakításáról szóló 2011. február 27-i törvény hatálybalépéséről (1), (2), 2011. március 17-i levelében, a szóban forgó jelentés kapcsán kiegészítő tájékoztatást kért az olasz hatóságoktól.
(2)
Az olasz hatóságok, a 2011. június 29-én iktatott, 2011. június 24-i keltezésű levélben megküldték a Bizottság részére a kért kiegészítő tájékoztatást.
(3)
Az olasz hatóságok által megküldött pontosítások kivizsgálását követően, tekintettel arra, hogy a fent említett illeték megfizetésének elhalasztása a Bizottsághoz tett előzetes bejelentés elmulasztásával történt, a Bizottság szolgálatai 2011. október 14-én telefaxon értesítették az olasz hatóságokat a be nem jelentett állami támogatásról szóló akta megnyitásáról, amely az SA 33726 (2011/NN) számot kapta.
(4)
2012. január 11-i levelében a Bizottság tájékoztatta Olaszországot a szerződés 108. cikke (2) bekezdése szerinti, az említett fizetéshalasztással, valamint a 2003/530/EK tanácsi határozattal elfogadott részletfizetési terv új támogatásnak [(SA.33726 (11/C) támogatás] minősülő halasztással történő módosításával szembeni hivatalos vizsgálati eljárást megindító határozatáról, valamint felkérte Olaszországot, hogy egy hónapon belül tegye meg az eljárás megindításával kapcsolatos észrevételeit.
(5)
A Bizottságnak az eljárás megindításáról szóló határozata közzétételre került az Európai Unió Hivatalos Lapjában (3). A Bizottság felkérte az érdekelteket a szóban forgó támogatással kapcsolatos észrevételeik benyújtására.
(6)
A Bizottság az érdekelt harmadik felek által benyújtott észrevételeket továbbította Olaszország részére, hogy megtehesse esetleges megjegyzéseit az említett észrevételek kapcsán.
(7)
Olaszország Európai Unió melletti állandó képviselete 2012. február 13-án elektronikus úton eljuttatta a Bizottság részére az olasz hatóságok levelét, melyben az eljárás megindításával kapcsolatos észrevételeik benyújtásának határidejére vonatkozólag két hónap hosszabbítást kértek. 2012. február 21-i keltezésű faxában a Bizottság a kért hosszabbítást engedélyezte.
(8)
Olaszország Európai Unió melletti állandó képviselete 2012. április 26-án és 2012. április 27-én elektronikus úton eljuttatta a Bizottsághoz az olasz hatóságok válaszát a szerződés 108. cikk (2) bekezdése szerinti eljárás megindítására.
(9)
Az olasz hatóságok nem nyújtottak be megjegyzést az érdekelt felek észrevételei kapcsán.
II. LEÍRÁS
(10)
A 2003/530/EK tanácsi határozat 1. cikke szerint:
„Az a támogatás, amelyet az Olasz Köztársaság azáltal kíván nyújtani, hogy az 1995-1996 és 2001-2002 közötti időszakok tekintetében a tejre és a tejtermékekre kirótt kiegészítő illeték címén a tejtermelők által fizetendő összeget saját maga fizette be a Közösségnek, valamint azáltal, hogy e termelők számára lehetővé tette, hogy kamatmentesen, több évre ütemezett részletekben fizessék vissza tartozásukat, kivételesen összeegyeztethetőnek minősül a közös piaccal feltéve, hogy:
-
a termelők egyenlő éves részletekben, hiánytalanul visszafizetik a teljes összeget, és
-
a visszafizetési időszak nem haladja meg a 14 évet, 2004. január 1-jétől kezdődően”.
(11)
A 10/2011. sz. törvénnyel a 2010. december 29-i 225. sz. törvényerejű rendelet 1. cikkébe bekerül egy 12k bekezdés, amely 2011. június 30-ig elhalasztotta a 2010. december 31-én esedékes illetékrészlet megfizetésének határidejét. A hosszabbítás költségeit egy 5 millió eurós, különféle célokra szánt keretösszegből fedezték.
(12)
Az olasz hatóságok 2011. június 24-i levelükben pontosították, hogy a szóban forgó intézkedés támogatástartalmát az Olaszország számára az EK-Szerződés 87. és 88. cikkének a mezőgazdasági termelőágazatban nyújtott de minimis támogatásokra történő alkalmazásáról szóló, 2007. december 20-i 1535/2007/EK bizottsági rendelet értelmében előírt (4) de minimis támogatás terhére számolják el (5).
III. A HIVATALOS ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁNAK OKAI
(13)
A Bizottság az alábbi okok miatt indította meg a Szerződés 108. cikke (2) bekezdése szerinti eljárást:
-
az olasz hatóságok bejelentették, hogy a szóban forgó illetékfizetés meghosszabbításának támogatástartalmát az 1535/2007/EK bizottsági rendelet értelmében előírt de minimis támogatások terhére tervezik elszámolni; mindazonáltal amellett, hogy az említett rendelet alkalmazhatósága jogilag vitatható, mivel az olasz hatóságok nem nyújtottak be az említett rendeletben az egyedi, illetve a nemzeti támogatások vonatkozásában előírt legnagyobb összeg betartásával kapcsolatban semmilyen adatot - a szóban forgó rendelet tiltja az olyan de minimis támogatások nyújtását, amelyek révén az összes állami támogatás túllépi a legmagasabb megengedhető összeghatárt; és mivel a Tanács az Olaszország által a tejtermelőinek adható legnagyobb támogatást fogadta el, a fizetéshosszabbítás támogatástartalmának a de minimis támogatások terhére történő elszámolása a Tanács által elfogadott maximális támogatási összeg túllépését eredményezné;
-
ebből következik tehát, hogy a Bizottság nem zárhatta ki a (kamatmentes kölcsönnel egyenértékűnek minősülő, a továbbiakban „kapcsolódó támogatás”-ként említett) fizetéshalasztás támogatástartalmát, amely nem indokolható az olasz hatóságok által az agrárágazatban nyújtott állami támogatásokra alkalmazható rendeletekkel összefüggésben adott tájékoztatással (Az agrár- és erdészeti ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatás, 2007-2013.) (6);
-
a fizetéshalasztás a 2003/530/EK határozat megsértése (mivel annak egyik feltétele, a részletek egyenlő nagysága, nem teljesül), és (tekintettel arra, hogy nem szerepel a 2003/530/EK határozatban) a kedvezményezettek számára az illetékfizetés lépcsőzetességének rendszerét a fentiekben említett iránymutatások egyike értelmében sem megengedhetőnek tűnő, új támogatássá alakítja.
IV. AZ OLASZ HATÓSÁGOK ÉSZREVÉTELEI A HIVATALOS VIZSGÁLATI ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁVAL KAPCSOLATBAN
(14)
Az olasz hatóságok a 2012. április 26-án e-mailben eljuttatott levélben a 2003/530/EK határozattal elfogadott, a tejre kirótt illeték lépcsőzetes részletfizetési rendszere alkalmazásával kapcsolatos pontosításokat nyújtottak be. Az olasz hatóságok szerint a rendszernek 11 271 kedvezményezettje van. Közülük 9 965 termelő (vagyis 88,41 %) az előírt határidőn belül megfizette a tejre kirótt illeték 2010. december 31-én esedékes részletét, 1 291 termelő élt a fizetéshalasztással, 15 pedig semmit nem fizetett be, ami utóbbiaknak a részletfizetési programból való kizárását vonta maga után.
(15)
Az olasz hatóságok ezután pontosították, hogy a kedvezményezetteknek nyújtott támogatások támogatástartalmának kiszámítása a 2011. január 1. és a fizetéshalasztás tárgyát képező részlet tényleges kifizetése közötti időszakra a 100 bázisponttal növelt 2010. október 1-jei három hónapos Euribor (1,942 %) kamatlábbal történt. Az eredmények szerint a halasztás támogatástartalma 0,08 és 694,19 euró között változik, és a halasztás 1 291 kedvezményezettje közül 1 187 kevesebb, mint 100,00 euró támogatásban részesült. Az olasz hatóságok szerint az említett számok azt bizonyítják, hogy a halasztás nem veszélyezteti a 10/2011. sz. törvény szerinti részletfizetési ütemezést, ami továbbra is megfelel a 2003/530/EK tanácsi határozatban foglaltaknak - ezt alátámasztja az a tény is, hogy a szóban forgó részletfizetéshez csatlakozott tejtermelőknek mindössze 11,45 %-a élt vele.
(16)
Az olasz hatóságok az előzőekben ismertetett okokra hivatkozva azt állítják, hogy amint azt a 2011. június 24-i levélben (lásd a 13. pontot) is jelezték, a tejre kirótt illeték megfizetésének elhalasztására adott engedély de minimis támogatásnak minősül. Hozzáteszik továbbá, hogy abszolút értékben vizsgálták az 1535/2007/EK rendelet 3. cikke (2) bekezdése szerinti egyéni felső határok, illetve a már említett rendelet által Olaszország részére előírt, hároméves időszakra vonatkozó 320 505 000 eurós felső határ betartását, ugyanis a fizetéshalasztás támogatástartalma összesen 50 877,41 eurót tesz ki. Végül pedig az említett felső határok betartását a 2009., 2010. és 2011. üzleti évben nyújtott de minimis támogatások számba vétele útján is vizsgálják.
(17)
A Bizottságnak azt az állásfoglalását illetően, miszerint a 2003/530/EK határozattal elfogadott támogatást természeténél és rendkívüli jellegénél fogva egyszeri, maximális, és semmilyen más jellegű intézkedéssel nem összevonható, az olasz hatóságok mindenekelőtt kiemelik, hogy a szóban forgó határozat elismeri az olyan rendkívüli körülmények meglétét, amelyek miatt a Tanács a szóban forgó támogatást, bizonyos feltételek betartása esetén a Szerződés 107. cikkével összeegyeztethetőnek ítéli meg. Kiemelik továbbá, hogy az elvégzett vizsgálatok eredményei alapján a részletfizetési ütemezés megfelel a 2003/530/EK határozat rendelkezéseinek, tekintve, hogy az időközben a programból már kizárt tizenöt tejtermelő kivételével valamennyien eljutottak a hetedik részlet befizetéséig. Megítélésük szerint a 2003/530/EK határozat elfogadásához vezető körülmények rendkívüli volta önmagában nem zárja ki annak a lehetőségét, hogy a Tanács által elfogadott támogatás kedvezményezettjei bármely más kedvezményben részesüljenek: a szerződés pusztán hivatkozik az említett körülmények rendkívüli voltára, amelyekre nézve - anélkül, hogy a jóváhagyott támogatások jellege vagy végrehajtásának módja kapcsán bármilyen megszorítást előírna - a szerződés 107. cikkétől, illetve a 109. cikk előírásaitól való eltérések vonatkozásában egyszerűen a Tanács egyhangú határozatára hagyatkozik. A jelen ügyben a körülményeknek a 2003/530/EK határozat elfogadásához vezető rendkívüli jellegét teljes mértékben tükrözi a szóban forgó határozat elfogadásának módja - vagyis az egyhangú egyetértés -, az említett jelleg az elfogadást eredményező körülményekben, nem pedig magában a támogatásban keresendő.
(18)
Ezenkívül az olasz hatóságok szerint a fizetéshalasztás de minimis támogatásnak minősül, ennélfogva külön intézkedésként értékelendő, mivel a tejtermelők elhanyagolható számát érinti, csekély jelentőségű összegről van szó, és a részletfizetési ütemterv nem került módosításra, hanem szerkezetét tekintve mind a részletek számát, mind pedig azok lejáratát tekintve változatlan maradt.
(19)
Végül az olasz hatóságok emlékeztetnek, hogy a tanácsi határozat elfogadásáról szóló 2003. július 30-i miniszteri rendelet szerint a részletfizetés kedvezményezettjei nem vitathatják a kirótt illetékfizetési kötelezettség jogosságát, továbbá a kötelezettségüket nem teljesítő adósokat ki kell zárni a részletfizetésből. Az olasz hatóságok szerint ez a körülmény beszedési eljárások megindítását eredményezi, amelyekkel szemben a tejtermelők újabb folyamodványokat nyújtanak be. Ésszerű lenne tehát elkerülni az elhanyagolható összegek behajtására irányuló olyan eljárásokat, amelyeknek költségei magasabbak a behajtani kívánt összegeknél. Ezzel kapcsolatosan az olasz hatóságok a közös agrárpolitika finanszírozásáról szóló, 2005. június 21-i 1290/2005/EK tanácsi rendelet (7) 32. cikke (6) bekezdésére hivatkoznak, amely szerint kellően indokolt esetben a tagállamok eltekinthetnek a behajtástól abban az esetben, ha az arra fordított összegek és a behajtás előrelátható költségei meghaladják a behajtandó összeg mértékét. Véleményük szerint az említett rendelkezést a hasonlóság elve alapján a jelen ügyben is alkalmazni kellene. Mindenesetre hasonló rendelkezést tartalmaz a 289/2002. sz. törvény (2003. évi költségvetési törvény) 25. cikke (4) bekezdése, amely kimondja, hogy 12 euró összeg csekély összegnek minősül, és nem képezi behajtás tárgyát. A halasztás kedvezményezettjei közül 559-en az említett összegnél kisebb mértékű támogatásban részesültek.
(20)
A 2012. április 26-án e-mailben eljuttatott levélben az olasz hatóságok ismertették a fizetéshalasztás kedvezményezettjeinek listáját, illetve az általuk egyénenként kapott támogatás összegét.
V. AZ ÉRDEKELTEK ÉSZREVÉTELEI AZ ELJÁRÁS MEGINDÍTÁSÁVAL KAPCSOLATBAN
(21)
2012. március 7-én a Bizottsághoz az érdekelt harmadik felek közül egy harmadik is észrevételeket nyújtott be az eljárás megindításával kapcsolatban.
(22)
Észrevételeiben az érdekelt fél lényegében arra kér választ, hogy a Bizottság miért csak a 10/2011. sz. törvényben előírt fizetéshalasztással kapcsolatosan indított eljárást, miért nem terjesztette ki azt a 122/2010. sz. törvény 40a cikkének rendelkezéseire is, amelyek értelmében valamely részlet megfizetésének halasztása történhet egy, a 33/2009. sz. törvényben előírt pót-befizetési ütemezés keretében; továbbá kéri a Bizottságot, hogy járjon el a fentiek szerint. Ezzel kapcsolatban az érdekelt fél felhívja a figyelmet, hogy a 122/2010. sz. törvény 40a cikkének rendelkezéseivel kapcsolatos korábban már érkezett bejelentés a Bizottsághoz, ahol a belejelentést archiválták.
(23)
2012. március 10-én a Bizottsághoz az érdekelt harmadik felek közül egy második is észrevételeket nyújtott be az eljárás megindításával kapcsolatban.
(24)
Észrevételeiben az érdekelt fél felhívja a Bizottság figyelmét a 16/2012. sz. törvényerejű rendelet 1. cikke (4) bekezdésére, amely lehetővé teszi az adóssággal bíró, gazdasági nehézségekkel küzdő vállalkozások számára, hogy kötelezettségeiket egyenlő részletekben fizessék meg. A Bizottság beavatkozását, és az említett rendelkezések belső piaccal való összeegyeztethetetlenségének megállapítását kéri.
(25)
2012. március 14-én a Bizottsághoz egy további érdekelt harmadik fél is észrevételeket nyújtott be az eljárás megindításával kapcsolatban.
(26)
Észrevételeiben az érdekelt harmadik fél szintén hivatkozik a 16/2012. sz. törvényre, rámutatva a törvény által a termelők között teremtett egyenlőtlen bánásmódra, valamint az AGEA (Agenzia per le Erogazioni in Agricoltura - olasz kifizető ügynökség) által a kiegészítő illeték kiszámításához használt adatok pontosságának kérdésére.
VI. ÉRTÉKELÉS
VI.1. Támogatás megléte
(27)
Az az EUMSZ 107. cikke (1) bekezdése értelmében a belső piaccal összeegyeztethetetlen a tagállamok által vagy állami forrásból bármilyen formában nyújtott olyan támogatás, amely bizonyos vállalkozásoknak vagy bizonyos áruk termelésének előnyben részesítése által torzítja a versenyt, vagy azzal fenyeget, amennyiben ez érinti a tagállamok közötti kereskedelmet.
(28)
A szóban forgó intézkedés, vagyis a fizetéshalasztáshoz kapcsolódó támogatás (kamatmentes kölcsönnek megfelelő támogatás nyújtása - lásd 13. pont második francia bekezdés), ugyanakkor a 2003/530/EK határozat megsértéséből eredő új támogatás (a már megfizetett éves részletekre vonatkozó kamatfizetés elmulasztása, illetve éves tőke- és kamatfizetés elmulasztása a részletfizetés lejáratáig, azaz 2017. december 31-ig) (új támogatás - lásd 13. pont harmadik francia bekezdés) az alábbi meghatározásnak felel meg:
(29)
Az intézkedés az államnak róható fel, mivel egy nemzeti törvényből ered; közpénzből kerül finanszírozásra abban az értelemben, hogy az olasz állam a 2003/530/EK határozat szerinti éves törlesztőrészletre alkalmazott fizetéshalasztással, illetve a halasztás révén létrehozott új támogatással meghatározott időre lemondott egy olyan összegről, amelyet más célokra fordíthatott volna.
(30)
Meghatározott vállalkozások, különösen a tejtermelő mezőgazdasági vállalkozások számára biztosít előnyöket.
(31)
Olaszország piaci helyzetéből adódóan érintheti a tagállamok közötti kereskedelmet (8).
(32)
Torzíthatja a piaci versenyt, mivel a kedvezményezett vállalkozások számára valóban olyan előnyt jelentett, amelyben szokásos piaci körülmények között nem részesülhettek volna (a halasztás után nem került felszámításra kamat, így az egy kamatmentes kölcsönnel egyenértékű), és amelynek következtében versenyhelyzetük a többi, a fenti előnyben nem részesülő vállalkozással szemben javult (9).
(33)
Mindazonáltal, figyelembe véve az olasz hatóságok által a szerződés 108. cikke (2) bekezdése szerinti eljárás megindítására adott válaszukban előterjesztett kiegészítő információkat, meg kell vizsgálni, hogy a szóban forgó intézkedés egy, az 1535/2007/EK rendelet előírásainak megfelelő de minimis támogatási program hatálya alá tartozik-e, ugyanis ilyen esetben nem minősül a szerződés 107. cikke (1) bekezdése szerinti állami támogatásnak.
(34)
Az olasz hatóságok a 2012. április 26-án e-mailben eljuttatott levelükben kimutatták, hogy a fizetéshalasztásra vonatkozó kamatok a 0,08 euró és 694,19 euró közötti tartományba esnek. Pontosították továbbá, hogy a vizsgálat során megállapítást nyert: nem került túllépésre az Olaszország részére előírt, hároméves időszakra vonatkozó felső határ, azonban még vizsgálni szükséges, hogy a de minimis támogatások halmozódása esetén fennáll-e a 2009., 2010. és 2011. évekre előírt támogatások túllépésének a veszélye.
(35)
A Bizottság minden kétséget kizáróan megállapíthatja, hogy a fizetéshalasztás önállóan vett kamatai nem haladják meg az 1535/2007/EK rendelet 3. cikke (2) bekezdésében előírt 7 500 eurós összeget, és tudomásul veszi, hogy a fizetéshalasztással nyújtott 50 877,41 euró összegű támogatással Olaszország nem lépte túl az említett rendelet mellékletében a részére előírt 320 505 000 eurós felső határt. Mindazonáltal a Bizottságnak nem áll rendelkezésére egyetlen olyan új elem sem, amely igazolná, hogy egy esetben sem lépték túl a hároméves időszakra előírt 7 500 eurós egyéni felső határt az egyazon kedvezményezettnek nyújtott de minimis támogatásokat is beleszámítva - tekintve, hogy a Bizottság 2012. április 26. óta nem kapott az olasz hatóságoktól semmilyen arra vonatkozó tájékoztatást, hogy ilyen irányú vizsgálatokat folytatnak-e. A Bizottság ennélfogva nem vonhatja le azt a következtetést, hogy az említett egyéni felső határok minden esetben betartásra kerültek-e, annál is inkább, mivel számításba kell vennie a 2003/530/EK határozat előírásainak megsértéséből eredően keletkezett új támogatást is. A Bizottságnak ugyanis összességében kell vizsgálnia a szóban forgó intézkedést (a fizetéshalasztással nyújtott támogatást - a kamatmentes kölcsönnek minősülő támogatástartalmat - valamint a 2003/530/EK határozat előírásainak megsértéséből eredően létrejött új támogatást): a kedvezményezettek jelentős számban (1 250-nél többen) kaptak fizetéshalasztást, és a támogatás összege magában foglalja a fő támogatás egy (a 2013., 2014., 2015., 2016. és 2017. december 31-i lejáratú éves törlesztőrészleteknek megfelelő) részét is, kamatokkal egyetemben, ami nagy mértékben meghaladja az olasz hatóságok által, érvelésük alátámasztásához figyelembe vett fizetéshalasztás kamatait.
(36)
Ezenkívül az 1535/2007/EK bizottsági rendelet 3. cikke (7) bekezdése szerint „[a] de minimis támogatás nem halmozható ugyanazon támogatható költségekre vonatkozó állami támogatással, ha a támogatáshalmozás magasabb támogatási intenzitást eredményezne, mint amelyet a közösségi szabályozás az adott eset sajátos körülményeinek figyelembevételével megenged.”
(37)
Ezzel kapcsolatban a Bizottság a szerződés 108. cikke (2) bekezdése szerinti eljárás megindításával már jelezte, hogy a fizetéshalasztás egy, a Tanács által elfogadott olyan támogatással adódik össze, amely az adott körülmények között az adható maximális támogatási összegnek minősül.
(38)
Ezenkívül az olasz hatóságok úgy vélik, hogy a fizetéshalasztás önálló intézkedésként értékelendő, mivel a tejtermelők elhanyagolható számát érinti, csekély jelentőségű összegről van szó, és a részletfizetési ütemterv nem került módosításra, hanem szerkezetében mind a részletek számát, mind pedig azok esedékességét tekintve változatlan maradt.
(39)
A Bizottság nem ezen az állásponton van. Világos ugyanis, hogy a fizetéshalasztás közvetlenül összefügg egy visszatérítéssel, amelynek részletfizetési ütemterve részletesen meghatározásra került a 2003/530/EK határozatban, amelynek 1. cikke (1) bekezdése első francia bekezdése egyértelműen kimondja, hogy az összeg visszafizetésének egyenlő éves részletekben kell megtörténnie. Ennélfogva a fizetéshalasztás nem minősíthető a 2003/530/EK határozat szerinti részletfizetéstől teljes mértékben különállónak.
(40)
Az olasz hatóságok ezenfelül vitatják azt is, hogy a Tanács által engedélyezett támogatás a tejtermelőknek adható legnagyobb összeg lenne. Szerintük a szóban forgó határozat elismeri azon rendkívüli körülmények meglétét, amelyek miatt a részletfizetés engedélyezésre került, de az említett körülmények rendkívüli jellege önmagában nem zárja ki annak minden lehetőségét, hogy a kedvezményezettek bármely más támogatásban részesüljenek, mivel a szerződés pusztán hivatkozik az említett körülmények rendkívüli voltára anélkül, hogy a jóváhagyott támogatások jellege vagy alkalmazási módja vonatkozásában bármilyen megszorítást előírna. A jelen ügyben a körülményeknek a 2003/530/EK határozat elfogadásához vezető rendkívüli jellegét teljes mértékben tükrözi a szóban forgó határozat elfogadásának módja, vagyis az egyhangú egyetértés - az említett jelleg az elfogadást eredményező körülményekben, nem pedig magában a támogatásban keresendő.
(41)
A Bizottság nem ezen a véleményen van. Ha ugyanis igaz, hogy a szerződés 108. cikke (2) bekezdése kimondja, hogy „[…] a Tanács egyhangúlag úgy határozhat, hogy egy (…) támogatást a belső piaccal összeegyeztethetőnek kell tekinteni, […] ha az ilyen határozatot rendkívüli körülmények indokolják”, valamint hogy a 2003/530/EK határozat (8) preambulumbekezdése szerint „[…] elismeri a rendkívüli körülmények meglétét, amelyek […] a támogatást […] összeegyeztethetőnek minősíthetik a közös piacszervezéssel”, mindez még nem zárja ki, hogy maga a Tanács a határozat rendelkező részében azt rögzíti, hogy a támogatás „kivételesen” összeegyeztethetőnek minősül a közös piaccal, nem pedig azt, hogy „a rendkívüli körülményekre való tekintettel”. A „kivételesen” kifejezés használatával a Tanács egyértelműen jelezni kívánta, hogy a támogatás nyújtását egyszeri jellegűnek minősíti a (8) preambulumbekezdés szerinti rendkívüli körülmények megléte ellenére, és hogy az olasz hatóságok által hivatkozott egyhangú egyetértés, még ha valóban rendkívüli eljárás bizonyítéka lehet is, nem vonhatja kétségbe a határozat szerinti támogatás egyszeri jellegét.
(42)
Tekintettel arra, hogy a Tanács által elfogadott támogatás egyszeri jellegénél fogva az adott körülmények között az adható maximális támogatási összegnek, vagyis 100 %-os támogatással egyenértékűnek minősül, a fizetéshalasztás az 1535/2007/EK rendelet 3. cikke (7) bekezdésének automatikus alkalmazását eredményezi, úgyhogy a fizetéshalasztás támogatástartalma nem minősül az említett rendelet hatálya alá tartozónak, következésképp olyan, a 2003/530/EK tanácsi határozat megsértése nyomán keletkezett új állami támogatásnak tekintendő, amelynek a belső piaccal való összeegyeztethetőségét a fizetéshalasztás engedélyezése pillanatában érvényben lévő versenyszabályok figyelembevételével kell vizsgálni.
VI.2 A támogatás összeegyeztethetősége a belső piaccal
(43)
A támogatás nyújtásakor érvényes versenyszabályokat „Az agrár- és erdészeti ágazatban nyújtott állami támogatásokról szóló közösségi iránymutatás, 2007-2013” tartalmazza.
(44)
Az olasz hatóságok a 2012. április 26-án e-mailben megküldött levélben arra alapozzák érvelésüket, hogy a fizetéshalasztás de minimis támogatási program hatálya alá tartozónak minősül, ennélfogva nem igazolták sem a fizetéshalasztás, sem pedig a 2003/530/EK tanácsi határozat keretén kívül létrehozott támogatás belső piaccal való összeegyeztethetőségét, a fenti iránymutatásnak megfelelően.
(45)
A Bizottság ennélfogva nem rendelkezik olyan új adattal, amely lehetővé tenné a szerződés 108. cikke (2) bekezdése szerinti határozat megindításakor a Bizottság által megfogalmazott kételyek eloszlatását. A fizetéshalasztáshoz kapcsolódó támogatás, és ebből adódóan a 2003/530/EK tanácsi határozat kereteinek be nem tartásával létrehozott új támogatás következésképp pusztán a termelők pénzügyi helyzetének javítására irányuló, de az ágazat fejlődéséhez semmilyen mértékben hozzá nem járuló egyoldalú támogatásnak, vagyis az említett iránymutatás 15. pontja szerint a belső piaccal összeegyeztethetetlen működési támogatásnak minősül.
VI.3 Visszatérítés
(46)
A szerződés és az Európai Unió Bírósága állandó ítélkezési gyakorlata szerint a Bizottság hatáskörébe tartozik annak eldöntése, hogy az érintett államnak meg kell-e szüntetnie vagy módosítania kell-e azt a támogatást, amelyet a Bizottság a belső piaccal összeegyeztethetetlennek ítél (10). A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint az érdekelt tagállamnak a Bizottság által a belső piaccal összeegyeztethetetlennek ítélt támogatás megszüntetésére irányuló kötelezettségének célja az eredeti állapot visszaállítása. A Bíróság e tekintetben kimondta, hogy ez a célkitűzés akkor valósul meg, ha a kedvezményezett visszafizette a jogellenes támogatásként kapott összegeket, elveszítve így azt az előnyt, amelyet versenytársaival szemben élvezett a piacon, és visszaállt a támogatás nyújtása előtti állapot (11).
(47)
Az említett ítélkezési gyakorlattal összhangban az EK-Szerződés 93. cikkének (12) alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló, 1999. március 22-i 659/1999/EK rendelet 14. cikke kimondja, hogy amennyiben jogellenes támogatások esetén elutasító határozat születik, a Bizottság dönt arról, hogy az érintett tagállam hozza meg a szükséges intézkedéseket a támogatásnak a kedvezményezettől (jelen esetben a támogatásban részesült összes kedvezményezettől) történő visszavételére.
(48)
Olaszország tehát köteles minden ahhoz szükséges intézkedést meghozni, hogy a kedvezményezettek visszatérítsék a folyósított összeegyeztethetetlen támogatást. A Bizottság „A tagállamokat a jogellenes és összeegyeztethetetlen állami támogatások visszafizettetésére felszólító bizottsági határozatok hatékony végrehajtásáról (13)” szóló közleményének 42. pontja alapján Olaszországnak a határozat hatálybalépésétől számított négy hónapos határidő áll rendelkezésére, hogy a határozatban foglaltakat végrehajtsa. A visszatérítendő összegeket kamatokkal kell terhelni, amelyeket az EK-Szerződés 93. cikkének alkalmazására vonatkozó részletes szabályok megállapításáról szóló 659/1999/EK tanácsi rendelet végrehajtásáról szóló, 2004. április 21-i 794/2004/EK bizottsági rendelet alapján kell kiszámítani (14).
(49)
A jelen határozat, különös tekintettel minden nyújtott összeegyeztethetetlen egyedi támogatás visszatérítéséről szóló részére, azonnal végrehajtandó.
(50)
Tekintettel azon határozottan rendkívüli körülményekre, amelyek között a támogatást (egy, a Tanács által elfogadott intézkedéscsomagon felül) nyújtották, és magának a támogatásnak a következményeire (a 2003/530/EK határozat feltételeinek megsértése a fizetéshalasztás kedvezményezettjei esetén, noha a határozat szerint a támogatás kivételesen kerül elfogadásra), a fizetéshalasztás kedvezményezettjein történő behajtásnak az alábbi elemeket kellene tartalmaznia:
a)
a 2010. december 31-i esedékességű illetékrészletnek a tényleges visszatérítés napjáig keletkezett késedelmi kamatokkal növelt kamatai;
b)
a 2004., 2005., 2006., 2007., 2008. és 2009. december 31. napján esedékes kamatok (az említett évekre vonatkozó tőketartozás még az előtt megfizetésre került, hogy a fizetéshalasztással megsértették volna a 2003/530/EK határozat feltételeit), a tényleges visszatérítés napjáig keletkezett késedelmi kamatokkal egyetemben;
c)
a 2011. és 2012. december 31. napján esedékes kamatok (nincs arra vonatkozó adat, hogy a tőketartozás nem került megfizetésre az esedékessége napján), a tényleges visszatérítés napjáig keletkezett késedelmi kamatokkal egyetemben;
d)
a 2013., 2014., 2015., 2016. és 2017. évek december 31. napján - vagyis a 2003/530/EK határozatban megállapított utolsó lejárat napjáig - esedékes tőke- és kamattartozás.
(51)
Az olasz hatóságok által az összeg csekély voltának tulajdonított jelentőség, továbbá annak a veszélye, hogy az olasz tejtermelők további kereseteket nyújtanak be a nemzeti bíróságoknál, korántsem változtat azon a tényen, hogy valamely, azon követelményeknek nem megfelelő állami támogatást, amelyek alapján a szerződés 107. cikke szerinti eltérések alkalmazhatók lennének rá - tehát a belső piaccal összeegyeztethetetlen - a kedvezményezetteken kell behajtani, a támogatás nyújtása előtti versenyhelyzet visszaállítása érdekében. A Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint ugyanis egy jogellenes, a belső piaccal összeegyeztethetetlennek nyilvánított támogatás megszüntetése a jogellenesség logikus következménye, mivel a behajtás célja pusztán egy korábbi állapot visszaállítása (15); a korábbi állapot visszaállítására irányuló célkitűzés akkor valósul meg, ha a kedvezményezett visszafizette a jogellenes, belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatásként kapott összegeket, elveszítve így azt az előnyt, amelyet versenytársaival szemben élvezett a piacon, és visszaállt a támogatás nyújtása előtti állapot (16).
(52)
Ezenkívül a visszatérítendő összegek csekély jelentőségét illetően úgy tűnik, az olasz hatóságok csak a fizetéshalasztás tárgyát képező éves törlesztés kamataira terjesztik ki a behajtás területét. Holott a - kizárólag a fizetéshalasztás tényleges kedvezményezettjeire vonatkozó - behajtásnak az összeegyeztethetetlennek minősített támogatás teljes összegére és annak kamataira együttesen ki kell terjednie (e tekintetben lásd az 50. pontot).
(53)
Végezetül az álláspont, miszerint a tejtermelők keresetet nyújthatnak be a nemzeti bíróságokhoz, nem tekinthető relevánsnak, mivel a Bíróság ítélkezési gyakorlata szerint a megoldhatatlan belső nehézségektől való puszta félelem nem indok arra, hogy egy tagállam ne tegyen eleget az uniós jogból eredő kötelezettségeinek (17).
(54)
Mindemellett Olaszország, a mezőgazdasági ágazatban nyújtott egyedi támogatásoknak azon kedvezményezettektől való behajtása során alkalmazhatja a de minimis szabályokat, amelyek a jogellenes, belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatás nyújtásának időpontjában megfelelnek az alkalmazható de minimis rendelet valamennyi követelményének (1535/2007/EK rendelet). A Bizottság „A tagállamokat a jogellenes és összeegyeztethetetlen (18) állami támogatások visszafizettetésére felszólító bizottsági határozatok hatékony végrehajtásáról” szóló közleményének 49. pontjában foglalt rendelkezéseknek megfelelően a tagállamnak a szóban forgó támogatási rendszer alapján nyújtott minden egyes támogatást részletesen vizsgálnia kell. A támogatási rendszer összes kedvezményezettjétől visszakövetelendő összeg számszerűsítéséhez tehát Olaszországnak meg kell állapítania, hogy a támogatást milyen mértékben folyósították olyan konkrét projekt számára, amely a támogatásnyújtás időpontjában megfelelt a csoportmentességi rendeletekben foglalt valamennyi feltételnek, illetve hogy azt a Bizottság által jóváhagyott támogatási rendszer keretében nyújtották-e. Az ilyen esetekben a tagállam alkalmazhatja a visszatérítési határozat tárgyát képező, az Európai Közösséget létrehozó szerződés 92. és 93. cikkének a horizontális állami támogatások bizonyos fajtáira történő alkalmazásáról szóló, 1998. május 7-i 994/98/EK tanácsi rendelet 2. cikke szerint a jogellenes és összeegyeztethetetlen támogatás nyújtásának időpontjában érvényes de minimis támogatásokra vonatkozó feltételeket (19). Az említett feltételek szerint a szóban forgó intézkedés keretében nyújtott támogatás nem minősül támogatásnak azon kedvezményezettek részére, akik a támogatásnyújtás időpontjában az érvényben lévő de minimis rendeletben előírt valamennyi feltételnek megfelelnek (1535/2007/EK rendelet).
VI.4 Az érdekeltek egyéb eljárásokkal kapcsolatos észrevételeinek értékelése
(55)
Az első érdekelt fél által benyújtott észrevételek vonatkozásában (lásd 22. pont) a Bizottság kiemeli, hogy a 122/2010. sz. törvény 40a cikkében foglaltak értelmében, a 33/2009. sz. törvény által meghatározott pótbefizetési ütemezés szerint befizetendő részletek esetében nem kerül alkalmazásra a jelen határozat tárgyát képező eljárás, mivel az nem érinti a 2003/530/EK határozat szerinti kiegészítő részletfizetési ütemezést.
(56)
A másik két érdekelt fél által, a 16/2012. sz. törvényerejű rendelettel (24. és 26. pont) kapcsolatosan benyújtott észrevételek vonatkozásában a Bizottság vizsgálja ugyan az említett rendelet szövegét, de úgy tartja célszerűnek, hogy az említett észrevételeket külön kezelje - ami egyebek között azzal magyarázható, hogy a két eljárás összevonása, illetve az abból adódó összes ügyintézés köre jelentős mértékben elodázná a jelen határozat tárgyát képező eljárás lezárását.
VII. MEGÁLLAPÍTÁS
(57)
A Bizottság megállapítja, hogy Olaszország jogellenesen engedélyezte a szóban forgó fizetéshalasztást, ami miatt az ahhoz kapcsolódó támogatás (lásd 13. pont második francia bekezdés), illetve a 2003/530/EK határozat megsértésével létrehozott új támogatás (lásd 13. pont harmadik francia bekezdés) egyaránt jogellenessé vált. A fenti elemzésből látszik, hogy a vizsgált támogatások egyike sem minősíthető a belső piaccal összeegyeztethetőnek, tekintve hogy az olasz hatóságok nem nyújtottak be semmilyen információt a szóban forgó támogatások mezőgazdasági ágazatra alkalmazandó versenyszabályok szerinti összeegyeztethetőségének bizonyítására (lásd 43-45. pont) (pusztán arra a feltevésre szorítkoztak, hogy a fizetéshalasztás külön, tehát a 2003/530/EK határozatra gyakorolt hatását figyelmen kívül hagyva vizsgálandó, és de minimis támogatásnak minősíthető). A Bizottságnak tehát nem áll módjában tisztázni a szerződés 108. cikke (2) bekezdése szerinti határozat megindításakor megfogalmazott kételyeket.
(58)
Az összeegyeztethetetlen támogatásokat a vonatkozó kamatokkal együtt vissza kell fizettetni a kedvezményezettekkel, vagyis azokkal, akik ténylegesen igénybe vették a szóban forgó fizetéshalasztást.
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
1. A tejre kirótt illeték 2010. december 31-én esedékes részlet megfizetésére Olaszország által jogellenesen, az Európai Unió működéséről szóló szerződés és különösen annak 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével, a 10/2011. sz. törvénnyel a 2010. december 29-i 225. sz. törvényerejű rendelet 1. cikkébe beiktatott 12k bekezdése szerinti halasztás a belső piaccal összeegyeztethetetlen támogatásnak minősül.
2. Az Olaszország által, a 2003/530/EK határozat szerinti feltételek be nem tartásával, az Európai Unió működéséről szóló szerződés 108. cikke (3) bekezdésének megsértésével jogellenesen nyújtott, az 1. cikkben hivatkozott támogatás a belső piaccal összeegyeztethetetlen.
2. cikk
1. Olaszország köteles a jelen határozat 1. cikke (1) bekezdése szerinti fizetéshalasztás kedvezményezettjeivel visszafizettetni a határozat 1. cikke (1) és (2) bekezdése szerinti összeegyeztethetetlen támogatásokat.
2. A visszatérítendő összeg a kedvezményezettek részére történő rendelkezésre bocsátásának időpontjától a tényleges visszafizetés időpontjáig kamatozik.
3. A kamatok a 794/2004/EK bizottsági rendelet V. fejezetével összhangban kamatos kamatszámítás módszerrel kerülnek meghatározásra.
4. A kizárólag a jelen határozat 1. cikke szerinti fizetéshalasztást, következésképp a 2. cikk szerinti támogatást ténylegesen igénybe vett kedvezményezettekre kiterjedő visszatérítésnek az alábbiakra kell kiterjednie:
a)
a 2010. december 31-i esedékességű illetékrészletnek a tényleges visszatérítés napjáig keletkezett késedelmi kamatokkal növelt kamatai;
b)
a 2004., 2005., 2006., 2007., 2008. és 2009. december 31. napján esedékes kamatok (az említett évekre vonatkozó tőketartozás még az előtt megfizetésre került, hogy a fizetéshalasztással megsértették volna a Tanács határozatát), a tényleges visszatérítés napjáig keletkezett késedelmi kamatokkal egyetemben;
c)
a 2011. és 2012. december 31. napján esedékes kamatok (nincs arra vonatkozó adat, hogy a tőketartozás nem került megfizetésre az esedékessége napján), a tényleges visszatérítés napjáig keletkezett késedelmi kamatokkal egyetemben;
d)
a 2013., 2014., 2015., 2016. és 2017. december 31. napján - vagyis a Tanács határozatában megállapított utolsó lejárat napjáig - esedékes tőke- és kamattartozás.
5. Az 1. cikk szerinti támogatási rendszer keretében nyújtott egyéni támogatások nem minősülnek állami támogatásnak, ha a támogatásnyújtás időpontjában megfelelnek az akkor hatályos 994/98/EK rendelet 2. cikke alapján elfogadott rendelet feltételeinek.
3. cikk
1. Az 1. cikkben hivatkozott támogatás visszafizettetését azonnali hatállyal, jogerősen végre kell hajtani.
2. Olaszország intézkedik a határozat kihirdetéstől számított négy hónapon belül történő végrehajtásáról.
4. cikk
1. A jelen határozat kihirdetésétől számított két hónapon belül Olaszország benyújtja az alábbi információkat:
a)
azon kedvezményezettek listája, amelyek az 1. cikkben említett támogatási rendszer keretében támogatásban részesültek, az egyes kedvezményezettek által kapott teljes összeg megjelölésével;
b)
az egyes, a de minimis szabály alkalmazási körén kívül eső támogatásban részesült kedvezményezettek által visszafizetendő teljes összeg (tőke és kamat);
c)
a jelen határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott és tervezett intézkedések részletes ismertetése;
d)
a kedvezményezetteknek a támogatás visszafizetésére történő felszólítását igazoló dokumentumok.
2. Olaszország az 1. cikk szerinti támogatási rendszer keretében nyújtott támogatás teljes visszatérítéséig tájékoztatja a Bizottságot a jelen határozat végrehajtásának érdekében hozott nemzeti intézkedésekről. A Bizottság egyszerű kérésére Olaszország haladéktalanul tájékoztatást ad a határozatnak való megfelelés érdekében már meghozott és tervezett intézkedésekről. Ezenfelül részletes adatokat szolgáltat a kedvezményezett által már ténylegesen visszafizetett támogatási és kamatösszegekről.
5. cikk
Ennek a határozatnak az Olasz Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2013. július 17-én.