NAŘÍZENÍ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY (EU) č. 469/2014
ze dne 16. dubna 2014,
kterým se mění nařízení (ES) č. 2157/1999 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (ECB/1999/4)
(ECB/2014/18)
RADA GUVERNÉRŮ EVROPSKÉ CENTRÁLNÍ BANKY,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 132 odst. 3 této smlouvy,
s ohledem na statut Evropského systému centrálních bank a Evropské centrální banky, a zejména na články 34.3 a 19.1 tohoto statutu,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 2532/98 ze dne 23. listopadu 1998 o pravomoci Evropské centrální banky uvalovat sankce (1), a zejména na čl. 6 odst. 2 tohoto nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Evropská centrální banka (ECB) uplatňuje nařízení Evropské centrální banky (ES) č. 2157/1999 (ECB/1999/4) (2) při ukládání sankcí v různých oblastech své působnosti včetně provádění měnové politiky Unie, provozování platebních systémů a shromažďování statistických informací.
(2)
Nařízení Rady (EU) č. 1024/2013 (3). opravňuje ECB ukládat úvěrovým institucím, nad nimiž vykonává dohled, správní peněžité sankce, poruší-li tyto instituce požadavek vyplývající z přímo použitelných právních předpisů Unie, a sankce v případě porušení nařízení či rozhodnutí ECB.
(3)
ECB přijala nařízení (EU) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) (4), kterým podrobněji stanoví postupy, kterými se ECB, vnitrostátní příslušné orgány a vnitrostátní pověřené orgány řídí při plnění svých úkolů v oblasti dohledu podle nařízení (EU) č. 1024/2013. Nařízení (EU) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) obsahuje ustanovení, která upravují postup ukládání správních sankcí ze strany ECB a vnitrostátních příslušných orgánů v oblasti dohledu.
(4)
V zájmu zavedení jednotného režimu ukládání sankcí ze strany ECB při plnění jejích úkolů v oblasti dohledu podle nařízení (EU) č. 1024/2013 a nařízení (EU) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) přijala ECB doporučení ECB/2014/19 (5).
(5)
Nařízení (ES) č. 2157/1999 by mělo být zpřesněno v tom smyslu, že se použije pouze na ukládání sankcí ze strany ECB při plnění jejích úkolů v oblastech, které se netýkají dohledu, zatímco nařízení (EU) č. YYY/2014 (ECB/2014/17) se použije na ukládání správních sankcí ze strany ECB při plnění jejích úkolů v oblasti dohledu.
(6)
Při podrobnějším vymezení procesních pravidel, která se použijí na zahájení a provádění řízení o sankcích upraveného v nařízení (ES) č. 2532/98, by ECB měla vzít v úvahu stupeň přísnosti předpokládané sankce.
(7)
Nařízení (ES) č. 2157/1999 je proto třeba příslušným způsobem změnit,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Změny
Nařízení (ES) č. 2157/1999 se mění takto:
1)
Za článek 1 se vkládá nový článek 1a, který zní:
„Článek 1a
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje pouze na sankce, které může ECB uvalit při plnění svých úkolů v oblastech, které se netýkají dohledu. Nevztahuje se na správní sankce, které může ECB uvalit při plnění svých úkolů v oblasti dohledu.“
2)
Za článek 1a se vkládá nový článek 1b, který zní:
„Článek 1b
Nezávislá vyšetřovací jednotka
1. Pro účely rozhodování, zda má být zahájeno řízení o sankcích podle článku 2 a uplatněny pravomoci vymezené v článku 3, zřídí ECB vnitřní nezávislou vyšetřovací jednotku (dále jen „vyšetřovací jednotka“) složenou z vyšetřujících úředníků, kteří své vyšetřovací funkce vykonávají nezávisle na Výkonné radě a Radě guvernérů a neúčastní se jednání Výkonné rady a Rady guvernérů.
2. Má-li ECB za to, že existuje důvod domnívat se, že dochází či došlo k jednomu či více porušením, postoupí se věc Výkonné radě.
3. Pokud Výkonná rada předpokládá, že by použitelná sankce mohla přesáhnout hranici uvedenou v čl. 10 odst. 1, nepoužije se zjednodušené řízení o sankcích upravené v článku 10 a Výkonná rada věc postoupí vyšetřovací jednotce. Vyšetřovací jednotka rozhodne, zda má být zahájeno řízení o sankcích.
4. Veškeré odkazy na ECB v článcích 2 až 4, čl. 5 odst. 1 až 3 a článku 6 se považují za odkazy na vyšetřovací jednotku ECB nebo v případech, kdy se použije zjednodušené řízení o sankcích podle článku 10, na Výkonnou radu.
5. Ustanoveními tohoto článku není dotčena pravomoc příslušné národní centrální banky zahájit řízení o sankcích a provést vyšetřování v souladu s tímto nařízením.“
3)
V článku 2 se odstavec 1 nahrazuje tímto:
„1. Proti stejnému podniku nesmí být na základě stejných skutečností zahájeno více než jedno řízení o sankcích. ECB ani příslušná národní centrální banka proto nepřijme žádné rozhodnutí o tom, zda zahájí řízení o sankcích, dokud se navzájem neinformují a nekonzultují.“
4)
V článku 2 se odstavec 3 nahrazuje tímto:
„3. Buď ECB, nebo případně příslušná národní centrální banka, jsou na základě žádosti oprávněny se navzájem podporovat a spolupracovat v řízení o sankcích, zejména předáváním informací, které jsou pokládány za relevantní.
V odstavcích 1 a 3 se zrušují následující slova: „Výkonná rada“.“
5)
Za článek 7 se vkládá nový článek 7a, který zní:
„Článek 7a
Předložení návrhu Výkonné radě
1. Pokud se vyšetřovací jednotka či případně příslušná národní centrální banka po ukončení řízení o sankcích domnívá, že by měla být příslušnému podniku uložena sankce, předloží Výkonné radě návrh, v němž stanoví, že se příslušný podnik dopustil porušení, a uvede výši sankce, která má být uložena.
2. Vyšetřovací jednotka či příslušná národní centrální banka založí svůj návrh jen na skutečnostech a námitkách, k nimž se příslušný podnik měl možnost vyjádřit.
3. Pokud se Výkonná rada domnívá, že spis předložený vyšetřovací jednotkou či příslušnou národní centrální bankou je neúplný, může jí spis vrátit spolu s odůvodněnou žádostí o dodatečné informace.
4. Pokud Výkonná rada na základě úplného spisu s návrhem vyšetřovací jednotky či příslušné národní centrální banky na uvalení sankce na příslušný podnik souhlasí, přijme rozhodnutí v souladu s návrhem předloženým vyšetřovací jednotkou či příslušnou národní centrální bankou.
5. Pokud se Výkonná rada na základě úplného spisu domnívá, že skutečnosti popsané v návrhu vyšetřovací jednotky či příslušné národní centrální banky nepředstavují dostatečný důkaz, že došlo porušení, může přijmout rozhodnutí, kterým případ ukončí.
6. Pokud Výkonná rada na základě úplného spisu souhlasí se závěrem, že se příslušný podnik dopustil porušení, tak je uvedeno v návrhu vyšetřovací jednotky či příslušné národní centrální banky, avšak nesouhlasí s navrhovanou sankcí, přijme rozhodnutí, v němž stanoví sankci, kterou považuje za přiměřenou.
7. Pokud Výkonná rada na základě úplného spisu nesouhlasí s návrhem vyšetřovací jednotky či příslušné národní centrální banky, ale dojde k závěru, že se příslušný podnik dopustil jiného porušení, anebo že k podání příslušného návrhu vyšetřovací jednotkou či příslušnou národní centrální bankou je dán jiný skutkový základ, písemně informuje příslušný podnik o svých zjištěních a o námitkách, které proti němu byly vzneseny.
8. Výkonná rada přijme rozhodnutí, kterým určí, zda se příslušný podnik dopustil porušení a případně jaká sankce na něj má být uvalena. Rozhodnutí přijatá Výkonnou radou se zakládají jen na skutečnostech a námitkách, k nimž se příslušný podnik měl možnost vyjádřit.“
Článek 2
Závěrečná ustanovení
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné v členských státech v souladu se Smlouvami.
Ve Frankfurtu nad Mohanem dne .
AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK 469/2014/EU RENDELETE
(2014. április 16.)
az Európai Központi Bank szankciók kirovására vonatkozó hatásköréről szóló 2157/1999/EK rendelet (EKB/1999/4) módosításáról
(EKB/2014/18)
AZ EURÓPAI KÖZPONTI BANK KORMÁNYZÓTANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 132. cikke (3) bekezdésére,
tekintettel a Központi Bankok Európai Rendszere és az Európai Központi Bank Alapokmányára és különösen annak 34.3. és 19.1. cikkére,
tekintettel az Európai Központi Bank szankciók kirovására vonatkozó hatásköréről szóló, 1998. november 23-i 2532/98/EK tanácsi rendeletre (1), és különösen annak 6. cikke (2) bekezdésére,
mivel:
(1)
Az Európai Központi Bank (EKB) a 2157/1999/EK európai központi banki rendeletet (EKB/1999/4) (2) annak érdekében alkalmazta, hogy szankciókat rójon ki a hatáskörébe tartozó különböző területeken, ideértve különösen az Unió monetáris politikájának végrehajtását, a fizetési rendszerek működését és a statisztikai információgyűjtést.
(2)
Az 1024/2013/EU tanácsi rendelet (3) feljogosítja az EKB-t arra, hogy adminisztratív pénzbírságokat rójon ki az általa felügyelt hitelintézetekre, amennyiben ezek megsértik a közvetlenül alkalmazandó uniós jog valamely követelményét, illetve szankciókat rójon ki az EKB rendeleteiben vagy határozataiban rögzített követelmények megszegése esetén.
(3)
Az EKB elfogadta az YYY/2014/EU (EKB/2014/17) európai központi banki rendeletet (4), amely tovább pontosítja az EKB, az illetékes nemzeti hatóságok és a kijelölt nemzeti hatóságok 1024/2013/EU rendelet szerinti felügyeleti feladatai ellátását szabályozó eljárásokat. Az YYY/2014/EU (EKB/2014/17) rendelet a felügyelet körében a közigazgatási szankcióknak az EKB és az illetékes nemzeti hatóságok általi kirovására irányuló eljárásra vonatkozó rendelkezéseket tartalmaz.
(4)
Az EKB felügyeleti feladatainak az 1024/2013/EU rendelet és az YYY/2014/EU (EKB/2014/17) rendelet alapján való ellátása során történő szankcionálás következetes rendszerének kialakítása érdekében az EKB elfogadta az EKB/2014/19 ajánlást (5).
(5)
A 2157/1999/EK rendeletben egyértelművé kell tenni, hogy az csak az EKB által a nem felügyeleti vonatkozású központi banki feladatai ellátása során történő közigazgatási szankciók kirovására vonatkozik, míg az YYY/2014/EU (EKB/2014/17) rendelet az EKB által a felügyeleti feladatai ellátása során történő szankcionálásra alkalmazandó.
(6)
A 2532/98/EK rendeletben rögzített jogsértési eljárás kezdeményezésére és lefolytatására alkalmazandó eljárási szabályok további pontosítása során az EKB-nak figyelembe kell vennie az előirányzott szankció súlyossági fokát.
(7)
Ezért a 2157/1999/EK rendeletet ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Módosítások
A 2157/1999/EK rendelet a következőképpen módosul:
(1)
A szöveg az 1. cikk után a következő új 1a. cikkel egészül ki:
„1a. cikk
Hatály
Ez a rendelet csak az EKB által a nem felügyeleti vonatkozású központi banki feladatai ellátása során kiróható közigazgatási szankciókra alkalmazandó. Nem alkalmazandó az EKB által a felügyeleti feladatai ellátása során kiróható szankciókra.”
(2)
A szöveg az 1a. cikk után a következő új 1b. cikkel egészül ki:
„1b. cikk
Független vizsgálati egység
(1) Annak eldöntése céljára, hogy jogsértési eljárást kezdeményezzen-e a 2. cikk alapján, és gyakorolja-e a 3. cikkben rögzített hatáskörét, az EKB belső független vizsgálati egységet (a továbbiakban: vizsgálati egység) hoz létre, amely vizsgáló tisztviselőkből áll, akik vizsgálati feladataikat az Igazgatóságtól és a Kormányzótanácstól függetlenül látják el, és az Igazgatóság és a Kormányzótanács tanácskozásain nem vesznek részt.
(2) Amennyiben az EKB úgy ítéli meg, hogy okkal feltételezhető, hogy egy vagy több jogsértést követnek vagy követtek el, az ügyet az Igazgatóság elé utalja.
(3) Amennyiben az Igazgatóság úgy ítéli meg, hogy az alkalmazandó szankció meghaladhatja a 10. cikk (1) bekezdésében előírt határt, a 10. cikkben rögzített egyszerűsített eljárás nem alkalmazandó, és az Igazgatóság az ügyet a vizsgálati egység elé utalja. A vizsgálati egység határoz arról, hogy jogsértési eljárást kezdeményez-e.
(4) A 2-4. cikkben, az 5. cikk (1)-(3) bekezdésében és a 6. cikkben szereplő, az EKB-ra való hivatkozást az EKB vizsgálati egységére, vagy - amennyiben a 10. cikk szerinti egyszerűsített eljárás alkalmazandó - az Igazgatóságra való hivatkozásként kell értelmezni.
(5) E cikk rendelkezései nem érintik az illetékes nemzeti központi bank arra vonatkozó hatáskörét, hogy e rendelettel összhangban jogsértési eljárást kezdeményezzen és vizsgálatot folytasson le.”
(3)
A 2. cikk (1) bekezdésének a helyébe a következő szöveg lép:
„(1) Egy bizonyos vállalkozással szemben ugyanazon tényállás alapján csak egy jogsértési eljárás kezdeményezhető. Ennek megfelelően sem az EKB, sem az illetékes nemzeti központi bank nem dönthet jogsértési eljárás kezdeményezéséről, illetve annak mellőzéséről mindaddig, amíg kölcsönösen nem tájékoztatták egymást, illetve nem egyeztettek egymással.”
(4)
A 2. cikk (3) bekezdésének helyébe a következő szöveg lép:
„(3) Az EKB vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank megkeresés alapján jogosult segítséget nyújtani egymásnak és együttműködni egymással a jogsértési eljárás lefolytatásában, különös tekintettel a tárgyhoz tartozónak ítélt információk átadására.”
(5)
A szöveg a 7. cikk után a következő új 7a. cikkel egészül ki:
„7a. cikk
Javaslat benyújtása az Igazgatósághoz
(1) Ha a vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank a jogsértési eljárás befejezése után úgy ítéli meg, hogy szankciót kell kiróni az érintett vállalkozásra, javaslatot nyújt be az Igazgatósághoz, amelyben megállapítja, hogy az érintett vállalkozás jogsértést követett el, és meghatározza a kiróható szankció összegét.
(2) A vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank a javaslatát csak olyan tényekre és kifogásokra alapozza, amelyek vonatkozásában az érintett vállalkozásnak lehetősége volt észrevételek megtételére.
(3) Ha az Igazgatóság úgy ítéli meg, hogy a vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank által benyújtott ügyirat hiányos, indokolt hiánypótlási kérelem kíséretében visszaküldheti az ügyiratot a vizsgálati egységhez vagy az illetékes nemzeti központi bankhoz.
(4) Ha az Igazgatóság a teljes ügyirat alapján egyetért a vizsgálati egységnek vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi banknak az érintett vállalkozásra szankció kirovására irányuló javaslatával, úgy a vizsgálati egység vagy az illetékes nemzeti központi bank által benyújtott javaslattal összhangban álló határozatot hoz.
(5) Ha az Igazgatóság a teljes ügyirat alapján úgy ítéli meg, hogy a vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank javaslatában ismertetett tényállás nem jelent elegendő bizonyítékot a jogsértésre vonatkozóan, az Igazgatóság az ügyet lezáró határozatot hozhat.
(6) Ha az Igazgatóság a teljes ügyirat alapján egyetért a vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank javaslatában szereplő azon megállapítással, hogy az érintett vállalkozás jogsértést követett el, de nem ért egyet a javasolt szankcióval, határozatot hoz, amelyben meghatározza az általa helyénvalónak tekintett szankciót.
(7) Ha az Igazgatóság a teljes ügyirat alapján nem ért egyet a vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank javaslatával, de megállapítja, hogy az érintett vállalkozás egy másik jogsértést követett el vagy a vizsgálati egység vagy adott esetben az illetékes nemzeti központi bank javaslata más tényálláson alapul, írásban értesíti az érintett vállalkozást megállapításairól és az érintett vállalkozással szemben felhozott kifogásokról.
(8) Az Igazgatóság határozatot hoz, amelyben megállapítja, hogy az érintett vállalkozás elkövette-e a jogsértést és meghatározza az esetlegesen kirovandó szankciót. Az Igazgatóság által hozott határozat csak olyan tényekre és kifogásokra alapítható, amelyek vonatkozásában az érintett vállalkozásnak lehetősége volt észrevételek megtételére.”
2. cikk
Záró rendelkezések
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet a Szerződéseknek megfelelően teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó a tagállamokban.
Kelt Frankfurt am Mainban, 2014. április 16-án.