PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 908/2014
ze dne 6. července 2014,
kterým se stanoví pravidla pro uplatňování nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013, pokud jde o platební agentury a další subjekty, finanční řízení, schvalování účetní závěrky, pravidla pro kontroly, jistoty a transparentnost
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1306/2013 ze dne 17. prosince 2013 o financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky a o zrušení nařízení Rady (EHS) č. 352/78, (ES) č. 165/94, (ES) č. 2799/98, (ES) č. 814/2000, (ES) č. 1290/2005 a (ES) č. 485/2008 (1), a zejména na čl. 8 odst. 2, čl. 9 odst. 2, článek 23, čl. 36 odst. 6, čl. 46 odst. 5 a 6, čl. 50 odst. 2, čl. 53 odst. 1, čl. 57 odst. 2, čl. 62 odst. 2, čl. 66 odst. 4 a články 88, 104 a 114 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Nařízení (EU) č. 1306/2013 stanoví základní pravidla pro financování, řízení a sledování společné zemědělské politiky, mj. pro akreditaci platebních agentur a koordinačních subjektů, finanční řízení, postupy schvalování, kontrolní systémy a sankce, včetně kontroly operací, jistot a transparentnosti. V zájmu hladkého fungování a jednotného uplatňování nového právního rámce, který uvedené nařízení zavádí, byla Komise zmocněna přijmout určitá pravidla v těchto oblastech. Tato nová pravidla by měla nahradit příslušná ustanovení nařízení Komise (ES) č. 601/94 (2), (ES) č. 4/2004 (3), (ES) č. 883/2006 (4), (ES) č. 884/2006 (5), (ES) č. 885/2006 (6), (ES) č. 259/2008 (7) a (EU) č. 282/2012 (8). Nařízení (ES) č. 883/2006, (ES) č. 884/2006, (ES) č. 885/2006 a (EU) č. 282/2012 byla zrušena nařízením Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 (9). V zájmu srozumitelnosti a právní jistoty by nařízení (ES) č. 601/94, (ES) č. 4/2004 a (ES) č. 259/2008 měla být tímto nařízením zrušena,
(2)
Platební agentury by měly být akreditovány členskými státy pouze tehdy, pokud splňují určitá minimální kritéria stanovená na úrovni Unie, jak je uvedeno v čl. 1 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Tato „akreditační kritéria“ jsou stanovena v příloze I nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Měla by být stanovena pravidla týkající se postupů pro vydávání, přezkum a odejmutí akreditace platebních agentur a koordinačních subjektů.
(3)
Členské státy by měly mít své platební agentury pod stálým dohledem. Měly by zřídit systém výměny informací, aby měly příslušné orgány zprávy a byly neustále informovány o podezření na případy nedodržení předpisů. Měl by být zaveden postup, který by členské státy použily při řešení takových případů, a tento postup by měl zahrnovat povinnost vypracovat ve stanovené lhůtě plán nápravy všech zjištěných nedostatků. Pokud jde o výdaje vynaložené platebními agenturami, kterým jejich členský stát ponechal akreditaci i přesto, že takový plán v dané lhůtě neprovedly, Komise by měla mít možnost rozhodnout o sledování nedostatků prostřednictvím postupu pro schválení souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
(4)
Podle čl. 7 odst. 3 písm. b) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 se od odpovědných pracovníků akreditovaných platebních agentur vyžaduje, aby vypracovali prohlášení řídícího subjektu o úplnosti, přesnosti a věcné správnosti účetní závěrky a řádném fungování systémů vnitřní kontroly, jakož i o legalitě a správnosti uskutečněných operací. Měla by se stanovit pravidla, pokud jde o obsah a formát těchto prohlášení řídícího subjektu.
(5)
Mělo by dojít k vypracování pravidel pro fungování koordinačních subjektů uvedených v čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013 a úkolů certifikačních subjektů uvedených v článku 9 uvedeného nařízení. Kromě toho by měl být specifikován obsah osvědčení a zpráv, které mají certifikační subjekty vypracovávat za účelem pomoci Komisi při postupu schvalování účetní závěrky.
(6)
Pro zajištění řádného řízení prostředků vyhrazených v rozpočtu Unie pro Evropský zemědělský záruční fond (EZZF) a Evropský zemědělský fond pro rozvoj venkova (EZFRV) (dále jen „fondy“) by platební agentury měly vést oddělené účetnictví týkající se výhradně plateb a účelově vázaných příjmů z a do každého fondu. Účetnictví vedené platebními agenturami proto musí pro každý z těchto fondů vykazovat odděleně výdaje a příjmy vynaložené podle čl. 4 odst. 1 a článků 5 a 43 nařízení (EU) č. 1306/2013 a umožnit uvést tyto výdaje a příjmy do vztahu s finančními zdroji, které jsou pro ně uvolněny z rozpočtu Unie.
(7)
Společná zemědělská politika je financována v eurech, přičemž členské státy, které nepřijaly euro, mohou uskutečňovat platby příjemcům ve své národní měně. K oprávnění provést konsolidaci všech výdajů a příjmů je tudíž nezbytné stanovit, že příslušné platební agentury musí být s to poskytovat údaje týkající se výdajů a příjmů jak v eurech, tak i v měně, v níž byly zaplaceny nebo získány.
(8)
Výdaje, které jsou na pomoc rozvoje venkova v rámci EZFRV spolufinancovány z rozpočtu Unie a z vnitrostátních rozpočtů, jsou založeny na podrobných programech rozčleněných podle jednotlivých opatření, zvláštní sazby příspěvků a prioritní oblasti. V souladu se zásadou řádného finančního řízení by tyto výdaje měly být sledovány a zaúčtovány na tomto základě, aby bylo možné identifikovat všechny operace podle jednotlivých programů, opatření, zvláštních sazeb příspěvku a prioritních oblastí. Tím bude zajištěna možnost ověřit soulad mezi uskutečněnými výdaji a vyčleněnými finančními prostředky. V této souvislosti by měly být upřesněny prvky, které musí mít platební agentury na zřeteli. Platební agentury by měly u provedeného financování na účtech jasně prokázat zejména původ veřejných a unijních finančních prostředků. Nadto by měly být identifikovány částky, které mají být a které byly získány zpět od příjemců podpory, a uvedeny původní operace, s nimiž tyto částky souvisí.
(9)
Členské státy uvolní prostředky potřebné k financování výdajů EZZF uvedených v čl. 4 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 předtím, než Komise uhradí uvedené výdaje formou měsíčních úhrad uskutečněných výdajů. Obdobně mohou členské státy obdržet zálohu pro výdaje EZFRV, která by se později vykázala v rámci schvalování roční účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013. V zájmu zajištění řádného řízení finančních toků by členské státy měly shromažďovat informace nezbytné pro prokázání úplnosti, přesnosti a věcné správnosti vynaložených výdajů na tyto měsíční úhrady a v případě jakýchkoli příjmů či výdajů je uchovávat k dispozici Komise, nebo je pravidelně Komisi předávat. Tyto informace by členské státy měly Komisi poskytovat v intervalech přizpůsobených způsobu správy každého z fondů. Poskytováním informací v uvedených intervalech by neměla být dotčena povinnost členských států vést úplné informace shromážděné pro řádné sledování výdajů, tak aby byly Komisi k dispozici za účelem ověření.
(10)
Obecné povinnosti platebních agentur ohledně vedení účetnictví se týkají údajů požadovaných pro správu a kontrolu finančních prostředků Unie. Tyto povinnosti se však netýkají požadavků o proplacení výdajů ani údajů, které musí být za účelem získání takové náhrady Komisi poskytnuty. Je tudíž třeba upřesnit, které informace a údaje o výdajích, jež mají být financovány z fondů, musí být Komisi pravidelně předávány. Informace, které členské státy sdělují Komisi, jí musí umožnit, aby předané informace použila přímo a co nejúčinněji pro správu účtů fondů, jakož i pro související platby. K dosažení tohoto cíle je třeba stanovit, že veškeré informace, které je třeba zpřístupnit a předávat mezi členskými státy a Komisí, by měly být zasílány elektronickou cestou.
(11)
Podle čl. 102 odst. 1 písm. c) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 musí být pro opatření související s operacemi financovanými z fondů výkazy výdajů, které slouží zároveň jako žádost o platby, předány Komisi spolu s požadovanými informacemi. Aby členské státy a platební agentury mohly tyto výkazy výdajů sestavovat podle harmonizovaných pravidel a Komise mohla vzít v úvahu žádosti o platbu, měly by být stanoveny podmínky, za nichž mohou být uvedené výdaje zohledněny v rámci příslušných rozpočtů EZZF a EZFRV. Tyto podmínky by měly specifikovat pravidla pro zaznamenávání výdajů a příjmů, zejména pak účelově vázaných příjmů a případných oprav, které mají být provedeny, a pro jejich skutečné vykázání.
(12)
Jestliže na základě výkazů výdajů obdržených od členských států v rámci EZZF celková částka předběžných závazků, které by mohly být povoleny podle čl. 170 odst. 3 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU, Euratom) č. 966/2012 (10), překračuje 75 % všech prostředků pro běžný rozpočtový rok, je Komise povinna tyto částky snížit. Podle zásady řádného finančního řízení musí být toto snížení poměrně rozloženo mezi všechny členské státy na základě výkazů výdajů obdržených od těchto členských států. Aby bylo rozdělování dostupných finančních prostředků mezi členské státy učiněno spravedlivě, je třeba stanovit, že měsíční platby v rámci EZZF v tomto případě budou sníženy o určité procento, stanovené pro každou kapitolu, z výkazů výdajů předaných každým členským státem a že zůstatek nevyplacený během měsíce bude znovu přidělen podle rozhodnutí Komise v dalších měsíčních platbách.
(13)
Poté, co Komise rozhodla o měsíčních platbách, měla by členským státům poskytnout finanční prostředky nezbytné k pokrytí výdajů, které mají být financovány z fondů, a to praktickým způsobem a za podmínek, které je třeba stanovit na základě informací sdělených členskými státy Komisi a na základě informačních systémů zavedených Komisí.
(14)
Podmínkou pro úhradu výdajů na veřejnou intervenci vynaložených platebními agenturami je, že do jejich výkazů průběžných výdajů budou začleněny hodnoty a částky zaúčtované v průběhu měsíce následujícího po měsíci, k němuž se vztahují operace veřejného skladování. Aby bylo zajištěno hladké fungování systému úhrad, je nezbytné stanovit způsob, jakým mají být tyto informace, které jsou nezbytné k výpočtu nákladů a výdajů, oznámeny Komisi.
(15)
V souladu s čl. 3 odst. 3 nařízení (EU) č. 907/2014 musí účetnictví týkající se veřejných zásob držených v rámci intervence umožnit zjistit jak částku financování vyplaceného Unií, tak stav zásob produktů, jež byly dány do intervenčního režimu. Za tímto účelem je třeba stanovit, že platební agentury musí vést odděleně skladové účetnictví a finanční účty, jež musí obsahovat údaje nezbytné ke sledování zásob a k řízení financování výdajů a příjmů vytvořených veřejnými intervenčními opatřeními.
(16)
Pokud jde o intervenční opatření ve formě veřejného skladování, zaúčtování údajů o množstvích, hodnotách a o některých průměrech ze strany platebních agentur je povinné. Existují však okolnosti, za nichž by se určité operace a výdaje neměly zaúčtovávat, nebo by se tak mělo dít podle zvláštních pravidel. V zájmu zajištění rovného zacházení a ochrany finančních zájmů Unie by se takové okolnosti měly specifikovat, včetně případných opatření pro zaúčtování operací a výdajů.
(17)
Datum, k němuž se provádí zaúčtování různých výdajových a příjmových položek, které jsou spojené s intervenčními opatřeními ve formě veřejného skladování, závisí na povaze operací, na něž se vztahují, a může být stanoveno v rámci právních předpisů z jednotlivých odvětví zemědělství. V tomto kontextu je třeba přijmout obecné pravidlo, kterým se stanoví, že zaúčtování těchto položek se provádí ke dni, ve kterém dojde ke hmotné operaci vyplývající z intervenčního opatření, a kterým se stanoví zvláštní případy, které je třeba vzít v úvahu.
(18)
V zájmu řádného finančního řízení by členské státy měly Komisi poskytnout prognózu částek, které je třeba ještě financovat z EZFRV v daném zemědělském rozpočtovém roce, a odhady výše požadovaného financování na následující rozpočtový rok. Aby mohla Komise plnit své povinnosti, měly by jí být tyto informace sdělovány včas, každopádně však dvakrát do roka, a to každoročně nejpozději do 31. ledna a 31. srpna.
(19)
V souladu s čl. 36 odst. 6 nařízení (EU) č. 1306/2013 musí být stanoveny lhůty pro vyhotovování výkazů výdajů, které se týkají operací prováděných v rámci EZFRV. S ohledem na specifičnosti účetních pravidel, která platí EZFRV, uplatňování předběžného financování a financování opatření za kalendářní rok je třeba stanovit, že uvedené výdaje musí být vykazovány v pravidelných intervalech, které vyhovují těmto zvláštním podmínkám.
(20)
Výměna informací a dokumentů mezi členskými státy a Komisí, jakož i poskytování a sdělování informací členskými státy Komisi obvykle probíhá elektronickou cestou. Pro vylepšení těchto výměn informací ohledně fondů a pro rozšíření jejich využívání byly v souladu s nařízením (ES) č. 883/2006 zřízeny informační systémy. Tyto systémy by měly být využívány a fungovat i poté, co Komise informuje členské státy prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
(21)
Podmínky pro zpracování informací těmito informačními systémy, jakož i forma a obsah dokumentů, jejichž sdělování je požadováno podle nařízení (EU) č. 1306/2013, vyžadují časté úpravy, které jsou důsledkem vývoje platných právních předpisů nebo požadavků spojených s řízením. Měla by být rovněž stanovena jednotná pravidla pro předkládání příslušných dokladů členskými státy. Pro dosažení těchto cílů a ve snaze zjednodušit postupy a umožnit, aby příslušné informační systémy byly rychle provozuschopné, je žádoucí určit formu a obsah dokumentů na základě standardizovaných vzorů a protokolů a stanovit, že jejich úpravy a aktualizaci provede Komise poté, co informuje Výbor zemědělských fondů.
(22)
Podle článku 58 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy prostřednictvím svých platebních agentur odpovědné za řízení a kontrolu legality výdajů z fondů. Za sdělování nebo zaznamenávání údajů o finančních operacích v rámci informačních systémů a jejich aktualizaci by tedy měly nést odpovědnost platební agentury, provádí je přímo platební agentury nebo subjekty, na které byla tato funkce přenesena, popřípadě jsou zajišťovány i prostřednictvím akreditovaných koordinačních subjektů.
(23)
Některé dokumenty nebo prohlášení stanovené v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo v aktech Komise přijatých pro účely uvedeného článku vyžadují podpis pověřené osoby nebo souhlas osoby v jedné nebo několika etapách dotyčného postupu. Informační systémy zavedené k předávání těchto dokumentů by měly v těchto případech umožnit jednoznačnou identifikaci každé osoby a poskytovat dostatečnou záruku neporušitelnosti obsahu dokumentů, a to i během jednotlivých etap postupu. Zejména by tomu tak mělo být u výkazů výdajů a prohlášení řídícího subjektu připojených k roční účetní závěrce podle čl. 102 odst. 1 písm. c) bodu iii) prvního pododstavce nařízení (EU) č. 1306/2013 a u dokumentů předávaných elektronickou cestou v rámci těchto postupů.
(24)
Podle čl. 58 odst. 1 písm. e) nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy prostřednictvím svých platebních agentur odpovědné za zpětné získání neoprávněných plateb a úroků. V zájmu zajištění účinného a řádného uplatňování uvedených ustanovení je vhodné stanovit jednotná pravidla týkající se úroků uplatnitelných na zpětné získání neoprávněných plateb. Aniž je dotčen čl. 54 odst. 3 první pododstavec písm. a) a b) nařízení (EU) č. 1306/2013, mohou členské státy povinnost získat zpět neoprávněně vyplacené částky splnit různými způsoby. Aniž jsou dotčena jakákoli jiná opatření k prosazení práva stanovená vnitrostátním právem, účinným a nákladově efektivním způsobem zpětného vymáhání dluhů je snížení budoucích plateb dlužníkovi o částku, která má být získána zpět, jakmile je v souladu s vnitrostátními předpisy tento dluh zjištěn. Pro členské státy by proto mělo být povinné, aby uplatňovaly tento způsob vymáhání dluhů, přičemž by měly být stanoveny společné podmínky pro jeho použití.
(25)
Je třeba stanovit podrobná ustanovení jak pro postup schválení účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, tak i pro postup pro schválení souladu podle článku 52 uvedeného nařízení včetně mechanismu, pomocí něhož jsou výsledné částky buď odečítány od jedné z následujících plateb vyplacených Komisí členským státům, nebo k této platbě přičítány.
(26)
Pokud jde o schvalování účetní závěrky v souladu s článkem 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, je dále nezbytné určit obsah ročních účetních závěrek platebních agentur a stanovit lhůtu pro předání těchto účetních závěrek a dalších náležitých dokumentů Komisi. Dále je nutné objasnit, jak dlouho musí platební agentury uchovávat pro potřeby Komise podklady týkající se všech výdajů a účelově vázaných příjmů. Kromě toho je třeba stanovit, že Komise určuje formu a obsah účetních údajů, které jí platební agentury musí poskytovat.
(27)
S cílem zajistit, aby v běžných případech byl postup pro schvalování souladu ukončen v přiměřené lhůtě, je vhodné pro různé fáze postupu stanovit zvláštní lhůty, které by Komise a členské státy musely dodržet. Zároveň je však zapotřebí, aby Komise měla možnost tyto lhůty prodloužit, pokud si takové prodloužení vyžaduje složitost vyšetřovaného případu. Postup pro schvalování souladu by měl dát členským státům právo na kontradiktorní řízení a řádně vyhodnocovat informace nezbytné pro hodnocení rizik fondů.
(28)
V souladu s čl. 59 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou členské státy povinny zajistit minimální úroveň kontrol na místě nezbytných pro účinné řízení rizik. Členské státy však v rámci své odpovědnosti smějí snížit minimální úroveň těchto kontrol na místě, pokud bylo shledáno, že řídicí a kontrolní systémy řádně fungují a míra chybovosti zůstává na přijatelné úrovni. Zatímco v právních předpisech v odvětví zemědělství je nutné stanovit nezbytné minimální úrovně kontrol na místě, měla by se stanovit horizontální pravidla možnosti snížit minimální úroveň kontrol na místě platná pro všechna opatření financovaná z fondů, jakož i příslušné podmínky. Kromě těchto horizontálních pravidel mohou právní předpisy v odvětví zemědělství stanovit další pravidla.
(29)
Mimoto je vhodné stanovit pravidla pro provádění kontrol operací uvedených v článku 80 nařízení (EU) č. 1306/2013 ze strany členských států, zejména pokud jde o výběr podniků a počet a harmonogram kontrol.
(30)
Podle hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 týkající se kontroly operací musí členské státy předávat Komisi řadu sdělení. Jelikož standardizace formy a obsahu těchto sdělení usnadní jejich používání a zajistí jednotný přístup, je třeba přijmout podrobná pravidla týkající se jejich formy a obsahu. Kromě toho je třeba stanovit pravidla pro uchovávání obchodní dokumentace, pro společná opatření zahrnující vzájemnou pomoc podle článku 83 nařízení (EU) č. 1306/2013, jakož i pro zvláštní orgány uvedené v článku 85 uvedeného nařízení.
(31)
Nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 stanoví pravidla doplňující právní rámec v oblasti jistot, zejména co se týče povinnosti složit jistotu, podmínek týkajících se jistot, jakož i pravidla pro složení, uvolnění a propadnutí jistoty. V zájmu zajištění jednotného uplatňování těchto pravidel by měla být přijata ustanovení týkající se formy a postupů pro složení a uvolnění jistoty, jakož i pro výměnu informací a sdělení požadovaných v tomto ohledu.
(32)
Podle hlavy VII kapitoly IV nařízení (EU) č. 1306/2013 týkající se transparentnosti se od členských států vyžaduje, aby každoročně zveřejňovaly příjemce finančních prostředků z fondů, jakož i částky, které každý příjemce z každého z těchto fondů obdržel. Za tímto účelem a v souladu s článkem 111 nařízení (EU) č. 1306/2013 by měla být stanovena forma uvedeného zveřejnění. Toto zveřejnění by nemělo překročit meze toho, co je zapotřebí k dosažení sledovaných cílů transparentnosti.
(33)
Zveřejnění by mělo být v souladu s informacemi, které mají platební agentury ve svém účetnictví a záznamech, a mělo by se týkat plateb obdržených v minulém rozpočtovém roce. Tyto informace by měly být veřejnosti sdělovány jasným a jednotným způsobem a měly by být k dohledání do 31. května.
(34)
Podle čl. 111 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) nařízení (EU) č. 1306/2013 mají být zveřejněny výše vyplacených částek odpovídajících každému opatření financovanému z fondů, které daný příjemce obdržel. Nicméně za účelem zajištění dodržování povinnosti stanovené v článku 112 uvedeného nařízení je rovněž nezbytné stanovit prahové hodnoty, pod jejichž úrovní by se jména příjemců nezveřejňovala.
(35)
V souladu s čl. 111 odst. 1 prvním pododstavcem písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 je zveřejnění příjemců finančních prostředků z fondů nezbytné pro identifikaci obce, kde příjemce sídlí nebo je registrován. Tyto informace by měly být také k dispozici v případě příjemců, kteří jsou fyzickými osobami a jejichž jména nesmí být zveřejněna v souladu s článkem 112 uvedeného nařízení. Pokud by však z důvodu omezeného počtu příjemců sídlících nebo registrovaných v dané obci zveřejnění názvu obce mělo za následek identifikaci příjemce, který je fyzickou osobou, měla by být přijata ustanovení, která by zabránila nepřiměřenému a zbytečnému porušování soukromí.
(36)
Informace by měly být zveřejněny na internetu, formou vyhledávače, který zajistí, že k nim bude mít přístup široká veřejnost. Nástroj na vyhledávání by měl umožnit vyhledávání na základě určitých kritérií a výsledky vyhledávání by měly být poskytnuty ve snadno přístupné formě.
(37)
Aby se vyhovělo platným požadavkům na ochranu údajů, je třeba příjemce finančních prostředků z těchto rozpočtů informovat o zveřejnění jejich údajů ještě před zveřejněním. Informace by měly být poskytovány příjemcům prostřednictvím formulářů žádostí o podporu nebo v okamžiku sběru údajů. Pokud jde o výdaje vzniklé v rozpočtových letech 2014 a 2015, nelze-li příjemce informovat v okamžiku sběru osobních údajů, měli by být informováni s přiměřeným předstihem před zveřejněním.
(38)
Aby se usnadnil přístup veřejnosti ke zveřejněným údajům, měly by členské státy zřídit internetové stránky obsahující informace týkající se příjemců finančních prostředků z fondů a prahové hodnoty podle článku 112 nařízení (EU) č. 1306/2013. Vzhledem k různým organizačním strukturám v členských státech by se státy měly rozhodnout, který orgán je odpovědný za zřízení a údržbu internetové schránky a za zveřejňování údajů. Komise by měla vytvořit internetovou stránku, která obsahuje odkazy na internetové stránky členských států.
(39)
Článek 10 tohoto nařízení by se měl použít pro výdaje uskutečněné a účelově vázané příjmy vybrané členskými státy počínaje 16. říjnem 2014 s cílem zajistit kontinuitu podávání zpráv v rámci téhož rozpočtového roku.
(40)
S cílem zajistit jednotné zacházení v probíhajících postupech pro schvalování souladu by se lhůty podle čl. 34 odst. 3 a 4 tohoto nařízení neměly týkat těch postupů, u nichž bude oznámení podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 885/2006 podáno před dnem 1. ledna 2015.
(41)
Vzhledem k tomu, že se hlava VII kapitola IV nařízení (EU) č. 1306/2013, která pojednává o transparentnosti, vztahuje na uskutečněné platby počínaje rozpočtovým rokem 2014, měla by se příslušná ustanovení tohoto nařízení použít na tyto platby.
(42)
Aby členské státy měly dostatek času na provedení, měly by se informace předávané v souladu s přílohou II sloupci V1 a V2 začít poskytovat počínaje rozpočtovým rokem 2016.
(43)
Opatření stanovená tímto nařízením jsou v souladu se stanoviskem Výboru zemědělských fondů,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PLATEBNÍ AGENTURY A DALŠÍ SUBJEKTY
Článek 1
Postup akreditace platebních agentur
1. Členské státy jmenují orgán na ministerské úrovni, jenž bude zodpovídat za:
a)
vydávání, přezkum a odnímání akreditace platebním agenturám;
b)
provádění úkolů, které byly v rámci této kapitoly svěřeny příslušnému orgánu.
2. Příslušný orgán prostřednictvím formálního aktu rozhodne o vydání nebo po provedení přezkumu o odnětí akreditace platební agentury na základě posouzení akreditačních kritérií uvedených v čl. 1 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 (dále jen „akreditační kritéria“). Příslušný orgán akreditace nebo odnětí akreditace bezodkladně oznámí Komisi.
3. Příslušný orgán jmenuje auditní subjekt, který bude provádět šetření ještě před udělením akreditace (předakreditační přezkum). Auditním subjektem je auditní orgán nebo jiná veřejná či soukromá organizace nebo organizační jednotka orgánu disponujícího odpovídajícími znalostmi, dovednostmi a schopností provádět audity. Auditní subjekt musí být na platební agentuře, která má být akreditována, nezávislý. Šetření (předakreditační přezkum) prováděné auditním subjektem se týká zejména:
a)
zavedených postupů a systémů pro schvalování a provádění plateb;
b)
rozdělení úkolů a přiměřenosti vnitřní i vnější kontroly v souvislosti s operacemi financovanými z Evropského zemědělského záručního fondu (EZZF) a Evropského zemědělského fondu pro rozvoj venkova (EZFRV) (dále jen „fondy“);
c)
míry způsobilosti zavedených postupů a systémů, včetně opatření proti podvodům založených na vyhodnocení rizik, chránit rozpočet Unie;
d)
bezpečnost informačních systémů;
e)
vedení účetních záznamů.
Auditní subjekt vypracuje zprávu, která podrobně popisuje činnosti vykonané při auditu, jeho výsledky a posouzení, zda platební agentura splňuje akreditační kritéria. Zpráva musí být předána příslušnému orgánu, který poté vydá rozhodnutí o akreditaci, pokud je spokojen s tím, jak platební agentura splňuje akreditační kritéria.
4. Pokud se příslušný orgán domnívá, že platební agentura nesplňuje akreditační kritéria, zašle agentuře přesné podmínky, které agentura musí splnit předtím, než jí může být akreditace udělena.
Až do provedení nezbytných změn, jejichž cílem je splnit tyto zvláštní podmínky, lze akreditaci udělit dočasně na období stanovené v závislosti na závažnosti zjištěných problémů, avšak ne na období delší než dvanáct měsíců. V řádně odůvodněných případech může Komise na žádost dotčeného členského státu toto období prodloužit.
5. Informace podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou předávány ihned po první akreditaci platební agentury a v každém případě ještě předtím, než bude jakýkoli její výdaj naúčtován fondům. K těmto informacím jsou připojeny následující výkazy a dokumenty týkající se:
a)
odpovědností svěřených dané platební agentuře;
b)
rozdělení odpovědností mezi odbory platební agentury;
c)
vztahu platební agentury s dalšími veřejnoprávními či soukromoprávními subjekty, které odpovídají za provádění jakýchkoli opatření, v jejichž rámci platební agentura účtuje výdaje fondů;
d)
postupů sloužících k přijímání, ověřování a potvrzování nároků vznesených příjemci, a dále ke schvalování, hrazení a účtování výdajů;
e)
opatření v oblasti bezpečnosti informačních systémů;
f)
zprávy o předakreditačním přezkumu provedeném auditním subjektem uvedeným v odstavci 3.
6. Komise uvědomí Výbor zemědělských fondů o platebních agenturách akreditovaných ve všech členských státech.
Článek 2
Přezkum akreditace
1. Příslušný orgán má pod stálým dohledem platební agentury, za které odpovídá, a to zejména na základě osvědčení a zpráv vypracovaných certifikačním subjektem podle článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013, a vyšetřuje zjištěné nedostatky.
Každé tři roky příslušný orgán písemně informuje Komisi o svém dohledu nad platebními agenturami a monitorování jejich činností. Zpráva zahrne přezkum toho, jak platební agentury průběžně plní akreditační kritéria, společně se shrnutím opatření přijatých k nápravě zjištěných nedostatků. Příslušný orgán potvrdí, zda platební agentury, za něž je odpovědný, i nadále splňují akreditační kritéria.
2. Členské státy vytvoří systém, který zajistí, že jsou informace naznačující neplnění akreditačních kritérií ze strany platební agentury bezodkladně sděleny příslušnému orgánu.
3. Pokud příslušný orgán zjistil, že akreditovaná platební agentura neplní jedno nebo více akreditačních kritérií způsobem, který brání plnění úkolů stanovených v čl. 1 odst. 1 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014, neprodleně akreditaci platební agentury podmíněně pozastaví. Příslušný orgán vypracuje plán obsahující opatření a lhůty pro nápravu zjištěných nedostatků ve lhůtě stanovené podle závažnosti problému, která nesmí být delší než dvanáct měsíců ode dne podmíněného pozastavení akreditace. V řádně odůvodněných případech může Komise na žádost dotčeného členského státu tuto lhůtu prodloužit.
4. Příslušný orgán oznámí Komisi své rozhodnutí o podmíněném pozastavení akreditace platební agentury, o plánu vypracovaném v souladu s odstavcem 3 a následně o pokroku při provádění těchto plánů.
5. Pokud dojde k odebrání akreditace, příslušný orgán ihned akredituje jinou platební agenturu, která splňuje podmínky stanovené v čl. 7 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013, aby nedošlo k pozastavení plateb příjemcům.
6. Pokud Komise zjistí, že příslušný orgán nesplnil svou povinnost vypracovat plán nápravy podle odstavce 3 nebo že platební agentura je i nadále akreditována, aniž by tento plán ve stanovené lhůtě plně provedla, vyzve příslušný orgán k odnětí akreditace dané platební agentuře, pokud nebudou provedeny nezbytné změny ve lhůtě stanovené Komisí s ohledem na závažnost problému. V takovém případě může Komise rozhodnout o sledování nedostatků podle schvalování souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 3
Prohlášení řídícího subjektu
1. Prohlášení řídícího subjektu uvedené v čl. 7 odst. 3 prvním pododstavci písm. b) nařízení (EU) č. 1306/2013 je vypracováno v přiměřené době tak, aby mohl certifikační subjekt vydat stanovisko uvedené v čl. 9 odst. 1 uvedeného nařízení.
Prohlášení řídícího subjektu má formát stanovený v příloze I tohoto nařízení a může být podmíněno výhradami, které vyčíslí potenciální finanční dopad. Pokud dojde k vyjádření výhrad, musí být součástí prohlášení plán nápravných opatření a přesný harmonogram jeho provádění.
2. Prohlášení řídícího subjektu se bude opírat o účinný dohled nad existujícím řídícím a kontrolním systémem během celého roku.
Článek 4
Koordinační subjekt
1. Koordinační subjekt uvedený v čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013 jedná jako jediný partner Komise pro dotčený členský stát ve všech otázkách souvisejících s fondy, pokud jde o:
a)
zprostředkování informací a pokynů týkajících se funkcí a činností platebních agentur těmto agenturám a subjektům odpovědným za provádění uvedených pokynů, jakož i o podporu jejich harmonizovaného provádění;
b)
sdělování informací uvedených v článcích 7 a 102 nařízení (EU) č. 1306/2013 Komisi;
c)
přístup Komise k úplným záznamům všech účetních údajů vyžadovaných pro statistické a kontrolní účely.
2. Platební agentura může jednat jako koordinační subjekt za předpokladu, že jsou tyto dvě funkce vykonávány odděleně.
3. Při plnění svých úkolů může koordinační subjekt v souladu s vnitrostátními postupy požádat o pomoc jiné správní orgány nebo útvary, zejména ty s účetní či technickou odborností.
4. Důvěrnost, integrita a dostupnost všech počítačových údajů v držení koordinačního subjektu bude zajištěna pomocí opatření přizpůsobených organizační struktuře, počtu pracovníků a technologickému prostředí každého koordinačního subjektu. Finanční a technologické nasazení bude úměrné skutečně hrozícím rizikům.
5. Informace uvedené v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci písm. a) nařízení (EU) č. 1306/2013 se předávají ihned po první akreditaci koordinačního subjektu a v každém případě ještě předtím, než bude jakýkoli výdaj, za který je subjekt odpovědný, naúčtován fondům. Je k němu přiložena akreditační listina subjektu spolu s informacemi o organizaci, účetnictví a podmínkách vnitřní kontroly, které souvisejí s jeho fungováním.
Článek 5
Certifikace
1. Příslušný orgán určí certifikační subjekt uvedený v článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Certifikační subjekt organizuje svou práci efektivně a účinně a provádí své kontroly v přiměřené lhůtě, přičemž přihlíží k povaze a načasování operací na dotčený rozpočtový rok.
3. Stanovisko, které certifikační subjekt poskytuje v souladu s čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, se vypracuje každý rok.
Toto stanovisko vychází z auditní činnosti provedené v souladu s články 6 a 7 tohoto nařízení.
4. Certifikační subjekt vypracuje zprávu o svých zjištěních. Zpráva se týká svěřených funkcí. Zpráva uvádí, zda v období, na které se zpráva vztahuje:
a)
platební agentura splňovala akreditační kritéria;
b)
postupy platební agentury poskytovaly dostatečné ujištění, že výdaje účtované fondům byly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, čímž současně ujistí o legalitě a správnosti uskutečněných operací a provedení případných doporučení za účelem zlepšení;
c)
roční účetní závěrka uvedená v článku 29 tohoto nařízení byla v souladu s účetními knihami a záznamy platební agentury;
d)
výkazy výdajů a intervenčních operací byly ve své podstatě pravdivým, úplným a přesným záznamem operací účtovaných fondům;
e)
finanční zájmy Unie byly náležitě chráněny s ohledem na vyplacené zálohy, získané záruky, intervenční zásoby a částky, které mají být získány zpět.
Zpráva obsahuje informace o počtu a kvalifikaci zaměstnanců provádějících audit, o provedené práci, o počtu posouzených transakcí, o dosaženém stupni věcnosti a důvěryhodnosti, o zjištěných slabinách a doporučeních ke zlepšení a o operacích certifikačního subjektu i dalších auditorských subjektů uvnitř i vně platební agentury, na nichž je postaveno úplné či částečné ujištění certifikačního subjektu o vykazovaných skutečnostech.
Článek 6
Zásady auditu
1. Certifikační audit se provádí v souladu s mezinárodně uznávanými auditorskými standardy.
2. Certifikační subjekt vypracuje strategii auditu, která stanoví rozsah, načasování a zaměření certifikačního auditu, auditní metody a metodiku výběru vzorků. Plán auditu se vypracuje za každý rozpočtový rok, který je předmětem auditu, na základě odhadů auditorského rizika. Na požádání musí Komise od certifikačního subjektu obdržet strategii auditu i plán auditu.
3. Přiměřené úrovně věrohodnosti auditu plynoucí z jeho prověrek má být dosaženo prostřednictvím posuzování kontrolního systému včetně testování dodržování předpisů, prověrek věcné správnosti výdajů sestávajících z testování podrobných údajů a analytických postupů.
4. Komise vypracuje pokyny obsahující zejména:
a)
další vyjasnění a pokyny pro certifikační audit, který má být prováděn;
b)
stanovení přiměřené úrovně věrohodnosti auditu plynoucí z prověrek provedených v jeho rámci.
Článek 7
Metody auditu
1. Metody certifikačního auditu musí být definovány ve strategii auditu podle čl. 6 odst. 2.
2. V zájmu dosažení cílů auditu a poskytnutí stanoviska, jak je stanoveno v čl. 9 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, jsou součástí auditu audity systémů, prověrky věcné správnosti a ověřování souhlasu finančních prohlášení a prohlášení řídícího subjektu.
3. Prověrky věcné správnosti výdajů zahrnují ověřování legality a správnosti uskutečněných operací na úrovni konečných příjemců. Pro tyto účely se certifikační subjekt může účastnit druhostupňových kontrol na místě prováděných platební agenturou. Certifikační subjekt se nesmí účastnit prvostupňových kontrol na místě prováděných platební agenturou, s výjimkou situací, kdy by bylo fyzicky nemožné prvostupňové kontroly provedené platební agenturou znovu prověřit. Co se týče prověrek věcné správnosti, certifikační subjekty mohou používat integrovaný přístup k výběru vzorků.
4. Komise poskytne další podmínky a pokyny ohledně plánování auditních postupů, integrace výběru vzorků, plánování a provádění opětovného ověřování operací na místě prostřednictvím pokynů, jak je uvedeno v čl. 6 odst. 4.
KAPITOLA II
FINANČNÍ ŘÍZENÍ FONDŮ
ODDÍL 1
Obecná ustanovení
Článek 8
Účetnictví platebních agentur
1. Každá platební agentura vede samostatné účetní záznamy o výdajích a příjmech uvedených v čl. 4 odst. 1 a článcích 5 a 43 nařízení (EU) č. 1306/2013 a o používání finančních prostředků vyčleněných na platby příslušných výdajů. Tento způsob vedení účtů musí umožnit rozlišit a poskytnout odděleně finanční údaje týkající se EZZF a EZFRV.
2. Platební agentury členských států, které nepřijaly euro, vedou účetnictví, jež obsahuje částky v měně, v níž byly zaplaceny výdaje a přijaty příjmy. Pro účely konsolidace veškerých výdajů a příjmů musí být agentury schopny poskytnout příslušné údaje v národní měně a v eurech.
3. Co se týče EZFRV, každá platební agentura určená pro program rozvoje venkova vede účetní záznamy, které umožňují rozeznat všechny operace podle jednotlivých programů a opatření. Tyto účetní záznamy především obsahují:
a)
částku veřejných výdajů a částku příspěvku Unie vyplacených v rámci každé operace;
b)
částky, které je třeba získat zpět od příjemců v souvislosti se zjištěnými nesrovnalostmi nebo nedbalostmi;
c)
částky získané zpět spolu s uvedením původní operace.
ODDÍL 2
Účetnictví ezzf
Článek 9
Poskytování informací členskými státy
Členské státy shromažďují a poskytují Komisi informace o celkové částce zaplacených výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných každý týden, a to za těchto podmínek:
a)
informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných od začátku měsíce do konce předchozího týdne nejpozději třetí pracovní den každého týdne;
b)
informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce nejpozději třetí pracovní den měsíce, pokud týden připadá na přelom měsíce.
Článek 10
Předávání informací členskými státy
1. V souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) body i) a ii) nařízení (EU) č. 1306/2013 členské státy předávají Komisi elektronickou cestou s výhradou článků 11 a 12 tohoto nařízení tyto informace a dokumenty:
a)
nejpozději třetí pracovní den každého měsíce informace o celkové částce uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce, a to na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, a všechny informace, které mohou vysvětlit podstatné odchylky mezi rozpočtovými prognózami sestavenými v souladu s odst. 2 písm. a) bodem iii) tohoto článku a vynaloženými výdaji nebo vybranými účelově vázanými příjmy;
b)
nejpozději dvanáctý den každého měsíce výkaz výdajů podle čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013. Sdělení o uskutečněných výdajích a účelově vázaných příjmech vybraných od 1. do 15. října se ale předává nejpozději do 27. října.
2. Výkaz výdajů uvedený v odst. 1 písm. b) musí zahrnovat:
a)
výkaz vyhotovený každou platební agenturou na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, jednotlivých druhů výdajů a příjmů rozepsaných podle rozpočtové nomenklatury Unie (a to podle podrobné rozpočtové nomenklatury), která byla poskytnuta členským státům, který se týká:
i)
uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných během předchozího měsíce,
ii)
souhrnu uskutečněných výdajů a účelově vázaných příjmů od začátku rozpočtového roku až do konce předchozího měsíce,
iii)
odhadů výdajů a účelově vázaných příjmů, které se v závislosti na jednotlivých případech týkají:
-
pouze běžného měsíce a dvou měsíců následujících,
-
běžného měsíce, dvou měsíců následujících a období až do konce rozpočtového roku,
iv)
popřípadě dodatečných údajů;
b)
souhrnný seznam vytvořený členským státem na základě vzoru, který Komise členským státům poskytla prostřednictvím informačních systémů, údajů podle písmene a) za každý členský stát pro všechny platební agentury dotčeného státu;
c)
průkazní účty nákladů a příjmů týkajících se veřejné intervence, jak je uvedeno v čl. 19 odst. 2.
3. Všechny finanční informace vyžadované podle tohoto článku jsou sdělovány v eurech.
Článek 11
Obecná pravidla pro výkaz výdajů a účelově vázaných příjmů
1. Aniž jsou dotčeny zvláštní předpisy pro výkazy výdajů a příjmů týkajících se veřejného skladování podle článku 12, musí výdaje a účelově vázané příjmy vykázané platebními agenturami v rámci jednoho měsíce odpovídat platbám a příjmům, které byly skutečně provedeny během tohoto měsíce.
Tyto výdaje a příjmy jsou zapsány do účetnictví rozpočtu EZZF v rámci rozpočtového roku N.
Avšak
a)
výdaje, které mohou být zaplaceny předtím, než se začne používat ustanovení, které uvádí, že je celkově nebo částečně uhradí EZZF, mohou být vykázány pouze:
-
v rámci měsíce, během kterého se uvedené ustanovení začalo používat,
nebo
-
v rámci měsíce, který následuje po začátku používání uvedeného ustanovení;
b)
účelově vázané příjmy, které členský stát dluží Komisi, se vykazují v rámci měsíce, kdy vyprší lhůta pro uhrazení odpovídajících částek, kterou stanoví právní předpisy Unie;
c)
opravy, o nichž rozhodne Komise v rámci schvalování účetní závěrky a v rámci schvalování souladu, Komise přímo odečítá nebo případně přičítá k měsíčním platbám podle čl. 33 odst. 2 nebo čl. 34 odst. 8. Členské státy však zahrnují částky, které odpovídají těmto opravám, do výkazu sestaveného za měsíc, za který se opravy uskutečňují.
2. Výdaje a účelově vázané příjmy se berou v úvahu k datu, k němuž došlo na účtu platební agentury k připsání ve prospěch nebo k tíži. U plateb však může být rozhodné datum den, kdy dotyčný subjekt vystavil a zaslal finančnímu ústavu nebo příjemci platební doklad. Každá platební agentura používá stejný postup během celého rozpočtového roku.
3. Výdaje a účelově vázané příjmy vykázané v souladu s odstavcem 1 mohou obsahovat opravy údajů vykázaných za předešlé měsíce stejného rozpočtového roku.
Jestliže by opravy účelově vázaných příjmů v případě některé rozpočtové položky na úrovni platební agentury vedly k vykázání záporných účelově vázaných příjmů, přenášejí se přebytkové opravy do následujícího měsíce. Případné zúčtování se provádí při schvalování účetní závěrky příslušného roku.
4. Neprovedené příkazy k úhradě a platby k tíži účtu, které jsou potom znovu připsány v jeho prospěch, se vykazují jako odpočty výdajů v měsíci, během kterého je platební agentuře oznámeno neuskutečnění nebo zrušení platebního příkazu.
5. Pokud jsou platby dlužné v rámci EZZF zatíženy pohledávkou, považují se pro účely odstavce 1 za provedené v plné výši:
a)
ke dni vyplacení splatné částky příjemci, pokud je pohledávka nižší než výdaj, který je předmětem vyrovnání;
b)
ke dni započtení, jestliže je tento výdaj nižší než pohledávka nebo se jí rovná.
6. Souhrnné údaje o výdajích a účelově vázaných příjmech patřících do jednoho rozpočtového roku, které mají být předány Komisi nejpozději 27. října, mohou být opraveny pouze v rámci roční účetní závěrky, která má být Komisi předána v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem iii) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 12
Zvláštní pravidla pro výkaz výdajů týkající se veřejného skladování
1. Operace, které mají být zohledněny při sestavování výkazu výdajů týkajícího se veřejného skladování, jsou operace schválené na konci měsíce v účtech platební agentury, ke kterým došlo od začátku účetního období podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 do konce uvedeného měsíce.
2. Tento výkaz výdajů obsahuje hodnoty a částky určené v souladu s články 17 a 18 tohoto nařízení a článkem 4 nařízení Komise v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014 (11) a zaúčtované platebními agenturami během měsíce, který následuje po měsíci, ke kterému se operace vztahují.
Avšak
a)
pokud jde o operace uskutečněné v září, platební agentury zaúčtovávají hodnoty a částky nejpozději do 15. října;
b)
pokud jde o celkové částky snížení hodnoty podle čl. 3 odst. 1 písm. e) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, částky se zaúčtovávají ke dni určenému rozhodnutím, které se na ně vztahuje.
Článek 13
Rozhodnutí Komise o platbě
1. Na základě údajů poskytnutých v souladu s čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení Komise rozhodne o provedení měsíčních plateb podle čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, aniž by byly dotčeny opravy, které mohou být učiněny prostřednictvím příštích rozhodnutí v souladu s články 51 a 52 nařízení (EU) č. 1306/2013, přičemž přihlédne ke snížením a pozastavením plateb, o nichž bylo rozhodnuto v souladu s článkem 41 uvedeného nařízení.
2. Jestliže celkové výdaje vykázané členskými státy pro následující rozpočtový rok překročí tři čtvrtiny všech rozpočtových prostředků pro běžný rozpočtový rok, jsou předběžné závazky uvedené v čl. 170 odst. 3 nařízení (EU, Euratom) č. 966/2012 a příslušné měsíční platby přiděleny v poměru k výkazům výdajů do výše 75 % prostředků pro běžný rozpočtový rok. Komise zohledňuje zůstatek částek neuhrazených členským státům v rozhodnutích o pozdějších následných úhradách.
Článek 14
Poskytování finančních prostředků členským státům
1. Rozhodnutím o měsíčních platbách poskytne Komise členským státům, v rámci rozpočtových prostředků, finanční zdroje nezbytné k pokrytí výdajů, které mají být financovány z EZZF, na účet otevřený každým členským státem, přičemž se odečte částka odpovídající účelově vázaným příjmům.
Když platby, které má uskutečnit Komise, přičemž se provede odečet účelově vázaných příjmů, vedou na úrovni členského státu k negativní částce, přenášejí se přesahující odečtené částky na následující měsíce.
2. Název a číslo účtu podle odstavce 1 členské státy předají Komisi podle formátu, který jim Komise poskytne.
Článek 15
Poskytování informací v rámci veřejné intervence
1. Platební agentury předávají Komisi:
a)
na žádost Komise dokumenty a informace uvedené v čl. 3 odst. 7 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a doplňkové vnitrostátní správní předpisy přijaté k provedení a správě intervenčních opatření;
b)
do dne stanoveného v čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení informace o veřejném skladování na základě vzorů, které poskytla Komise členským státům prostřednictvím informačních systémů.
2. Příslušné informační systémy uvedené v článku 24 se použijí ke zveřejňování oznámení, výměně informací a tvorbě dokumentů týkajících se výdajů spojených s veřejnou intervencí.
Článek 16
Obsah účtů veřejného skladování, které musí vést platební agentury
1. Skladové účetnictví podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 musí obsahovat tyto třídy položek zanesených odděleně:
a)
množství produktů zjištěná na vstupu do skladu a množství produktů zjištěná na výstupu ze skladu, a to s fyzickým přemístěním nebo bez fyzického přemístění;
b)
množství použitá z titulu režimu rozdělení zdarma nejchudším osobám z Fondu evropské pomoci nejchudším osobám a zaúčtovaná podle čl. 4 odst. 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, v odlišení od množství, která jsou předmětem převodu do jiného členského státu;
c)
množství odebraná jako vzorky, v odlišení od vzorků odebraných kupujícími;
d)
množství, která po zjištění vizuální prohlídkou v rámci roční inventarizace nebo při kontrole prováděné po převzetí pro intervenci, již nelze přebalit a jsou předmětem přímého prodeje;
e)
množství chybějící ze zjistitelných i nezjistitelných důvodů, včetně těch odpovídajících mezní přípustné odchylce podle platných předpisů;
f)
znehodnocená množství;
g)
přebytečná množství;
h)
chybějící množství překračující mezní přípustné odchylky;
i)
množství uložená do skladů, u nichž se zjistí, že nesplňují požadované podmínky, což vede k zamítnutí jejich převzetí;
j)
čistá množství, která se nacházejí ve skladech na konci každého měsíce nebo na konci účetního období a která jsou převedena do následujícího měsíce nebo do následujícího účetního období.
2. Finanční účty podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 musí obsahovat:
a)
hodnotu množství uvedených v odst. 1 písm. a) tohoto článku, přičemž se odděleně zanáší hodnota množství koupených a hodnota množství prodaných;
b)
účetní hodnotu množství použitých nebo zohledněných z titulu režimu rozdělení zdarma podle odst. 1 písm. b) tohoto článku;
c)
finanční náklady podle čl. 3 odst. 1 písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
d)
výdaje na fyzické operace podle čl. 3 odst. 1 písm. b) a c) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
e)
částky vyplývající ze snížení hodnoty podle čl. 3 odst. 1 písm. e) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014;
f)
částky vybrané nebo zpětně inkasované od prodejců, kupujících nebo skladovatelů, jiné než uvedené v čl. 20 odst. 2 tohoto nařízení;
g)
částku pocházející z přímého prodeje provedeného po roční inventuře nebo následující kontrolu provedenou po převzetí produktů k intervenčnímu skladování;
h)
ztráty a zisky z vyskladnění produktů s přihlédnutím ke snížením hodnoty ve smyslu písmene e) tohoto odstavce;
i)
ostatní debetní a kreditní položky, zejména položky odpovídající množstvím podle odst. 1 písm. c) až g) tohoto článku;
j)
průměrnou účetní hodnotu vyjádřenou podle okolností v tunách nebo v hektolitrech.
Článek 17
Účetnictví v souvislosti s veřejnou intervencí
1. U položek uvedených v článku 16 se zaúčtovávají množství, hodnoty, částky a průměry skutečně zjištěné platebními agenturami nebo hodnoty a částky vypočítané na základě paušálních částek stanovených Komisí.
2. Zjištění a výpočty podle odstavce 1 se provádějí s výhradou uplatnění těchto pravidel:
a)
náklady na vyskladnění u množství, u kterých byla zjištěna manka nebo znehodnocení, v souladu s pravidly stanovenými v přílohách VI a VII nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, se účtují pouze za množství skutečně prodaná a vyskladněná;
b)
množství, u kterých se zjistilo, že chybějí během převozu z jednoho členského státu do druhého, se nepovažují za uložená do skladu v členském státě určení, a proto se na ně neposkytují paušální částky za uskladnění;
c)
jestliže se produkt dopravuje či převádí, zaúčtují se paušální částky za uskladnění a vyskladnění, v případě, že se tyto náklady nepovažují podle pravidel Unie za nedílnou součást nákladů za dopravu;
d)
pokud pravidla Unie nestanoví jinak, příjmy z prodeje znehodnocených produktů ani jakékoliv jiné příjmy v této souvislosti se do účetní dokumentace EZZF nezaznamenávají;
e)
nadbytečná množství, která by se zjistila, se zaúčtovávají se zápornou hodnotou ve stavu a pohybu zásob mezi chybějícími množstvími. Uvedená množství se zohlední při určení množství přesahujících mezní přípustnou odchylku;
f)
jiné vzorky než ty, které odebrali kupující, se zaúčtují v souladu s bodem 2 písm. a) přílohy VII nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014.
3. Informace o opravách provedených Komisí, pokud jde o údaje z běžného účetního období uvedené v článku 16, se předávají Výboru zemědělských fondů. Mohou být oznámeny členským státům při rozhodnutí o měsíční platbě nebo, nedojde-li k němu, při rozhodnutí o schválení účetní závěrky. Zaúčtovávají je platební agentury za podmínek stanovených uvedeným rozhodnutím.
Článek 18
Data účtování o výdajích a příjmech a o pohybech produktů spojených s veřejnou intervencí
1. Zaúčtování různých výdajových a příjmových položek se provádí ke dni, k němuž dojde k hmotné operaci v rámci opatření veřejné intervence, a za použití směnného kurzu, jak je uvedeno v čl. 3 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014.
V následujících případech se však použijí tato data:
a)
datum přijetí u částek vybraných nebo zpětně inkasovaných podle čl. 16 odst. 2 písm. f) a g) tohoto nařízení;
b)
datum skutečného zaplacení nákladů týkajících se hmotných operací, pokud se na tyto náklady nevztahují paušální částky.
2. Zaúčtování různých položek týkajících se fyzických pohybů produktů a správy zásob se provádí ke dni, k němuž dojde ke hmotné operaci vyplývající z intervenčního opatření.
V následujících případech se však použijí tato data:
a)
datum převzetí produktů platební agenturou podle čl. 31 odst. 2 a článku 33 nařízení Komise (EU) č. 1272/2009 (12) ohledně množství uskladněných v rámci veřejného skladování bez změny místa skladování;
b)
datum zjištění skutečností u chybějících nebo znehodnocených množství a u přebytečných množství;
c)
datum skutečného vyskladnění produktů u přímých prodejů týkajících se produktů, které nelze přebalit po vizuální prohlídce v rámci roční inventarizace nebo při kontrole po převzetí k intervenci a které zůstávají na skladě;
d)
poslední den účetního období pro veškeré ztráty přesahující odpovídající mezní přípustnou odchylku podle čl. 4 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
Článek 19
Částky financované v rámci veřejné intervence
1. Částka, která má být financována v rámci intervenčních opatření podle článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014, se určuje na základě účtů, které sestavují a vedou platební agentury podle čl. 3 odst. 3 prvního pododstavce písm. a) nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a do kterých se zanášejí v aktivech a pasivech různé položky výdajů a příjmů podle článku 16 tohoto nařízení, přičemž se případně zohlední částky výdajů stanovené v rámci právních předpisů v odvětví zemědělství.
2. Platební agentury či koordinační subjekty předávají měsíčně i ročně Komisi elektronicky na základě vzorů, které poskytla Komise členským státům prostřednictvím informačních systémů, informace nezbytné pro financování veřejného skladování i účty odůvodňující výdaje a příjmy související s veřejným skladováním ve formě výkazů (výkazy P-STO), a to do dne stanoveného v čl. 10 odst. 1 písm. b) a do dne stanoveného v čl. 30 odst. 2.
Článek 20
Výkazy výdajů a příjmů v případě veřejných intervencí
1. Financování EZZF v rámci intervenčních opatření podle článku 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 906/2014 se rovná výdajům, které se vypočtou na základě údajů sdělených platební agenturou po odečtení případných příjmů vyplývajících z intervenčních opatření, které se schvalují informačním systémem zavedeným Komisí a které platební agentura zahrne do svého výkazu výdajů sestaveného v souladu s článkem 12 tohoto nařízení.
2. Částky získané zpět v souladu s článkem 54 nařízení (EU) č. 1306/2013 a částky vybrané nebo získané zpět od prodejců, kupců a skladovatelů, které splňují kritéria stanovená v článku 43 uvedeného nařízení, se deklarují v rozpočtu EZZF za podmínek stanovených v čl. 10 odst. 2 písm. a) tohoto nařízení.
ODDÍL 3
Účetnictví EZFRV
Článek 21
Odhad potřeb financování
Za každý program rozvoje venkova podle článku 6 nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1305/2013 (13) a podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) bodu ii) nařízení (EU) č. 1306/2013 předávají členské státy Komisi dvakrát za rok, a to nejpozději 31. ledna a 31. srpna, své odhady částek, které mají být v daném rozpočtovém roce financovány z EZFRV. Kromě toho členské státy předají aktualizovaný odhad svých žádostí o financování na následující rozpočtový rok.
Tyto odhady se zasílají za pomoci strukturovaných údajů prostřednictvím informačního systému SFC2014 podle kapitoly I prováděcího nařízení Komise (EU) č. 184/2014 (14).
Článek 22
Výkazy výdajů
1. Platební agentury vyhotoví výkaz výdajů pro každý program rozvoje venkova podle článku 6 nařízení (EU) č. 1305/2013.
U každého opatření pro rozvoj venkova platební agentury ve výkazech výdajů uvádějí:
a)
částku způsobilého veřejného výdaje, pro který platební agentura v každém z referenčních období uvedeném v odstavci 2 tohoto článku skutečně uhradila odpovídající příspěvek z EZFRV;
b)
dodatečné informace o finančních nástrojích podle hlavy IV druhé části nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1303/2013 (15);
c)
dodatečné informace týkající se záloh vyplacených příjemcům podle čl. 75 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013;
d)
částku vrácenou během běžného období, jak je uvedeno v odstavci 2 tohoto článku.
2. Po schválení programu rozvoje venkova Komisí předávají členské státy Komisi v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem i) nařízení (EU) č. 1306/2013 své výkazy výdajů v těchto lhůtách:
a)
nejpozději 30. dubna pro výdaje za období od 1. ledna do 31. března;
b)
nejpozději 31. července pro výdaje za období od 1. dubna do 30. června;
c)
nejpozději 10. listopadu pro výdaje za období od 1. července do 15. října;
d)
nejpozději 31. ledna pro výdaje za období od 16. října do 31. prosince.
Nicméně všechny výdaje, které platební agentury v souladu s čl. 65 odst. 2 nařízení (EU) č. 1303/2013 před schválením programu rozvoje venkova podle článku 6 nařízení (EU) č. 1305/2013 příjemcům vyplatily, jsou vynakládány v rámci odpovědnosti členských států a musí být vykázány Komisi v prvním výkazu výdajů po přijetí programu. Totéž pravidlo se obdobně použije v případě změny programu rozvoje venkova podle článku 11 nařízení (EU) č. 1305/2013.
3. Platební agentury zapisují výkazy výdajů pro programy rozvoje venkova formou strukturovaných údajů do informačního systému SFC2014 uvedeného v kapitole I prováděcího nařízení (EU) č. 184/2014.
4. Pokud Komise požaduje dodatečná ověřování z důvodu poskytnutí neúplných nebo nejasných informací nebo interpretačních růzností či rozporů nebo jakýchkoli jiných rozporů týkajících se výkazu výdajů za určité referenční období, které vyplývají především z toho, že nejsou sdělovány informace požadované podle nařízení (EU) č. 1305/2013 a aktů Komise přijatých na základě uvedeného nařízení, nebo na základě závažných náznaků, že výdaje uvedené ve výkazu výdajů vykazují nesrovnalost nebo že mohou existovat nedostatky ve fungování řídicího a kontrolního systému v oblasti rozvoje venkova, poskytne dotyčný členský stát na žádost Komise doplňující informace během lhůty stanovené v předmětné žádosti v závislosti na míře závažnosti problému.
Lhůta pro průběžné platby stanovená v čl. 36 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013 může být přerušena pro celou nebo částečnou částku, která je předmětem žádosti o platbu, a to od data předání žádosti o informace do přijetí požadovaných informací, nejpozději však do maximální lhůty stanovené v čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Neodpoví-li dotyčný členský stát na žádost o doplňující informace během lhůty stanovené v předmětné žádosti nebo je-li odpověď považována za nedostačující, nebo pokud odpověď naznačuje, že nebyla dodržena platná pravidla nebo nebyly řádně využity finanční prostředky Unie, může Komise platby pozastavit či snížit v souladu s článkem 41 nařízení (EU) č. 1306/2013.
5. Výdaje vykázané za referenční období mohou obsahovat opravy údajů vykázaných za období předešlých výkazů stejného finančního roku.
Opravy údajů o výdajích a účelově vázaných příjmech patřících do daného rozpočtového roku neuvedené ve výkazech podle odst. 2 písm. a), b) a c) mohou být provedeny pouze v rámci roční účetní závěrky, která má být Komisi předána v souladu s čl. 102 odst. 1 prvním pododstavcem písm. c) bodem iii) nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 23
Výpočet částky, která má být zaplacena
1. Příspěvek Unie na způsobilé veřejné výdaje se pro každé opatření a pro každé referenční období vypočítá na základě plánu financování podle čl. 8 odst. 1 písm. h) nařízení (EU) č. 1305/2013, který platí od prvního dne tohoto období. Tento výpočet musí brát v úvahu opravy příspěvku Unie, jak jsou vykázány ve výkazu výdajů za uvedené období.
2. Když souhrnná částka příspěvku Unie na program rozvoje venkova překročí celkovou částku naplánovanou pro určité opatření rozvoje venkova, sníží se částka k úhradě na výši částky naplánované pro toto opatření, a to aniž je dotčeno stanovení stropu podle čl. 34 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013. Veškeré příspěvky Unie, které proto byly vyloučeny, mohou být vyplaceny později s výhradou, že členský stát předložil upravený plán financování, který Komise přijala.
3. Komise provádí platbu příspěvku Unie podle dostupnosti rozpočtových prostředků na účet nebo účty otevřené jednotlivými členskými státy.
Členské státy sdělí Komisi číslo nebo čísla účtu podle formátu, který jim Komise poskytne.
ODDÍL 4
Společná ustanovení pro EZZF a pro EZFRV
Článek 24
Elektronická výměna informací a dokumentů
1. Pokud jde o sdělování informací a seznamování se s nimi podle článku 102 nařízení (EU) č. 1306/2013 a jeho prováděcích pravidel, Komise určí informační systémy, které umožní výměnu dokumentů a informací mezi ní a členskými státy elektronickou cestou. O obecných podmínkách zavedení těchto systémů informuje členské státy prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
2. Informační systémy uvedené v odstavci 1 mohou zejména zpracovávat:
a)
údaje nezbytné pro finanční transakce, zejména ty, které se týkají měsíčních a ročních účetních závěrek platebních agentur, výkazů výdajů a příjmů a předávání informací a dokumentů podle článku 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014 a podle článků 10, 11, 14, 15, 19, 20, 23 a 29 tohoto nařízení;
b)
dokumenty společného zájmu, které umožňují kontrolu měsíčních a ročních účetních závěrek a prohlížení informací a dokumentů, které musí platební agentury poskytovat Komisi;
c)
texty Unie a pokyny Komise v oblasti financování společné zemědělské politiky z jednotlivých orgánů akreditovaných a jmenovaných podle nařízení (EU) č. 1306/2013 i pokyny týkající se jednotného uplatňování příslušných právních předpisů.
3. Formu a obsah dokumentů podle článků 10, 19, 20, 23 a čl. 30 odst. 1 písm. a), b) a d) dá Komise k dispozici členským státům formou vzorových předloh prostřednictvím informačních systémů.
Komise tyto předlohy přizpůsobuje a aktualizuje, přičemž o tom předem informuje Výbor zemědělských fondů.
4. Informační systémy podle odstavce 1 mohou obsahovat nástroje nutné k tomu, aby Komise mohla uchovávat údaje a spravovat účty fondů, jakož i nástroje nezbytné k výpočtu paušálních výdajů nebo výdajů vyžadujících užití jednotných způsobů, a to zejména pokud jde o finanční náklady a odpisy.
5. Odpovědnost za sdělování, zapisování a aktualizování údajů o finančních transakcích v informačních systémech podle odstavce 1 mají platební agentury; platební agentura vše provádí sama nebo to provádí subjekt, na který byla tato odpovědnost přenesena, popřípadě se tak děje prostřednictvím koordinačního subjektu akreditovaného podle čl. 7 odst. 4 nařízení (EU) č. 1306/2013.
6. Když dokument nebo postup podle nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo aktů Komise přijatých na základě uvedeného nařízení vyžadují podpis pověřené osoby nebo souhlas určité osoby v jedné nebo několika etapách dotyčného postupu, v souladu s právními předpisy Unie musí informační systémy zavedené k předávání těchto dokumentů umožnit jednoznačnou identifikaci každé osoby a poskytovat dostatečnou záruku neporušitelnosti obsahu dokumentů, a to i během jednotlivých etap postupu. Pokud jde o výkazy výdajů a prohlášení řídícího subjektu připojené k roční účetní závěrce podle čl. 102 odst. 1 prvního pododstavce písm. c) bodu i) a iii) nařízení (EU) č. 1306/2013, platební agentury nebo případně koordinační subjekty, které jsou akreditovány v souladu s čl. 7 odst. 2 a 4 uvedeného nařízení, rovněž uchovávají dokumenty předané elektronicky v jejich původní formě.
7. Uchovávání elektronických a digitálních dokumentů musí být zajištěno během celé doby podle článku 32.
8. Při funkční poruše informačního systému nebo nestabilním spojení může členský stát zasílat dokumenty jinou formou, a to na základě předběžného souhlasu Komise a za podmínek, které Komise stanoví.
Článek 25
Pozastavení plateb v případě pozdního předložení
Prováděcí akty stanovující měsíční platby uvedené v čl. 18 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 nebo průběžné platby uvedené v článku 36 uvedeného nařízení zohlední pozastavení plateb, o nichž bylo rozhodnuto podle článku 42 uvedeného nařízení.
Článek 26
Získávání družicových snímků
1. Pro účely článku 21 nařízení (EU) č. 1306/2013 každý členský stát informuje Komisi nejpozději do 1. listopadu každého roku o:
a)
tom, zda si přeje, aby Komise získala družicové snímky nezbytné pro svůj program kontrol a/nebo pro své hodnocení kvality systému evidence půdy;
b)
oblasti, která má být zkontrolována a počtu plánovaných kontrolních oblastí.
2. Členské státy, které žádají Komisi, aby si opatřila družicové snímky, dokončí ve spolupráci s ní a před 15. lednem po sdělení informací uvedených v odstavci 1 vymezení oblasti, kterou je nutno zachytit, a sestavení harmonogramu pro získání těchto snímků.
3. Získané družicové snímky poskytne Komise pověřeným zástupcům členských států zdarma. Tito zástupci musí dodržovat ustanovení o autorském právu obsažená ve smlouvách s dodavateli a snímky po dokončení prací vrátit.
4. Pokud celková cena žádostí, které obdržely členské státy, překročí rozpočet vyčleněný na uplatnění článku 21 nařízení (EU) č. 1306/2013, Komise v zájmu o co nejefektivnější využití dostupných zdrojů rozhodne o omezení počtu družicových snímků, které mají být poskytnuty.
KAPITOLA III
SCHVÁLENÍ ÚČETNÍ ZÁVĚRKY
ODDÍL 1
Vymáhání dluhů
Článek 27
Úroky uplatnitelné při zpětném získávání neoprávněných plateb
1. Nestanoví-li předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství jinak, úroky z neoprávněných plateb, které mají být získány zpět v důsledku nesrovnalostí nebo nedbalosti, se vypočítají za období mezi okamžikem uplynutí platební lhůty pro příjemce uvedené v inkasním příkazu a datem vrácení nebo odečtení částky. Platební lhůta nesmí být delší než 60 dnů od vydání inkasního příkazu.
2. Použitá úroková sazba v žádném případě nesmí být nižší než úroková sazba stanovená vnitrostátním právem pro zpětné získání srovnatelných neoprávněných výdajů nebo vymáhání splatných pohledávek.
Článek 28
Zpětné získání započtením dlužné částky
Aniž jsou dotčena jakákoli jiná opatření k prosazení práva stanovená vnitrostátním právem, členské státy započtou dlužnou částku, kterou příjemce dosud nevrátil a která byla zjištěna v souladu s vnitrostátním právem, proti jakékoli budoucí platbě, kterou má uhradit platební agentura odpovědná za získání dlužné částky tomuto příjemci.
ODDÍL 2
Zúčtování
Článek 29
Obsah roční účetní závěrky
Roční účetní závěrka uvedená v čl. 102 odst. 1 prvním pododstavci písm. c) bodu iii) nařízení (EU) č. 1306/2013 zahrnuje:
a)
účelově vázané příjmy uvedené v článku 43 uvedeného nařízení;
b)
výdaje EZZF po odečtení veškerých neoprávněně vyplacených plateb, které nebyly ke konci rozpočtového roku získány zpět a nejsou uvedeny pod písmenem f) tohoto článku, včetně případných souvisejících úroků, souhrnně podle položek a podpoložek rozpočtu Unie;
c)
výdaje EZFRV podle jednotlivých programů, opatření a zvláštní sazby příspěvku. Roční výkaz výdajů musí obsahovat také informace o částkách, které byly získány zpět. Po ukončení programu budou veškeré neoprávněně vyplacené platby, které nebyly získány zpět a nejsou uvedeny pod písmenem f) tohoto článku, včetně případných souvisejících úroků, odečteny od výdajů daného rozpočtového roku;
d)
tabulku rozdílů podle položek a podpoložek, nebo v případě EZFRV podle programu a opatření, zvláštní sazby příspěvku a prioritní oblasti, mezi výdaji a účelově vázanými příjmy vykázanými v roční účetní závěrce a těmi vykázanými za shodné období v dokumentech uvedených v čl. 10 odst. 1 písm. b) tohoto nařízení, pokud jde o EZZF, a v čl. 22 odst. 2 tohoto nařízení, pokud jde o EZFRV, spolu s vysvětlením každého rozdílu;
e)
odděleně částky, které nese příslušný členský stát, a částky, které nese Unie, v souladu s čl. 54 odst. 2 prvním pododstavcem a čl. 54 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013;
f)
tabulku neoprávněně vyplacených plateb, které mají být získány zpět na konci rozpočtového roku v důsledku nesrovnalostí ve smyslu čl. 1 odst. 2 nařízení Rady (ES, Euratom) č. 2988/95 (16), včetně případných sankcí stanovených v platných odvětvových předpisech Unie a souvisejících úroků, připravenou podle vzoru uvedeného v příloze II tohoto nařízení;
g)
výpis z knihy dlužníků zahrnující částky, které mají být získány zpět a připsány ve prospěch EZZF nebo EZFRV a nejsou uvedeny pod písmeny b), c) a f) tohoto článku, včetně případných sankcí a souvisejících úroků, sestavený podle vzoru v příloze III tohoto nařízení;
h)
přehled intervenčních operací a výkaz množství a umístění zásob na konci rozpočtového roku;
i)
potvrzení, že výdaje, účelově vázané příjmy a podrobnosti o každém pohybu intervenčních zásob jsou uchovány v záznamech a v účetních záznamech platební agentury;
j)
na konci rozpočtového roku konečný zůstatek nevyužitých/záporných kumulovaných záloh vyplacených příjemcům členskými státy, podrobně rozčleněných podle jednotlivých opatření v případě EZZF a v případě EZFRV podle jednotlivých programů i podle finančních nástrojů. U finančních nástrojů se konečný zůstatek týká plateb ze strany Komise, které nebyly členskými státy použity ani pro platby konečným příjemcům, ani vyčleněny pro smlouvy o zárukách podle čl. 42 odst. 1 nařízení (EU) č. 1303/2013.
Článek 30
Předávání informací
1. Pro účely schválení účetní závěrky podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013 předá každý členský stát Komisi:
a)
položky zahrnuté do účetní závěrky uvedené v článku 29 tohoto nařízení;
b)
stanoviska a zprávy podle čl. 5 odst. 3 a 4 tohoto nařízení, vypracované certifikačním subjektem nebo subjekty;
c)
úplné záznamy všech účetních údajů nezbytných pro statistické a kontrolní účely;
d)
prohlášení řídícího subjektu, jak je zmíněno v článku 3 tohoto nařízení.
2. Dokumenty a účetní údaje uvedené v odstavci 1 jsou zaslány Komisi nejpozději do 15. února roku následujícího po konci rozpočtového roku, jehož se týkají. Dokumenty uvedené v odst. 1 písm. a), b) a d) jsou předány v jednom vyhotovení spolu s elektronickou kopií v souladu s formátem a za podmínek určených Komisí podle článku 24.
3. Na základě žádosti Komise nebo na podnět členského státu lze Komisi poskytnout další informace o schválení účetní závěrky ve lhůtě stanovené Komisí, přičemž se zohlední množství práce pro poskytnutí těchto informací. Při neexistenci takových informací může Komise schválit účetní závěrku na základě informací, které má k dispozici.
4. V náležitě odůvodněných případech může Komise přijmout žádost o pozdní předložení informací, pokud je jí ovšem tato žádost předána před lhůtou pro předložení.
Článek 31
Forma a obsah účetních údajů
1. Forma a obsah účetních údajů uvedených v čl. 30 odst. 1 písm. c) a způsob jejich předávání Komisi musí být v souladu s prováděcím nařízením Komise (EU) č. 991/2013 (17).
2. Komise použije účetní údaje výhradně pro účely:
a)
plnění svých funkcí v rámci schválení účetní závěrky podle nařízení (EU) č. 1306/2013;
b)
sledování vývoje a poskytování prognóz v zemědělství.
Evropský účetní dvůr a Evropský úřad pro boj proti podvodům (OLAF) mají v rámci plnění svých povinností rovněž přístup k těmto údajům.
3. Jakékoli osobní údaje obsažené ve shromážděných účetních údajích jsou zpracovány výhradně pro účely uvedené v odstavci 2. Zejména platí, že pokud jsou účetní údaje používány Komisí pro účely uvedené v odst. 2 prvním pododstavci písm. b), Komise převede tyto údaje do anonymní podoby a zpracuje je pouze v souhrnné formě.
4. Všechny dotazy týkající se zpracování osobních údajů musí dotyčné osoby postoupit Komisi podle přílohy IV.
5. Komise zajistí zachování důvěrnosti a bezpečnosti účetních údajů.
Článek 32
Uchování účetních údajů
1. Podklady týkající se financovaných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných EZZF jsou Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž Komise schválila účetní závěrku za rozpočtový rok uvedený v článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. Podklady týkající se financovaných výdajů a účelově vázaných příjmů vybraných EZFRV jsou Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž proběhla poslední platba ze strany platební agentury.
3. V případě nesrovnalostí nebo nedbalosti jsou podklady uvedené v odstavcích 1 a 2 Komisi k dispozici po dobu nejméně tří let následujících po roce, v němž došlo k úplnému zpětnému získání částek od příjemce a jejich připsání na účet fondů, anebo v němž bylo rozhodnuto o finančních důsledcích toho, že nedošlo ke zpětnému získání podle čl. 54 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
4. V případě řízení o schválení podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou podklady uvedené v odstavcích 1 a 2 tohoto článku Komisi k dispozici po dobu nejméně jednoho roku následujícího po roce, v němž bylo řízení ukončeno, nebo, pokud je rozhodnutí o souladu předmětem soudního řízení u Soudního dvora Evropské unie, po dobu nejméně jednoho roku následujícího po roce, v němž bylo uvedené soudní řízení ukončeno.
5. Podklady uvedené v odstavcích 1 až 4 se uchovávají k dispozici Komisi v tištěné podobě a/nebo v elektronické podobě.
Členský stát se může rozhodnout uchovávat doklady výhradně v elektronické podobě, pouze pokud jeho vnitrostátní právní předpisy povolují používání elektronických dokumentů jako důkazu účtovaných transakcí ve vnitrostátních soudních řízeních.
Pokud jsou doklady uchovávány pouze v elektronické podobě, musí být dotyčný systém v souladu s oddílem 3 (B) přílohy I nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
Článek 33
Schválení účetní závěrky
1. Rozhodnutí Komise o schválení účetní závěrky uvedené v článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013 stanoví výši výdajů uskutečněných v každém členském státě během dotyčného rozpočtového roku, které jsou uznány jako účtovatelné fondům na základě účetní závěrky uvedené v článku 29 tohoto nařízení a snížení a pozastavení plateb podle článku 41 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Rozhodnutí rovněž stanoví částky, které mají být účtovány Unii a dotčenému členskému státu podle čl. 54 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud jde o EZFRV, částka stanovená rozhodnutím o schválení účetní závěrky zahrnuje prostředky, které může dotčený členský stát znovu použít jejich přerozdělením podle čl. 56 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013.
2. S ohledem na EZZF je částka, kterou lze v důsledku rozhodnutí o schválení účetní závěrky od každého členského státu získat zpět či mu má být uhrazena, stanovena pomocí odečtení měsíčních plateb za daný rozpočtový rok od výdajů uznaných ve stejném roce v souladu s odstavcem 1. Komise tuto částku odečte od měsíční platby týkající se výdajů uskutečněných za druhý měsíc následující po měsíci, v němž bylo přijato rozhodnutí o schválení účetní závěrky, nebo ji k ní přičte.
S ohledem na EZFRV je částka, kterou lze v důsledku rozhodnutí o schválení účetní závěrky od každého členského státu získat zpět či mu má být uhrazena, stanovena pomocí odečtení průběžných plateb za daný rozpočtový rok od výdajů uznaných za stejný rok v souladu s odstavcem 1.
Komise tuto částku odečte od první platby, za niž členský stát předkládá prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 51 nařízení (EU) č. 1306/2013, nebo ji k ní přičte.
3. Komise sdělí dotčenému členskému státu výsledky svého ověření poskytnutých informací spolu s případnými návrhy na změny nejpozději do 30. dubna následujícího po konci finančního roku.
4. Pokud Komise nemůže schválit účetní závěrku členského státu do 31. května následujícího roku z důvodů, které lze přičíst dotčenému členskému státu, uvědomí tento členský stát o dodatečném šetření, které navrhuje provést podle článku 47 nařízení (EU) č. 1306/2013.
5. Odstavce 1 až 4 se použijí obdobně na účelově vázané příjmy ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 34
Schválení souladu
1. Za účelem stanovení částek, které mají být vyloučeny z financování Unií v případě zjištění, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, využije Komise svých vlastních zjištění a zohlední informace poskytnuté členskými státy, pokud byly tyto informace poskytnuty ve lhůtách stanovených Komisí v rámci postupu pro schvalování souladu provedeného v souladu s článkem 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 a s tímto článkem.
2. Pokud se Komise v důsledku šetření domnívá, že výdaje nebyly uskutečněny v souladu s předpisy Unie, sdělí svá zjištění dotčenému členskému státu, upřesní nápravná opatření nezbytná k zajištění budoucího souladu s těmito předpisy a uvede předběžnou výši finanční opravy, kterou považuje v této fázi postupu za odpovídající svým zjištěním. Součástí uvedeného sdělení bude rovněž návrh na uskutečnění dvoustranného jednání do čtyř měsíců od uplynutí lhůty pro odpověď členského státu. Sdělení bude odkazovat na tento článek.
Členský stát odpoví do dvou měsíců od přijetí sdělení. Ve své odpovědi má členský stát zejména možnost:
a)
prokázat Komisi, že skutečný rozsah nedodržení předpisů nebo riziko pro fondy je menší, než bylo uvedeno ve sdělení Komise;
b)
uvědomit Komisi o nápravných opatřeních, která přijal za účelem zajištění souladu s předpisy Unie, a o datu účinnosti jejich provedení.
V odůvodněných případech může Komise na základě odůvodněné žádosti členského státu schválit prodloužení dvouměsíční lhůty maximálně o dva měsíce. Žádost se Komisi předá před uplynutím této lhůty.
Pokud se členský stát domnívá, že není nutné, aby došlo k dvoustrannému jednání, uvědomí o tom Komisi ve své odpovědi na výše uvedené sdělení.
3. Při dvoustranném jednání se obě strany snaží o nalezení dohody, pokud jde o opatření, která je nezbytné přijmout, jakož i o hodnocení závažnosti protiprávního jednání a finanční škody vzniklé rozpočtu Unie.
Komise do třiceti pracovních dnů po dvoustranném jednání vypracuje zápis a zašle jej členskému státu. Členský stát může Komisi své připomínky zaslat do patnácti pracovních dní po obdržení tohoto zápisu.
Do šesti měsíců od zaslání zápisu z dvoustranného jednání Komise formálně sdělí členskému státu své závěry na základě informací, které získala v rámci postupu pro schvalování souladu. Toto sdělení obsahuje hodnocení výdajů, jež mají být vyloučeny z financování Unií podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 a článku 12 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014. Sdělení obsahuje odkaz na čl. 40 odst. 1 tohoto nařízení.
4. Pokud členský stát využil smírčího řízení podle článku 40, Komise sdělí své závěry členskému státu nejpozději do šesti měsíců poté, co:
a)
obdržela zprávu smírčího orgánu, nebo
b)
obdržela dodatečné informace od členského státu ve lhůtě uvedené v čl. 40 odst. 3 druhém pododstavci za předpokladu, že byly splněny podmínky stanovené v odstavci 6 tohoto článku.
5. Komise musí mít k dispozici všechny informace, jež jsou relevantní v této konkrétní fázi postupu, aby odstavce 3 a 4 mohla použít v rámci příslušných lhůt. Pokud se Komise domnívá, že nemá dostatek informací, může kdykoli během lhůt stanovených v odstavcích 3 a 4:
a)
požádat členský stát o doplňující informace, které jí členský stát předá do dvou měsíců od obdržení sdělení; a/nebo
b)
sdělit členskému státu, že hodlá provést dodatečný audit za účelem provedení nezbytných ověření.
Lhůty uvedené v odstavcích 3 a 4 začínají v tomto případě běžet opět buď ode dne, kdy Komise obdrží požadované dodatečné informace, nebo od posledního dne dodatečného auditu.
6. Při hodnocení výdajů, které mají být vyloučeny z financování Unií, lze informace sdělené členským státem po formálním sdělení Komise podle odst. 3 druhého pododstavce zohlednit pouze:
a)
pokud je nezbytné zabránit hrubému přecenění finanční újmy způsobené rozpočtu Unie; a
b)
pokud je pozdní předání informací řádně odůvodněno vnějšími faktory a není jím ohroženo včasné přijetí rozhodnutí ze strany Komise podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
7. Poté, co Komise členským státům sdělila své závěry v souladu s čl. 34 odst. 3 nebo 4 tohoto nařízení, přijme případně jedno nebo více rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 s cílem vyloučit z financování Unií výdaje, které nejsou v souladu předpisy Unie. Komise může opakovaně přistoupit k postupu pro schvalování souladu, dokud členský stát skutečně neprovede nápravná opatření.
8. S ohledem na EZZF jsou odpočty z financování Unií prováděny Komisí z měsíčních plateb souvisejících s výdaji ve druhém měsíci následujícím po rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Pokud jde o EZFRV, provádí Komise odpočty financování Unií od platby, za niž členský stát předložil prohlášení o výdajích poté, co bylo přijato rozhodnutí podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Na žádost členského státu a po konzultaci s Výborem zemědělských fondů však může Komise přijmout rozhodnutí, kterým se stanoví jiná lhůta pro provedení odpočtů nebo povoluje jejich náhrada prostřednictvím splátek, pokud je to odůvodněno závažností odpočtů zahrnutých do prováděcího aktu přijatého na základě článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013.
9. V řádně odůvodněných případech, které je nezbytné dotčenému členskému státu oznámit, může Komise prodloužit lhůty stanovené v odstavcích 3 a 4.
10. Odstavce 1 až 9 se použijí obdobně na účelově vázané příjmy ve smyslu článku 43 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 35
Rozhodnutí nezahájit či neprovádět šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu
1. Komise se může rozhodnout, že nezahájí nebo neprovede šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud očekává, že případné finanční opravy za nedodržení postupu zjištěné na základě šetření uvedeného v čl. 34 odst. 2 jsou nižší než 50 000 EUR a představují méně než 2 % příslušných výdajů nebo částek, které mají být získány zpět.
2. Pokud Komise sníží měsíční platby v souladu s čl. 41 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, může rozhodnout o nezahájení nebo neprovedení šetření v případě nedodržení postupu pro schvalování souladu podle článku 52 uvedeného nařízení za předpokladu, že dotčený členský stát nevznese námitku proti použití tohoto odstavce v rámci řízení podle čl. 41 odst. 1 uvedeného nařízení.
Článek 36
Smírčí orgán
Pro účely schvalování souladu uvedeného v článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 se ustaví smírčí orgán. Smírčí orgán plní zejména následující úkoly:
a)
posuzovat záležitosti, jež mu předloží členský stát, který obdržel formální sdělení od Komise podle čl. 34 odst. 3 druhého pododstavce tohoto nařízení, včetně hodnocení výdajů, které Komise zamýšlí vyloučit z financování Unií;
b)
usilovat o sblížení rozdílných postojů Komise a dotčeného členského státu;
c)
na závěr svého posuzování vypracovat zprávu o výsledcích svého úsilí o sblížení postojů, přičemž ji doplní poznámkami, které považuje za vhodné, pokud spor částečně nebo zcela přetrvává.
Článek 37
Složení smírčího orgánu
1. Smírčí orgán se skládá minimálně z pěti členů vybraných z významných osob, které mohou zaručit svou nezávislost a které jsou vysoce kvalifikovány v záležitostech týkajících se financování společné zemědělské politiky, včetně rozvoje venkova, nebo v provádění finančního auditu.
Tyto osoby musí být státními příslušníky různých členských států.
2. Předsedu, členy a náhradníky jmenuje Komise na počáteční funkční období tří let na základě konzultace s Výborem zemědělských fondů.
Funkční období lze prodloužit vždy pouze o jeden rok a musí o tom být informován Výbor zemědělských fondů. Pokud je však předseda, který má být jmenován, již členem smírčího orgánu, jeho počáteční předsednické funkční období trvá tři roky.
Jména předsedy, členů a náhradníků smírčího orgánu se zveřejňují v řadě C Úředního věstníku Evropské unie.
3. Členové smírčího orgánu jsou odměňováni s ohledem na časovou náročnost úkolů. Náhrada nákladů se provádí v souladu s platnými předpisy pro zaměstnance Komise.
4. Po uplynutí funkčního období zůstává předseda i členové ve svých funkcích, dokud nebudou vystřídáni novými členy nebo opětovně jmenováni.
5. Funkční období členů, kteří nadále nesplňují podmínky nezbytné k výkonu svých úkolů ve smírčím orgánu, nebo kteří z jakéhokoli důvodu nejsou na neurčitou dobu k dispozici, může být Komisí ukončeno po konzultaci s Výborem zemědělských fondů.
V takovém případě je dotčený člen nahrazen na zbývající část svého funkčního období náhradníkem a je o tom informován Výbor zemědělských fondů.
Pokud je funkční období předsedy ukončeno, je člen, který má vykonávat funkci předsedy po zbytek funkčního období, na které byl předseda jmenován, jmenován Komisí po konzultaci s Výborem zemědělských fondů.
Článek 38
Nezávislost smírčího orgánu
1. Členové smírčího orgánu vykonávají své úkoly zcela nezávisle a nevyžadují ani nepřijímají pokyny od Komise, jakékoli vlády nebo jiného subjektu.
Členové smírčího orgánu se neúčastní činnosti smírčího orgánu ani nepodepisují zprávu, pokud byli ve svých předchozích funkcích osobně zapojeni do projednávané záležitosti.
2. Aniž je dotčen článek 287 Smlouvy, členové smírčího orgánu nesmějí sdělovat informace získané v souvislosti se svou činností ve smírčím orgánu. Tyto informace jsou důvěrné a vztahuje se na ně služební tajemství.
Článek 39
Organizace činnosti
1. Smírčí orgán zasedá v sídle Komise. Jeho činnost připravuje a organizuje předseda. Aniž je dotčen čl. 37 odst. 5 první pododstavec, v případě nepřítomnosti předsedy vykonává funkci předsedy nejstarší člen orgánu.
Funkci sekretariátu smírčího orgánu zajišťuje Komise.
2. Aniž je dotčen čl. 38 odst. 1 druhý pododstavec, smírčí orgán přijímá své zprávy nadpoloviční většinou hlasů přítomných členů s tím, že usnášeníschopný je za přítomnosti tří členů.
Zprávy podepisují předseda a členové, kteří se účastnili jednání. Jsou spolupodepisovány sekretariátem.
Článek 40
Smírčí řízení
1. Členský stát se může obrátit na smírčí orgán ve lhůtě nejvýše 30 pracovních dnů od obdržení sdělení Komise podle čl. 34 odst. 3 druhého pododstavce s odůvodněným návrhem na zahájení smírčího řízení zaslaným sekretariátu smírčího orgánu.
Podmínky předepsaného postupu jsou spolu s adresou sekretariátu sděleny členským státům prostřednictvím Výboru zemědělských fondů.
2. Návrh na zahájení smírčího řízení je přípustný pouze tehdy, pokud částka, která má být vyloučena z financování Unií podle sdělení Komise, buď:
a)
přesahuje 1 milion EUR;
nebo
b)
představuje více než 25 % celkových ročních výdajů členského státu v rámci dotčené rozpočtové položky.
Kromě toho může předseda smírčího orgánu prohlásit návrh na zahájení smírčího řízení za přípustný, pokud daný členský stát v průběhu předchozích jednání uvedl a dostatečně odůvodnil, že se jedná o zásadní otázku týkající se uplatňování předpisů Unie. Takový návrh však nebude přípustný tehdy, pokud se vztahuje výhradně na záležitost právního výkladu.
3. Smírčí orgán provádí svá šetření co nejméně formálně a co nejrychleji výhradně na základě dokladů dostupných Komisi v okamžiku sdělení formálních závěrů podle čl. 34 odst. 3, jakož i na základě nestranného vyjádření Komise a dotčených vnitrostátních orgánů.
Pokud však členský stát považuje za nezbytné předložit ve své žádosti o zahájení smírčího řízení informace, které dosud nebyly Komisi sděleny, smírčí orgán může Komisi vyzvat, aby posoudila tyto nové informace pouze v případě, že jsou splněny podmínky stanovené v čl. 34 odst. 6. Tyto informace musí být Komisi sděleny nejpozději dva měsíce poté, co byla odeslána zpráva uvedená v čl. 36 písm. c).
4. Nepodaří-li se smírčímu orgánu do čtyř měsíců od předložení případu sblížit postoje Komise a členského státu, považuje se smírčí řízení za neúspěšné.
V takovém případě se ve zprávě uvedené v čl. 36 písm. c) uvedou důvody, proč ke sblížení postojů nedošlo. Uvede se také, zda během řízení nebylo dosaženo částečné dohody a zda smírčí orgán vyzval Komisi, aby posoudila nové informace podle odst. 3 druhého pododstavce.
Zpráva je zaslána:
a)
dotčenému členskému státu;
b)
Komisi k posouzení před sdělením svých závěrů členskému státu;
c)
ostatním členským státům v rámci Výboru zemědělských fondů.
KAPITOLA IV
PRAVIDLA PRO KONTROLY
ODDÍL 1
Obecná pravidla
Článek 41
Snížení úrovně kontrol na místě
1. Členské státy mohou rozhodnout snížit minimální úroveň kontrol na místě v souladu s čl. 59 odst. 5 nařízení (EU) č. 1306/2013, pokud jsou splněny všechny tyto podmínky:
a)
certifikační subjekt v souladu s článkem 9 nařízení (EU) č. 1306/2013 předložil své stanovisko potvrzující, že systém vnitřní kontroly řádně funguje a že míra chybovosti pro dotčenou populaci byla nižší než práh významnosti ve výši 2,0 % po dobu nejméně dvou po sobě jdoucích rozpočtových roků předcházejících roku, kdy se plánuje zavedení snížené míry kontrol;
b)
Komise neinformovala dotčený členský stát o tom, že nemůže přijmout stanovisko uvedené v písmenu a) tohoto odstavce poskytnuté certifikačním subjektem v kontextu článku 9 nařízení (EU) č. 1306/2013; a
c)
Komise:
i)
neinformovala dotčený členský stát podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 o nedostatcích kontrolního systému v rámci jednotlivých režimů podpory anebo dotyčného opatření, nebo
ii)
je při uplatňování článku 34 tohoto nařízení spokojena s nápravnými opatřeními přijatými dotčeným členským státem, pokud byl tento členský stát informován podle článku 52 nařízení (EU) č. 1306/2013 o nedostatcích kontrolního systému v rámci jednotlivých režimů podpory anebo dotyčného opatření.
2. Členské státy se mohou rozhodnout, že sníží minimální úroveň kontrol na místě v závislosti na úrovních a případných dalších podmínkách stanovených v odvětvových právních předpisech.
Členské státy informují Komisi o svém rozhodnutí snížit minimální úroveň kontrol na místě bezprostředně po jeho přijetí. Součástí těchto informací je:
a)
režim podpory anebo dotyčné opatření;
b)
období, po něž se bude uplatňovat snížená minimální úroveň kontrol na místě;
c)
snížená minimální úroveň kontrol prováděných na místě, jež má platit.
3. V případě, že některá z kumulativních podmínek stanovených v odstavci 1 nebo jakákoli další podmínka stanovená podle odvětvových právních předpisů není nadále plněna, členské státy okamžitě zruší své rozhodnutí snížit minimální úroveň kontrol na místě a od následujícího roku podání žádostí uplatní minimální úroveň kontrol na místě stanovenou právními předpisy v odvětví zemědělství.
ODDÍL 2
Kontrola operací
Článek 42
Kontrola ze strany členských států
1. Systematická kontrola obchodní dokumentace podniků podle čl. 80 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 se pro každé kontrolní období uvedené v odstavci 4 tohoto článku použije na počet podniků, který nesmí být menší než polovina podniků, u nichž výše příjmů nebo výdajů nebo součtu příjmů a výdajů v rámci systému financování EZZF přesahuje 150 000 EUR za rozpočtový rok EZZF předcházející začátku dotčeného kontrolního období.
2. Členské státy, aniž jsou dotčeny jejich závazky vymezené v čl. 80 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013, vyberou pro každé kontrolní období podniky, které mají být zkontrolovány na základě analýzy rizik u všech opatření, kde je to proveditelné. Své návrhy na využití analýzy rizik předloží členské státy Komisi alespoň šest měsíců před začátkem příslušného kontrolního období. Návrhy budou obsahovat všechny relevantní informace týkající se koncepce, metody a údajů použitých v rámci analýzy, jakož i kritéria a očekávaný způsob provádění kontrol, které je třeba provést. Návrh bude vypracován v souladu s přílohou V tohoto nařízení. Členské státy přihlédnou k připomínkám, které Komise k návrhům na analýzu rizik podá do osmi týdnů po obdržení daného návrhu.
3. Pokud jde o opatření, o nichž členské státy usoudí, že na ně nelze metodu analýzy rizik použít, musí být kontrolovány podniky, u nichž výše příjmů nebo výdajů nebo součtu příjmů a výdajů v rámci systému financování EZZF přesahuje 350 000 EUR a které nebyly kontrolovány podle tohoto nařízení a hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 v průběhu některého ze dvou předcházejících kontrolních období.
4. Kontrolní období trvá od 1. července do 30. června následujícího roku. Kontrola se týká období alespoň dvanácti měsíců, které končí v průběhu předcházejícího kontrolního období; může být rozšířena na období stanovené členským státem, která předcházejí nebo následují toto dvanáctiměsíční období.
Článek 43
Přístup k obchodní dokumentaci
Podniky uchovávají obchodní dokumentaci po dobu nejméně tří let od konce roku, v němž byla vystavena. Členské státy mohou stanovit delší dobu uchovávání této dokumentace.
Článek 44
Společné činnosti
Komise může rozhodnout z vlastního podnětu nebo na základě návrhu členského státu a po dohodě s dotyčnými členskými státy o koordinaci společných opatření zahrnujících vzájemnou pomoc mezi dvěma nebo více členskými státy, jak stanoví čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 45
Vzájemná pomoc
1. V průběhu prvního čtvrtletí následujícího po rozpočtovém roce EZZF, v němž byla vyplacena a/nebo obdržena dotyčná částka, předají členské státy seznam podniků uvedený v čl. 83 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 každému členskému státu, v němž je takový podnik usazen. Seznam obsahuje všechny podrobnosti umožňující oslovenému členskému státu zjistit totožnost podniků a splnit své kontrolní povinnosti. Oslovený členský stát je příslušný k provádění kontrol podniků v souladu s článkem 80 nařízení (EU) č. 1306/2013. Kopie každého seznamu je předán Komisi.
Členský stát, ve kterém byla vyplacena nebo obdržena finanční částka, může v souladu s článkem 80 nařízení (EU) č. 1306/2013 požádat členský stát, v němž je podnik usazen, o kontrolu některých podniků, které jsou uvedeny v seznamu, s uvedením důvodů této žádosti a zejména rizik, která jsou s ní spojena.
Členský stát, který obdrží tuto žádost, náležitě přihlédne k rizikům spojeným s tímto podnikem, která mu sdělil členský stát, jenž o kontrolu požádal.
Dožádaný členský stát uvědomí členský stát, který o kontrolu požádal, o opatřeních, která učinil po obdržení jeho žádosti. Provede-li kontrolu některého z podniků uvedených v seznamu, uvědomí žádající členský stát, který kontrolu provedl, o výsledcích kontroly členský stát, který danou žádost vznesl, a to do tří měsíců po skončení kontrolního období.
Přehled těchto žádostí se čtvrtletně zasílá Komisi, a to do jednoho měsíce po uplynutí každého čtvrtletí. Komise může požadovat předložení kopií jednotlivých žádostí.
Seznam podniků uvedených v prvním pododstavci se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VI.
2. Seznam podniků podle čl. 83 odst. 2 nařízení (EU) č. 1306/2013 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VII tohoto nařízení.
3. Žádost členského státu o kontrolu určitého podniku v jiném členském státě podle odst. 1 druhého pododstavce a čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 se vypracuje v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze VIII tohoto nařízení.
4. Informace o výsledcích kontrol uvedené v odst. 1 druhém pododstavci a v čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013 se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze IX tohoto nařízení.
5. Přehled žádostí uvedených v odst. 1 pátém pododstavci a v čl. 83 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, včetně výsledků kontrol, se sestaví v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze X tohoto nařízení.
6. Údaje, které je nutno poskytnout podle odstavce 1, se předávají v elektronické podobě ve formátu stanoveném v oddíle 2 přílohy II prováděcího nařízení (EU) č. 991/2013.
Článek 46
Roční programy a zprávy
1. Roční program kontrol podle článku 84 nařízení (EU) č. 1306/2013 se vypracuje v souladu se vzorovým formulářem uvedeným v příloze XI tohoto nařízení.
2. Výroční zpráva uvedená v čl. 86 odst. 1 nařízení (EU) č. 1306/2013 musí obsahovat veškeré obtíže, s nimiž se kontrola setkala, jakož i opatření přijatá k jejich překonání, a musí obsahovat případné návrhy na zlepšení.
Zpráva obsahuje podrobné informace o každém z aspektů používání hlavy V kapitoly III nařízení (EU) č. 1306/2013 uvedených v příloze XII tohoto nařízení uspořádané v jasně označených oddílech pod příslušnými nadpisy uvedenými v této příloze.
3. Informace, které mají být předloženy podle tohoto článku a článku 45, mohou být předány v tištěné nebo elektronické podobě ve formátu, na němž se dohodne odesílatel a příjemce.
4. Komise každoročně vyhodnotí dosažený pokrok ve své výroční finanční zprávě o řízení fondu uvedené v článku 109 nařízení (EU) č. 1306/2013.
Článek 47
Zvláštní orgány
1. Zvláštní orgány podle článku 85 nařízení (EU) č. 1306/2013 jsou, kromě úkolů uvedených v uvedeném článku, odpovědné za:
a)
školení vnitrostátních úředníků pověřených prováděním kontrol podle tohoto oddílu, které jim umožní získat znalosti dostatečné k výkonu jejich povinností;
b)
zpracovávání zpráv o kontrolách a dalších dokumentů souvisejících s prováděnými kontrolami stanovenými v hlavě V kapitole III nařízení (EU) č. 1306/2013;
c)
vypracovávání a projednávání programů podle článku 84 nařízení (EU) č. 1306/2013 a zpráv podle čl. 86 odst. 1 uvedeného nařízení.
2. Členské státy svěří zvláštním orgánům veškeré pravomoci nutné k plnění úkolů podle odstavce 1.
Tvoří je dostatečný počet úředníků, kteří jsou vhodným způsobem odborně vzděláni k výkonu těchto úkolů.
3. Členské státy, v nichž je minimální počet podniků, které mají být kontrolovány, menší než 10, nejsou povinny zřídit zvláštní orgán.
KAPITOLA V
JISTOTY
ODDÍL 1
Účel, informační technologie, vyšší moc
Článek 48
Účel
Tato kapitola se vztahuje na všechny případy, kdy právní předpisy z jednotlivých odvětví zemědělství stanoví jistotu, bez ohledu na to, zda je použit přímo pojem „jistota“.
Tato kapitola se nevztahuje na jistoty poskytnuté k zajištění platby dovozních a vývozních cel podle nařízení Rady (EHS) č. 2913/92 (18).
Článek 49
Elektronická veřejná správa
Sdělení, dokumentace a jistoty mohou být vytvářeny, zpracovávány a spravovány prostřednictvím informačních technologií (IT) za předpokladu, že používané systémy jsou řízeny na základě úředně schválených protokolů kvality a bezpečnosti způsobilých pro tyto systémy.
Pokud příslušné orgány nemají přístup k požadovaným dokumentům za účelem ověření z důvodů rozdílných systémů IT, musí být tyto dokumenty vytisknuty a osvědčeny jako pravé orgánem odpovědným za řízení těchto systémů IT (dále jen „vydávající orgán“) nebo orgánem příslušným pro osvědčení dokumentů jako úředně ověřených kopií.
Tyto výtisky lze nahradit elektronickou zprávou mezi vydávajícím orgánem a příjemcem nebo příslušným orgánem za předpokladu, že vydávající orgán poskytne formou úředně schváleného protokolu o osvědčení ujištění o pravosti zprávy.
Článek 50
Lhůty v případě vyšší moci
1. Tento článek se použije v případě, kdy se na něj odvolává konkrétní nařízení.
2. Požadavek na uznání případu vyšší moci je nepřípustný, pokud jej příslušný orgán obdrží více než 30 kalendářních dnů:
a)
ode dne, kdy byl hospodářský subjekt příslušným orgánem informován o zjištěném nesplnění příslušné povinnosti ve smyslu čl. 23 odst. 2 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014; po uplynutí lhůty pro splnění příslušné povinnosti uvedené v čl. 23 odst. 3 uvedeného nařízení nebo po uplynutí lhůty pro předložení důkazu pro splnění příslušné povinnosti uvedené v čl. 23 odst. 4 uvedeného nařízení;
b)
po uplynutí lhůty pro podání nabídek ve třetí zemi, kde je nabídka spojena s osvědčením o stanovení náhrady předem pro vývozní náhrady.
3. Hospodářské subjekty předloží ke spokojenosti příslušného orgánu důkaz o okolnostech, které považují za případ vyšší moci, do 181 kalendářních dnů následujících po uplynutí lhůty pro plné splnění povinnosti. Může jim být udělena dodatečná lhůta v případech, pokud nemohou předložit důkazy v uvedené lhůtě, i když vynaložily veškeré úsilí k jejich získání a předložení.
4. Případy vyšší moci, které členské státy uznaly, sdělí Komisi spolu s příslušnými údaji ke každému případu.
ODDÍL 2
Forma jistot
Článek 51
Forma
1. Jistota může být poskytnuta:
a)
složením hotovosti podle čl. 19 odst. 2 a 3 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014; a/nebo
b)
stanovením ručitele podle článku 21 nařízení v přenesené pravomoci (EU) č. 907/2014.
2. Příslušný orgán může rozhodnout o poskytnutí jistoty:
a)
formou hotovostních vkladů v bance;
b)
formou uznaných pohledávek vůči veřejnoprávnímu subjektu nebo veřejným prostředkům, které jsou splatné a vůči kterým neexistuje žádná přednostní pohledávka; a/nebo
c)
formou převoditelných kolaterálů v dotyčném členském státě, s podmínkou, že byly vydány tímto členským státem nebo na ně poskytl jistotu.
3. Příslušný orgán může stanovit další podmínky pro přijetí jistot uvedených v odstavci 2.
Článek 52
Převoditelné kolaterály
1. Prodejní hodnota kolaterálu poskytnutého podle čl. 51 odst. 2 písm. c) musí při poskytnutí jistoty činit nejméně 115 % hodnoty požadované jistoty.
2. Příslušný orgán může přijmout jistotu uvedenou v čl. 51 odst. 2 písm. c) pouze tehdy, pokud se strana nabízející tuto jistotu písemně zaváže buď poskytnout dodatečnou jistotu, nebo nahradit původní jistotu, pokud prodejní hodnota dotyčné jistoty byla za poslední tři měsíce nižší než 105 % hodnoty požadované jistoty. Tento písemný závazek není nutný, stanoví-li tak vnitrostátní právní předpisy. Příslušný orgán pravidelně zkoumá hodnotu takové jistoty.
3. Prodejní hodnotu jistoty uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. c) stanoví příslušný orgán s ohledem na výdaje předpokládaného prodeje.
4. Prodejní hodnota jistot se vypočítává podle posledního kotovaní, které je k dispozici.
5. Strana, která poskytuje jistotu, poskytne na žádost příslušného orgánu důkaz o prodejní hodnotě.
Článek 53
Nahrazení a určení
1. Každá forma jistoty může být nahrazena jinou.
Nahrazení však musí schválit příslušný orgán v těchto případech:
a)
pokud původní jistota propadla, aniž by byla inkasována; nebo
b)
pokud je náhradní jistota jedním z typů jistot uvedených v čl. 51 odst. 2.
2. Bloková jistota může být nahrazena jinou blokovou jistotou za podmínky, že nová bloková jistota kryje nejméně část původní blokové jistoty, která je určena v okamžiku nahrazení k zajištění splnění jedné nebo více dosud nesplněných smluvních povinností.
3. Jakmile se část blokové jistoty vztahuje na určitou povinnost, musí být aktualizován zůstatek zbývající blokové jistoty.
ODDÍL 3
Uvolnění a propadnutí
Článek 54
Částečné uvolnění
V případě, že zvláštní předpisy Unie nestanoví minimální množství, může příslušný orgán sám omezit počet uvolněných částí z každé jistoty a stanovit minimální částku pro každé uvolnění tohoto typu.
Před uvolněním celé jistoty nebo její části může příslušný orgán požadovat, aby byla podána písemná žádost o uvolnění.
V případě jistot kryjících více než 100 % zajištěné částky, uvolní se část jistoty přesahující 100 %, jakmile dojde ke konečnému uvolnění nebo propadnutí zbylé zajištěné částky.
Článek 55
Propadnutí
1. Jakmile se příslušný orgán dozví o skutečnostech, které jsou důvodem k propadnutí celé jistoty nebo její části, neprodleně vyzve dotyčnou stranu k zaplacení propadlé částky, a tato platba musí být provedena ve lhůtě nejvýše 30 dnů ode dne žádosti o zaplacení.
Pokud platba nebyla provedena v předepsané lhůtě, příslušný orgán:
a)
neprodleně inkasuje s konečnou platností jistotu podle čl. 51 odst. 1 písm. a);
b)
neprodleně vyzve ručitele uvedeného v čl. 51 odst. 1 písm. b), aby přikročil k placení a aby tato platba byla provedena ve lhůtě nejvýše 30 dnů ode dne přijetí žádosti o zaplacení;
c)
neprodleně učiní nezbytná opatření aby:
i)
jistoty uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. b) a c) byly přeměněny na hotovost a orgán tak mohl disponovat splatnou částkou,
ii)
mu byly dány k dispozici hotovostní fondy v bance uvedené v čl. 51 odst. 2 písm. a) na jeho vlastní účet.
Příslušný orgán může neprodleně inkasovat s konečnou platností jistotu uvedenou v čl. 51 odst. 1 písm. a), aniž by nejprve vyzval dotyčnou stranu k zaplacení.
2. Aniž je dotčen odstavec 1,
a)
jestliže je přijato rozhodnutí o propadnutí jistoty a poté je odloženo v důsledku opravného prostředku v souladu s vnitrostátními právními předpisy, platí příslušná strana úroky ze skutečně propadlé částky za období počínající 30 dnů ode dne přijetí žádosti o zaplacení podle odstavce 1 a končící den před zaplacením skutečně propadlé částky;
b)
jestliže je po výsledku řízení o opravném prostředku po dotyčné straně požadováno zaplatit do 30 dnů propadlou částku, může členský stát vypočítat úroky tak, jako by se platba uskutečnila dvacátým dnem ode dne této žádosti;
c)
použitelná úroková sazba se vypočítává podle vnitrostátních právních předpisů, ale nesmí být v žádném případě nižší než sazba použitelná pro krytí částek v národní měně;
d)
platební agentury odečítají placené úroky z výdajů EZZF nebo EZFRV v souladu s nařízením (EU) č. 1306/2013;
e)
členské státy mohou pravidelně požadovat navýšení jistoty s ohledem na úroky.
3. Pokud jistota propadla a částka byla již připsána fondům, potom na základě výsledku rozhodnutí o opravném prostředku musí být propadlá částka včetně úroků vypočítaných sazbou podle vnitrostátních právních předpisů uhrazena zcela nebo zčásti a uhradí ji fondy, pokud není úhrada připsána orgánům nebo subjektům členských států z důvodů nedbalosti nebo závažné chyby.
ODDÍL 4
Informace
Článek 56
Informace o propadnutí jistot, typech jistot a ručitelích
1. Členské státy uchovávají pro potřeby Komise celkový počet a celkovou výši propadlých jistot za každý rok, bez ohledu na fázi postupu podle článku 55, přičemž rozlišují mezi jistotami, které se připíší do vnitrostátního rozpočtu, a jistotami, které se připíší do rozpočtu Unie. Tyto informace se uchovávají pro všechny propadlé jistoty vyšší než 1 000 EUR a každé ustanovení Unie, které stanoví jistotu. Informace se týkají jak částek zaplacených přímo dotyčnou stranou, tak i částky kryté prodejem jistoty.
2. Členské státy uchovávají pro potřeby Komise seznam obsahující:
a)
typy institucí schválených jednat jako ručitelé a za tímto účelem stanovené požadavky;
b)
typy jistot přijatých podle čl. 51 odst. 2 a za tímto účelem stanovené požadavky.
KAPITOLA VI
TRANSPARENTNOST
Článek 57
Obsah zveřejněných údajů
1. Údaje uvedené v čl. 111 odst. 1 písm. c) a d) nařízení (EU) č. 1306/2013 zahrnují:
a)
rozpis částek plateb uvedených v písmenu c) uvedeného článku pro každé jednotlivé opatření vyjmenované v příloze XIII tohoto nařízení, a dále součet těchto částek, které každý příjemce obdržel v daném rozpočtovém roce;
b)
popis opatření financovaných fondy, jak jsou uvedena v písmenu d) uvedeného článku a vyjmenována v příloze XIII tohoto nařízení, včetně povahy a cíle každého opatření.
2. Částky uvedené v odstavci 1 jsou vyjádřeny v eurech v členských státech, které přijaly euro, a v národní měně v ostatních členských státech.
3. Členské státy mohou zveřejnit podrobnější informace, než je stanoveno v odstavcích 1 a 2, aniž by tím byla dotčena nezbytná ochrana soukromí.
Článek 58
Zveřejňování údajů o obci
Pokud informace, které mají být zveřejněny pro účely čl. 112 odst. 3 nařízení (EU) č. 1306/2013, by vzhledem k omezenému počtu příjemců sídlících nebo registrovaných v dané obci umožnily identifikaci jednotlivého příjemce, který je fyzickou osobou, zveřejní dotčené členské státy jako informaci pro účely čl. 111 odst. 1 prvního pododstavce písm. b) uvedeného nařízení nejbližší větší správní subjekt, jehož je obec součástí.
Článek 59
Forma a datum zveřejnění
1. Údaje, které mají být zveřejněny na zvláštních stránkách, uvedené v čl. 111 odst. 1 druhém pododstavci nařízení (EU) č. 1306/2013 se zpřístupní formou vyhledávače, který uživatelům umožňuje vyhledávat příjemce podle jména nebo obce podle článku 58 tohoto nařízení, nebo podle obdržených částek nebo opatření nebo podle jejich kombinace a získat všechny náležité informace jako jednotný soubor údajů. Tyto informace jsou poskytovány v úředním jazyce či úředních jazycích členského státu a/nebo v jednom ze tří pracovních jazyků Komise.
2. Informace uvedené v odstavci 1 se zveřejní do 31. května každého roku pro předchozí rozpočtový rok.
3. V souladu s uvedeným článkem zůstávají dané údaje na internetové stránce přístupné dva roky od data, kdy byly poprvé zveřejněny.
Článek 60
Údaje o příjemcích
Údaje o příjemcích uvedené v článku 113 nařízení (EU) č. 1306/2013 se poskytnou příjemcům tak, že se začlení do formulářů žádostí o získání finančních prostředků z fondů, nebo v okamžiku, kdy jsou tyto údaje shromažďovány.
Pokud jde o údaje týkající se plateb přijatých v rozpočtových rocích 2014 a 2015, informace se odchylně od prvého pododstavce poskytne alespoň dva měsíce před datem zveřejnění.
Článek 61
Zveřejňování prahových hodnot režimu pro malé zemědělce
Částky oznámené členskými státy v souladu s čl. 112 druhým pododstavcem nařízení (EU) č. 1306/2013 se zveřejní na internetových stránkách Unie uvedených v čl. 62 odst. 1 tohoto nařízení.
Článek 62
Spolupráce mezi Komisí a členskými státy
1. Komise zřídí a udržuje internetovou stránku Unie pod svou centrální internetovou adresou, včetně odkazů na internetové stránky členských států. Komise poskytuje aktualizované internetové odkazy podle informací zaslaných členskými státy.
2. Členské státy Komisi zasílají internetové adresy svých internetových stránek, jakmile byly zřízeny, a zasílají také jakékoliv následující změny mající vliv na přístupnost jejich internetové stránky z internetových stránek Unie.
3. Členské státy jmenují orgány příslušné pro zřízení a údržbu internetových stránek stanovených čl. 59 odst. 1. Informují Komisi o názvu a podrobné adrese tohoto orgánu.
KAPITOLA VII
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 63
Zrušení
Nařízení (ES) č. 601/94, (ES) č. 4/2004 a (ES) č. 259/2008 se zrušují.
Nařízení (ES) č. 259/2008 se však i nadále použije pro platby za rozpočtový rok 2013. Odchylně od čl. 3 odst. 3 uvedeného nařízení zůstávají informace v něm uvedené na internetové stránce přístupné po dobu jednoho roku od data, kdy byly poprvé zveřejněny.
Článek 64
Vstup v platnost a použitelnost
Toto nařízení vstupuje v platnost sedmým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Avšak
a)
článek 10 se použije pro výdaje uskutečněné a účelově vázané příjmy vybrané členskými státy od 16. října 2014;
b)
články 34 až 40 se použijí od 1. ledna 2015. Lhůty podle čl. 34 odst. 3 a 4 se však nevztahují na šetření v rámci postupu pro schvalování souladu, u nichž bylo oznámení podle čl. 11 odst. 1 nařízení (ES) č. 885/2006 odesláno před 1. lednem 2015;
c)
kapitola VI se nevztahuje na platby uskutečněné počínaje rozpočtovým rokem 2014;
d)
informace předávané členskými státy v souladu s přílohou II sloupci V1 a V2 se poskytují počínaje rozpočtovým rokem 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 6. srpna 2014.
A BIZOTTSÁG 908/2014/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2014. augusztus 6.)
az 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a kifizető ügynökségek és más szervek, a pénzgazdálkodás, a számlaelszámolás, az ellenőrzési szabályok, a biztosítékok és az átláthatóság tekintetében történő alkalmazására vonatkozó szabályok megállapításáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a közös agrárpolitika finanszírozásáról, irányításáról és monitoringjáról és a 352/78/EGK, a 165/94/EK, a 2799/98/EK, a 814/2000/EK, az 1290/2005/EK és a 485/2008/EK tanácsi rendelet hatályon kívül helyezéséről szóló, 2013. december 17-i 1306/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 8. cikke (2) bekezdésére, 9. cikke (2) bekezdésére, 23. cikkére, 36. cikke (6) bekezdésére, 46. cikke (5) és (6) bekezdésére, 50. cikke (2) bekezdésére, 53. cikke (1) bekezdésére, 57. cikke (2) bekezdésére, 62. cikke (2) bekezdésére, 66. cikke (4) bekezdésére, 88. cikkére, 104. cikkére és 114. cikkére,
mivel:
(1)
Az 1306/2013/EU rendelet rögzíti a közös agrárpolitika finanszírozása, irányítása és monitoringja, így többek között a kifizető ügynökségek és a koordináló szervek akkreditálása, a pénzgazdálkodás és a számlaelszámolási eljárás, az ellenőrzési rendszerek és a szankciók - ideértve az ügyletek vizsgálatát -, a biztosítékok és az átláthatóság tekintetében irányadó alapvető szabályokat. Az említett rendelet által létrehozott új jogi keret akadálytalan működésének és egységes alkalmazásának biztosítása érdekében a Bizottság felhatalmazást kapott az érintett területek vonatkozásában bizonyos szabályok elfogadására. Ezek az új szabályok a 601/94/EK (2), a 4/2004/EK (3), a 883/2006/EK (4), a 884/2006/EK (5), a 885/2006/EK (6), a 259/2008/EK (7) és a 282/2012/EU (8) bizottsági rendelet vonatkozó rendelkezéseinek helyébe lépnek. A 883/2006/EK, a 884/2006/EK, a 885/2006/EK és a 282/2012/EU rendeletet a Bizottság 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelete (9) hatályon kívül helyezte. Az egyértelműség és a jogbiztonság érdekében a 601/94/EK, a 4/2004/EK és a 259/2008/EK rendeletet ezzel a rendelettel hatályon kívül kell helyezni.
(2)
Indokolt úgy rendelkezni, hogy a tagállamok csak akkor akkreditálhatják a kifizető ügynökségeket, ha azok eleget tesznek bizonyos, a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 1. cikkének (2) bekezdése szerinti, uniós szinten megállapított minimumkritériumoknak. Ezeket az akkreditációs kritériumokat a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet I. melléklete tartalmazza. Rögzíteni kell a kifizető ügynökségek és a koordináló szervek akkreditációjának megadására, felülvizsgálatára és visszavonására vonatkozó eljárásokhoz kapcsolódó szabályokat.
(3)
A tagállamoknak folyamatos felügyelet alatt kell tartaniuk kifizető ügynökségeiket. Létre kell hozniuk egy olyan információcsere-rendszert, amelyen keresztül jelentést tesznek, és tájékoztatják az illetékes hatóságokat a vélhető jogsértések eseteiről. Ki kell dolgozni az ilyen esetek kezelésének tagállami eljárását, amely előírja, hogy a feltárt hiányosságok meghatározott határidőn belül történő megszüntetésére érdekében kötelező jelleggel intézkedési tervet kell kidolgozni. Az olyan kifizető ügynökségek esetében, amelyek akkreditációját a tagállam annak ellenére is fenntartja, hogy a megszabott határidőn belül nem hajtottak végre ilyen tervet, az általuk teljesített kiadások tekintetében a Bizottság számára fenn kell tartani a lehetőséget, hogy úgy döntsön, a hiányosságokat az 1306/2013/EU rendelet 52. cikkében meghatározott megfelelőségi vizsgálati eljárás keretében orvosolja.
(4)
Az 1306/2013/EU rendelet 7. cikke (3) bekezdése első albekezdésének b) pontja szerint az akkreditált kifizető ügynökségért felelős személy vezetőségi nyilatkozatot tesz a számlák teljességéről, pontosságáról és valódiságáról, valamint a belső kontrollrendszerek megfelelő működéséről és a mögöttes ügyletek jogszerűségéről és megfelelőségéről. E vezetőségi nyilatkozat tartalmára és formájára vonatkozóan szabályokat kell megállapítani.
(5)
Meg kell állapítani az 1306/2013/EU rendelet 7. cikke (4) bekezdésében említett koordináló szervek működésére, valamint az ugyanazon rendelet 9. cikkében említett tanúsító szervek feladataira irányadó részletes szabályokat. Emellett meg kell határozni, hogy mit tartalmazzanak a tanúsító szervek által elkészítendő tanúsítványok és jelentések ahhoz, hogy valódi segítséget jelentsenek a Bizottság számára a számlaelszámolási eljárás során.
(6)
Az uniós költségvetésbe beállított előirányzatok megfelelő kezelése érdekében a kifizető ügynökségeknek külön könyvelést kell vezetniük az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) (a továbbiakban: az alapok) vonatkozásában, mely kizárólag az adott alapból finanszírozott kifizetéseket és a hozzájuk tartozó címzett bevételeket tartalmazza. Ennek érdekében a kifizető ügynökségek által vezetett könyvelésnek mindkét alap tekintetében elkülönítve kell kimutatnia az 1306/2013/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdése, valamint 5. és 43. cikke értelmében teljesített kiadásokat és befolyó címzett bevételeket, továbbá lehetővé kell tennie, hogy e kiadások és bevételek kapcsolatba hozhatók legyenek az uniós költségvetés által az alapok rendelkezésére bocsátott forrásokkal.
(7)
A közös agrárpolitika finanszírozása euróban történik, mindazonáltal azok a tagállamok, amelyek nem vezették be az eurót, a kedvezményezettek részére történő kifizetéseiket nemzeti pénznemükben is teljesíthetik. Annak érdekében azonban, hogy az összes kiadásukat és bevételüket konszolidálni lehessen, szükséges, hogy az érintett kifizető ügynökségek a kiadások és a bevételek összegéről euróban és a kifizetés, illetőleg a beszedés pénznemében is tudjanak információval szolgálni.
(8)
Az uniós költségvetés és a nemzeti költségvetések által közösen finanszírozott, az EMVA keretében vidékfejlesztési támogatásra fordított kiadásokat intézkedésenként, a finanszírozási ráta és a kiemelt területek szerint részletezett programok alapozzák meg. A hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének megfelelően a kiadásokat olyan módon kell nyomon követni és lekönyvelni, hogy az egyes műveleteket programok, intézkedések, finanszírozási ráták és kiemelt területek szerint azonosítani lehessen. Így ellenőrizhető lesz az érintett kiadás és az ahhoz rendelt pénzügyi forrás közötti kapcsolat. Ebben az összefüggésben indokolt kijelölni a kifizető ügynökségek által figyelembe veendő tényezőket. Főképpen azt kell előírni, hogy a kifizető ügynökségek a könyvelésben egyértelműen tüntessék fel az állami és az uniós pénzeszközök eredetét. Indokolt továbbá úgy rendelkezni, hogy a kedvezményezettekkel visszafizettetendő, illetve már visszafizettetett összegek az eredeti művelettel összefüggésbe hozva jelenjenek meg.
(9)
A tagállamok az 1306/2013/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében említett EMGA-kiadások fedezésére már azt megelőzően pénzeszközöket mozgósítanak, hogy a Bizottság a kiadások havi visszatérítése formájában finanszírozná e ráfordításokat. Másik lehetőségként a tagállamok az EMVA-kiadásokra előlegfizetésben részesülnek, amelynek elszámolására később, az 1306/2013/EU rendelet 51. cikke szerinti éves pénzügyi záróelszámolás keretében kerül sor. A pénzmozgások eredményes irányításának biztosítása érdekében helyénvaló előírni, hogy a tagállamok gyűjtsék össze az említett havi visszatérítésekre fordított kiadások teljességének, pontosságának és valódiságának bizonyításához szükséges adatokat, és azokat a kiadások és a bevételek teljesítésének előrehaladtával tartsák a Bizottság rendelkezésére, vagy rendszeresen továbbítsák a Bizottságnak. A tagállamoknak olyan rendszerességgel kell az adatokat a Bizottság részére továbbítaniuk, amely igazodik az egyes alapok irányítási módszeréhez. A fenti rendszeres adatszolgáltatás nem befolyásolja a tagállamok azon kötelezettségét, hogy a kiadások alakulásának megfelelő ellenőrzése céljából összegyűjtött adatokat ellenőrzésre a Bizottság rendelkezésére kell bocsátaniuk.
(10)
Általános számlavezetési kötelezettségeik keretében a kifizető ügynökségek kötelesek az uniós alapok kezeléséhez és ellenőrzéséhez szükséges adatokat szolgáltatni. E kötelezettség azonban nem terjed ki a kiadások visszatérítésével kapcsolatos előírásokra, sem pedig arra, hogy milyen adatokat kell eljuttatniuk a Bizottsághoz e visszatérítések végrehajtásához. Következésképpen pontosítani kell, hogy milyen, az alapokból finanszírozandó kiadásokra vonatkozó információkat és adatokat kell rendszeresen továbbítani a Bizottságnak. A Bizottságnak szánt tagállami információközléseknek lehetővé kell tenniük, hogy a Bizottság a hozzá eljuttatott információkat közvetlenül és a lehető leghatékonyabban használhassa fel az alapok számláinak kezelésénél, továbbá az ezekhez kapcsolódó kifizetéseknél. E célkitűzés megvalósítása érdekében elő kell írni, hogy a tagállamok és a Bizottság közötti viszonylatban az információ rendelkezésre bocsátása és közlése mindig elektronikus úton történjék.
(11)
Az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdésének c) pontja előírja, hogy az alapokból finanszírozott műveletekhez kapcsolódó intézkedések esetében a kiadásigazoló nyilatkozatokat - amelyek egyúttal kifizetési kérelmek is - a szükséges tájékoztatással kiegészítve ugyancsak be kell nyújtani a Bizottsághoz. Ahhoz, hogy a tagállamok és a kifizető ügynökségek e kiadásigazoló nyilatkozatokat harmonizált szabályok szerint készíthessék el, és hogy a Bizottság figyelembe vehesse a kifizetési kérelmeket, helyénvaló meghatározni, hogy e kiadások milyen feltételekkel számolhatók el az EMGA és az EMVA költségvetésének terhére. E feltételeknek elő kell írniuk, hogy mely szabályokat kell alkalmazni a kiadások és a bevételek - különösen a címzett bevételek és az esetlegesen végrehajtandó korrekciók - könyvelésére, valamint a róluk tett voltaképpeni nyilatkozatra.
(12)
Amennyiben az EMGA keretében a tagállamoktól kapott kiadásigazoló nyilatkozatok alapján a 966/2012/EU, Euratom európai parlamenti és tanácsi rendelet (10) 170. cikke (3) bekezdésének megfelelően engedélyezhető előzetes kötelezettségvállalások összesített összege meghaladja a folyó pénzügyi év összes vonatkozó előirányzatának 75 %-át, a Bizottságnak csökkentenie kell ezeket az összegeket. A hatékony és eredményes pénzgazdálkodás elvének megfelelően e csökkentés terhét arányosan kell elosztani az összes tagállam között, a beérkezett kiadásigazoló nyilatkozatok alapján. A rendelkezésre álló előirányzatok tagállamok közötti felosztásának méltányos meghatározása érdekében indokolt előírni, hogy az EMGA keretében eszközölt havi kifizetéseket ilyen esetben az egyes tagállamok által továbbított kiadásigazoló nyilatkozatokban szereplő összegek fejezetenként megállapított hányadával csökkentsék, és a hónap folyamán ki nem fizetett egyenleg újrafelosztásáról a későbbi havi kifizetésekre vonatkozó bizottsági határozatok rendelkezzenek.
(13)
A Bizottságnak, miután rendelkezett a havi kifizetésekről, a tagállamok rendelkezésére kell bocsátania az alapokból finanszírozandó kiadások fedezéséhez szükséges pénzügyi forrásokat, a tagállamok által a Bizottsággal közölt információk és a Bizottság által létrehozott információs rendszerek alapján meghatározandó gyakorlati szabályok és feltételek szerint.
(14)
Az intervenciós műveletek kifizető ügynökségnél felmerült kiadásainak megtérítéséhez a kifizető ügynökségek kiadásigazoló nyilatkozataikban kötelesek megjelölni a közraktározási műveletek tárgyhónapját követő hónap során általuk elkönyvelt értékeket és összegeket. A visszatérítési eljárás gördülékeny lebonyolításának biztosítása érdekében meg kell határozni, hogy ezeket a költségek és a kiadások kiszámításához nélkülözhetetlen információkat hogyan kell eljuttatni a Bizottsághoz.
(15)
A 907/2014/EU rendelet 3. cikkének (3) bekezdése alapján az intervenciós készletnyilvántartásnak lehetővé kell tennie az uniós finanszírozás összegének meghatározását és az intervenciós rendszerben tárolt termékkészletek helyzetének megismerését is. Ennek érdekében indokolt előírni, hogy a kifizető ügynökségek olyan elkülönült készletnyilvántartásokat és pénzügyi elszámolásokat vezessenek, amelyek tartalmazzák a készletek nyomon követéséhez, valamint az intervenciós intézkedésekből következő kiadások és bevételek pénzügyi irányításához szükséges adatokat.
(16)
Az intervenciós közraktározási intézkedések esetében a kifizető ügynökségeknek kötelező könyvelniük egyes, mennyiségekre, értékekre és bizonyos átlagokra vonatkozó adatokat. Ugyanakkor előadódhatnak olyan körülmények, amelyek fennállása esetére célszerű úgy rendelkezni, hogy egyes műveletek és kiadások ne kerüljenek lekönyvelésre, illetve lekönyvelésükre egyedi szabályok vonatkozzanak. Az egyenlő bánásmód biztosítása és az Unió pénzügyi érdekeinek védelme érdekében meg kell határozni, melyek ezek a körülmények, illetve adott esetben az érintett műveletek és kiadások lekönyvelésére vonatkozó megállapodásokat is rögzíteni kell.
(17)
Az intervenciós közraktározási intézkedésekhez tartozó különböző kiadási és bevételi tételek könyvelésének tárgyidőpontja a hozzájuk kapcsolódó műveletek jellegétől függ és a vonatkozó agrárágazati jogszabályok keretében határozható meg. Mindezek fényében indokolt elfogadni egy olyan általános szabályt, amely előírja, hogy mely tételeket kell könyvelni az intervenciós intézkedéssel összefüggő fizikai művelet végrehajtásának időpontjában, és amely meghatározza a figyelembe veendő különleges eseteket.
(18)
A hatékony és eredményes pénzgazdálkodás érdekében a tagállamoknak értesíteniük kell a Bizottságot arról, hogy a mezőgazdasági pénzügyi év folyamán előreláthatólag milyen összegeket kell az EMVA-ból finanszírozni, és hogy a következő pénzügyi évre vonatkozó finanszírozási kérelmek milyen nagyságrendűre becsülhetők. Ahhoz, hogy a Bizottság teljesíthesse kötelezettségeit, kellő időben és legalább évente kétszer, legkésőbb minden év január 31-ig és augusztus 31-ig rendelkezésére kell bocsátani ezeket az információkat.
(19)
Az 1306/2013/EU rendelet 36. cikke (6) bekezdésének megfelelően meg kell állapítani az EMVA keretében végrehajtott műveletekhez kapcsolódó kiadásigazoló nyilatkozatok elkészítésének határidejét. Az EMVA-ra alkalmazott számlavezetési szabályok sajátosságaira, az előfinanszírozás alkalmazására és az intézkedések naptári évenkénti finanszírozására tekintettel indokolt az e kiadásokról szóló nyilatkozatok rendszerességét ezekhez az egyedi feltételekhez igazodva meghatározni.
(20)
A tagállamok és a Bizottság közötti információ- és dokumentumcsere, valamint a tagállami információk Bizottság részére történő rendelkezésre bocsátása és közlése általában elektronikus formában történik. Annak érdekében, hogy ezek az alapokhoz kapcsolódó információcserék áttekinthetőbbek legyenek és használatuk általánosan elterjedjen, a 883/2006/EK rendeletnek megfelelően információs rendszerek kerültek kialakításra. Ezeket a rendszereket a jövőben is használni kell és tovább kell fejleszteni, amiről a tagállamokat a Mezőgazdasági Alapok Bizottságán keresztül előzetesen megfelelően tájékoztatni kell.
(21)
A vonatkozó szabályozások vagy az irányítással összefüggő szükségletek változásával gyakran szükséges kiigazítani az ezen információs rendszerekkel történő információkezelés feltételeit, valamint az 1306/2013/EU rendelet értelmében benyújtandó dokumentumok alakját és tartalmát. Egységes szabályokat kell alkotni a tagállamok által benyújtandó releváns dokumentumokra vonatkozó követelményekről. E célkitűzések elérése végett, továbbá az eljárások egyszerűsítése és az érintett információs rendszerek gyors működőképessé tétele érdekében a dokumentumok formájának és tartalmának meghatározásakor egységes formanyomtatványokra és protokollokra célszerű támaszkodni, melyek kiigazításáról és aktualizálásáról a Bizottság gondoskodik, a Mezőgazdasági Alapok Bizottságának tájékoztatását követően.
(22)
Az 1306/2013/EU rendelet 58. cikke értelmében az alapokból finanszírozott kiadások kezeléséért és ellenőrzéséért a tagállamok felelnek, kifizető ügynökségeiken keresztül. Következésképpen a pénzügyi műveletekre vonatkozó adatok közlését, illetőleg az információs rendszerekbe történő bevitelét és aktualizálását a kifizető ügynökség felelősségvállalása mellett kell elvégeznie magának a kifizető ügynökségnek vagy az ezzel a feladattal megbízott szervnek, adott esetben az akkreditált koordináló szervek közbeiktatásával.
(23)
Az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdésének első albekezdésében és az említett cikkhez kapcsolódóan elfogadott bizottsági jogi aktusokban meghatározott dokumentumok vagy nyilatkozatok némelyike megköveteli egy erre jogosult személy aláírását vagy - az érintett eljárás egy vagy több szakaszában - egy adott személy jóváhagyását. Az e dokumentumok továbbítására létrehozott információs rendszereknek ilyenkor lehetővé kell tenniük, hogy minden személyt egyértelműen azonosítani lehessen, és ésszerű biztosítékokat kell nyújtaniuk arra nézve, hogy e dokumentumok tartalma - beleértve az eljárás szakaszait is - megváltoztathatatlan. Ezt a szabályt kell alkalmazni egyebek mellett a kiadásigazoló nyilatkozatok és az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontjának iii. alpontjában említett éves elszámolásokhoz csatolt vezetőségi nyilatkozat, valamint az ilyen eljárások keretében elektronikus úton közölt dokumentumok esetében is.
(24)
Az 1306/2013/EU rendelet 58. cikke (1) bekezdésének e) pontja értelmében a jogosulatlan kifizetések kamatokkal együtt történő visszafizettetése a tagállamok hatásköre, melyet a kifizető ügynökségeken keresztül gyakorolnak. Az említett rendelkezések hatékony és megfelelő végrehajtása érdekében harmonizált szabályokat kell lefektetni a jogosulatlan kifizetés visszafizettetésekor alkalmazandó kamatok kiszámítási módjára vonatkozóan. Az 1306/2013/EU rendelet 54. cikke (3) bekezdése első albekezdése a) és b) pontjának sérelme nélkül a tagállamoknak a jogosulatlan kifizetések visszafizettetésére vonatkozó kötelezettsége különböző módokon teljesíthető. A nemzeti jogban előírt bármely más jogérvényesítő intézkedés sérelme nélkül a kintlevőségek behajtásának hatékony és költségkímélő módja a tartozás összegének levonása az adósnak történő jövőbeli kifizetésből, miután a tartozást a nemzeti jogszabályoknak megfelelően megállapították. Tehát a tagállamok számára kötelezővé kell tenni ezen adósságbehajtási módszer alkalmazását, és meg kell szabni a módszer alkalmazására vonatkozó közös feltételeket.
(25)
Részletes rendelkezéseket kell megállapítani mind az 1306/2013/EU rendelet 51. cikkében meghatározott számlaelszámolási eljárás tekintetében, mind pedig az ugyanezen rendelet 52. cikkében meghatározott megfelelőségi vizsgálatra irányuló eljárás tekintetében, beleértve egy olyan mechanizmus kidolgozását, amelynek keretében az eredményösszeget esettől függően levonják vagy hozzáadják a tagállamok részére a Bizottság által legközelebb kifizetendő összegekből, illetve összegekhez.
(26)
Az 1306/2013/EU rendelet 51. cikkében leírt számlaelszámolási eljárás tekintetében meg kell határozni a kifizető ügynökségek éves elszámolásainak tartalmát és határidőt kell előírni az említett éves elszámolások és egyéb vonatkozó dokumentumok Bizottsághoz történő benyújtására. Ezenkívül meg kell határozni, hogy a kifizető ügynökségeknek milyen hosszú ideig kell az összes kiadással és címzett bevétellel kapcsolatos igazoló dokumentumokat a Bizottság rendelkezésére bocsátaniuk. Továbbá rendelkezni kell arról, hogy a Bizottság határozza meg a kifizető ügynökségek által benyújtandó számviteli adatok formáját és tartalmát.
(27)
Annak biztosítása érdekében, hogy rendes esetben a megfelelőségi vizsgálati eljárás ésszerű határidőn belül lezáruljon, konkrét határidőket kell megszabni az eljárás különböző szakaszaira vonatkozóan, melyeket a Bizottságnak és a tagállamoknak is be kell tartaniuk. Ugyanakkor azonban indokolt lehetővé tenni a Bizottság számára, hogy a vizsgált eset bonyolultságát figyelembe véve szükség esetén meghosszabbítsa az említett határidőket A megfelelőségi vizsgálatra irányuló eljárásnak biztosítania kell a tagállamok jogát kontradiktórius eljárások kezdeményezéséhez, valamint az alapokat fenyegető kockázatok megfelelő értékeléséhez.
(28)
Az 1306/2013/EU rendelet 59. cikkének (5) bekezdése értelmében a tagállamok kötelesek biztosítani a helyszíni ellenőrzéseknek a hatékony kockázatkezeléshez szükséges minimális szintjét. Ugyanakkor a tagállamok a saját felelősségükre csökkenthetik a helyszíni ellenőrzések minimális szintjét, ha az irányítási és kontrollrendszerekről bebizonyosodott, hogy megfelelően működnek, és a hibaarányok elfogadható szinten maradnak. Míg a helyszíni ellenőrzések előírt minimális szintjét agrárágazati jogszabályokban kell rögzíteni, a helyszíni ellenőrzések minimumszintjének csökkentésére vonatkozó lehetőség tekintetében az érintett alapokból finanszírozott valamennyi intézkedésre alkalmazható horizontális szabályokat és alkalmazási feltételeket kell megállapítani. E horizontális szabályokon túlmenően az agrárágazati jogszabályok is kiegészíthetők további rendelkezésekkel.
(29)
Helyénvaló továbbá szabályokat lefektetni az 1306/2013/EU rendelet 80. cikkében említett, a tagállamok által az ügyletekkel kapcsolatban elvégzendő vizsgálatok vonatkozásában, különös tekintettel a vállalkozások kiválasztására, a vizsgálatok arányára és menetrendjére.
(30)
Az 1306/2013/EU rendelet V. címének III. fejezete, amely az ügyletek vizsgálatáról rendelkezik, a tagállamok számára előírja, hogy különféle értesítéseket nyújtsanak be a Bizottságnak. Mivel e közlések formájának és tartalmának szabványosítása megkönnyíti azok alkalmazását és biztosítja a megközelítésmódok azonosságát, célszerű részletes szabályokat elfogadni a közlések formáját és tartalmát illetően. Emellett meg kell állapítani a kereskedelmi dokumentumok megőrzésére, az 1306/2013/EU rendelet 83. cikkében említett, kölcsönös segítségnyújtást magukban foglaló közös intézkedésekre, valamint az említett rendelet 85. cikkében említett külön szervezeti egységekre vonatkozó részletes szabályokat.
(31)
A 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet előír egyes, a biztosítékokra vonatkozó jogszabályokat kiegészítő szabályokat, nevezetesen a biztosíték letétbe helyezésére vonatkozó követelményeket, a biztosítékokra vonatkozó feltételeket, valamint a biztosítékok nyújtására, felszabadítására és lehívására vonatkozó előírásokat. E szabályok egységes alkalmazásának érdekében helyénvaló megállapítani a biztosítékok nyújtására és felszabadítására, valamint az ezzel kapcsolatos tájékoztatási és értesítési kötelezettségekre vonatkozó formai és eljárási rendelkezéseket.
(32)
Az 1306/2013/EU rendelet VII. címe IV. fejezete, amely az átláthatóságról szól, előírja a tagállamoknak, hogy évente tegyék közzé az alapok kedvezményezettjeinek adatait, alaponként feltüntetve többek között az egyes kedvezményezettek által kapott összegeket. E célból az 1306/2013/EU rendelet 111. cikkének megfelelően meg kell határozni e közzététel formáját. E közzétételi kötelezettség nem lépheti túl a kitűzött átláthatósági célok megvalósítása érdekében szükséges mértéket.
(33)
A közzétett adatoknak összhangban kell lenniük a kifizető ügynökségek könyvelésében és nyilvántartásaiban szerepelő információkkal, és az előző pénzügyi évben megvalósított kifizetésekre kell vonatkozniuk. Az információkat egyértelmű, összehangolt és kereshető módon kell a nyilvánosság számára elérhetővé tenni, legkésőbb május 31-ig.
(34)
Az 1306/2013/EU rendelet 111. cikke (1) bekezdése első albekezdésének c) pontja értelmében az alapokból finanszírozott intézkedések mindegyike tekintetében közzé kell tenni az egyes kedvezményezettek által kapott összegeket. Azonban az említett rendelet 112. cikkében előírt kötelezettség teljesítése érdekében rögzíteni kell azt a támogatási küszöbértéket, amely alatt nem kell a kedvezményezettek nevét közzétenni.
(35)
Az 1306/2013/EU rendelet 111. cikke (1) bekezdése első albekezdésének b) pontja értelmében az alapokból támogatott kedvezményezettek adatainak közzététele során meg kell jelölni a kedvezményezett lakóhelye vagy bejegyzési helye szerinti települést is. Ezt az információt azon kedvezményezettek esetében is közzé kell tenni, amelyek természetes személyek és ezért az említett rendelet 112. cikke nem írja elő a nevük közzétételét. Ha azonban az egy adott településen lakóhellyel rendelkező vagy bejegyzett kedvezményezettek alacsony száma miatt a település nevének közzététele következtében a természetes személy kedvezményezett beazonosíthatóvá válik, megfelelő rendelkezéseket kell előírni a személyiségi jogok aránytalan és szükségtelen sérelmének elkerülése érdekében.
(36)
Az információk közzétételét internetes úton olyan keresőeszköz segítségével kell megvalósítani, amely a nyilvánosság számára lehetővé teszi az azokba való betekintést. A keresőeszköznek lehetővé kell tennie a megadott szempont alapján végezhető olyan keresést, amelynek eredménye könnyen hozzáférhető formában jelenik meg.
(37)
Az alkalmazandó adatvédelmi követelményeknek való megfelelés céljából az alapok kedvezményezettjeit az adataikat tartalmazó közzétételről még a közzététel előtt tájékoztatni kell. A kedvezményezetteknek az erről szóló tájékoztatást a támogatási kérelem formanyomtatványán, illetve az adatgyűjtéskor kell eljuttatni. Amennyiben a 2014. és 2015. pénzügyi évben felmerült kiadások tekintetében a kedvezményezettekre vonatkozó információk a személyes adatok gyűjtésének időpontjában nem állnak rendelkezésre, a kedvezményezetteket a tényleges közzététel előtt ésszerű időn belül tájékoztatni kell.
(38)
A közzétett adatokhoz való nyilvános hozzáférés megkönnyítése érdekében a tagállamoknak olyan internetes oldalakat kell létrehozniuk, amelyek információkat tartalmaznak az alapok kedvezményezettjeiről, valamint az 1306/2013/EU rendelet 112. cikkében említett küszöbértékekről. Indokolt, hogy - eltérő államszervezeti felépítésükre tekintettel - a tagállamok maguk határozhassanak arról, hogy esetükben melyik szerv felelős az egységes weboldal elkészítéséért és működtetéséért, valamint az adatok közzétételéért. A Bizottságnak ki kell alakítania egy olyan internetes oldalt, amelyről linkeken keresztül elérhetők a tagállamok internetes oldalai.
(39)
Az egyes pénzügyi éveken belüli jelentéstétel folyamatosságának biztosítása érdekében e rendelet 10. cikkét 2014. október 16-tól kell alkalmazni a tagállamoknál felmerülő kiadásokra és a hozzájuk befolyó címzett bevételekre.
(40)
A folyamatban lévő megfelelőségi vizsgálati eljárások következetes irányítása érdekében indokolt úgy rendelkezni, hogy az e rendelet 34. cikkének (3) és (4) bekezdése szerinti határidők ne vonatkozzanak azon eljárásokra, amelyek esetében a 885/2006/EK rendelet 11. cikkének (1) bekezdése szerinti értesítés 2015. január 1-jét megelőzően kerül kiküldésre.
(41)
Mivel az 1306/2013/EU rendelet VII. címének IV. fejezetében előírt átláthatósági szabályok a 2014. pénzügyi évben és azt követően megvalósított kifizetésekre alkalmazandók, e rendelet vonatkozó rendelkezéseit is ugyanezen kifizetésekre kell alkalmazni.
(42)
Annak érdekében, hogy a tagállamoknak elegendő idő álljon a rendelkezésükre a végrehajtásra, indokolt úgy rendelkezni, hogy a II. melléklet V1 és V2 oszlopának megfelelően továbbított adatokat a 2016. pénzügyi évtől kezdődően kelljen szolgáltatni.
(43)
Az e rendeletben előírt intézkedések összhangban vannak a Mezőgazdasági Alapok Bizottságának véleményével,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
KIFIZETŐ ÜGYNÖKSÉGEK ÉS MÁS SZERVEK
1. cikk
A kifizető ügynökségek akkreditálási eljárása
(1) A tagállam kijelöl egy miniszteri szintű hatóságot, amelynek hatáskörébe tartozik:
a)
a kifizető ügynökségek akkreditációjának megadása, felülvizsgálata és visszavonása;
b)
az e fejezet címén az illetékes hatóságra ruházott tevékenységek elvégzése.
(2) Az illetékes hatóság a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 1. cikkének (2) bekezdésében említett akkreditációs kritériumok (a továbbiakban: akkreditációs kritériumok) vizsgálata alapján közokiratban dönt a kifizető ügynökség akkreditációjának megadásáról, illetve - annak felülvizsgálatát követően - visszavonásáról. Az illetékes hatóság haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot az akkreditációk megadásáról, illetve visszavonásáról.
(3) Az illetékes hatóság kijelöl egy auditáló szervet, amely az akkreditáció megadását megelőzően kivizsgálja az akkreditációs kérelmeket (előakkreditációs vizsgálat). Az auditáló szerv olyan ellenőrző hatóság vagy egyéb állami vagy magánszervezet, illetve hatóságon belüli szervezeti egység lehet, amely rendelkezik az ellenőrzések elvégzéséhez szükséges felkészültséggel, készségekkel és kapacitással. Az auditáló szervnek függetlennek kell lennie az akkreditációra pályázó kifizető ügynökségtől.
Az auditáló szerv által elvégzendő vizsgálat (előakkreditációs vizsgálat) különösen a következőkre terjed ki:
a)
a kifizetések engedélyezésének és végrehajtásának meglévő eljárásai és rendszerei;
b)
a feladatok megosztása, a belső és külső ellenőrzés megfelelősége az Európai Mezőgazdasági Garanciaalap (EMGA) és az Európai Mezőgazdasági Vidékfejlesztési Alap (EMVA) (a továbbiakban együttesen: az alapok) által finanszírozott ügyletek tekintetében;
c)
a kialakított eljárások és rendszerek alkalmassága arra, hogy megvédjék az uniós költségvetés érdekeit, a kockázatértékelés-alapú csalás elleni intézkedéseket is beleértve;
d)
az információs rendszerek biztonsága;
e)
a könyvviteli nyilvántartás vezetése.
Az auditáló szerv jelentést készít az elvégzett ellenőrzési munkáról és annak eredményeiről, melyben értékeli, hogy ezek alapján a kifizető ügynökség megfelel-e az akkreditációs kritériumoknak. Jelentését benyújtja az illetékes hatóságnak, amely ezt követően kiadja az akkreditációs okmányt, amennyiben meggyőződött róla, hogy a kifizető ügynökség teljesíti az akkreditációs kritériumokat.
(4) Amennyiben az illetékes hatóság úgy ítéli meg, hogy a kifizető ügynökség nem teljesíti az akkreditációs kritériumokat, tájékoztatja az ügynökséget az akkreditáció megadásához teljesítendő egyedi feltételekről.
Az egyedi feltételek teljesítéséhez szükséges változtatások végrehajtásáig az akkreditációt feltételes jelleggel is meg lehet adni az észlelt problémák súlyosságának tekintetbe vételével meghatározott időtartamra, de legfeljebb 12 hónapra. Megfelelően indokolt esetben a Bizottság az adott tagállam kérésére az említett időszakot meghosszabbíthatja.
(5) Az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdésének a) pontjában meghatározott tájékoztatási kötelezettségnek közvetlenül a kifizető ügynökség első akkreditálása után kell eleget tenni, minden esetben azt megelőzően, hogy az általa teljesített kifizetéseket az alapokra terhelnék. A tájékoztatást az alábbiakkal kapcsolatos nyilatkozatoknak és dokumentumoknak kell kísérniük:
a)
a kifizető ügynökségre ruházott felelősségek;
b)
a feladatkörök megoszlása a kifizető ügynökség szervezeti egységei között;
c)
a kifizető ügynökség kapcsolata azokkal az egyéb magán- vagy állami szervezetekkel, amelyek hatáskörébe tartozik olyan intézkedések végrehajtása, amelyek keretében az ügynökség kiadásokat terhel az alapokra;
d)
a kedvezményezettek kérelmeinek befogadásához, elbírálásához és engedélyezéséhez, valamint a kifizetések engedélyezéséhez, teljesítéséhez és könyveléséhez kapcsolódó eljárások;
e)
az információs rendszerek biztonságára vonatkozó rendelkezések;
f)
a (3) bekezdésben említett auditáló szerv által elvégzett előakkreditációs vizsgálatról szóló jelentés.
(6) A Bizottság tájékoztatja a Mezőgazdasági Alapok Bizottságát az egyes tagállamokban akkreditált kifizető ügynökségekről.
2. cikk
Az akkreditáció felülvizsgálata
(1) Az illetékes hatóság gondoskodik a felelőssége alá tartozó kifizető ügynökségek folyamatos felügyeletéről, elsősorban az 1306/2013/EU rendelet 9. cikke szerinti tanúsító szerv által készített jelentések és tanúsítványok alapján, és nyomon követi az esetlegesen feltárt hiányosságokat.
Az illetékes hatóság háromévente írásban jelentést tesz a Bizottságnak a kifizető ügynökségeknél általa végzett felügyeleti és monitoring tevékenységekről. A jelentés tartalmazza a kifizető ügynökségek akkreditációs kritériumoknak való folyamatos megfelelésének nyomon követését, valamint ismerteti a hiányosságok orvoslása érdekében hozott intézkedéseket. Az illetékes hatóságnak igazolnia kell, hogy a hatásköre alá tartozó kifizető ügynökség folyamatosan teljesíti-e az akkreditációs kritériumokat.
(2) A tagállamok létrehoznak egy rendszert, amely biztosítja, hogy haladéktalanul eljusson az illetékes hatósághoz minden arra utaló információ, hogy egy kifizető ügynökség nem teljesíti az akkreditációs kritériumokat.
(3) Amennyiben az illetékes hatóság úgy ítéli meg, hogy valamely akkreditált kifizető ügynökség esetében nem teljesül egy vagy több akkreditációs kritérium, és ez akadályozhatja a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 1. cikkének (1) bekezdésében említett feladatok teljesítését, az illetékes hatóság az érintett ügynökség akkreditációját próbaidőre haladéktalanul felfüggeszti. Az illetékes hatóság intézkedéseket és határidőket tartalmazó tervet készít annak érdekében, hogy a feltárt hiányosságok egy, a probléma súlyosságától függően megállapítandó, de az akkreditáció próbaidőre történő felfüggesztésének napjától számított 12 hónapot meg nem haladó időszakon belül orvosolhatók legyenek. Megfelelően indokolt esetben a Bizottság az adott tagállam kérésére az említett időszakot meghosszabbíthatja.
(4) Az illetékes hatóság tájékoztatja a Bizottságot az érintett kifizető ügynökség akkreditációjának próbaidőre történő felfüggesztésére irányuló döntéséről, a (3) bekezdés szerinti intézkedési tervről, illetve az említett terv végrehajtásának folyamatos előrehaladásáról.
(5) Az akkreditáció visszavonása esetén az illetékes hatóság késedelem nélkül akkreditál egy másik ügynökséget, amely megfelel az 1306/2013/EU rendelet 7. cikke (2) bekezdésében foglalt feltételeknek, így biztosítva, hogy a kedvezményezettek felé teljesített kifizetésekben ne legyen fennakadás.
(6) Amennyiben a Bizottság úgy találja, hogy az illetékes hatóság nem készítette el a (3) bekezdés szerinti, a hiányosságok megszüntetését célzó intézkedési tervet, vagy a kifizető ügynökség akkreditációját a tagállam annak ellenére fenntartja, hogy meghatározott határidőn belül nem hajtottak végre ilyen tervet, felszólítja az illetékes hatóságot, hogy vonja vissza az érintett kifizető ügynökség akkreditációját, amennyiben a szükséges változtatások nem történnek meg a Bizottság által a probléma súlyától függően meghatározott határidőn belül. Hasonló helyzetekben a Bizottság úgy határozhat, hogy az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti megfelelőségi vizsgálati eljárásban vizsgálja a hiányosságokat.
3. cikk
Vezetőségi nyilatkozat
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 7. cikke (3) bekezdése első albekezdésének b) pontjában említett vezetőségi nyilatkozatot kellő időben el kell készíteni ahhoz, hogy a tanúsító szerv kiadhassa az említett rendelet 9. cikke (1) bekezdése szerinti véleményét.
A vezetőségi nyilatkozatot az e rendelet I. mellékletében meghatározott formában kell elkészíteni és abban helyet kaphatnak a potenciális pénzügyi hatást számszerűsítő fenntartások. Amennyiben a vezetőségi nyilatkozatban fenntartások jelennek meg, annak tartalmaznia kell a hiányosságok megszüntetését célzó intézkedési tervet és az annak megvalósításához kapcsolódó ütemtervet is.
(2) A vezetőségi nyilatkozat az irányítási és ellenőrzési rendszer hatékony, az egész év során gyakorolt felügyeletén alapul.
4. cikk
Koordináló szerv
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 7. cikkének (4) bekezdése szerinti koordináló szerv látja el a Bizottság és az érintett tagállamok közti kizárólagos közvetítő szerepét az alapokkal kapcsolatos alábbi kérdésekben:
a)
a kifizető ügynökségek feladataira és tevékenységeire vonatkozó információk és iránymutatások terjesztése a szóban forgó kifizető ügynökségek és az ilyen iránymutatások végrehajtásáért és összehangolt alkalmazásának előmozdításért felelős szervek körében;
b)
az 1306/2013/EU rendelet 7. és 102. cikkében említett információk Bizottsággal történő közlése;
c)
a statisztikai és ellenőrzési célból szükséges összes számviteli adatnak a Bizottság rendelkezésére tartása.
(2) Egy kifizető ügynökség működhet koordináló szervként is, feltéve, hogy a két funkció elkülönül.
(3) A koordináló szerv feladatai ellátása során a nemzeti eljárásoknak megfelelően igénybe veheti egyéb - különösen számviteli vagy műszaki szakértelemmel rendelkező - közigazgatási szervek és szervezeti egységek segítségét is.
(4) A koordináló szerv által kezelt számítógépes adatok titkosságát, épségét és elérhetőségét az egyes koordinációs szervek adminisztratív struktúrájához, személyzetéhez és technológiai környezetéhez igazodó intézkedésekkel kell biztosítani. A pénzügyi és technológiai ráfordításoknak arányban kell állniuk a fellépő tényleges kockázattal.
(5) Az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdésének a) pontjában meghatározott értesítéseket közvetlenül a koordináló szerv első akkreditációja után kell elküldeni, minden esetben azt megelőzően, hogy az érintett szerv felelősségi körébe tartozó bármely kiadást az alapokra terhelnének. Az értesítést a szerv akkreditációs okiratának, valamint a működésére vonatkozó adminisztratív, számviteli és belső ellenőrzési feltételekkel kapcsolatos tájékoztatásnak kell kísérnie.
5. cikk
Tanúsítás
(1) Az illetékes hatóság kijelöli az 1306/2013/EU rendelet 9. cikke szerinti tanúsító szervet.
(2) A tanúsító szerv hatékonyan és eredményesen szervezi meg munkáját, és megfelelő ütemezés szerint végzi el ellenőrzéseit, figyelembe véve az érintett pénzügyi évben megvalósuló ügyletek jellegét és ütemezését.
(3) A tanúsító szerv által az 1306/2013/EU rendelet 9. cikke (1) bekezdésének megfelelően kiadott véleményt éves rendszerességgel kell elkészíteni.
Ez a vélemény az e rendelet 6. és 7. cikke szerinti ellenőrzési munka eredményein alapul.
(4) A tanúsító szerv jelentést készít megállapításairól. A jelentésnek ki kell terjednie az átruházott feladatokra is. A jelentés az alábbiak értékelésére tér ki a jelentési időszak vonatkozásában:
a)
a kifizető ügynökség teljesítette-e az akkreditációs kritériumokat;
b)
a kifizető ügynökség eljárásai megfelelő biztosítékot nyújtottak-e arra, hogy a kiadások alapokra történő terhelése az uniós szabályok betartásával történt, biztosítva, hogy a mögöttes ügyletek jogszerűek és szabályszerűek voltak, továbbá hogy az eljárások továbbfejlesztésére vonatkozó ajánlások nyomán - ha volt ilyen - történt-e intézkedés;
c)
az e rendelet 29. cikkében említett éves elszámolások összhangban voltak-e a kifizető ügynökségnél vezetett könyvelés és nyilvántartások adataival;
d)
a kiadásokról és az intervenciós műveletekről szóló beszámolók lényegileg pontos, hiánytalan és alapos nyilvántartását képezték-e az alapok terhére elszámolt műveleteknek;
e)
az Unió pénzügyi érdekeinek védelme megfelelően biztosítva volt-e a kifizetett előlegekkel, a megszerzett biztosítékokkal, az intervenciós készletekkel, valamint a befizettetendő pénzösszegekkel összefüggésben.
A jelentésnek információkat kell nyújtania az ellenőrzést végző személyzet létszámáról és képesítéséről, az elvégzett munkáról, a megvizsgált ügyletek számáról, a valóságnak való megfelelés és a megszerzett bizonyosság szintjéről, az esetlegesen feltárt gyengeségekről és az ezekkel kapcsolatos ajánlásokról, valamint a tanúsító szerv és egyéb, a kifizető ügynökségen kívüli és belüli ellenőrző szervek minden olyan műveletéről, amelyek részben vagy egészben alapját képezik a tanúsító szerv által a jelentés tárgykörére vonatkozóan megfogalmazott megállapításoknak.
6. cikk
Ellenőrzési alapelvek
(1) A tanúsítási ellenőrzést a nemzetközileg elfogadott ellenőrzési standardoknak megfelelően kell elvégezni.
(2) A tanúsító szerv ellenőrzési stratégiát dolgoz ki, amely meghatározza a tanúsítási ellenőrzés hatókörét, menetrendjét és irányítását, az ellenőrzési módszereket és a mintavételi módszereket. A becsült ellenőrzési kockázat alapján minden egyes ellenőrzött pénzügyi év vonatkozásában ellenőrzési tervet kell készíteni. A tanúsító szerv kérésre átadja a Bizottságnak az ellenőrzési stratégiát és az ellenőrzési tervet.
(3) Az ellenőrzések ellenőrzési tesztekből elérendő ésszerű bizonyossági szintjét a kontrollrendszer értékelése alapján kell megállapítani, amely magába foglalja a kiadások - részletes ellenőrzésekből és elemzési eljárásokból álló - megfelelőségi és tételes vizsgálatát.
(4) A Bizottság iránymutatásokat dolgoz ki, amelyek különösen a következőkre térnek ki:
a)
részletesebb tájékoztatást és útmutatásokat adnak az elvégzendő tanúsítási ellenőrzéssel kapcsolatban;
b)
segítenek az ellenőrzési bizonyosság ellenőrzési tesztek révén elérendő ésszerű szintjének meghatározásában.
7. cikk
Ellenőrzési módszerek
(1) A tanúsítási ellenőrzésekhez kapcsolódó ellenőrzési módszereket a 6. cikk (2) bekezdésében előírt ellenőrzési stratégiában kell meghatározni.
(2) Az ellenőrzési célok teljesítéséhez és az 1306/2013/EU rendelet 9. cikke (1) bekezdésében előírt vélemény elkészítéséhez az ellenőrzés lépései között szerepelnie kell rendszerellenőrzéseknek, tételes ellenőrzéseknek, valamint a pénzügyi és vezetőségi nyilatkozatok egyezésére irányuló ellenőrzéseknek.
(3) A kiadások tételes ellenőrzésének ki kell terjednie a mögöttes ügyletek jogszerűségének és szabályszerűségének ellenőrzésére a végső kedvezményezettek szintjén. E célból a tanúsító szerv képviselői elkísérhetik a kifizető ügynökség képviselőit az utóbbiak második szintű helyszíni ellenőrzéseire. A tanúsító szerv képviselői nem kísérhetik el a kifizető ügynökség képviselőit az első szintű helyszíni ellenőrzésekre, kivéve azokban az esetekben, amikor fizikailag lehetetlen volna újból ellenőrizni a kifizető ügynökség által elvégzett első helyszíni ellenőrzéseket. A tételes vizsgálatok esetében a tanúsító szerveknek integrált mintavételi módszer szerint kell eljárniuk.
(4) A Bizottság a 6. cikk (4) bekezdésében említett iránymutatásokban ad további utasításokat és útmutatásokat az ellenőrzési eljárások megtervezésére, a mintavételi módszerre, a tranzakciók helyszíni másodlagos ellenőrzéseinek megtervezésére és végrehajtására vonatkozólag.
II. FEJEZET
AZ ALAPOK PÉNZÜGYI IRÁNYÍTÁSA
1. SZAKASZ
Általános rendelkezések
8. cikk
A kifizető ügynökségek számlavezetése
(1) Mindegyik kifizető ügynökségnek vezetnie kell egy, kizárólag az 1306/2013/EU rendelet 4. cikkének (1) bekezdésében, valamint 5. és 43. cikkében meghatározott kiadásokhoz és bevételekhez, illetve az érintett kiadások kifizetésére rendelkezésre bocsátott pénzügyi források felhasználásához kapcsolódó külön könyvelést. E könyvelésnek lehetővé kell tennie, hogy az EMGA-val, illetőleg az EMVA-val kapcsolatos pénzügyi adatokat elkülönítsék és azokat külön-külön közöljék.
(2) Az eurón kívüli egyéb pénznemeket használó tagállamok kifizető ügynökségeinek olyan könyvelést kell vezetniük, amely az összegeket a kiadások kifizetésének és a bevételek beszedésének pénznemében kifejezve tartalmazza. Az összes kiadásuk és összes bevételük konszolidált összegének megállapítása érdekében azonban ezeknek a kifizető ügynökségeknek mind a nemzeti pénznemben, mind euróban tudniuk kell közölni a megfelelő adatokat.
(3) Az EMVA tekintetében a vidékfejlesztési programokra kijelölt egyes kifizető ügynökségek olyan könyvelést vezetnek, amely az összes művelet program és intézkedés szerinti azonosítását lehetővé teszi. E könyvelés különösen a következőket tartalmazza:
a)
a közkiadások összege és az uniós hozzájárulások összege az egyes műveletek esetében;
b)
a kedvezményezettek által a megállapított szabálytalanságokért vagy gondatlanságokért visszafizettetendő összegek;
c)
a visszafizettetett összegek, az eredeti művelet nevének megjelölésével.
2. SZAKASZ
Az EMGA számlavezetése
9. cikk
A tagállamok adatszolgáltatása
A tagállamok a következő feltételek szerint gyűjtik össze és bocsátják a Bizottság rendelkezésére az adott hét folyamán kifizetett kiadások és beszedett címzett bevételek teljes összegére vonatkozó információkat:
a)
legkésőbb minden hét harmadik munkanapján tájékoztatást adnak a hónap kezdetétől az előző hét végéig kifizetett kiadások és beszedett címzett bevételek teljes összegére vonatkozóan;
b)
ha az adott hét két hónapot hidal át, legkésőbb a hónap harmadik munkanapján tájékoztatást adnak az előző hónap folyamán kifizetett kiadások és beszedett címzett bevételek teljes összegére vonatkozóan.
10. cikk
A tagállami adatszolgáltatás módja
(1) A tagállamok az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontja i. és ii. alpontjának megfelelően elektronikus úton - az e rendelet 11. és 12. cikkében foglalt rendelkezéseknek megfelelően - továbbítják a Bizottságnak a következő információkat és dokumentumokat:
a)
legkésőbb minden hónap harmadik munkanapján a Bizottság által az információs rendszereken keresztül a tagállamok rendelkezésére bocsátott minta szerint tájékoztatást adnak az előző hónap folyamán kifizetett kiadások és beszedett címzett bevételek teljes összegére vonatkozóan, és átadnak minden olyan információt, amely magyarázatot adhat az e cikk (2) bekezdése a) pontja iii. alpontjának megfelelően elkészített előrejelzések és a teljesített kiadások vagy a beszedett címzett bevételek közötti esetleges számottevő eltérésekre;
b)
legkésőbb minden hónap tizenkettedik napjáig benyújtják az 1306/2013/EU rendelet 18. cikkének (3) bekezdése szerinti kiadásigazoló nyilatkozatot. Az október 1. és 15. között kifizetett kiadásokra és beszedett címzett bevételekre vonatkozó tájékoztatást legkésőbb október 27-ig kell továbbítani.
(2) Az (1) bekezdés b) pontjában említett kiadásigazoló nyilatkozat a következőket tartalmazza:
a)
az egyes kifizető ügynökségek - a Bizottság által az információs rendszereken keresztül a tagállamok rendelkezésére bocsátott minta szerint készített - kimutatása, az uniós költségvetés nómenklatúrája szerinti kiadás- és bevételtípusonként való lebontásban, a tagállamok rendelkezésére bocsátott alábbi részletes nómenklatúra szerint:
i.
az előző hónap folyamán kifizetett kiadások és beszedett címzett bevételek;
ii.
a pénzügyi év kezdetétől az előző hónap végéig kifizetett összes kiadás és címzett bevétel;
iii.
a kiadásokra és címzett bevételekre vonatkozóan készített előrejelzések, melyek esettől függően a következőkre vonatkozhatnak:
-
kizárólag a folyó hónapra és a következő két hónapra,
-
a folyó hónapra, a következő két hónapra és a pénzügyi év végéig terjedő időszakra;
iv.
szükség esetén további kiegészítő adatok;
b)
az a) pont szerinti adatok tagállamok által elkészített, az adott tagállam összes kifizető ügynökségére kiterjedő összegzése, a Bizottság által az információs rendszereken keresztül a tagállamok rendelkezésére bocsátott minta alapján;
c)
az állami intervencióhoz kapcsolódó kiadásokat és bevételeket alátámasztó, a 19. cikk (2) bekezdése szerinti számlák.
(3) Az e cikk alkalmazása alapján bekért valamennyi pénzügyi információt euróban kell megadni.
11. cikk
A kiadásigazoló nyilatkozatokra és a címzett bevételekre alkalmazandó általános szabályok
(1) A közraktározást érintő kifizetésekről és bevételekről szóló, a 12. cikkben említett nyilatkozatokra vonatkozó különös rendelkezések sérelme nélkül a kifizető ügynökségek által az adott hónapra bejelentett kiadások és címzett bevételek a szóban forgó hónap folyamán ténylegesen realizált kifizetéseknek és bevételeknek felelnek meg.
Az érintett kiadásokat és bevételeket az EMGA költségvetéséhez kapcsolódó könyvelésben az N. pénzügyi év alatt kell feltüntetni.
Ugyanakkor:
a)
azokat a kiadásokat, amelyek az EMGA általi teljes vagy részleges átvállalásukat előíró rendelkezés végrehajtása előtt kifizetésre kerülhetnek, csak a következőképpen lehet bejelenteni:
-
vagy arra a hónapra, amely folyamán az említett rendelkezés végrehajtásra került;
vagy
-
az említett rendelkezés végrehajtását követő hónapra;
b)
a tagállam által a Bizottságnak befizetendő címzett bevételeket arra a hónapra kell bejelenteni, amelynek folyamán lejár az uniós jogszabályokban a megfelelő összegek befizetésére előírt határidő;
c)
a számlaelszámolás és a megfelelőségi vizsgálat keretében a Bizottság által elrendelt korrekciókat a Bizottság közvetlenül levonja vagy hozzáadja a 33. cikk (2) bekezdésében, illetőleg a 34. cikk (8) bekezdésében említett havi kifizetések összegéből, illetve összegéhez. A tagállamok ugyanakkor az e korrekcióknak megfelelő összegeket feltüntetik a korrekciók végrehajtásának hónapjára vonatkozóan elkészített nyilatkozatokban.
(2) A kiadásokat és a címzett bevételeket azzal a dátummal kell elszámolni, amikor a kifizető ügynökség számláját azokkal megterhelték vagy a számlán azokat jóváírták. Ugyanakkor a kifizetések esetében azt a dátumot is figyelembe lehet venni, amikor az érintett ügynökség kibocsátotta és elküldte valamely pénzintézetnek vagy a kedvezményezettnek a fizetési utalványt. Egy adott ügynökségnek a pénzügyi év folyamán mindvégig ugyanazt a módszert kell alkalmaznia.
(3) Az (1) bekezdésnek megfelelően bejelentett kiadások és címzett bevételek tartalmazhatnak az azonos pénzügyi év előző hónapjaira bejelentett összegekre vonatkozó korrekciókat.
Amennyiben valamely kifizető ügynökség esetében a címzett bevételek korrekciói egy költségvetési tételhez kapcsolódó negatív címzett bevételek bevallását eredményeznék, a túllépést okozó korrekciókat át kell vinni a következő hónapra. A korrekciókat szükség esetén a tárgyév végső elszámolásakor kell rendezni.
(4) A nem teljesített fizetési megbízásokat, valamint a számlára terhelt, majd újra jóváírt kifizetéseket azon hónap kiadásainak csökkentésével kell lekönyvelni, amely hónap folyamán a nem teljesítést vagy a törlést a kifizető ügynökségnek jelezték.
(5) Ha az EMGA címén járó kifizetéseket hitelekkel terhelik meg, azokat az (1) bekezdés alkalmazása céljából úgy kell tekinteni, mint amelyeket teljes egészében:
a)
a kedvezményezettnek járó összeg kifizetésének napján teljesítettek, ha a hitel kisebb a teljesített kiadásnál;
b)
a kiegyenlítés napján teljesítettek, ha a kiadás a hitelnél kisebb vagy azzal azonos összegű.
(6) A valamely pénzügyi évre elszámolandó kiadásokra és címzett bevételekre vonatkozó, a Bizottság részére legkésőbb október 27-ig továbbítandó halmozott adatokat kizárólag az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontjának iii. alpontja szerinti, a Bizottságnak benyújtandó éves elszámolás keretében lehet helyesbíteni.
12. cikk
A közraktározásra vonatkozó kiadásigazoló nyilatkozatokra alkalmazandó különös szabályok
(1) A közraktározással kapcsolatos kiadásokról szóló nyilatkozat elkészítéséhez azokat a kifizető ügynökség számláin a hónap végén megjelenő műveleteket kell figyelembe venni, amelyekre a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (3) bekezdése első albekezdésének a) pontja szerinti számviteli év elejétől az említett hónap végéig került sor.
(2) Ez a kiadásigazoló nyilatkozat azokat az e rendelet 17. és 18. cikkének, valamint a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló bizottsági rendelet (11) 4. cikkének megfelelően megállapított értékeket és összegeket tartalmazza, amelyeket a kifizető ügynökségek a műveletek által érintett hónapot követő hónapban számoltak el.
Ugyanakkor:
a)
a szeptember folyamán végzett műveletek esetében a kifizető ügynökségeknek legkésőbb október 15-ig el kell számolniuk az értékeket és az összegeket;
b)
a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (1) bekezdésének e) pontjában meghatározott értékcsökkenés teljes összegei esetében az összegeket az azokat előíró határozatban megállapított napon kell elszámolni.
13. cikk
A Bizottság kifizetési határozata
(1) A Bizottság a 10. cikk (1) bekezdése b) pontjának megfelelően megküldött adatok alapján dönt az 1306/2013/EU rendelet 18. cikkének (3) bekezdése szerinti havi kifizetések folyósításáról, az 1306/2013/EU rendelet 51. és 52. cikke szerinti későbbi határozatokban esetlegesen elvégzett korrekciók sérelme nélkül és figyelembe véve az ugyanazon rendelet 41. cikkének megfelelően elrendelt kifizetés-csökkentéseket és -felfüggesztéseket.
(2) Amennyiben a tagállamok által a következő pénzügyi évre bejelentett összes kiadás meghaladja a folyó pénzügyi év összes vonatkozó előirányzatának háromnegyedét, a 966/2012/EU, Euratom rendelet 170. cikkének (3) bekezdésében említett előzetes kötelezettségvállalásokat és a megfelelő havi kifizetéseket a kiadásigazoló nyilatkozatokkal arányosan, a folyó pénzügyi év előirányzatának legfeljebb 75 %-áig lehet engedélyezni. A Bizottság a tagállamoknak vissza nem térített egyenleget a későbbi visszatérítésekre vonatkozó határozatok meghozatalakor veszi figyelembe.
14. cikk
A pénzügyi források tagállamok rendelkezésére bocsátása
(1) A Bizottság a havi kifizetésekkel kapcsolatos döntése nyomán a költségvetési előirányzatok keretében az egyes tagállamok által nyitott számlán a tagállamok rendelkezésére bocsátja az EMGA-ból finanszírozandó kiadások fedezéséhez szükséges pénzügyi forrásokat, miután levonta a címzett bevételeknek megfelelő összeget.
Amennyiben a Bizottság által teljesítendő, a címzett bevételekkel csökkentett kifizetések egy tagállam esetében negatív összeget eredményeznek, a levonási többletet át kell vinni a következő hónapokra.
(2) A tagállamoknak a Bizottság által rendelkezésükre bocsátott formátumban kell közölniük a Bizottsággal az (1) bekezdésben említett számla megnevezését és számát.
15. cikk
Az állami intervencióval kapcsolatos kommunikáció
(1) A kifizető ügynökségek:
a)
kérésre átadják a Bizottságnak a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikkének (7) bekezdésben említett dokumentumokat és információkat, valamint az intervenciós intézkedések alkalmazására és végrehajtására elfogadott kiegészítő nemzeti közigazgatási rendelkezéseket;
b)
az e rendelet 10. cikke (1) bekezdésének b) pontjában előírt határidőre, a Bizottság által az információs rendszereken keresztül a tagállamok rendelkezésére bocsátott minta szerint benyújtják a Bizottságnak a közraktározásra vonatkozó információkat.
(2) A 24. cikkben hivatkozott, releváns információs rendszerek az értesítések és adatcserék végrehajtására, valamint az állami intervenciós kiadásokhoz kapcsolódó dokumentumok kiállítására szolgálnak.
16. cikk
A kifizető ügynökségek közraktározási műveletekről vezetett elszámolásainak tartalma
(1) A 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (3) bekezdése első albekezdésének a) pontja szerinti készletnyilvántartásnak a következő adatkategóriákat kell elkülönítve tartalmaznia:
a)
a fizikai művelet segítségével vagy anélkül történő betároláskor és kitároláskor megállapított termékmennyiségek;
b)
a leginkább rászoruló személyek javára a leginkább rászoruló személyeket támogató európai segítségnyújtási alapból ingyenesen szétosztott mennyiségek, melyeket a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 4. cikke (3) bekezdésének rendelkezései alapján vettek számviteli nyilvántartásba, megkülönböztetve a más tagállamoknak átadott mennyiségeket;
c)
a mintavételezés tárgyát képező mennyiségek, megkülönböztetve a felvásárlók által vett mintákat;
d)
azon mennyiségek, amelyek az éves leltár keretében vagy az intervenciós készletekbe való átvétel utáni ellenőrzés alkalmával történt szemrevételezést követően nem újracsomagolhatók, így közvetlen értékesítés tárgyát képezik;
e)
az azonosítható vagy azonosíthatatlan okból hiányzó mennyiségek, a hivatalos tűréshatároknak megfelelőeket is beleértve;
f)
a minőségromlást mutató mennyiségek;
g)
a többletmennyiségek;
h)
a tűréshatárokat meghaladó hiányzó mennyiségek;
i)
azon betárolt mennyiségek, amelyekről bebizonyosodott, hogy nem felelnek meg a megkövetelt feltételeknek, és amelyek átvételét ebből kifolyólag elutasították;
j)
az egyes hónapok vagy a számviteli év végén készleten lévő, és a következő hónapra vagy a következő számviteli évre átvitt nettó mennyiségek.
(2) A 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (3) bekezdése első albekezdésének a) pontja szerinti pénzügyi elszámolásoknak a következőket kell tartalmazniuk:
a)
az e cikk (1) bekezdésének a) pontjában említett mennyiségek értéke, külön feltüntetve a felvásárolt mennyiségek és az eladott mennyiségek értékét;
b)
az e cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett ingyenes szétosztási rendszer keretében felhasznált vagy elkönyvelt mennyiségek könyv szerinti értéke;
c)
a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (1) bekezdésének a) pontjában említett pénzügyi költségek;
d)
a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (1) bekezdésének b) és c) pontjában említett fizikai műveletekkel kapcsolatban felmerülő kiadások;
e)
a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (1) bekezdésének e) pontjában említett értékcsökkenésekből következő összegek;
f)
az eladóktól, felvásárlóktól és raktározóktól beszedett vagy visszafizettetett, az e rendelet 20. cikkének (2) bekezdésében említetteken kívüli összegek;
g)
az éves leltár nyomán vagy a termékeknek az intervenciós készletekbe való átvételt követő ellenőrzések nyomán történt közvetlen értékesítéséből származó összeg;
h)
a termékek kitárolásából származó veszteségek vagy nyereségek, figyelembe véve az e bekezdés e) pontjában említett értékcsökkenéseket;
i)
egyéb terhelések vagy jóváírások, többek között az e cikk (1) bekezdésének c)-g) pontjában említett mennyiségekhez kapcsolódó műveletek;
j)
az átlagos könyv szerinti érték, értelemszerűen tonnában, illetőleg hektoliterben kifejezve.
17. cikk
Az állami intervenciós műveletek elszámolása
(1) A 16. cikkben említett tételeket a kifizető ügynökségek által ténylegesen megállapított mennyiségekre, értékekre, összegekre és átlagokra, vagy a Bizottság által megállapított átalányösszegek alapján kiszámított értékekre és összegekre kell könyvelni.
(2) Az (1) bekezdésben említett megállapítások és számítások azonban a következő szabályok alkalmazásától függenek:
a)
a hiányt vagy minőségromlást mutató mennyiségekhez kapcsolódó kitárolási költségeket - a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet VI. és VII. mellékletében említett szabályoknak megfelelően - csak a ténylegesen eladott és kitárolt mennyiségek esetében kell lekönyvelni;
b)
a tagállamok közötti átadáskor hiányzónak tekintett mennyiségek nem tekinthetők úgy, mint amelyeket a rendeltetési tagállamban betároltak, így nem vonatkoznak rájuk a betárolási átalányköltségek;
c)
szállításkor vagy átadáskor az e célra átalányban rögzített betárolási és kitárolási költségeket csak akkor kell könyvelni, ha ezek a költségek az uniós szabályozás értelmében nem minősülnek a szállítási költségek szerves részének;
d)
amennyiben az uniós szabályok másképpen nem rendelkeznek, a romlott minőségű termékek értékesítéséből származó összegeket és az ennek keretében esetlegesen befolyt egyéb összegeket nem kell az EMGA nyilvántartásában elkönyvelni;
e)
az esetlegesen megállapítható többletmennyiségeket negatív összegek formájában kell a készletállomány és a készletmozgások keretében hiányzó mennyiségekhez könyvelni. Ezeket a mennyiségeket a tűréshatárt meghaladó mennyiségek meghatározásánál figyelembe kell venni;
f)
a nem a felvásárlók által vett minták értékét a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet VII. melléklete 2.a) pontjának megfelelően kell könyvelni.
(3) A folyó számviteli évre vonatkozó, a 16. cikkben említett tételek esetében a Bizottság korrekcióiról tájékoztatni kell a Mezőgazdasági Alapok Bizottságát. A korrekciókról a tagállamok is kaphatnak értesítést a havi kifizetésről szóló határozat, vagy ennek hiányában a számlák végső elszámolásról szóló határozat meghozatalakor. A korrekciókat a kifizető ügynökségek az említett határozatban előírt feltételek mellett könyvelik.
18. cikk
Az állami intervenciós kiadások és bevételek, valamint a termékmozgatás könyvelésének időpontjai
(1) A különböző kiadási és bevételi tételeket az intervenciós intézkedés miatti fizikai művelet teljesítésének időpontjában kell lekönyvelni, a 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikkének (2) bekezdése szerinti átváltási árfolyam alkalmazásával.
Ugyanakkor az alábbi esetekben a következő időpontok alkalmazandók:
a)
az e rendelet 16. cikke (2) bekezdésének f) és g) pontja szerinti beszedett vagy visszafizettetett összegek esetében a bevételezés napja;
b)
ha az érintett költségeket nem fedezik átalányösszegek, a fizikai műveletekkel összefüggő költségek tényleges kifizetésének időpontja.
(2) A termékek fizikai mozgásával és a készletek kezelésével összefüggő különböző tételeket az intervenciós intézkedés miatti fizikai művelet teljesítésének időpontjában kell lekönyvelni.
Ugyanakkor az alábbi esetekben a következő időpontok alkalmazandók:
a)
az 1272/2009/EU bizottsági rendelet (12) 31. cikke (2) bekezdésének és 33. cikkének megfelelően, a raktározási helyszín megváltozása nélkül közraktározásra kerülő mennyiségek esetében a termékek kifizető ügynökség általi átvételének időpontja;
b)
a hiányzó vagy minőségromlást mutató mennyiségek, valamint a többletmennyiségek esetében a ténymegállapítás időpontja;
c)
a raktáron maradó olyan termékek közvetlen értékesítése esetében, amelyeket az éves leltár keretében vagy az intervenciós átvétel utáni ellenőrzéskor végzett szemrevételezést követően nem lehetett újracsomagolni, a termékek tényleges kitárolásának időpontja;
d)
a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 4. cikkének (2) bekezdése szerinti tűréshatárt meghaladó veszteségek esetében a számviteli év utolsó napja.
19. cikk
Az állami intervenció keretében finanszírozott összeg
(1) A 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 2. cikkében említett intervenciós intézkedések címén finanszírozandó összeget a kifizető ügynökségek által a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikke (3) bekezdése első albekezdése a) pontjának megfelelően elkészített és vezetett számlák alapján kell meghatározni, ahova terhelésként vagy jóváírásként az e rendelet 16. cikkében említett különböző kiadási, illetve bevételi tételeket könyvelik, adott esetben figyelembe véve a közvetlenül az ágazati mezőgazdasági jogszabályokban rögzített kiadási összegeket is.
(2) A kifizető ügynökségek vagy adott esetben a koordináló szervek a közraktározási kiadások finanszírozásához szükséges információkat, valamint a közraktározáshoz kapcsolódó kiadásokat és bevételeket igazoló könyveléseket havonta és évente elektronikusan, a Bizottság által az információs rendszereken keresztül a tagállamok rendelkezésére bocsátott minta szerinti táblázatos formában (P-STO táblázatok) eljuttatják a Bizottságnak, a 10. cikk (1) bekezdésének b) pontjában, illetve a 30. cikk (2) bekezdésében megállapított határidőn belül.
20. cikk
Az intervenciós intézkedés kiadásaihoz és bevételeihez kapcsolódó nyilatkozatok
(1) A 906/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 2. cikkében említett intervenciós intézkedések címén az EMGA-ból nyújtott finanszírozás összege megegyezik a kifizető ügynökség által közölt adatok alapján az intervenciós intézkedésekből eredő esetleges bevételek levonásával kiszámított, a Bizottság által üzembe helyezett informatikai rendszer segítségével validált és a kifizető ügynökség által az e rendelet 12. cikke szerinti kiadásigazolási nyilatkozatokban közölt kiadások összegével.
(2) Az 1306/2013/EU rendelet 54. cikkének megfelelően visszafizettetett összegekről, továbbá az említett rendelet 43. cikkében meghatározott kritériumoknak megfelelő, eladóktól, felvásárlóktól és raktározóktól beszedett vagy visszafizettetett összegekről az EMGA költségvetésében kell nyilatkozni, az e rendelet 10. cikke (2) bekezdésének a) pontjában előírt feltételek mellett.
3. SZAKASZ
Az EMVA számlavezetése
21. cikk
Finanszírozási igények előrejelzése
A tagállamok az 1305/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (13) 6. cikke szerinti valamennyi vidékfejlesztési programra vonatkozóan az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontja ii. alpontjának megfelelően legkésőbb január 31-ig és augusztus 31-ig évente kétszer megküldik a Bizottságnak a folyó pénzügyi évben az EMVA-ból finanszírozandó összegekre vonatkozó előrejelzéseiket. Ezen túlmenően a tagállamok eljuttatják a Bizottságnak a következő pénzügyi évre szóló finanszírozási kérelmeik naprakész becslését is.
Ezeket az előrejelzéseket és naprakész becsléseket strukturált adatok formájában, a 184/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelet (14) I. fejezetében előírt SFC2014 információs rendszeren keresztül kell eljuttatni a Bizottság részére.
22. cikk
Kiadásigazoló nyilatkozatok
(1) A kifizető ügynökség minden, az 1305/2013/EU rendelet 6. cikke szerinti vidékfejlesztési program kiadásairól kiadásigazoló nyilatkozatot állít ki.
Minden vidékfejlesztési intézkedés esetében a kifizető ügynökség a kiadásigazoló nyilatkozatban részletesen leírja:
a)
az e cikk (2) bekezdésében leírt referencia-időszakok mindegyike esetében az elszámolható közkiadások összegét, amely után a kifizető ügynökség ténylegesen kifizette az annak megfelelő EMVA-hozzájárulást;
b)
az 1303/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (15) második részének IV. címe szerinti pénzügyi eszközökre vonatkozóan előírt kiegészítő információkat;
c)
a kedvezményezettek számára az 1306/2013/EU rendelet 75. cikke (1) bekezdésének megfelelően teljesített előlegkifizetésekre vonatkozó kiegészítő információkat;
d)
az e cikk (2) bekezdésében meghatározott aktuális időszakban visszafizettetett összeget.
(2) A vidékfejlesztési program Bizottság általi jóváhagyását követően a tagállamok az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontja i. alpontjának megfelelően megküldik a Bizottságnak kiadásigazoló nyilatkozataikat, a következő határidők szerint:
a)
a január 1-jétől március 31-ig terjedő időszak kiadásaira vonatkozóan legkésőbb április 30-ig;
b)
az április 1-jétől június 30-ig terjedő időszak kiadásaira vonatkozóan legkésőbb július 31-ig;
c)
a július 1-jétől október 15-ig terjedő időszak kiadásaira vonatkozóan legkésőbb november 10-ig;
d)
az október 16-tól december 31-ig terjedő időszak kiadásaira vonatkozóan legkésőbb január 31-ig.
A kifizető ügynökségek által az 1303/2013/EU rendelet 65. cikke (2) bekezdésének megfelelően a kedvezményezettek részére az 1305/2013/EU rendelet 6. cikke szerinti vidékfejlesztési program jóváhagyását megelőzően kifizetett kiadásért a tagállamok viselnek felelősséget, és azokat az érintett program elfogadását követő első kiadásigazoló nyilatkozatban be kell jelenteni a Bizottságnak. A vidékfejlesztési programoknak az 1305/2013/EU rendelet 11. cikke szerinti módosítása esetében is ugyanezt a szabályt kell értelemszerűen alkalmazni.
(3) A vidékfejlesztési programokhoz kapcsolódó kiadásigazoló nyilatkozatokat a kifizető ügynökségeknek strukturált adatok formájában rögzíteniük kell a(z) 184/2014/EU végrehajtási rendelet I. fejezetében előírt SFC2014 információs rendszerben.
(4) Amennyiben a Bizottság további ellenőrzéseket ír elő a valamely referencia-időszak kiadásigazoló nyilatkozataihoz kapcsolódóan szolgáltatott adatok hiányossága vagy nem egyértelmű volta, illetve különösen az 1305/2013/EU rendelet és az ahhoz kapcsolódóan elfogadott bizottsági jogi aktusok értelmében kért információk közlésének hiányából eredő eltérések, értelmezési különbségek vagy inkoherencia, illetve arra utaló komoly jelek miatt, hogy a kiadásigazoló nyilatkozatokban szereplő kiadásokat szabálytalanságok érinthetik vagy a vidékfejlesztési irányítási és ellenőrzési rendszerek működésében hiányosságok tapasztalhatók, az érintett tagállam a Bizottság kérésére a probléma súlyosságának megfelelően megállapított határidőn belül köteles kiegészítő tájékoztatást adni.
Az 1306/2013/EU rendelet 36. cikkének (5) bekezdésében az időközi kifizetésekre előírt határidőt meg lehet szakítani a fizetési kérelem tárgyát képező összeg egészére vagy egy részére vonatkozóan, az információkérés megküldésének időpontjától a kért információk kézhezvételéig, de legfeljebb az 1303/2013/EU rendelet 83. cikkének (1) bekezdésében előírt végső határidőig.
Amennyiben az érintett tagállam a meghatározott határidőn belül nem tesz eleget a Bizottság kiegészítő tájékoztatás iránti kérésének, vagy válasza elégtelennek minősül, illetőleg arra mutat, hogy nem teljesítette a vonatkozó szabályokat vagy nem megfelelően használta fel az uniós alapokat, a Bizottság az 1306/2013/EU rendelet 41. cikke értelmében felfüggesztheti vagy csökkentheti a kifizetéseket.
(5) A valamely időszakra bejelentett kiadások tartalmazhatják az azonos pénzügyi év korábbi nyilatkozattételi időszakaira bejelentett adatok helyesbítéseit.
Az adott pénzügyi évre elszámolandó kiadásokra és címzett bevételekre vonatkozó, a (2) bekezdés a), b) és c) pontjában említett nyilatkozatokban nem szereplő helyesbítések kizárólag a Bizottságnak az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontjának iii. alpontja szerint benyújtandó éves elszámolás keretében hajthatók végre.
23. cikk
A fizetendő összeg kiszámítása
(1) Az elszámolható közkiadások címén fizetendő uniós hozzájárulást az egyes intézkedések és referencia-időszakok tekintetében a referencia-időszak első napján hatályos, az 1305/2013/EU rendelet 8. cikke (1) bekezdésének h) pontja szerinti finanszírozási terv alapján kell kiszámolni. A számítás során figyelembe kell venni az adott időszakra vonatkozó kiadásigazoló nyilatkozatokban az uniós hozzájárulásra vonatkozóan megjelölt korrekciókat.
(2) Az 1306/2013/EU rendelet 34. cikkének (2) bekezdésében meghatározott felső határ sérelme nélkül, amennyiben a vidékfejlesztési programra kifizetett uniós hozzájárulások teljes összege meghaladja a vidékfejlesztési intézkedésre előirányzott teljes összeget, a kifizetendő összeget az adott intézkedésre előirányzott összegre kell csökkenteni. Az ennek következtében kizárt uniós hozzájárulás a későbbiekben kifizetésre kerülhet, amennyiben a tagállam kiigazított finanszírozási tervet mutat be és azt a Bizottság elfogadja.
(3) Az uniós hozzájárulás kifizetését - a rendelkezésre álló források erejéig - a Bizottság az egyes tagállamok által nyitott számlára vagy számlákra teljesíti.
A tagállamoknak a Bizottság által rendelkezésükre bocsátott formátumban kell megadniuk a Bizottság részére a számla vagy számlák megnevezését vagy számát.
4. SZAKASZ
Az EMGA-RA és az EMVA-RA vonatkozó közös rendelkezések
24. cikk
Az információk és dokumentumok elektronikus cseréje
(1) A Bizottság meghatározza azon információs rendszereket és a szükséges alkalmazási szabályokat, amelyek az 1306/2013/EU rendelet 102. cikkében meghatározott információközlések és -kérések tekintetében lehetővé teszik közte és a tagállamok között az információk és dokumentumok elektronikus cseréjét. A tagállamokat tájékoztatja az e rendszereknek - a Mezőgazdasági Alapok Bizottsága közreműködésével történő - megvalósítására vonatkozó általános feltételekről.
(2) Az (1) bekezdésben említett információs rendszerek elsősorban a következő információk továbbítására szolgálnak:
a)
a pénzügyi műveletekhez szükséges adatok, különös tekintettel a kifizető ügynökségek havi és éves elszámolásaira, a kiadásigazoló és bevételi nyilatkozatokra, valamint a(z) 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 3. cikkében és e rendelet 10., 11., 14., 15., 19., 20., 23. és 29. cikkében meghatározott információk és dokumentumok továbbítására vonatkozó adatokra;
b)
a havi és éves elszámolások ellenőrzését, valamint azon információk és dokumentumok megtekintését lehetővé tevő közös érdekű dokumentumok, amelyeket a kifizető ügynökségnek a Bizottság rendelkezésére kell bocsátania;
c)
a közös agrárpolitikának az 1306/2013/EU rendelet értelmében akkreditált és kijelölt hatóságok által történő finanszírozására vonatkozó uniós jogszabályok és bizottsági útmutatások, valamint a vonatkozó jogszabályok összehangolt alkalmazására vonatkozó iránymutatások.
(3) A 10., 19., 20., 23. cikkben és a 30. cikk (1) bekezdésének a), b) és d) pontjában említett dokumentumok formai és tartalmi követelményeit a Bizottság az információs rendszerek révén a tagállamok rendelkezésére bocsátott mintákban határozza meg.
Ezeket a mintákat a Mezőgazdasági Alapok Bizottsága tájékoztatását követően a Bizottság kiigazíthatja és aktualizálhatja.
(4) Az (1) bekezdésben említett információs rendszerek magukban foglalhatják az adatok beviteléhez, illetve az alapok számláinak kezeléséhez a Bizottság számára szükséges eszközöket, valamint az átalánykiadások vagy az egységes módszerek alkalmazását szükségeltető kiadások kiszámítására szolgáló eszközöket, különös tekintettel a pénzügyi költségekre és az értékcsökkenésekre.
(5) A pénzügyi műveletekre vonatkozó adatok közlését, az (1) bekezdés szerinti információs rendszerekben való rögzítését és aktualizálását a kifizető ügynökségek felelősségére maguknak a kifizető ügynökségeknek vagy az e feladattal megbízott szerveknek kell elvégezniük, adott esetben az 1306/2013/EU rendelet 7. cikke (4) bekezdésének megfelelően akkreditált koordináló szervek közreműködésével.
(6) Amennyiben az 1306/2013/EU rendeletben vagy az ahhoz kapcsolódóan elfogadott bizottsági jogi aktusokban meghatározott egyes dokumentumokhoz vagy eljárásokhoz egy felhatalmazott személy aláírása vagy jóváhagyása szükséges az eljárás egy vagy több szakaszában, az uniós jogszabályoknak megfelelően az említett dokumentumok közlésére létrehozott információs rendszereknek lehetővé kell tenniük, hogy minden személyt egyértelműen azonosítani lehessen, és ésszerű biztosítékokat kell nyújtaniuk e dokumentumok tartalmának megváltoztathatatlanságáról, ideértve az eljárás szakaszait is. Az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontjának i. és iii. alpontjában említett kiadásigazoló nyilatkozatok és az éves elszámolásokhoz csatolt vezetőségi nyilatkozat esetében a kifizető ügynökségeknek vagy adott esetben az említett rendelet 7. cikke (2) és (4) bekezdésének megfelelően akkreditált koordináló szerveknek az elektronikus úton közölt dokumentumokat eredeti formájukban is meg kell őrizniük.
(7) A 32. cikkben előírt időtartam teljes egészére biztosítani kell az elektronikus és digitalizált dokumentumok megőrzését.
(8) Az információs rendszer esetleges működési zavara vagy a megbízható kapcsolat hiánya esetén - a Bizottság előzetes hozzájárulásával és az általa meghatározott feltételek szerint - a tagállam más formában is elküldheti a dokumentumokat.
25. cikk
A kifizetés felfüggesztése késedelmes benyújtás esetén
Az 1306/2013/EU rendelet 18. cikkének (3) bekezdése szerinti havi kifizetéseket, illetve az említett rendelet 36. cikke szerinti időközi kifizetéseket meghatározó végrehajtási aktusoknak figyelembe kell venniük az említett rendelet 42. cikkének megfelelően felfüggesztett kifizetéseket.
26. cikk
Műholdas felvételek beszerzése
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 21. cikke alkalmazásának céljából a tagállamok legkésőbb minden év november 1-jén tájékoztatják a Bizottságot a következőkről:
a)
az ellenőrzési program végrehajtásához és/vagy a tagállam mezőgazdaságiparcella-azonosító rendszerének minőségértékeléséhez szükséges műholdas felvételek Bizottság által történő beszerzésére irányuló kéréseikről,
b)
az ellenőrzendő területről, valamint a tervezett ellenőrzési területek számáról.
(2) A Bizottságtól műholdas felvételek beszerzését kérő tagállamok a Bizottsággal együttműködve, az (1) bekezdésben előírt adatközlést követő január 15-e előtt véglegesítik a műholdas felvételek által érintett területeket és a felvételek beszerzésére rendelkezésre álló határidőket.
(3) A Bizottság a tagállamok által felhatalmazott személynek térítésmentesen átadja az általa beszerzett műholdas felvételeket. A felhatalmazott személynek be kell tartania a felvétel szolgáltatójával kötött szerződésben rögzített szerzői jogi rendelkezéseket, és az ellenőrzés befejezését követően vissza kell szolgáltatnia a felvételeket.
(4) Amennyiben a tagállamok részéről beérkező kérések értéke meghaladja az 1306/2013/EU rendelet 21. cikkének alkalmazására rendelkezésre álló forrásokat, a Bizottság a rendelkezésre álló források lehető leghatékonyabb felhasználása érdekében korlátozza a beszerzendő műholdas felvételek mennyiségét.
III. FEJEZET
SZÁMLAELSZÁMOLÁS
1. SZAKASZ
Tartozások visszafizettetése
27. cikk
Jogosulatlan kifizetések visszafizettetése esetén alkalmazandó kamatok
(1) Amennyiben az agrárágazati jogszabályok másként nem rendelkeznek, a jogosulatlan kifizetések kamatait, amelyeket szabálytalanság vagy hanyagság következtében vissza kell fizettetni, a visszafizetési felszólításban a kedvezményezettnek előírt fizetési határidő lejárta és a visszafizetés vagy az összeg levonása között eltelt időszakra kell számítani. A fizetési határidő nem eshet a visszafizetési felszólítás keltétől számított 60 napnál későbbi időpontra.
(2) Az alkalmazott kamatláb semmilyen esetben nem lehet alacsonyabb a hasonló jogosulatlan kiadások visszafizettetése, illetve az esedékes követelések behajtása tekintetében a nemzeti jog által előírt kamatlábnál.
28. cikk
Levonás formájában történő visszafizettetés
A nemzeti jogban előírt egyéb jogérvényesítő intézkedések sérelme nélkül a tagállam a kedvezményezettnek a nemzeti joggal összhangban megállapított, fennálló tartozását levonja az adósság visszafizettetéséért felelős kifizető ügynökség által a kedvezményezett javára végrehajtandó jövőbeli kifizetés összegéből.
2. SZAKASZ
Elszámolás
29. cikk
Az éves elszámolás tartalma
Az 1306/2013/EU rendelet 102. cikke (1) bekezdése első albekezdése c) pontjának iii. alpontja szerinti éves elszámolásnak tartalmaznia kell a következőket:
a)
az említett rendelet 43. cikke szerinti címzett bevételek;
b)
az uniós költségvetési tételenként és altételenként összesített EMGA-kiadások, az e cikk f) pontjának hatálya alá tartozó kifizetéseken kívüli, a pénzügyi év végéig vissza nem fizettetett, jogosulatlan kifizetéseknek a kamatokkal együtt történő levonását követően;
c)
az EMVA-kiadások programok, intézkedések és egyedi finanszírozási ráták szerint. Az éves kiadási kimutatásnak a visszafizettetett összegek adatait is tartalmaznia kell. A program lezárása esetén az e cikk f) pontjának hatálya alá nem tartozó, vissza nem fizettetett jogosulatlan kifizetéseket a kamatokkal együtt a szóban forgó pénzügyi év kiadásaiból kell levonni;
d)
az éves elszámolásban, illetve az EMGA esetében az e rendelet 10. cikke (1) bekezdésének b) pontja, az EMVA esetében az e rendelet 22. cikkének (2) bekezdése szerinti dokumentumokban szereplő adatok között a megegyező időszakra bevallott kiadások és címzett bevételek között fennálló eltéréseket tételek és altételek, illetve az EMVA esetében programok, intézkedések, egyedi finanszírozási ráták és kiemelt területek szerint csoportosítva tartalmazó eltérési táblázat, amely minden eltéréshez magyarázatot fűz;
e)
az érintett tagállam, illetve az Unió által az 1306/2013/EU rendelet 54. cikke (2) bekezdése első albekezdésének, illetve 54. cikke (3) bekezdésének megfelelően viselt összegek elkülönített kimutatása;
f)
a 2988/95/EK, Euratom tanácsi rendelet (16) 1. cikkének (2) bekezdésében említett szabálytalanságok következtében a pénzügyi év végén visszafizettetendő jogosulatlan kifizetések táblázata, az alkalmazandó ágazati uniós szabályok által előírt bírságokat és kamataikat is tartalmazó összegekkel, az e rendelet II. mellékletében szereplő minta alapján;
g)
az adósnyilvántartás kivonata, a visszafizettetendő és az EMGA vagy az EMVA javára jóváírandó, az e cikk b), c) és f) pontjaiban nem említett, bírságokat és kamatokat is tartalmazó összegekkel, az e rendelet III. mellékletében található minta alapján;
h)
az intervenciós műveletek összefoglalása és nyilatkozat a pénzügyi év végén rendelkezésre álló készletek mennyiségéről és helyéről;
i)
igazoló nyilatkozat arról, hogy az intervenciós raktározás keretében minden kiadás, címzett bevétel és készletmozgás részletei szerepelnek a kifizető ügynökség nyilvántartásában és könyvelésében;
j)
a tagállamok által a kedvezményezettek részére kifizetett, fel nem használt/el nem számolt halmozott előlegek zárómérlege a pénzügyi év végén, az EMGA esetében intézkedések szerinti, az EMVA esetében programok szerinti lebontásban, az utóbbi esetében a pénzügyi eszközöket is beleértve. A pénzügyi eszközök esetében a zárómérleg a Bizottság által kifizetett azon összegeket érinti, amelyeket a tagállam nem használt fel a végső kedvezményezetteknek történő kifizetésekre, és nem kötött le garanciaszerződésekre az 1303/2013/EU rendelet 42. cikke (1) bekezdésének megfelelően.
30. cikk
Információtovábbítás
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 51. cikke szerinti számlaelszámolás céljából a tagállamok megküldik a Bizottság részére a következőket:
a)
az éves elszámolásban szereplő tételek az e rendelet 29. cikke szerint;
b)
az e rendelet 5. cikkének (3) és (4) bekezdésében említett tanúsító szerv vagy szervek által kiadott vélemény és jelentések;
c)
a statisztikai és ellenőrzési célból szükséges számviteli információk teljes nyilvántartása;
d)
az e rendelet 3. cikkében említett vezetőségi nyilatkozat.
(2) Az (1) bekezdésben említett dokumentumokat és számviteli adatokat legkésőbb az általuk érintett pénzügyi év végét követő év február 15-ig kell a Bizottságnak eljuttatni. Az említett bekezdés a), b) és d) pontjában hivatkozott dokumentumokat egy nyomtatott és egy elektronikus példányban kell benyújtani a Bizottság által a 24. cikknek megfelelően meghatározott formában és feltételek szerint.
(3) A Bizottság kérésére vagy a tagállam kezdeményezésére a tagállam további, a számlaelszámolással kapcsolatos információkat nyújthat be a Bizottságnak, a Bizottság által az információ szolgáltatásához szükséges munka mennyiségének figyelembevételével meghatározott határidőn belül. Hasonló kiegészítő tájékoztatás hiányában a Bizottság a rendelkezésére álló információk alapján számolja el a számlákat.
(4) Megfelelően indokolt esetben a Bizottság helyt adhat az információk későbbi szolgáltatására vonatkozó kérelemnek, amennyiben azt a benyújtási határidő előtt adták be.
31. cikk
A számviteli adatok formája és tartalma
(1) A 30. cikk (1) bekezdésének c) pontjában említett számviteli adatok formája és tartalma, illetve a Bizottságnak történő továbbításuk módja megfelel a 991/2013/EU bizottsági végrehajtási rendelet (17) rendelkezéseiben előírtaknak.
(2) A számviteli információkat a Bizottság kizárólag az alábbi célokra használja fel:
a)
az 1306/2013/EU rendelet szerinti számlaelszámolással kapcsolatos feladatok végrehajtása;
b)
a fejlemények figyelemmel kísérése és előrejelzések készítése az agrárágazatban.
Az Európai Számvevőszék és az Európai Csalás Elleni Hivatal (OLAF) feladataik ellátása céljából hozzáférhetnek ezekhez az információkhoz.
(3) A beszolgáltatott számviteli adatok között szereplő személyes adatokat kizárólag a (2) bekezdésben meghatározott célokra lehet felhasználni. Különösen abban az esetben, ha a Bizottság a (2) bekezdés első albekezdésének b) pontjában említett célból használja a számviteli adatokat, ezeket anonim adatokká alakítja és kizárólag összesített formában kezeli.
(4) Az érintett személyek a személyes adataik feldolgozásával kapcsolatos kérdéseiket a IV. mellékletben meghatározottak szerint nyújthatják be a Bizottságnak.
(5) A Bizottság biztosítja a számviteli információk titkos és biztonságos tárolását.
32. cikk
A számviteli adatok megőrzése
(1) Az EMGA által finanszírozott kiadásokkal és beszedendő címzett bevételekkel kapcsolatos igazoló dokumentumokat az adott pénzügyi év számláinak a Bizottság által az 1306/2013/EU rendelet 51. cikke szerint történő elszámolását követő három évig kell a Bizottság rendelkezésére tartani.
(2) Az EMVA által finanszírozott kiadásokkal és beszedendő címzett bevételekkel kapcsolatos igazoló dokumentumokat a kifizető ügynökség által teljesített végső kifizetés dátumától számított legalább három évig kell a Bizottság rendelkezésére tartani.
(3) Szabálytalanság vagy gondatlanság esetén az (1) és a (2) bekezdésben említett igazoló dokumentumokat az összegek kedvezményezettől történő maradéktalan visszafizettetésének és az alapoknak történő jóváírásának napjától, vagy a visszafizettetés elmaradásából származó pénzügyi következményeknek az 1306/2013/EU rendelet 54. cikkének (2) bekezdése szerint történő megállapításától számított legalább három évig kell a Bizottság rendelkezésére tartani.
(4) Az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti megfelelőségi vizsgálati eljárás esetén az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett igazoló dokumentumokat az eljárás lezárásának évét követő egy évig, illetve ha a megfelelőségi vizsgálatra vonatkozó határozat az Európai Unió Bírósága előtt folyó jogi eljárás tárgyát képezi, az utóbbi eljárás lezárultának évétől számított egy évig kell a Bizottság rendelkezésére tartani.
(5) Az (1)-(4) bekezdésben említett igazoló dokumentumokat nyomtatott formában, elektronikus formában vagy elektronikus és nyomtatott formában kell a Bizottság rendelkezésére bocsátani.
A dokumentumok csak akkor tárolhatók kizárólagosan elektronikus formában, ha az érintett tagállam nemzeti joga a nemzeti bírósági eljárásokban az eljárások tárgyát képező ügyletek bizonyítása során engedélyezi az elektronikus dokumentumok felhasználását.
Ha a dokumentumokat kizárólag elektronikus formában tárolják, az erre szolgáló rendszernek meg kell felelnie a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet I. melléklete 3.B. pontjában foglalt követelményeknek.
33. cikk
Pénzügyi záróelszámolás
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 51. cikke szerinti bizottsági számlaelszámolási határozat állapítja meg, hogy az egyes tagállamokban a szóban forgó pénzügyi év során felmerült kiadások mely összege ismerhető el az alapok terhére az e rendelet 29. cikkében említett számlák alapján, illetve hogy milyen, az 1306/2013/EU rendelet 41. cikke szerinti esetleges csökkentéseket és felfüggesztéseket kell alkalmazni.
A határozat ezen túlmenően megállapítja az 1306/2013/EU rendelet 54. cikkének (2) bekezdése alapján az Uniót, illetve a tagállamokat terhelő összegeket.
Az EMVA esetében a számlaelszámolási határozatban meghatározott összeg tartalmazza azokat az összegeket, amelyeket az érintett tagállam az 1306/2013/EU rendelet 56. cikkének második bekezdése alapján átcsoportosítással újra felhasználhat.
(2) Az EMGA esetében a számlaelszámolási határozat alapján az egyes tagállamok által visszafizettetendő vagy részükre folyósítandó összegeket úgy kell meghatározni, hogy a szóban forgó pénzügyi évre vonatkozó havi kifizetéseket kivonják az ugyanerre az évre vonatkozó, az (1) bekezdés szerint elismert kiadásokból. Az így kapott összeget a Bizottság a számlaelszámolási határozat elfogadásának hónapját követő második hónapban felmerülő kiadásokhoz kapcsolódó havi kifizetésből levonja, illetve ahhoz hozzáadja.
Az EMVA esetében a számlaelszámolási határozat alapján az egyes tagállamok által visszafizettetendő vagy részükre folyósítandó összeget úgy kell meghatározni, hogy a szóban forgó pénzügyi évre vonatkozó időközi kifizetéseket kivonják az ugyanerre az évre vonatkozó, az (1) bekezdés szerint elismert kiadásokból.
Az így kapott összeget a Bizottság levonja az első olyan kifizetésből, illetőleg hozzáadja az első olyan kifizetéshez, amelyre vonatkozóan a tagállam az 1306/2013/EU rendelet 51. cikke szerinti határozat elfogadását követően benyújtotta a kiadásigazoló nyilatkozatot.
(3) A Bizottság legkésőbb a pénzügyi év végét követő április 30-ig közli az érintett tagállammal a benyújtott információk ellenőrzésének eredményeit, valamint az általa javasolt módosításokat.
(4) Amennyiben az érintett tagállamnak felróható okokból a Bizottság a következő év május 31-ig nem tudja elszámolni a tagállam számláit, a Bizottság értesíti a tagállamot arról, hogy az 1306/2013/EU rendelet 47. cikke alapján milyen további vizsgálatok elvégzését kezdeményezi.
(5) Az (1)-(4) bekezdés rendelkezései értelemszerűen vonatkoznak az 1306/2013/EU rendelet 43. cikke értelmében vett címzett bevételekre.
34. cikk
Megfelelőségi vizsgálat
(1) Annak meghatározásakor, hogy milyen összegeket kell kizárni az uniós finanszírozásból az uniós szabályoknak meg nem felelő módon történő teljesítésük következtében, a Bizottság saját vizsgálatának eredményeire támaszkodik és figyelembe veszi a tagállamok által rendelkezésére bocsátott információkat, amennyiben az utóbbiak a Bizottság által az 1306/2013/EU rendelet 52. cikkének megfelelően és e cikkel összhangban elvégzett megfelelőségi vizsgálat keretében kijelölt határidőkön belül benyújtásra kerülnek.
(2) Amennyiben egy vizsgálat alapján a Bizottság úgy véli, hogy egy kiadást nem az uniós szabályoknak megfelelően teljesítettek, megállapításait közli az érintett tagállammal, és meghatározza az említett szabályok jövőbeni teljesítését biztosító korrekciós intézkedéseket, továbbá feltünteti a pénzügyi korrekciónak az eljárás adott szakaszában általa a feltárt szabálytalanságokkal arányosnak tartott, ideiglenesen megállapított szintjét. Közleményében a Bizottság javaslatot tesz egy, a tagállam számára előírt válaszadási határidő lejártát követő négy hónapon belül esedékes kétoldalú találkozó időpontjára. A közleményben hivatkozni kell erre a cikkre.
A tagállam a kézhezvételét követő két hónapon belül köteles választ adni a bizottsági közleményre. Válaszában a tagállamnak lehetőséget kell kapnia, hogy:
a)
igazolja a Bizottság felé, hogy a nem megfelelés, illetve az alapokra jelentett kockázat tényleges mértéke kisebb volt a Bizottság által megállapítottnál;
b)
tájékoztassa a Bizottságot az uniós szabályoknak való megfelelés érdekében tett korrekciós intézkedésekről és végrehajtásuk időpontjáról.
Indokolt esetben a Bizottság a tagállam kellően megalapozott kérésére a két hónapos időszakot legfeljebb további két hónappal meghosszabbíthatja. A kérelmet a Bizottságnak kell benyújtani az említett időszak lejárta előtt.
Amennyiben a tagállam megítélése szerint nincs szükség kétoldalú találkozóra, a fent említett közleményre elküldött válaszában tájékoztatja erről a Bizottságot.
(3) A kétoldalú találkozó során a két fél megkísérel megállapodásra jutni a végrehajtandó intézkedések, a jogsértés súlyának értékelése, valamint az uniós költségvetésnek okozott anyagi kár mértéke tekintetében.
A Bizottság a kétoldalú találkozó időpontjától számított 30 munkanapon belül elkészíti annak jegyzőkönyvét, amelyet elküld a tagállamnak. A tagállam a jegyzőkönyv kézhezvételétől számított 15 munkanapon belül eljuttatja észrevételeit a Bizottságnak.
A Bizottság a kétoldalú találkozó jegyzőkönyvének elküldését követő hat hónapon belül a megfelelőségi vizsgálati eljárás keretében összegyűjtött információk alapján hivatalosan közli következtetéseit a tagállammal. E közlemény magában foglalja az uniós finanszírozásból az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke és a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 12. cikke szerint kizárandó kiadásokra vonatkozó becslést. A közleményben hivatkozni kell e rendelet 40. cikkének (1) bekezdésére.
(4) Amennyiben a tagállam él a 40. cikk szerinti egyeztetési eljárással, a Bizottságnak hat hónapos időszak áll a rendelkezésére, hogy eljuttassa következtetéseit a tagállam részére, mely időszak kezdő időpontja:
a)
az egyeztető testület jelentésének kézhezvétele; vagy
b)
a tagállam által a 40. cikk (3) bekezdésének második albekezdésében megjelölt határidőn belül eljuttatott kiegészítő tájékoztatás kézhezvétele, amennyiben az e cikk (6) bekezdésében előírt feltételek teljesülnek.
(5) A (3) és a (4) bekezdésnek a megjelölt határidők betartásával történő alkalmazása érdekében a Bizottságnak rendelkeznie kell minden, az eljárás adott szakaszában releváns információval. Amennyiben a Bizottság úgy ítéli meg, hogy nem rendelkezik elegendő információval, a (3) és a (4) bekezdésben előírt határidőkön belül bármikor:
a)
kiegészítő tájékoztatást kérhet a tagállamtól, amely kérésre a tagállam köteles a felszólítástól számított két hónapon belül válaszolni; és/vagy
b)
tájékoztathatja a tagállamot a kiegészítő vizsgálat kezdeményezésére irányuló szándékáról a szükséges ellenőrzések elvégzése érdekében.
Ezekben az esetekben a (3) és a (4) bekezdésben előírt határidők vagy a kért kiegészítő tájékoztatás Bizottság által történő kézhezvételének napjától, vagy a kiegészítő vizsgálat utolsó napjától számítanak.
(6) Az uniós finanszírozásból kizárandó kiadások értékelésekor a (3) bekezdés második albekezdése szerinti hivatalos bizottsági értesítést követően a tagállam által benyújtott esetleges tájékoztatást csak a következő esetekben kell figyelembe venni:
a)
amennyiben az szükséges az uniós költségvetésnek okozott veszteség jelentős túlbecslésének elkerüléséhez; illetve
b)
amennyiben az információk késői benyújtását külső tényezők kellően indokolják, és az nem gátolja meg a Bizottságot az 1306/2013/EU rendelet 52. cikkében említett határozat időben történő elfogadásában.
(7) A Bizottság, miután e rendelet 34. cikke (3), illetve (4) bekezdésének megfelelően közölte a vizsgálat következtetéseit a tagállammal, adott esetben egy vagy több határozatban rendelkezik az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerint az uniós szabályok nem teljesítése által érintett kiadási tétel uniós finanszírozásból történő kizárásáról. A Bizottság további megfelelőségi vizsgálati eljárásokat folytathat mindaddig, amíg a tagállam ténylegesen végre nem hajtja a korrekciós intézkedéseket.
(8) Az EMGA esetében az uniós finanszírozásból történő levonásokat a Bizottság az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti határozatot követő második hónapban felmerült kiadásokhoz kapcsolódó havi kifizetésekből hajtja végre.
Az EMVA esetében az uniós finanszírozásból történő levonásokat a Bizottság abból a kifizetésből hajtja végre, amelyre vonatkozóan a tagállam az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti határozat elfogadását követően nyújtott be kiadásigazoló nyilatkozatot.
Ugyanakkor a tagállam kérésére és a Mezőgazdasági Alapok Bizottságával történő konzultációt követően a Bizottság új időpontot jelölhet ki a levonások végrehajtására, vagy engedélyezheti a levonások összegének több részletben történő visszafizetését, amennyiben ezt az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke alapján elfogadott végrehajtási aktusban foglalt levonások mértéke indokolja.
(9) Megfelelően indokolt esetekben, az érintett tagállam értesítését követően a Bizottság meghosszabbíthatja a (3) és a (4) bekezdésben előírt határidőket.
(10) Az (1)-(9) bekezdés rendelkezései értelemszerűen vonatkoznak az 1306/2013/EU rendelet 43. cikke értelmében vett címzett bevételekre.
35. cikk
A megfelelőségi vizsgálattól való elállásra vagy annak felfüggesztésére vonatkozó döntés
(1) A Bizottság úgy határozhat, hogy nem kezdeményezi, illetve nem folytatja le az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti megfelelőségi vizsgálatot, amennyiben úgy ítéli meg, hogy a 34. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálat eredményeképpen azonosított nem megfelelés miatti esetleges pénzügyi korrekció összege nem haladná meg az 50 000 EUR-t vagy az érintett kiadások, illetve a visszafizettetendő összegek 2 %-át.
(2) Amennyiben a Bizottság az 1306/2013/EU rendelet 41. cikke (1) bekezdésének megfelelően csökkenti a havi kifizetéseket, úgy határozhat, hogy nem kezdeményezi, illetve nem folytatja le az ugyanazon rendelet 52. cikke szerinti megfelelőségi vizsgálatot, ha az érintett tagállam az említett rendelet 41. cikkének (1) bekezdésében előírt eljárás keretében nem tett ellenvetést e bekezdés alkalmazásával szemben.
36. cikk
Egyeztető testület
Az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti megfelelőségi vizsgálati eljárás lefolytatása céljából egyeztető testületet kell felállítani. Az egyeztető testület a következő feladatokat látja el:
a)
megvizsgálja az azon tagállamok által a testület elé utalt ügyeket, amelyek a Bizottságtól e rendelet 34. cikke (3) bekezdésének második albekezdése szerinti hivatalos közleményt kaptak, ideértve mindazon kiadási tételek felbecsülését, amelyet a Bizottság ki kíván zárni az uniós finanszírozásból;
b)
elősegíti az érintett tagállam és a Bizottság eltérő álláspontjainak összeegyeztetését;
c)
vizsgálatai végén jelentést készít az egyeztetés terén tett erőfeszítéseinek eredményéről, amelyben - abban az esetben, ha a vita tárgyát képező kérdések egy része vagy egésze megoldatlan maradt - feltünteti hasznosnak vélt esetleges észrevételeit.
37. cikk
Az egyeztető testület összetétele
(1) Az egyeztető testület teljes mértékben garantált függetlenségű, a közös agrárpolitika finanszírozásával és ezen belül a vidékfejlesztéssel kapcsolatos ügyek, illetve a pénzügyi vizsgálatok gyakorlata terén magasan képzett személyek közül választott legalább öttagú testület.
A tagoknak különböző tagállamok állampolgárainak kell lenniük.
(2) Az elnököt, a tagokat és a helyettesítő tagokat a Mezőgazdasági Alapok Bizottságával folytatott konzultációt követően a Bizottság jelöli ki hároméves hivatali időre.
A Mezőgazdasági Alapok Bizottságának tájékoztatását követően a hivatali idő egy alkalommal egy évvel meghosszabbítható. Ha azonban a kijelölendő elnök már tagja az egyeztető testületnek, az elnöki poszton kitöltendő kezdeti hivatali ideje három év.
Az elnök, a tagok és a helyettesítő tagok nevét az Európai Unió Hivatalos Lapjának„C” sorozatában közzé kell tenni.
(3) Az egyeztető testület tagjainak díjazása az általuk végzett feladat időigényének figyelembevételével kerül megállapításra. A költségek megtérítése a Bizottság alkalmazottaira vonatkozó hatályos szabályoknak megfelelően történik.
(4) Hivatali idejük lejárta után az elnök és a tagok mindaddig hivatalban maradnak, amíg nem gondoskodnak utódjukról, vagy meg nem újítják kinevezésüket.
(5) Azon tagok hivatali idejét, amelyek az egyeztető testületen belüli feladataik ellátásához szükséges feltételeket már nem tejesítik vagy bármely okból határozatlan ideig nem állnak rendelkezésre, a Bizottság a Mezőgazdasági Alapok Bizottságával folytatott konzultáció után megszüntetheti.
Ez esetben az érintett tagot az eredeti kinevezése szerinti hivatali idejének hátralevő részében helyettes tag váltja fel, és erről értesítik a Mezőgazdasági Alapok Bizottságát.
Amennyiben az elnök hivatali ideje szűnik meg, a Bizottság a Mezőgazdasági Alapok Bizottságával folytatott konzultáció után kijelöli az elnöki feladatokat az elnök eredeti hivatali idejének hátralevő része folyamán ellátó tagot.
38. cikk
Az egyeztető testület függetlensége
(1) Az egyeztető testület tagjai feladataikat független személyként eljárva hajtják végre, és sem a Bizottságtól, sem bármilyen kormánytól vagy testülettől nem kérhetnek és nem fogadhatnak el utasításokat.
A korábbi tisztségükben valamely ügyben személyesen érintett tagok a kérdéses ügyben nem vehetnek részt az egyeztető testület munkájában, és nem írhatnak alá az ügyről szóló jelentést.
(2) A Szerződés 287. cikkének sérelme nélkül a testület tagjai nem hozhatnak nyilvánosságra az egyeztető testületnél végzett munkájuk során birtokukba jutott információt. Az ilyen információ bizalmas és szakmai titoktartási kötelezettség tárgyát képezi.
39. cikk
Munkaszervezés
(1) Az egyeztető testület a Bizottság székhelyén tartja üléseit. Az elnök készíti elő és szervezi meg a munkát. Az elnök távollétében, a 37. cikk (5) bekezdése első albekezdésének sérelme nélkül, a legmagasabb beosztású tag veszi át az elnöki feladatot.
Az egyeztető testület titkárságát a Bizottság biztosítja.
(2) A 38. cikk (1) bekezdése második albekezdésének sérelme nélkül a jelentéseket a jelen levő tagok abszolút többséggel fogadják el, a határozatképes létszám három.
A jelentéseket az elnök és a tanácskozásokon részt vevő tagok írják alá. A jelentéseket a titkárság ellenjegyzi.
40. cikk
Egyeztető eljárás
(1) A tagállam a 34. cikk (3) bekezdésének második albekezdésében említett hivatalos bizottsági közlemény kézhezvételétől számított 30 munkanapon belül utalhat valamely ügyet az egyeztető testület elé, oly módon, hogy indoklással ellátott kérelmet nyújt be az egyeztető testület titkárságához.
A követendő eljárásról és a titkárság címéről a tagállamok a Mezőgazdasági Alapok Bizottságán keresztül kapnak értesítést.
(2) Az egyeztetési kérelem csak akkor fogadható el, ha az uniós finanszírozásból a Bizottság közleménye értelmében kizárásra ítélt összeg:
a)
meghaladja az 1 millió EUR-t;
vagy
b)
a tagállam érintett költségvetési jogcímen belüli éves összkiadásának legalább 25 %-át teszi ki.
Ezen túlmenően az egyeztető testület elnöke az egyeztetési kérelmet abban az esetben is elfogadhatónak nyilváníthatja, ha az egyeztetést megelőző megbeszélések során a tagállam állítja és be is bizonyítja, hogy az ügy az uniós szabályok alkalmazásához kapcsolódó elvi kérdést vet fel. A kérelem abban az esetben nem fogadható el, ha kizárólag jogértelmezési ügyre vonatkozik.
(3) Az egyeztető testület a vizsgálatait a lehető legkötetlenebb formában és legrövidebb határidővel végzi, kizárólag a 34. cikk (3) bekezdése szerinti hivatalos következtetések közlésének pillanatában a Bizottság rendelkezésére álló bizonyítékok, valamint a Bizottság és az érintett nemzeti hatóságok kiegyensúlyozott meghallgatása alapján.
Amennyiben a tagállam szükségesnek véli, hogy egyeztetési kérelmében a Bizottság részére korábban át nem adott információkat közöljön, az egyeztető testület felszólíthatja a Bizottságot, hogy - amennyiben a 34. cikk (6) bekezdésében előírt feltételek teljesülnek - értékelje az új információt. A szóban forgó információt a 36. cikk c) pontjában említett jelentés elküldését követően legkésőbb két hónapon belül át kell adni a Bizottságnak.
(4) Amennyiben az egyeztető testület az ügyben való közbelépésének kezdetét követő négy hónapon belül nem tudja összeegyeztetni a Bizottság és a tagállam álláspontját, az egyeztetési eljárás sikertelennek minősül.
A 36. cikk c) pontjában említett jelentésnek ebben az esetben tartalmaznia kell az álláspont-egyeztetés sikertelenségének okait. A jelentésben szerepelnie kell annak, hogy sikerült-e az eljárás során bármilyen részleges megállapodásra jutni, illetve hogy az egyeztető testület a (3) bekezdés második albekezdésének megfelelően felkéri-e a Bizottságot új információk értékelésére.
A jelentést el kell küldeni:
a)
az érintett tagállamnak;
b)
a Bizottságnak, hogy tanulmányozhassa azt, mielőtt közli következtetéseit a tagállammal;
c)
a Mezőgazdasági Alapok Bizottságának keretein belül a többi tagállamnak.
IV. FEJEZET
ELLENŐRZÉSI SZABÁLYOK
1. SZAKASZ
Általános szabályok
41. cikk
A helyszíni ellenőrzések szintjének csökkentése
(1) A tagállamok az 1306/2013/EU rendelet 59. cikke (5) bekezdésének megfelelően úgy határozhatnak, hogy csökkentik a helyszíni ellenőrzések minimális szintjét, ha az alábbi feltételek mindegyike teljesül:
a)
a tanúsító szerv az 1306/2013/EU rendelet 9. cikkének megfelelően kiadott véleményében megerősítette, hogy a belső kontrollrendszer megfelelően működik, és az érintett sokaságra vonatkozó hibaarány a 2,0 %-os lényegességi küszöbérték alatt maradt az azt az évet megelőző legalább két pénzügyi év folyamán, amikortól a tagállam alkalmazni kívánja a csökkentett ellenőrzési szintet;
b)
a Bizottság nem küldött az érintett tagállamnak olyan értesítést, hogy nem fogadja el a tanúsító szerv által az 1306/2013/EU rendelet 9. cikkének megfelelően kiállított, az e bekezdés a) pontjában említett véleményt; valamint
c)
a Bizottság:
i.
nem értesítette az érintett tagállamot az 1306/2013/EU rendelet 52. cikkének megfelelően az adott támogatási rendszer vagy az érintett intézkedés kontrollrendszerének gyengeségeiről, illetve
ii.
e rendelet 34. cikkének alkalmazásában kielégítőnek tartja a tagállam által azt követően hozott korrekciós intézkedéseket, hogy az utóbbi kézhez kapta az 1306/2013/EU rendelet 52. cikke szerinti bizottsági értesítést az adott támogatási rendszer vagy az érintett intézkedés kontrollrendszerének gyengeségeiről, és a Bizottság erről megfelelő formában értesítette a tagállamot.
(2) A tagállamok úgy határozhatnak, hogy az ágazatspecifikus jogszabályokban előírt szinteknek és adott esetben kiegészítő feltételeknek megfelelően csökkentik a helyszíni ellenőrzésekre alkalmazandó minimális szintet.
A tagállamok a helyszíni ellenőrzések szintjének csökkentésére vonatkozó döntésükről annak elfogadását követően haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot. Az értesítés tartalmazza a következőket:
a)
az érintett támogatási rendszer vagy intézkedés neve;
b)
a helyszíni ellenőrzések csökkentett minimális szintjének alkalmazási időszaka;
c)
a helyszíni ellenőrzésekre alkalmazandó csökkentett minimális szint.
(3) Amennyiben a továbbiakban nem teljesül az (1) bekezdésben említett halmozott feltételek bármelyike vagy az ágazatspecifikus szabályozás által előírt bármely egyéb feltétel, a tagállam haladéktalanul visszavonja a helyszíni ellenőrzések minimális szintjének csökkentésére vonatkozó döntését, és a következő igénylési évtől kezdve a helyszíni ellenőrzéseknek az agrárágazati jogszabályok által előírt minimális szintjét alkalmazza.
2. SZAKASZ
Az ügyletek vizsgálata
42. cikk
Tagállamok által elvégzett vizsgálatok
(1) A vállalkozások kereskedelmi dokumentumainak az 1306/2013/EU rendelet 80. cikke (1) bekezdése szerinti szisztematikus vizsgálata esetében az e cikk (4) bekezdése szerinti vizsgálati időszakokban a vizsgálat által érintett vállalkozások száma nem lehet kevesebb, mint azon vállalkozások számának a fele, amelyeknek bevételei, illetve kifizetései, vagy ezek összege - az EMGA finanszírozási rendszere keretében - az EMGA-nak a kérdéses vizsgálati időszak kezdetét megelőző pénzügyi éve során a 150 000 EUR-t meghaladta.
(2) A tagállamok az egyes vizsgálati időszakokban - az 1306/2013/EU rendelet 80. cikke (1) bekezdésében meghatározott kötelezettségeik sérelme nélkül - minden erre alkalmas intézkedés esetében kockázatelemzés alapján választják ki a vizsgálandó vállalkozásokat. A tagállamok legalább 6 hónappal a vizsgálati időszak kezdete előtt megküldik a Bizottságnak a kockázatelemzés felhasználására vonatkozó javaslataikat. A javaslatok tartalmaznak minden fontos információt a követendő megközelítésre, az elemzéshez felhasznált módszerekre és adatokra, valamint az elvégzendő ellenőrzésekhez kapcsolódó kritériumokra és az ellenőrzés végrehajtásának tervezett módjára vonatkozóan. A javaslatokat az e rendelet V. mellékletében foglaltaknak megfelelően kell elkészíteni. A tagállamnak figyelembe kell vennie a Bizottság kockázatelemzési javaslathoz fűzött észrevételeit, melyeket a Bizottságnak a javaslat kézhezvételétől számított nyolc héten belül kell megtennie.
(3) Azon intézkedések esetében, amelyekre a tagállam nem tartja ésszerűnek a kockázatelemzést alkalmazni, kötelező minden olyan vállalkozást bevonni a vizsgálat körébe, amelynek összes bevétele vagy kifizetése vagy ezeknek az összege - az EMGA finanszírozási rendszere keretében - meghaladta a 350 000 EUR-t, és amelyet a két előző vizsgálati időszak egyikében sem vetették alá az e rendeletben, illetve az 1306/2013/EU rendelet V. címének III. fejezetében előírt vizsgálatnak.
(4) A vizsgálati időszak július 1-jétől a következő év június 30-ig tart. A vizsgálat legalább az előző vizsgálati időszak alatt véget érő 12 hónapos időszakra terjed ki; ez kiterjeszthető a 12 hónapos időszakot megelőző vagy követő, a tagállam által meghatározandó időszakokra.
43. cikk
Hozzáférés a kereskedelmi dokumentumokhoz
A vállalkozások a kereskedelmi dokumentumokat legalább a dokumentum keletkezési évének végétől számított három évig megőrzik. A tagállamok az említett dokumentumok megőrzésére hosszabb időtartamot is előírhatnak.
44. cikk
Közös intézkedések
A Bizottság hivatalból vagy egy tagállam javaslatára, az érintett tagállamok beleegyezésével úgy határozhat, hogy az 1306/2013/EU rendelet 83. cikke (1) bekezdésének megfelelően összehangolja két vagy több tagállam kölcsönös segítségnyújtást magában foglaló közös intézkedéseit.
45. cikk
Kölcsönös segítségnyújtás
(1) A tagállamok az EMGA keretében teljesített kifizetés szerinti pénzügyi évet követő első három hónapban az 1306/2013/EU rendelet 83. cikkének (1) bekezdésében említett vállalkozások jegyzékét minden olyan tagállamnak megküldik, amelyben valamely azon szereplő vállalkozás székhellyel rendelkezik. A jegyzéknek minden ahhoz szükséges adatot tartalmaznia kell, hogy a rendeltetési hely szerinti tagállam a vállalkozásokat azonosítsa és vizsgálati kötelezettségeit teljesítse. A rendeltetési hely szerinti tagállam hatásköre e vállalkozásokat alávetni az 1306/2013/EU rendelet 80. cikke szerinti vizsgálatnak. Minden jegyzékről másolatot kell küldeni a Bizottság részére.
A kifizetést teljesítő, illetve átvevő tagállam, kérése indoklásának és különösen az azzal összefüggő kockázatoknak a feltüntetése mellett felkérheti a vállalkozás székhelye szerinti tagállamot, hogy az 1306/2013/EU rendelet 80. cikkével összhangban végezze el az említett jegyzéken szereplő vállalkozások közül egyeseknek a vizsgálatát.
A kéréssel megkeresett tagállam kellően figyelembe veszi a vállalkozással összefüggő kockázatokat, amelyekről a megkereső tagállam tájékoztatta.
A megkeresett tagállam a megkereső tagállamot tájékoztatja a kérés nyomán tett intézkedésekről. A jegyzéken szereplő vállalkozás vizsgálatát követően a vizsgálatot végző megkeresett tagállam legkésőbb a vizsgálati időszak végétől számított három hónap elteltével tájékoztatja a megkereső tagállamot a vizsgálat eredményéről.
Az ilyen irányú kérelmekről negyedévente, a negyedév végét követő egy hónapon belül áttekintést kell küldeni a Bizottságnak. A Bizottság kérheti az egyes kérelmek másolatának rendelkezésre bocsátását.
Az első albekezdésben említett vállalkozások jegyzékét a VI. mellékletben szereplő formanyomtatvány-mintának megfelelően kell összeállítani.
(2) A vállalkozások 1306/2013/EU rendelet 83. cikkének (2) bekezdésében említett jegyzékét az e rendelet VII. mellékletében található formanyomtatvány-mintának megfelelően kell összeállítani.
(3) Egy másik tagállamban letelepült vállalkozásnak az (1) bekezdés második albekezdése, illetve az 1306/2013/EU rendelet 83. cikkének (3) bekezdése szerinti vizsgálatára irányuló tagállami kérelmeket az e rendelet VIII. mellékletében található formanyomtatvány-mintának megfelelően kell elkészíteni.
(4) Az (1) bekezdés második albekezdése, illetve az 1306/2013/EU rendelet 83. cikkének (3) bekezdése szerinti vizsgálatok eredményeiről küldött tájékoztatást az e rendelet IX. mellékletében található formanyomtatvány-mintának megfelelően kell összeállítani.
(5) A kérelmekről az (1) bekezdés ötödik albekezdése, illetve az 1306/2013/EU rendelet 83. cikkének (3) bekezdése szerint készített, a vizsgálati eredményeket is tartalmazó jelentést az e rendelet X. mellékletében található formanyomtatvány-mintának megfelelően kell összeállítani.
(6) Az (1) bekezdés értelmében szolgáltatandó információkat a 991/2013/EU végrehajtási rendelet II. mellékletének 2. szakaszában előírt formátumban, elektronikus formában kell közölni.
46. cikk
Éves programok és jelentések
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 84. cikkében említett éves vizsgálati programot az e rendelet XI. mellékletében található formanyomtatvány-mintának megfelelően kell elkészíteni.
(2) Az 1306/2013/EU rendelet 86. cikkének (1) bekezdésében említett éves jelentésben ismertetni kell minden felmerült nehézséget és a leküzdésükre irányuló intézkedéseket, valamint adott esetben a helyzet javítására irányuló javaslatokat.
A jelentésnek részletes információkat kell tartalmaznia az 1306/2013/EU rendelet V. címe III. fejezete alkalmazásának a XII. mellékletben felsorolt valamennyi vonatkozásáról, az említett mellékletben szereplő címek alatt egyértelműen azonosítható szakaszokra bontva.
(3) Az e cikk és a 45. cikk értelmében benyújtandó információk mind papíralapú, mind elektronikus formában közölhetők, a feladó és a fogadó által közös megegyezéssel megállapított formátumban.
(4) A Bizottság az alapok kezeléséről szóló, az 1306/2013/EU rendelet 109. cikke szerinti éves pénzügyi jelentésében minden évben értékeli az elért haladást.
47. cikk
Külön szervezeti egységek
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 85. cikkében említett külön szervezeti egységek az említett cikkben felsorolt feladatokon túlmenően a következők feladatkörökért felelősek:
a)
az e szakaszban előírt vizsgálatok végrehajtásáért felelős nemzeti tisztviselőknek nyújtott képzések, amelyek lehetőséget nyújtanak számukra a feladataik ellátásához szükséges ismeretanyag elsajátítására;
b)
a vizsgálati jelentések és az 1306/2013/EU rendelet V. címének III. fejezete alapján és annak előírásai szerint végzett vizsgálatokkal összefüggő minden egyéb okmány kezelése;
c)
az 1306/2013/EU rendelet 84. cikkében említett programok és ugyanazon rendelet 86. cikkének (1) bekezdésében említett jelentések elkészítése és közlése.
(2) A tagállamok felruházzák a külön szervezeti egységeket az (1) bekezdésben említett feladatok ellátásához szükséges valamennyi hatáskörrel.
A külön szervezeti egységeknek az említett feladatok ellátásához megfelelően képzett, elegendő számú tisztviselővel kell rendelkezniük.
(3) Az a tagállam, ahol a vizsgálatnak alávetendő vállalkozások minimális száma tíznél kevesebb, nem köteles külön szervezeti egységet kialakítani.
V. FEJEZET
BIZTOSÍTÉKOK
1. SZAKASZ
Hatály, információs technológia, vis maior
48. cikk
Hatály
Ezt a fejezet minden olyan esetben alkalmazni kell, amikor az agrárágazati jogszabályok biztosíték nyújtását írják elő, függetlenül attól, hogy a rendelkezések szövegében előfordul-e konkrétan a „biztosíték” kifejezés vagy sem.
Ez a fejezet nem alkalmazandó a 2913/92/EGK tanácsi rendeletben (18) említett behozatali és kiviteli vámok megfizetésének garantálására nyújtott biztosítékokra.
49. cikk
e-Közigazgatás
Az értesítések, a dokumentumok és a biztosítékok előállítása, továbbítása és kezelése információs technológia (IT) alkalmazásával történik, amennyiben az alkalmazott rendszerek a releváns, hivatalosan jóváhagyott minőségi és biztonsági protokollok alapján működnek.
Ha az illetékes hatóságok az IT-rendszerek eltérései miatt nem tudnak hozzáférni az ellenőrzéshez szükséges dokumentumokhoz, az érintett dokumentumokat ki kell nyomtatni és hitelesíttetni kell az adott IT-rendszerek kezeléséért felelős illetékes hatósággal („kibocsátó hatóság”), vagy egyéb, hivatalos okmányok hitelesítésében illetékes hatósággal.
A kinyomtatott dokumentumokat a kibocsátó hatóság és a kedvezményezett vagy az illetékes hatóság közötti elektronikus üzenetváltás helyettesítheti, amennyiben a kibocsátó hatóság hivatalosan jóváhagyott tanúsítási protokoll alkalmazása mellett tanúsítja az üzenet hitelességét.
50. cikk
Vis maior határidők
(1) Ezt a cikket olyan esetekben kell alkalmazni, amikor egy rendelet kifejezetten hivatkozik rá.
(2) A vis maior eset elismerésére irányuló kérelemnek nem lehet helyt adni abban az esetben, ha az illetékes hatósághoz való beérkezés időpontja több mint 30 naptári nappal meghaladja:
a)
azt az időpontot, amikor az illetékes hatóság tájékoztatta az érintett szereplőt a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 23. cikkének (2) bekezdése értelmében vett kötelezettségmulasztás megállapított tényéről, vagy a vonatkozó kötelezettség teljesítésére rendelkezésre álló, a szóban forgó rendelet 23. cikkének (3) bekezdésében említett határidő lejártának napját, vagy a vonatkozó kötelezettség teljesítésére vonatkozó bizonyíték bemutatására rendelkezésre álló, az említett rendelet 23. cikkének (4) bekezdésében említett határidő lejártát;
b)
a harmadik országban meghirdetett tender pályázatbenyújtási határidejét olyan harmadik országok esetében, ahol a tender export-visszatérítéshez kapcsolódó előzetes rögzítési bizonyítványhoz kötött.
(3) Az érintett szereplő a kötelezettség maradéktalan teljesítésére megszabott határidő lejártát követően 181 naptári napon belül köteles az illetékes hatóság által kielégítőnek minősített bizonyítékot szolgáltatni az általa vis maiornak tekintett körülményekről. Ha az érintett szereplő annak ellenére nem tud bizonyítékkal szolgálni, hogy az elvárható gondossággal minden tőle telhetőt megtett a bizonyíték határidőn belül való megszerzése és továbbítása érdekében, további halasztást kaphat a teljesítésre.
(4) A tagállamok értesítik a Bizottságot az általuk elismert vis maior esetekről, és minden egyes esetről releváns tájékoztatást nyújtanak.
2. SZAKASZ
A biztosítékok formája
51. cikk
Formai előírások
(1) Biztosítékot a következő formában lehet nyújtani:
a)
készpénzletét formájában, a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 19. cikkének (2) és (3) bekezdése szerint; és/vagy
b)
kezes biztosításával, a 907/2014/EU felhatalmazáson alapuló rendelet 21. cikkének megfelelően.
(2) Az illetékes hatóság saját hatáskörében a következő biztosítékokat engedélyezheti:
a)
zálogjog banki készpénzbetétre;
b)
zálogjog köztestülettel vagy közvagyonnal szemben fennálló, elismert és esedékes követelésekre, amelyre nézve harmadik félnek nincs elsőbbségi joga; és/vagy
c)
zálogjog az érintett tagállamban forgatható értékpapírokra, feltéve, hogy ezeket az illető tagállam adta ki vagy értük garanciát vállal.
(3) Az illetékes hatóság a (2) bekezdésben felsorolt biztosítéktípusok elfogadásával kapcsolatban további feltételeket is megszabhat.
52. cikk
Forgatható értékpapír
(1) Az 51. cikk (2) bekezdésének c) pontja szerint zálogjoggal terhelt értékpapíroknak a biztosíték megadása idején legalább az előírt biztosíték 115 %-ának megfelelő eladási értékkel kell rendelkezniük.
(2) Egy illetékes hatóság csak akkor fogadhat el bármely, az 51. cikk (2) bekezdésének c) pontja szerinti biztosítékot, ha az azt felajánló fél írásbeli kötelezettséget vállal arra, hogy amennyiben a kérdéses értékpapírok eladási értéke három hónapig az előírt biztosíték értékének 105 %-a alatt marad, további biztosítékot nyújt vagy mással helyettesíti az eredeti biztosítékot. Erre az írásbeli kötelezettségvállalásra nincs szükség, ha a szóban forgó kötelezettséget a nemzeti jogszabályok már előírják. Az illetékes hatóság rendszeresen nyomon követi az érintett biztosíték értékének alakulását.
(3) Az 51. cikk (2) bekezdésének c) pontja szerinti biztosíték eladási értékét az illetékes hatóság az elidegenítés összes lehetséges költségének figyelembevételével állapítja meg.
(4) A biztosítékul szolgáló értékpapírok eladási értékét a legutolsó rendelkezésre álló jegyzés szerint kell megállapítani.
(5) A biztosítékot adó fél az illetékes hatóság kérésére bizonyítani tartozik a biztosíték eladási értékét.
53. cikk
Biztosíték helyettesítése és felhasználása
(1) Bármely típusú biztosíték helyettesíthető más biztosítékkal.
Ehhez ugyanakkor a következő esetekben az illetékes hatóság hozzájárulása szükséges:
a)
ha az eredeti biztosíték felhasználása esedékessé vált, de azt még nem hajtották végre; vagy
b)
ha a biztosítékot az 51. cikk (2) bekezdésében felsorolt típusú biztosítékkal kívánják helyettesíteni.
(2) Egy keretbiztosítékot egy másik keretbiztosíték azzal a feltétellel helyettesíthet, hogy az új keretbiztosíték az eredetinek legalább azt a részét fedezi, amelyet a helyettesítés idején kijelöltek, hogy így szavatolják egy vagy több még esedékes kötelezettség teljesítését.
(3) Amint a keretbiztosíték egy részét egy konkrét kötelezettséghez rendelték, ezt a keretbiztosíték fennmaradó egyenlegében számításba kell venni.
3. SZAKASZ
Biztosíték feloldása és behajtása
54. cikk
Részleges feloldás
Amennyiben különös uniós szabályok a minimális mennyiséget nem határozzák meg pontosan, az illetékes hatóság maga is korlátozhatja a biztosítékok részleges feloldásának számát, továbbá megjelölheti a feloldásra kerülő részletek minimális összegét.
A biztosíték egy részének vagy egészének feloldása előtt az illetékes hatóság előírhatja, hogy az összeg feloldását írásos formában kell kérelmezni.
Amennyiben a biztosítékok a biztosítékkal kötelezően fedezendő összeg több mint 100 %-át fedezik, a 100 %-ot meghaladó biztosítékrészt a biztosítékkal fedezett maradványösszeg végleges feloldását vagy behajtását követően fel kell oldani.
55. cikk
Behajtás
(1) Ha az illetékes hatóság tudomást szerez a biztosíték részben vagy teljes egészében való elvesztésére okot adó körülményekről, haladéktalanul fel kell szólítania a teljesítésre kötelezett felet, hogy a fizetési felszólítás kézhezvételétől számított legfeljebb 30 napon belül fizesse ki a megfelelő összeget.
Amennyiben e határidőn belül nem történik meg a fizetés, az illetékes hatóság:
a)
haladéktalanul jóváírja az 51. cikk (1) bekezdésének a) pontjában leírt típusú biztosítékot a megfelelő számlára;
b)
haladéktalanul felszólítja az 51. cikk (1) bekezdésének b) pontjában említett kezest, hogy a fizetési felszólítás kézhezvételétől számított legfeljebb 30 napon belül fizesse ki a megfelelő összeget;
c)
haladéktalanul megteszi a következő lépéseket:
i.
az 51. cikk (2) bekezdésének b) és c) pontjában foglalt biztosítékokat az esedékes összeget fedező készpénzzé váltja át;
ii.
az 51. cikk (2) bekezdésének a) pontjában foglalt, készpénzbetét formájában nyújtott biztosítékokat jóváírja a saját számlájára.
Az illetékes hatóság haladéktalanul jóváírhatja az 51. cikk (1) bekezdésének a) pontjában meghatározott típusú biztosítékot a megfelelő számlára, anélkül, hogy előtte fizetésre szólítaná fel az érintett személyt.
(2) Az (1) bekezdés sérelme nélkül:
a)
ha döntés született a biztosíték behajtásáról, de azt a nemzeti jognak megfelelően valamely jogorvoslatra tekintettel elhalasztották, az érintett félnek kamatot kell fizetnie az elvesztett összeg után az (1) bekezdésben meghatározott fizetési felszólítás kézhezvételét követő 30. naptól az összeg tényleges megfizetését megelőző napig terjedő időszakra;
b)
amennyiben a jogorvoslati eljárást követően az érintett felet arra kötelezik, hogy 30 napon belül fizesse meg az elvesztett összeget, a tagállam számíthatja úgy a kamatokat, mintha a fizetés a fizetési felszólítás kézhezvételét követő 20. napon történt volna meg;
c)
az alkalmazandó kamatlábat a nemzeti jognak megfelelően kell kiszámítani, de az semmi esetre sem lehet alacsonyabb, mint a tartozások beszedésekor a tagállamon belül alkalmazott kamatláb;
d)
a kifizető ügynökségek levonják az EMGA vagy az EMVA költségeiből az 1306/2013/EU rendeletnek megfelelően kifizetett kamatot;
e)
a tagállamok időről időre követelhetik a biztosíték megnövelését a megfelelő kamatösszeggel.
(3) Amennyiben a biztosíték behajtása során a megfelelő összeget már jóváírták az alapok javára, és a jogorvoslati eljárást követően a behajtott összeget részben vagy teljes egészében vissza kell fizetni a nemzeti jognak megfelelő kamattal együtt, a visszafizetendő összeget az alapok állják, kivéve, ha a biztosítékot a közigazgatási hatóságok vagy a tagállamok egyéb szervei által elkövetett súlyos hiba vagy gondatlanság miatt kell visszafizetni.
4. SZAKASZ
Tájékoztatás
56. cikk
Tájékoztatás a biztosíték behajtásáról, a biztosítékok típusairól és a kezesekről
(1) A tagállamok kötelesek minden egyes évre vonatkozóan a Bizottság rendelkezésére bocsátani a behajtott biztosítékok számát és teljes összegét, függetlenül attól, hogy az 55. cikkben előírt eljárás mely szakaszában tart, minden esetben elkülönítve a nemzeti, illetve az uniós költségvetést illető összegeket. Az adatokat minden 1 000 EUR-t meghaladó összegű beszedett biztosíték és minden, biztosíték adását megkövetelő uniós rendelkezés esetében meg kell őrizni. A tájékoztatásnak ki kell terjednie mind az érintett fél által közvetlenül kifizetett összegekre, mind a biztosíték értékesítése útján behajtott összegekre.
(2) A tagállamok a Bizottság rendelkezésére tartják a jegyzéket, amelyben felsorolják:
a)
a kezességnyújtásra felhatalmazott intézmények típusait és az ezzel kapcsolatban meghatározott követelményeket;
b)
az 51. cikk (2) bekezdésének megfelelően elfogadott biztosíték típusait és az ezzel kapcsolatban meghatározott követelményeket.
VI. FEJEZET
ÁTLÁTHATÓSÁG
57. cikk
A közzététel tartalma
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 111. cikke (1) bekezdésének c) és d) pontja szerinti közzétételnek tartalmaznia kell a következőket:
a)
a szóban forgó cikk c) pontjában említett kifizetések lebontását az e rendelet XIII. mellékletében felsorolt intézkedések mindegyike tekintetében, valamint az adott pénzügyi évben az egyes kedvezményezettek által kapott összegeket;
b)
az alapokból finanszírozott, a szóban forgó cikk d) pontjában említett és e rendelet XIII. mellékletében felsorolt intézkedések leírását, ideértve az egyes intézkedések jellegét és célkitűzését.
(2) Az (1) bekezdésben említett összegeket az euróövezeti tagállamok esetében euróban, a többi tagállam esetében az adott tagállam nemzeti valutájában kell kifejezni.
(3) A tagállamok az (1) és a (2) bekezdésben előírtaknál részletesebb adatokat is közzétehetnek, a személyes adatok szükséges szintű védelmének sérelme nélkül.
58. cikk
Települések nevének közzététele
Amennyiben egy adott településen lakóhellyel rendelkező vagy bejegyzett kedvezményezettek alacsony száma miatt az 1306/2013/EU rendelet 112. cikke harmadik bekezdésében előírt információk közzététele következtében egyes természetes személyek kedvezményezettként beazonosíthatóvá válnának, az érintett tagállam az említett rendelet 111. cikke (1) bekezdése első albekezdésének b) pontjában előírt közzététel címén annak az eggyel nagyobb közigazgatási egységnek a nevét teszi közzé, amelyhez az érintett település tartozik.
59. cikk
A közzététel formája és időpontja
(1) Az 1306/2013/EU rendelet 111. cikke (1) bekezdésének második albekezdésében említett egységes weboldalon közzéteendő információkat elérhetővé kell tenni olyan keresőeszköz segítségével, amely a felhasználók számára lehetővé teszi a kedvezményezettek között akár név, akár az e rendelet 58. cikke szerinti közigazgatási egység, akár támogatási összeg, akár intézkedés, akár mindezek kombinációja alapján történő keresést, valamint minden kapcsolódó információ egységes adatsorként történő kivonatolását. Az információkat a tagállam hivatalos nyelvén vagy nyelvein és/vagy a Bizottság három munkanyelvének egyikén kell közzétenni.
(2) Az (1) bekezdésben említett, az előző pénzügyi évre vonatkozó információkat legkésőbb az adott év május 31-ig közzé kell tenni.
(3) Az említett cikknek megfelelően az információknak a honlapon az első közzététel napját követően legalább két évig elérhetőnek kell maradniuk.
60. cikk
A kedvezményezettek tájékoztatása
Az 1306/2013/EU rendelet 113. cikkében említett információkat vagy az alapokból származó pénzeszközök igénylésére szolgáló űrlapon, vagy egyéb esetekben az adatok begyűjtésekor kell közölni a kedvezményezettekkel.
Az első bekezdéstől eltérve a 2014. és 2015. pénzügyi évben kapott kifizetésekre vonatkozó kedvezményezett-adatok esetében az információkat legalább két hónappal a közzétételük időpontja előtt közölni kell.
61. cikk
A kistermelői támogatási rendszerhez kapcsolódó küszöbértékek közzététele
A tagállamok által az 1306/2013/EU rendelet 112. cikke második bekezdésének megfelelően bejelentett összegeket az e rendelet 62. cikkének (1) bekezdésében említett uniós honlapon kell közzétenni.
62. cikk
A Bizottság és a tagállamok közötti együttműködés
(1) A Bizottság központi internetes címe alatt olyan uniós honlapot hoz létre és működtet, amely a tagállamok honlapjaira mutató linkeket tartalmaz. A Bizottság az internetes linkeket a tagállamok által benyújtott információk alapján frissíti.
(2) A tagállamok honlapjuk elkészültét követően haladéktalanul értesítik a Bizottságot annak internetes címéről, illetve minden olyan későbbi változásról, amely hatással van a tagállami honlap uniós honlapról való elérhetőségére.
(3) A tagállamok kijelölik az 59. cikk (1) bekezdésében említett egységes honlap elkészítéséért és működtetéséért felelős szervet. A tagállamok tájékoztatják a Bizottságot a szerv nevéről és címéről.
VII. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
63. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 601/94/EK, a 4/2004/EK és a 259/2008/EK rendelet hatályát veszti.
A 2013. pénzügyi évre vonatkozó kifizetések tekintetében továbbra is a 259/2008/EK rendeletet kell alkalmazni. Az említett rendelet 3. cikkének (3) bekezdésétől eltérve az adott cikkben említett információknak az eredeti közzététel időpontjától számított egy évig kell elérhetőnek maradniuk a honlapon.
64. cikk
Hatálybalépés és alkalmazás
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő hetedik napon lép hatályba.
Ugyanakkor:
a)
A 10. cikk 2014. október 16-tól alkalmazandó a tagállamoknál felmerülő kiadásokra és a hozzájuk befolyó címzett bevételekre;
b)
a 34-40. cikk 2015. január 1-jétől alkalmazandó. A 34. cikk (3) és (4) bekezdésében előírt határidőket azonban nem kell alkalmazni azon megfelelőségi vizsgálatok esetében, amelyekről a 885/2006/EK rendelet 11. cikkének (1) bekezdése szerinti értesítés 2015. január 1-je előtt került kiküldésre;
c)
a VI. fejezetet a 2014. pénzügyi évtől kezdődően végrehajtott kifizetésekre kell alkalmazni;
d)
a tagállamok által a II. melléklet V1 és V2 oszlopának megfelelően továbbított adatokat a 2016. pénzügyi évtől kezdődően kell szolgáltatni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező, és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. augusztus 6-án.