PROVÁDĚCÍ ROZHODNUTÍ KOMISE
ze dne 16. prosince 2014,
kterým se zastavuje antisubvenční řízení týkající se dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Čínské lidové republiky, Indie a Vietnamu
(2014/918/EU)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 597/2009 ze dne 11. června 2009 o ochraně před dovozem subvencovaných výrobků ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1), a zejména na čl. 14 odst. 2 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
1. POSTUP
1.1. ZAHÁJENÍ ŘÍZENÍ
(1)
Dne 19. prosince 2013 Evropská komise (dále jen „Komise“) zahájila antisubvenční šetření týkající se dovozu polyesterových střižových vláken pocházejících z Čínské lidové republiky, Indie a Vietnamu (dále jen „dotčené země“) na základě článku 10 nařízení (ES) č. 597/2009 (dále jen „základní nařízení“). V Úředním věstníku Evropské unie (2) uveřejnila příslušné oznámení (dále jen „oznámení o zahájení řízení“).
(2)
Komise zahájila šetření na základě podnětu, který podalo dne 4. listopadu 2013 Evropské sdružení pro umělá vlákna (European Association Man-made Fibres Association, CIRFS) (dále jen „žadatel“) jménem sedmi výrobců. Žadatel představoval více než 70 % celkové výroby polyesterových střižových vláken (dále jen „PSV“) v Unii. Podnět obsahoval důkazy prima facie o subvencování a výsledné podstatné újmě, které byly uznány za dostatečné k zahájení šetření.
(3)
Před zahájením řízení a podle čl. 10 odst. 7 základního nařízení Komise uvědomila vládu Čínské lidové republiky, vládu Indie a vládu Vietnamu o tom, že obdržela podnět s náležitými podklady, v němž se tvrdí, že subvencovaný dovoz PSV pocházejících z jejich zemí působí podstatnou újmu výrobnímu odvětví Unie. Příslušné vlády byly přizvány k individuálním konzultacím za účelem vyjasnění situace ohledně obsahu podnětu a dosažení řešení na základě vzájemné dohody.
Čínská lidová republika (Čína)
(4)
Čínská vláda nepřijala nabídku konzultací a poukázala na nedorozumění týkající se dne podání podnětu. Čínská vláda však předložila stanoviska k tvrzením uvedeným v podnětu, pokud jde o napadnutelnost programů.
Indie
(5)
Indická vláda přijala nabídku konzultací a ty se uskutečnily. Řešení na základě vzájemné dohody se v těchto konzultacích nedosáhlo. Bylo však řádně přihlédnuto k stanoviskům, jež čínská vláda předložila, pokud jde o programy uvedené v podnětu.
Vietnam
(6)
Vietnamská vláda přijala nabídku konzultací a ty se uskutečnily. Řešení na základě vzájemné dohody se v těchto konzultacích nedosáhlo. Bylo však řádně přihlédnuto ke stanoviskům, jež vietnamská vláda předložila, pokud jde o programy uvedené v podnětu.
1.2. ZÚČASTNĚNÉ STRANY
(7)
Komise ve svém oznámení o zahájení řízení vyzvala zúčastněné strany, aby ji za účelem účasti v šetření kontaktovaly. Kromě toho Komise výslovně informovala žadatele, další známé výrobce v Unii, známé vyvážející výrobce a čínskou, indickou a vietnamskou vládu, známé dovozce, dodavatele a uživatele, obchodníky, jakož i sdružení, o nichž je známo, že se jich šetření týká, o zahájení šetření a vyzvala je k účasti.
(8)
Zúčastněné strany měly možnost se k zahájení šetření vyjádřit a požádat o slyšení u Komise a/nebo úředníka pro slyšení v obchodních řízeních.
a) Výběr vzorku
(9)
Vzhledem ke zjevně vysokému počtu vyvážejících výrobců, výrobců v Unii a dovozců, kteří nejsou ve spojení, byli všichni známí vyvážející výrobci a dovozci, kteří nejsou ve spojení, požádáni, aby se Komisi přihlásili a aby v souladu s oznámením o zahájení řízení uvedli základní údaje o svých činnostech souvisejících s PSV v období od 1. října 2012 do 30. září 2013. Tyto informace byly požadovány podle článku 27 základního nařízení, aby Komise mohla rozhodnout, zda bude zapotřebí výběr vzorku, a pokud ano, umožnit jí tyto vzorky vybrat. Konzultace byly vedeny i s orgány Číny, Indie a Vietnamu.
Výběr vzorku výrobců v Unii
(10)
V oznámení o zahájení řízení Komise uvedla, že předběžně vybrala vzorek výrobců v Unii. Komise vybrala vzorek na základě objemu prodeje a výroby PSV během období šetření, přičemž zohlednila jejich zeměpisné rozložení. Tento vzorek sestával ze čtyř výrobců v Unii. Výrobci v Unii vybraní do vzorku představovali 54 % celkové výroby PSV v Unii.
(11)
Komise vyzvala zúčastněné strany, aby se k předběžnému vzorku vyjádřily. Komise žádná stanoviska neobdržela. Vzorek je reprezentativní pro výrobní odvětví Unie.
Výběr vzorku dovozců
(12)
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala dovozce, kteří nejsou ve spojení, aby poskytli informace stanovené v oznámení o zahájení řízení.
(13)
Osm dovozců, kteří nejsou ve spojení, poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku. V souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení vybrala Komise původně vzorek tří dovozců, kteří nejsou ve spojení, na základě největšího objemu dovozu do Unie. V souladu s čl. 27 odst. 2 základního nařízení byly se všemi známými dotčenými dovozci vedeny konzultace ohledně výběru vzorku.
(14)
Jeden z dovozců zařazených do vzorku se ze vzorku stáhl a informoval Komisi, že vyplněný dotazník nepředloží. Následně se Komise zřekla výběru vzorku vzhledem k omezenému počtu zbývajících dovozců (nezařazených do vzorku), kteří byli všichni požádáni, aby předložili vyplněný dotazník. Dvě společnosti, které dovážejí a rovněž využívají dotčený výrobek, uvedly, že si nepřejí spolupracovat jako dovozci, nýbrž jako uživatelé. Ze zbývajících pěti dovozců, kteří nejsou ve spojení, vyplněný dotazník předložili čtyři.
Výběr vzorku vyvážejících výrobců v Číně
(15)
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala všechny známé vyvážející výrobce v Číně, aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení řízení. Kromě toho Komise požádala zastoupení Číny při Evropské unii, aby našlo a/nebo kontaktovalo případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít zájem o účast na šetření.
(16)
Zpočátku poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku 23 čínských vyvážejících výrobců/vyvážejících skupin výrobců. Na základě informací získaných od vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců a v souladu s článkem 27 základního nařízení navrhla Komise původně vzorek pěti spolupracujících vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců s největším objemem vývozu do Unie během období šetření. Později poskytli požadované informace další dva čínští vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců. Nicméně velikost těchto dvou čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců nebyla taková, aby si vyžádala změnu vzorku, kdyby poskytli požadované informace ve stanovené lhůtě.
(17)
Dva čínští vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců požadovali, aby byl vzorek vybrán na základě surovin používaných při výrobě PSV. Proto tvrdili, že do vzorku by měl být zahrnut stejný počet výrobců PSV používajících přečištěnou kyselinu tereftalovou/ethylenglykol („PTA/MEG“) na jedné straně a výrobců PSV používajících PET vločky na straně druhé. Tvrdili také, že výrobní procesy se liší v závislosti na použité surovině a že výrobci používající různé suroviny nejsou konkurenty na stejném trhu. Kromě toho bylo uvedeno, že výrobci PSV, kteří nepoužívají PTA/MEG jako suroviny, nebudou mít výhodu z dodání PTA/MEG za cenu nižší než přiměřenou popsanou v podnětu.
(18)
Komise vybrala vzorek na základě největšího objemu vývozu do Unie během období šetření v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení. Vzorek také zohlednil, že některé programy nemohly být využity všemi vyvážejícími výrobci v Číně. Kromě toho je třeba poznamenat, že vzorek zahrnoval společnosti využívající oba výrobní procesy.
(19)
Výběr vzorku pouze na základě typů výrobních procesů by mohl předjímat výsledek šetření předpokladem, že napadnutelné subvence budou zjištěny pouze u výrobců PSV používajících PTA/MEG jako suroviny, a nikoli u výrobců PSV používajících jako surovinu PET vločky. Kromě toho bylo zohledněno, že takové kritérium výběru by bylo svévolné, protože výsledný vzorek se stejným počtem podniků by nebyl reprezentativní, pokud jde o objem vývozu do Unie v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení, a proto byla žádost zamítnuta.
(20)
Jeden z čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců tvrdil, že vzorek by měl být založen na hodnotě vývozu, a nikoli objemu vývozu, a požádal o zařazení do vzorku. Výběr vzorku podle hodnot vývozu by nevedl k reprezentativním a objektivním výsledkům, protože ceny mohou být zkresleny subvencováním. Komise vybrala pět největších vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců co do objemu, kteří představují 53 % celkového objemu vývozu do Unie spolupracujících čínských vývozců. To se považuje za největší reprezentativní objem vývozu, který je možno přiměřeně prošetřit během stanovené doby v souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(21)
Táž strana tvrdila, že se její surovina skládá výhradně z recyklovaného textilního odpadu a neměla výhodu z žádných subvencí, které mohou být spojeny s použitím PTA/MEG. Tato strana tvrdila, že by jí nemělo být přiřazeno subvenční rozpětí, které bylo vypočítáno na základě informací týkajících se společností, které PTA/MEG používají jako suroviny. Jak je vysvětleno výše v 18. bodě odůvodnění, vzorek také zohledňuje, že některé programy nemohly být využity všemi vyvážejícími výrobci v Číně. Tato žádost byla tedy zamítnuta.
(22)
Předběžný vzorek pěti vyvážejících výrobců, jak je popsán v 16. bodě odůvodnění, byl proto potvrzen jako konečný vzorek.
(23)
Po poskytnutí informací žadatel zpochybnil metodiku výběru vzorku, kterou Komise použila. Vznesl pochybnosti o reprezentativnosti 23 spolupracujících čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců uvedených výše v 16. bodě odůvodnění, pokud jde o celkové množství PSV vyvážených z Číny do Unie. Kromě toho se domníval, že vzorek tvořený pěti společnostmi není dostatečný vzhledem k údajnému počtu 150 výrobců PSV v Číně. Navíc tvrdil, že výběr vzorku nezohlednil zeměpisné rozložení čínských výrobců a podíl čínských výrobců využívajících různé výrobní postupy. Žadatel také tvrdil, že Komise nesdělila skutečný objem PSV vyráběných čínskými společnostmi zařazenými do vzorku, a zda je objem výroby reprezentativní ve vztahu k celkovému objemu PSV vyráběných v Číně.
(24)
Dovoz 23 spolupracujících čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců představoval 83 % celkového objemu čínského dovozu, a úroveň spolupráce byla tudíž považována za vysokou. Jak je zmíněno v 16. bodě odůvodnění, Komise vybrala vzorek pěti vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců, kteří spolupracovali při šetření, s největším objemem vývozu do Unie během období šetření v souladu s článkem 27 základního nařízení. Na tomto základě byl vzorek považován za reprezentativní. Vybrané společnosti byly požádány, aby vyplnily celý dotazník. Každopádně vyvážející výrobci, kteří nebyli ochotni spolupracovat při šetření, nemohou být vybráni do vzorku, protože Komise usiluje o zjištění založená na informacích získaných od spolupracujících vyvážejících výrobců prostřednictvím jejich odpovědí na dotazník, které jsou na místě ověřeny.
(25)
Pokud jde o výběr vzorku vyvážejících výrobců zohledňující jejich zeměpisné rozložení v Číně, žadatel své tvrzení neodůvodnil. Žadatel zejména nevysvětlil, proč by byl vzorek založený na kritériu zeměpisného rozložení v souladu s článkem 27 základního nařízení, který stanoví možnost, aby byl vzorek vybrán na základě největšího objemu vývozu.
(26)
Co se týká tvrzení, že vzorek nezohlednil podíl čínských výrobců využívajících různé výrobní postupy, je třeba zdůraznit, že vzorek zahrnoval společnosti využívající oba výrobní procesy, jak je vysvětleno výše v 18. bodě odůvodnění. Kromě toho největší čínští vývozci používají PTA/MEG k výrobě PSV pro trh Unie.
(27)
Kromě toho třebaže se žadatel zmiňuje o výrobě, nikoli vývozu do Unie, je třeba poznamenat, že Komise nemusí stanovit objem PSV vyrobených čínskými vyvážejícími výrobci/skupinami vyvážejících výrobců zařazenými do vzorku, protože účelem tohoto řízení je posoudit subvencování vzhledem k objemu PSV vyrobených v Číně a vyvezených do Unie.
(28)
Proto veškerá tvrzení žadatele ohledně metodiky výběru vzorku byla odmítnuta.
Výběr vzorku vyvážejících výrobců v Indii
(29)
Aby mohla Komise rozhodnout, zda je výběr vzorku nutný, a pokud ano, vzorek vybrat, požádala všechny známé vyvážející výrobce v Indii, aby poskytli informace uvedené v oznámení o zahájení řízení. Kromě toho Komise požádala zastoupení Indie při Evropské unii, aby našlo a/nebo kontaktovalo případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít zájem o účast na šetření.
(30)
Osm vyvážejících výrobců v Indii poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku. V souladu s čl. 27 odst. 1 základního nařízení Komise vybrala vzorek čtyř společností na základě největšího reprezentativního objemu vývozu do Unie, který mohl být ve stanovené lhůtě přiměřeně prošetřen. V souladu s čl. 27 odst. 2 základního nařízení byl výběr vzorku projednán se všemi známými dotčenými vyvážejícími výrobci a s indickými orgány. Nebylo předloženo žádné stanovisko.
(31)
Po poskytnutí informací žadatel poukázal na existenci 17 výrobců PSV v Indii a vznesl otázku, zda je vzorek čtyř vyvážejících výrobců reprezentativní. Komise potvrzuje, že vzorek čtyř indických vyvážejících výrobců byl považován za reprezentativní, protože pokrývá přibližně 90 % celkového objemu indického vývozu do Unie během období šetření.
Výběr vzorku vyvážejících výrobců ve Vietnamu
(32)
Komise požádala všechny známé vyvážející výrobce ve Vietnamu, aby poskytli informace stanovené v oznámení o zahájení řízení. Kromě toho Komise požádala zastoupení Vietnamu při Evropské unii, aby našlo a/nebo kontaktovalo případné další vyvážející výrobce, kteří by mohli mít zájem o účast na šetření.
(33)
Pět vyvážejících výrobců ve Vietnamu poskytlo požadované informace a souhlasilo se zařazením do vzorku, ale jedna z těchto společností nevykázala žádný prodej na vývoz do Unie během období šetření. Proto se Komise rozhodla tuto společnost neprošetřovat. S ohledem na malý počet zbývajících vyvážejících výrobců Komise rozhodla, že výběr vzorku není nutný.
(34)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že v případě Vietnamu byly obdrženy odpovědi na dotazník od tří ze čtyř vyvážejících výrobců a že Komise měla usilovat o dosažení stejného pokrytí rovněž pro čínský a indický vývoz. Komise zdůrazňuje, že situace výrobního odvětví ve Vietnamu byla značně odlišná vzhledem k velmi omezenému počtu spolupracujících vyvážejících výrobců (tj. třem) na rozdíl od významného počtu vyvážejících výrobců v Číně a Indii. Proto byl výběr vzorku zapotřebí pouze v těchto dvou posledně jmenovaných zemích. Komise rovněž upřesňuje, že tři spolupracující vietnamští vyvážející výrobci, jichž se šetření týkalo, představují více než 99 % celkového objemu dovozu dotčeného výrobku z Vietnamu do Unie.
b) Individuální zjišťování
(35)
O individuální zjišťování podle čl. 27 odst. 3 základního nařízení požádali tři vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců v ČLR. Vzhledem k počtu žádostí o individuální zjišťování a velikosti vzorku vyvážejících výrobců z Číny by posuzování těchto žádostí znamenalo příliš velké zatížení. Uvedené žádosti byly proto zamítnuty.
(36)
O individuální zjišťování podle čl. 27 odst. 3 základního nařízení požádal jeden vyvážející výrobce v Indii. Přezkoumání této žádosti bylo přijato. Zejména bylo rozhodnuto, že individuální zjišťování by v tomto konkrétním případě neznamenalo příliš velké zatížení a nebránilo by včasnému ukončení šetření.
c) Odpovědi na dotazník
(37)
Komise rozeslala dotazníky zástupcům Číny (včetně zvláštních dotazníků pro banky a výrobce PTA a MEG), zástupcům Indie (včetně zvláštních dotazníků pro banky) a zástupcům Vietnamu (včetně zvláštních dotazníků pro banky a výrobce PTA a MEG). Komise dále zaslala dotazníky pěti vyvážejícím výrobcům v Číně zařazeným do vzorku, pěti vyvážejících výrobcům (čtyřem zařazeným do vzorku a jednomu nezařazenému do vzorku) v Indii, čtyřem vyvážejícím výrobcům ve Vietnamu, čtyřem výrobcům v Unii, pěti dovozcům, kteří nejsou ve spojení, a 105 uživatelům.
(38)
Pokud jde o Čínu, obdrženy byly odpovědi na dotazník od čínské vlády (ministerstva obchodu) a pěti vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců v Číně, kteří byli zařazeni do vzorku. Pokud jde o Indii, obdrženy byly odpovědi na dotazník od indické vlády (ministerstva obchodu a průmyslu), čtyř vyvážejících výrobců v Indii, kteří byli zařazeni do vzorku, a indického vyvážejícího výrobce, který požádal o individuální zjišťování. Pokud jde o Vietnam, byly obdrženy odpovědi od vietnamské vlády (vietnamského úřadu pro hospodářskou soutěž, ministerstva průmyslu a obchodu a různých bank). Jeden vyvážející výrobce, který představoval velmi malý objem vývozu do Unie, ukončil svoji spolupráci a na dotazník neodpověděl. Odpovědi na dotazník byly obdrženy od zbývajících tří vyvážejících výrobců (dva z nich patří do stejné skupiny) ve Vietnamu. Kromě toho odpovědi na dotazník předložili čtyři výrobci v Unii, čtyři dovozci, kteří nejsou ve spojení, a dvanáct uživatelů.
(39)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že patrně existuje neúměrnost mezi počtem dotazníků rozeslaných výrobcům v Unii zařazeným do vzorku na jedné straně a vývozcům a uživatelům na straně druhé. V první řadě počet dotazníků zaslaných jedné skupině hospodářských subjektů (výrobcům v Unii, vyvážejícím výrobcům, dovozcům nebo uživatelům) neukazuje, jakou váhu Komise přisuzuje jejich situaci. Jediným účelem je získat informace na správné úrovni a ve správném množství tak, aby byla analýza subvence, újmy a zájmu Unie co nejlepší.
(40)
V tomto případě byly dotazníky zaslány čtyřem výrobcům v Unii zařazeným do vzorku, pěti čínským vyvážejícím výrobcům zařazeným do vzorku, pěti indickým vyvážejícím výrobcům, čtyřem vietnamským vyvážejícím výrobcům, pěti dovozcům, všem známým uživatelům a těm uživatelům, kteří se přihlásili. Článek 27 základního nařízení skutečně nestanoví výběr vzorku uživatelů. Kromě toho dosavadní zkušenosti získané při šetřeních týkajících se ochrany obchodu ukazují, že ačkoli v některých případech může být na základě dostupných informací kontaktován velký počet uživatelů, obvykle jen jejich omezený počet je ochoten poskytnout odpovědi na dotazník. Proto Komise i v tomto případě aktivně usilovala o spolupráci maximálního počtu uživatelů.
d) Inspekce na místě
(41)
Komise si vyžádala a ověřila všechny údaje, které považovala za nezbytné ke stanovení subvencování, výsledné újmy a zájmu Unie. Inspekce na místě podle článku 26 základního nařízení byly prováděny u těchto státních orgánů, finančních institucí a společností:
čínská vláda
-
čínské ministerstvo obchodu, Peking, Čína
indická vláda
-
ministerstvo obchodu a průmyslu, Dillí
vietnamská vláda
-
vietnamský úřad pro hospodářskou soutěž, ministerstvo průmyslu a obchodu, Hanoj
-
ministerstvo financí, Hanoj (včetně inspekcí na místě v několika bankách)
-
celní orgány v Thai Binh, město Thai Binh, provincie Thai Binh
výrobci v Unii
-
Trevira GmbH, Bobingen, Německo
-
Wellman International Ltd., Kells, Irsko
-
Greenfiber International S.A., Buzau, Rumunsko
-
Silon spol. s r. o., Sezimovo Ústí, Česká republika
dovozci
-
Elias Enterprises Limited, Altrincham, Spojené království
uživatelé
-
Sandler AG, Schwarzenbach/Saale, Německo
vyvážející výrobci v Číně
-
Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd., Šanghaj
-
Jiangsu Huaxicun Co, vesnice Chua-si, Ťiang-jin
-
Jiangsu Xinsu Chemical Fibre Co, Su-čou
-
Xiamen Xianglu Chemical Fibre Co, Sia-men
-
Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Co, Fu-jang
vyvážející výrobci v Indii
-
Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd., Bombaj
-
Ganesha Ecosphere Limited, Kanpur
-
Indo Rama Synthetics Ltd., Nagpur
-
Reliance Industries Limited, Bombaj
-
Polyfibre Industries Pvt. Ltd., Bombaj
vyvážející výrobci ve Vietnamu
-
Vietnam New Century Polyester Fibre Co Ltd., město Halong
-
Thai Binh Polyester Staple Fibre Joint Stock Company, město Thai Thuy, provincie Thai Binh a Hop Than Co. Ltd., město Thai Binh, provincie Thai Binh (společně označovaní jako „skupina Thai Binh“).
(42)
Po poskytnutí informací žadatel tvrdil, že většina čínských výrobců je regionálně koncentrována v provinciích Ťiang-su a Če-ťiang na jihovýchodním pobřeží a ani v jedné z těchto dvou provincií se neuskutečnila inspekce na místě. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že Jiangsu Xinsu Chemical Fibre Co a Jiangsu Huaxicun Co se nacházejí v provincii Ťiang-su, zatímco Zhejiang Anshun Pettechs Fibre se nachází v provincii Če-ťiang. Tvrzení bylo proto odmítnuto.
(43)
Žadatel dále tvrdil, že dva velcí čínští výrobci z hlediska výrobní kapacity nebyli zahrnuti do vzorku. V tomto ohledu je třeba připomenout, že - jak je vysvětleno v 16. a 18. bodě odůvodnění - Komise vybrala vzorek na základě objemu vývozu do Unie a vybrala pět největších vývozců/skupin výrobců vyvážejících do Unie v souladu s článkem 27 základního nařízení. Samotná skutečnost, že existují jiní velcí výrobci PSV v Číně jako taková nezpochybňuje reprezentativnost vzorku.
(44)
Žadatel uvedl podobné tvrzení ohledně Vietnamu s tím, že dva významní vietnamští výrobci PSV nebyli do rozsahu šetření zahrnuti. Jak Komise vysvětlila v 32. až 34. bodě odůvodnění, šetření zahrnovalo všechny vietnamské výrobce PSV vyvážející do Unie a obdrženy byly odpovědi od tří vyvážejících výrobců, kteří představují téměř celý vývoz PSV do Unie. Skutečnost, že mohou existovat další významní výrobci PSV ve Vietnamu, kteří dotčený výrobek nevyvážejí do Unie, nemá význam pro reprezentativnost spolupracujících vyvážejících výrobců.
1.3. OBDOBÍ ŠETŘENÍ A POSUZOVANÉ OBDOBÍ
(45)
Šetření subvencování a újmy se týkalo období od 1. října 2012 do 30. září 2013 (dále jen „období šetření“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2010 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
(46)
Po poskytnutí informací předložil žadatel připomínky k délce období šetření, které považoval za krátké a které podle něj „nepříznivě ovlivnilo“ zjištění Komise. Žadatel uvedl, že doba dvanácti měsíců nezohlednila skutečnost, že újma, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, údajně trvala několik let. Žadatel byl rovněž toho názoru, že subvence uvedené ve stížnosti nemohly být dostatečně analyzovány použitím období šetření v délce dvanácti měsíců.
(47)
Co se týče analýzy újmy, je třeba zdůraznit, že Komise posoudila roky 2010, 2011, 2012 a období šetření, a nikoli, jak stěžovatel uvádí, pouze dvanáct měsíců období šetření. Pokud jde o stanovení existence subvence, Komise rozhodla, že v rámci svého prostoru pro uvážení a v souladu s články 5 a 11 základního nařízení zvolila období šetření v délce dvanácti měsíců. Do poskytnutí informací se ani žadatel, ani žádná jiná zúčastněná strana nevyjádřili k délce období šetření, které bylo stanoveno v oznámení o zahájení řízení a v dotaznících. Komise se domnívá, že období šetření v délce dvanácti měsíců je vhodné k zajištění reprezentativních výsledků pro účely šetření. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
1.4. POSKYTOVÁNÍ INFORMACÍ
(48)
Dne 2. října 2014 poskytla Komise všem zúčastněným stranám základní fakta a úvahy, na jejichž základě hodlala zastavit řízení a vyzvala všechny zúčastněné strany, aby se vyjádřily. Vyjádření poskytli sdružení uživatelů, žadatel, jeden čínský vyvážející výrobce a jeho přidružené podniky, čtyři indičtí vyvážející výrobci, čínská vláda a vietnamská vláda. Poskytnutá vyjádření Komise zvážila a v odůvodněných případech zohlednila.
(49)
Vyjádření poskytnutá sdruženími uživatelů se zabývala otázkou zájmu Unie, která nebyla posuzována, protože neexistují důvody pro uložení opatření.
2. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
2.1. DOTČENÝ VÝROBEK
(50)
Dotčeným výrobkem jsou syntetická polyesterová střižová vlákna, nemykaná, nečesaná ani jinak nezpracovaná pro spřádání, pocházející z Čínské lidové republiky, Indie a Vietnamu, v současné době kódu KN 5503 20 00 (dále jen „dotčený výrobek“).
(51)
Dotčený výrobek lze obvykle vyrábět buď s použitím PTA (přečištěné kyseliny tereftalové) a MEG (ethylenglykolu), nebo s použitím vloček z recyklovaných PET lahví k výrobě recyklovaných PSV. Výrobek se používá v široké řadě aplikací, například v oblečení, oděvech a bytovém vybavení, v automobilovém průmyslu, v odvětví hygienických a zdravotnických prostředků a také ve stavebnictví.
2.2. OBDOBNÝ VÝROBEK
(52)
Šetření ukázalo, že tyto výrobky mají stejné základní fyzikální, chemické a technické vlastnosti i stejná základní užití:
-
dotčený výrobek,
-
výrobek vyráběný a prodávaný na domácím trhu dotčených zemí a
-
výrobek vyráběný a prodávaný v Unii výrobním odvětvím Unie.
(53)
Komise rozhodla, že uvedené výrobky jsou proto obdobnými výrobky ve smyslu čl. 2 písm. c) základního nařízení.
2.3. TVRZENÍ TÝKAJÍCÍ SE DEFINICE VÝROBKU
2.3.1. PSV vyrobená z PTA/MEG a PSV vyrobená z recyklovaných PET lahví
(54)
Dva státní orgány a jedno sdružení zastupující vyvážející výrobce jedné z dotčených zemí tvrdily, že PSV vyrobená z PTA/MEG a PSV vyrobená z recyklovaných PET lahví by měla být považována za dva odlišné výrobky. Toto tvrzení bylo založeno na rozdílu v hlavních surovinách, protože u některých typů PSV se používají PTA/MEG, zatímco u některých jiných typů se místo toho používají vločky vyrobené z recyklovaných PET lahví. V souvislosti s tím byly zmíněny náklady a prodejní ceny jako důležité rozdíly. Uvádělo se rovněž, že existují podstatné rozdíly v jakosti mezi PSV vyrobenými z PTA a MEG a PSV vyrobenými z recyklovaných PET lahví, které mají dopad na použití a uplatnění.
(55)
PSV vyrobená z PTA/MEG a PSV vyrobená z recyklovaných PET lahví skutečně představují dva různé typy PSV spadající pod definici PSV. Nicméně tyto dva typy mají stejné fyzikální a chemické vlastnosti a jejich konečná užití jsou v podstatě stejná. Uznává se, že ne všechny typy výrobku jsou vzájemně zaměnitelné, ale v předchozích šetřeních a ve stávajícím šetření bylo zjištěno, že existuje alespoň částečná zaměnitelnost a možnost souběžného použití různých typů výrobků. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
(56)
Jeden vyvážející výrobce ve svém podání znovu uvedl, že použití recyklovaných PET lahví ve srovnání s použitím vloček vyrobených z recyklovaných PET lahví znamená odlišný výrobní proces a odlišnou surovinu. Táž strana také dodala, že náklady a prodejní ceny, jakož i jakost jsou u PSV vyrobených z recyklovaných PET lahví výrazně nižší než u „běžných PSV“. Komise zastává názor, že surovina, ať už jsou to recyklované PET lahve nebo vločky vyrobené z recyklovaných PET lahví, je v zásadě stejná. Další kroky nezbytné při použití PET lahví ve srovnání s PET vločkami jsou třídění a mytí lahví, po nichž následuje drcení lahví do podoby vloček. Všechny následné fáze výrobního procesu jsou stejné. Kromě toho má konečný výrobek stejné vlastnosti za předpokladu, že mohou existovat různé třídy jakosti, jak bylo rovněž stanoveno v kontrolním čísle výrobku. Cenový rozdíl (pokud existuje) v důsledku různých tříd jakosti je proto rovněž zohledněn kontrolním číslem výrobku. Toto tvrzení bylo proto odmítnuto.
2.3.2. Komoditní PSV a speciální PSV
(57)
Jeden státní orgán a čtyři vyvážející výrobci tvrdili, že ke komoditním PSV a speciálním PSV se má přistupovat jako k odlišným výrobkům vzhledem k rozdílům ve výrobních nákladech, prodejních cenách a použití. Bylo rovněž uváděno, že výrobní odvětví Unie se zaměřuje na speciální PSV jako na hlavní typ PSV, zatímco dotčené země dodávají hlavně komoditní PSV.
(58)
Státní orgán a čtyři vyvážející výrobci, kteří předložili tvrzení popsané v 57. bodě odůvodnění, neposkytli definici speciálních PSV.
(59)
Speciální PSV podle definice výrobců v Unii zařazených do vzorku, sahají od PSV vyrobených z kombinace polyesteru a polyetylenu pro použití v hygienických výrobcích, barevných (barvených) PSV, PSV se specifickou pevností, PSV zpomalujících hoření, PSV pro technické použití (jako jsou geotextilie a netkané textilie používané ve stavebnictví), PSV definovaných, vyvinutých a upravených spolu se zákazníkem pro specifické aplikace používané v automobilovém průmyslu (obzvláště viditelné obložení automobilů musí být barevně konzistentní).
(60)
Standardní PSV podle výrobců v Unii zařazených do vzorku zahrnují PSV, která mají širší škálu pružnosti, pokud jde o jejich specifikace.
(61)
Podle navržené definice typu speciálních PSV a typu komoditních PSV mají oba typy stejné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti. Skutečnost, že existuje několik typů, tříd nebo jakostí nevylučuje, že mohou být považovány za jediný výrobek. Možná užití u komoditních PSV se jeví jako širší než u typu speciálních PSV, avšak tyto rozdíly nepostačovaly k tomu, aby byly kvalifikovány jako dva samostatné výrobky. Ačkoli typy PSV mají různé vlastnosti odpovídající jejich konkrétnímu účelu, jejich základní fyzikální vlastnosti, uplatnění a použití jsou stejné.
(62)
Kromě toho je nutné vyjasnit, že během období šetření nebyly typy speciálních PSV hlavním typem PSV vyráběných výrobci v Unii. V průměru představovaly kolem 40 % všech typů PSV vyráběných výrobci v Unii zařazenými do vzorku podle jejich definice komoditních PSV a speciálních PSV.
(63)
Po poskytnutí informací jeden vyvážející výrobce znovu předložil vyjádření, že speciální typ PSV a komoditní typ PSV nejsou „obdobné výrobky“, a tudíž nemohou být přezkoumány společně. Táž strana poukázala na to, že typ speciálních PSV a typ komoditních PSV se liší v konečném užití, výrobních nákladech a prodejní ceně. Proto považoval za selhání Komise, že nepřezkoumala rozdíly v nákladech a prodejních cenách typu speciálních PSV a typu komoditních PSV. Uvedl, že není jasné, jak byly stanoveny výrobní náklady a prodejní ceny výrobku, který je předmětem šetření, a požádal Komisi, aby prozkoumala analýzu cenového podbízení po oddělení údajů pro komoditní PSV a speciální PSV.
(64)
Komise potvrzuje, že se PSV prodávají v různých typech pro použití při spřádání nebo v netkaných výrobcích. Například PSV mohou mít mono- nebo bikomponentní složení a také odlišné specifikace, jako jsou decitex, pevnost, lesk, třídy jakosti atd. Tyto zvláštnosti byly zohledněny kontrolním číslem výrobku, k němuž Komise neobdržela připomínky. Uznává se, že komoditní a speciální PSV nejsou vzájemně zaměnitelná ve všech možných aplikacích, ale existuje částečná zaměnitelnost a možnost souběžného použití mezi různými typy výrobku. Jak je popsáno v 61. bodě odůvodnění a stanoveno v předešlých řízeních týkajících se stejného výrobku, fyzikální a chemické vlastnosti, jakož i konečné užití těchto typů výrobků jsou v podstatě stejné. Všechny typy jsou vyrobeny ze stejných surovin (PTA/MEG nebo recyklované PET), jež představují více než 60 % výrobních nákladů. Do nich je možno přidávat aditiva nebo doplňkové složky, aby se dosáhlo jistých specifických vlastností vlákna. Kontrolní číslo výrobku zahrnuje údaje o původu surovin a další prvky, které mají dopad na výrobní náklady a prodejní ceny. Nicméně neexistují podstatné rozdíly ve výrobním procesu komoditních a speciálních PSV. Je to patrné v případě výrobců v Unii zařazených do vzorku, z nichž žádný nevyráběl výhradně buď komoditní PSV, nebo speciální PSV. Kromě toho zřejmě neexistuje konzistentní a a společně stanovená definice speciálních PSV. Například, jak je popsáno v 59. bodě odůvodnění, PSV používaná v odvětví hygienických prostředků jsou považována některými výrobci v Unii za speciální typ. Různí uživatelé a jedno sdružení uživatelů naopak uvedli, že PSV, která se mají používat v odvětví hygienických prostředků například pro vlhčené ubrousky, jsou komoditním typem, ačkoli by ze zdravotních a bezpečnostních důvodů pokud možno neměly být z recyklovaných surovin. Kromě toho někteří výrobci v Unii považují typy PSV, které plní určité specifické požadavky zákazníků (například na konkrétní barvu) za speciální PSV, ačkoli tyto typy mohou procházet úplně stejným výrobním procesem a mít stejné výrobní náklady jako kterýkoli jiný (komoditní) typ. Komise proto nemohla vycházet ze samozvané kategorizace typu komoditních a speciálních PSV, a proto bylo toto tvrzení odmítnuto.
2.3.3. Další tvrzení týkající se definice výrobku
(65)
Jeden uživatel a jedno sdružení uživatelů tvrdili, že PSV dovážená z Číny mají vyšší jakost než PSV vyráběná v Unii. Jedním z argumentů bylo, že PSV pocházející z Čínské lidové republiky neobsahují kusy tvrdých polymerů. Dalším uplatněným argumentem byla světlost čínských PSV, zatímco o PSV vyráběných v Unii se tvrdilo, že obsahují odstíny šedé, protože většina PSV z Unie jsou PSV z recyklovaných PET lahví.
(66)
První argument, že PSV z Unie obsahují kusy tvrdých polymerů, nebyl podložen žádnými důkazy. Navíc byl v jiných podáních uživatelů a v odpovědích na dotazník pro uživatele uveden opak (to znamená, že PSV vyráběná výrobci v Unii jsou obvykle vyšší jakosti než PSV vyráběná dotyčnými zeměmi).
(67)
Pokud jde o druhý argument týkající se světlosti, informace poskytnuté v průběhu šetření potvrzují, že PSV vyrobená z PTA/MEG jsou obvykle světlejší než PSV z recyklovaných PET lahví (nepřidávají-li se během výrobního procesu pigment a/nebo zjasňovače). Nicméně oba typy PSV mají stejné fyzikální a chemické vlastnosti a jejich konečná užití jsou v podstatě stejná. Je také třeba poznamenat, že při výpočtu újmy byla základní surovina jednou ze skutečností, které byly zohledněny. Jinými slovy, dovážená PSV z recyklovaných PET lahví by byla srovnávána pouze s PSV vyrobenými v Unii z recyklovaných PET lahví. Obdobně by byla dovážená PSV vyrobená z PTA a MEG srovnávána pouze s PSV vyrobenými v Unii z PTA a MEG.
(68)
Jedno sdružení uživatelů, jeden vyvážející výrobce a státní orgán tvrdili, že následní uživatelé často vyžadují, aby výrobky byly vyrobeny s použitím PSV pocházejících z dotčených zemí (zejména Číny).
(69)
Nebyly předloženy žádné důkazy, které by toto tvrzení podpořily či by podrobně rozvedly odůvodnění, proč je vyžadováno PSV ze tří dotčených zemí (pokud následní zákazníci takový požadavek skutečně předkládají).
(70)
Sdružení uživatelů konkrétněji uvedlo, že Svaz automobilového průmyslu připouští pouze PSV pocházející z Číny.
(71)
Neodůvodnilo však své tvrzení a neprokázalo, že PSV vyráběná výrobci v Unii nemohou být používána Svazem automobilového průmyslu. Kromě toho ověřené údaje prokázaly, že výrobci v Unii rovněž prodávají značná množství PSV Svazu automobilového průmyslu, což svědčí o opaku.
(72)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že PSV vyráběná tímto vyvážejícím výrobcem a PSV vyráběná výrobci v Unii jsou odlišné výrobky, ačkoli se oba vyrábějí z recyklovaných PET lahví. Podle tohoto vyvážejícího výrobce se jeho PSV (převážně) vyrábějí z recyklovaných PET lahví (nikoli vloček), které procházejí odlišným výrobním procesem a představují odlišné suroviny ve srovnání s výrobci PSV používajícími vločky vyrobené z recyklovaných PET lahví.
(73)
Toto tvrzení bylo odmítnuto, neboť PET lahve a vločky z PET lahví (které jsou PET lahvemi rozdrcenými na vločky) jsou v podstatě stejné suroviny, i když v jiné formě.
2.3.4. Závěr
(74)
Proto byl vyvozen závěr, že všechny typy PSV, které jsou předmětem tohoto šetření, mají stejné základní fyzikální, technické a chemické vlastnosti a jejich konečná užití jsou v podstatě stejná.
3. SUBVENCOVÁNÍ
3.1. ČÍNA
3.1.1. Obecně
(75)
Na základě informací v podnětu a odpovědí na dotazník Komise byly předmětem šetření následující režimy, jež byly údajně zapojeny do poskytování subvencí čínskými vládními orgány:
A.
Preferenční úvěry poskytované odvětví PSV bankami ve státním vlastnictví a pověření a řízení soukromých bank vládou
B.
Dodávky zboží a poskytování služeb vládou za cenu nižší než přiměřenou a pověření a řízení soukromých dodavatelů vládou
-
dodávky PTA a MEG vládou za cenu nižší než přiměřenou,
-
poskytování pozemků a práv k užívání pozemků vládou za cenu nižší než přiměřenou,
-
dodávky elektrické energie vládou,
-
program zásobování levnou vodou.
C.
Rozvojové granty a úrokové subvence pro textilní odvětví
-
zvláštní fond „Go Global“,
-
fond na podporu obchodu pro oblast zemědělství, lehkého průmyslu a textilních výrobků.
D.
Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
-
osvobození od daně z příjmu pro zahraniční podniky (podniky se zahraničními investicemi),
-
osvobození od daně z příjmu v případě dividend vyplácených mezi způsobilými tuzemskými podniky,
-
snížení daně z příjmů pro způsobilé podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií,
-
snížení daně z příjmu ve zvláštních hospodářských zónách,
-
snížení daně z příjmu pro podniky zaměřené na vývoz,
-
daňové úlevy až do výše 40 % nákupní hodnoty zařízení vyrobeného v tuzemsku.
E.
Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
-
osvobození od daně z přidané hodnoty a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení,
-
odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi na nákup zařízení vyrobeného v Číně.
F.
Jiné regionální/provinční programy
-
daňová (a jiná) osvobození v rozvojových zónách provincie Ťiang-su,
-
daňové pobídky ve městě Čchang-čou,
-
preferenční pronájmy ve městě Čchang-čou,
-
programy vývozních pobídek v provincii Če-ťiang,
-
granty na technologické inovace v provincii Če-ťiang,
-
pobídky v oblasti daní a poplatků v rozvojových zónách v provincii Kuang-tung,
-
vývozní pobídky v provincii Kuang-tung,
-
proplácení právních poplatků v provincii Kuang-tung,
-
programy (zvláštních) fondů pro činnosti zahraničního obchodu v provincii Kuang-tung,
-
subvence úroků z půjček na podporu projektů technologických inovací v provincii Kuang-tung,
-
preferenční daňové sazby v rozvojových zónách v provincii Šanghaj,
-
zvýhodněná infrastruktura v provincii Šanghaj,
-
úvěrová a daňová politika pro podniky zaměřené na vývoz v provincii Šanghaj.
(76)
Komise podrobila šetření všechny režimy uvedené v podnětu. U každého režimu bylo šetřeno, zda je podle ustanovení článku 3 základního nařízení možné prokázat finanční příspěvek čínské vlády a výhodu získanou vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku. Šetření odhalilo, že v daném případě je jakákoli zjištěná výhoda u šetřených režimů nižší než použitelná minimální prahová hodnota stanovená v čl. 14 odst. 5 (3) základního nařízení. Proto se nepovažuje za nutné vyvodit závěr o napadnutelnosti jednotlivých režimů.
Podrobné údaje o režimech a odpovídající míry výhody pro jednotlivé společnosti jsou uvedeny níže.
3.1.2. Konkrétní režimy
Režimy, které nebyly využity čínskými vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku během období šetření
(77)
U níže uvedených režimů bylo zjištěno, že je čínští vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců během období šetření nevyužily, a proto výhoda nemohla být prokázána:
-
dodávky PTA a MEG za cenu nižší než přiměřenou,
-
dodávky elektrické energie vládou za cenu nižší než přiměřenou,
-
dodávky levné vody vládou za cenu nižší než přiměřenou,
-
zvláštní fond „Go Global“,
-
fond na podporu obchodu pro oblast zemědělství, lehkého průmyslu a textilních výrobků,
-
osvobození od daně z příjmu pro zahraniční podniky (podniky se zahraničními investicemi),
-
snížení daně z příjmů pro způsobilé podniky působící v oblasti špičkových a nových technologií,
-
snížení daně z příjmu ve zvláštních hospodářských zónách,
-
snížení daně z příjmu pro podniky zaměřené na vývoz,
-
daňové úlevy až do výše 40 % nákupní hodnoty zařízení vyrobeného v tuzemsku,
-
jiné regionální/provinční programy.
(78)
Co se týče poskytování PTA a MEG za cenu nižší než přiměřenou, v podnětu se tvrdilo, že čínská vláda kontroluje některá dodavatelská odvětví a výrobky, aby poskytovala výrobcům PTA a MEG vstupy za příznivé ceny. Na tomto základě získávají výrobci PSV napadnutelné subvence prostřednictvím nákupu PTA a MEG vyrobené státem od státem vlastněných podniků za cenu nižší než tržní, a tudíž za cenu nižší než přiměřenou.
(79)
Šetření však odhalilo, že čínští vyvážející výrobci nebo skupiny vyvážejících výrobců PSV dováželi většinu vstupů PTA a MEG pro výrobu PSV na vývoz v režimu aktivního zušlechťovacího styku.
(80)
V důsledku nebylo možné prokázat subvence pro společnosti zařazené do vzorku na základě tohoto údajného programu.
(81)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že Komise poskytla částečnou analýzu pouze jednoho programu subvencování nevyužívaného čínskými vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku během období šetření, a to dodávek PTA/MEG za subvencované ceny. S ohledem na tento režim žadatel tvrdil, že způsob, jakým byl vzorek vybrán, a skutečnost, že významný výrobce PSV v Číně nebyl předmětem šetření, ovlivnila stanovení subvencování u tohoto režimu.
(82)
Jak bylo objasněno výše v 16. a 18. bodě odůvodnění, z 23 čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců, kteří při šetření spolupracovali, vybrala Komise vzorek sestávající z pěti největších vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců, který byl považován za reprezentativní ve smyslu článku 27 základního nařízení. Čínský výrobce, o němž se žadatel zmínil a jenž nebyl zařazen do vzorku, během období šetření nevyvážel PSV do Unie ve významném množství. Proto nezařazení tohoto výrobce neovlivnilo reprezentativnost vzorku a nemělo zásadní vliv na závěry o dotčeném režimu subvencí.
(83)
Komise potvrzuje, že si vyžádala informace a odpovědi týkající se všech subvenčních režimů uvedených v podnětu, včetně těch, které uvádí žadatel ve svém stanovisku k poskytnutým informacím, avšak bylo zjištěno, že tyto režimy nebyly využity vyvážejícími výrobci/skupinami vyvážejících výrobců zařazenými do vzorku. V 78. bodě odůvodnění Komise uvedla další podrobnosti o dodávkách PTA/MEG za cenu nižší než přiměřenou, neboť tohoto režimu subvencí se týkalo významné tvrzení obsažené v podnětu a tento režim mohl poskytovat významnou napadnutelnou subvenci.
Režimy, které byly využity čínskými vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku během období šetření
3.1.3. Preferenční půjčky poskytované odvětví PSV
(84)
Žadatel tvrdil, že výrobci PSV mají výhodu z půjček s nízkými (subvencovanými) úrokovými sazbami od bank zajišťujících vládní politiku a obchodních bank ve státním vlastnictví na základě politiky čínské vlády poskytovat finanční pomoc, jež má stimulovat a podporovat růst a rozvoj odvětví textilních a chemických vláken.
a) Právní základ
(85)
Preferenční úvěry v Číně jsou upraveny těmito právními předpisy: Zákon ČLR o obchodních bankách (zákon o bankovnictví), obecná pravidla týkající se půjček vyhlášená Čínská lidovou bankou (PBOC) dne 28. června 1996 a rozhodnutí č. 40 Státní rady.
b) Výpočet výše subvence
(86)
Ustanovení čl. 6 písm. b) základního nařízení stanoví, že výhoda u preferenčních půjček by se měla vypočítat jako rozdíl mezi částkou zaplacených úroků a částkou, která by byla zaplacena za srovnatelnou obchodní půjčku, kterou by společnost mohla získat na trhu. Komise vytvořila tržní referenční hodnotu pro srovnatelné obchodní půjčky.
(87)
Referenční hodnota byla vypočtena na základě čínských úrokových sazeb, upravených tak, aby odrážely běžné tržní riziko (tedy se mělo za to, že všem podnikům v Číně je udělena pouze nejvyšší známka pro dluhopisy neinvestičního stupně (BB dle agentury Bloomberg) a byla uplatněna na standardní úvěrovou sazbu Čínské lidové banky adekvátní prémie předpokládaná u dluhopisů, jež podniky s tímto ratingem vydávají).
(88)
Výhoda pro vyvážející výrobce/skupiny vyvážejících výrobců byla vypočtena tím způsobem, že úrokový diferenciál v procentním vyjádření byl vynásoben nesplacenou výší půjčky, tj. byl uvažován úrok nezaplacený během období šetření. Tato částka byla poté přepočtena na celkový obrat z prodeje výrobků spolupracujících vyvážejících výrobců.
c) Závěr
(89)
Výhoda prokázaná u tohoto programu se pohybuje mezi 0 % a 0,50 %.
3.1.4. Poskytování práv k užívání pozemků za cenu nižší než přiměřenou
a) Právní základ
(90)
Ustanovení týkající se práva k užívání pozemků v Číně je součástí zákona o správě půdy Čínské lidové republiky a zákona o nemovitostech Čínské lidové republiky.
b) Uplatňování v praxi
(91)
Podle článku 2 zákona o správě půdy je vlastníkem veškerých pozemků vláda, neboť podle čínské ústavy a příslušných právních předpisů je půda v kolektivním vlastnictví čínského lidu. Podle tohoto zákona nelze pozemky prodávat, lze však přidělovat práva k jejich užívání. Státní orgány tak činí na základě veřejné výzvy k podávání nabídek, cenových odhadů či dražby.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(92)
Spolupracující vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců předložili údaje k pozemkům, jež mají v držbě, i smlouvy či osvědčení o příslušných užívacích právech; čínská vláda však neuvedla údaje k tomu, jak jsou užívací práva k pozemkům oceňována.
d) Výpočet výše subvence
(93)
S ohledem na učiněný závěr, že situace v Číně, pokud jde o práva k užívání pozemků, není řízena trhem, se zdá, že soukromé referenční hodnoty nejsou v Číně k dispozici. Úprava nákladů či cen tedy není v případě Číny proveditelná. Za těchto okolností se má za to, že v Číně neexistuje příslušný trh, a v souladu s čl. 6 písm. d) bodem ii) základního nařízení je oprávněné použít vnější referenční hodnotu tak, aby bylo možno určit výši výhody. S ohledem na to, že čínská vláda nenavrhla vnější referenční hodnotu musela Komise ke stanovení vhodné vnější referenční hodnoty využít dostupných údajů. V této souvislosti se mělo za to, že z důvodů uvedených níže v 94. bodě odůvodnění je jako přiměřenou referenční hodnotu vhodné použít údaje ze samostatného celního území Tchaj-wan.
(94)
Podle názoru Komise jsou ceny pozemků na Tchaj-wanu aproximačně nejbližší k oblastem v Číně, kde jsou spolupracující vyvážející výrobci usazeni. Většina vyvážejících výrobců se nachází ve východní části Číny, v rozvinutých oblastech s vysokým HDP (hrubým domácím produktem) v provinciích s vysokou hustotou obyvatelstva.
(95)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Tato výhoda se vypočte s ohledem na rozdíl mezi částkou, kterou zaplatí každá společnost za práva k užívání pozemků, a částkou, která by měla být běžně placena na základě tchajwanské referenční hodnoty.
(96)
Při tomto výpočtu použila Komise průměrnou cenu pozemků za metr čtvereční na Tchaj-wanu, jež byla upravena o znehodnocení měny a vývoj HDP ode dne, kdy byla uzavřena ta která smlouva o přidělení užívacích práv k pozemkům. Údaje o cenách pozemků pro průmyslové využití byly získány z internetových stránek odboru průmyslu tchajwanského ministerstva obchodu. Znehodnocení měny a vývoj HDP pro Tchaj-wan byly vypočteny na základě míry inflace a vývoje DPH na obyvatele při současných cenách v USD na Tchaj-wanu zveřejněných Mezinárodním měnovým fondem v jeho výhledu na rok 2011 s názvem World Economic Outlook. V souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) přepočtena na dobu šetření; přitom byla uvažována běžná doba trvání práv k užívání pozemků určených k průmyslovému využití v Číně, tj. 50 let nebo 70 let. Tato částka byla následně přepočtena na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož vyvážející výrobci zařazení do vzorku za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
e) Závěr
(97)
Výhoda prokázaná u tohoto režimu se pohybuje mezi 0,02 % a 0,82 %.
3.1.5. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
3.1.5.1. Osvobození od daně z příjmu v případě dividend vyplácených mezi způsobilými tuzemskými podniky
a) Právní základ
(98)
Právní základy těchto osvobození od daně z výnosů z dividend jsou články 25-26 zákona o dani z příjmu podniků a článek 83 nařízení, kterými se provádí zákon o dani z příjmu podniků.
b) Uplatňování v praxi
(99)
Tento program se skládá z preferenčního daňového zacházení pro podniky se sídlem v Číně, které jsou akcionářem v jiných podnicích se sídlem v Číně v podobě osvobození tuzemských mateřských podniků od daně z příjmu z určitých dividend, bonusů a jiných kapitálových investic.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(100)
Dva vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců ve svém přiznání k dani z příjmů vykázali osvobození od daně z příjmů u částky, která je označena jako dividendy, bonusy a jiné příjmy z kapitálových investic, které plynou způsobilým rezidentům a podnikům v souladu s podmínkami dodatku 5 k přiznání k dani z příjmů (roční výkaz daňových zvýhodnění). Příslušné společnosti neodvedly z vykázaných částek daň z příjmů.
d) Výpočet výše subvence
(101)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou vyvážejícími výrobci se považuje výše celkové daňové povinnosti se zahrnutím příjmu z dividend, jenž příjemcům plyne od jiných podniků se sídlem v Číně, po odečtení částky, kterou příjemci skutečně zaplatili při zohlednění osvobození dividend od daně. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) přepočtena na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
e) Závěr
(102)
Výhoda prokázaná u tohoto programu se pohybuje mezi 0 % a 0,06 %.
3.1.6. Programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla
3.1.6.1. Osvobození od daně z přidané hodnoty (dále jen „DPH“) a snížení dovozních cel při využívání dovezeného zařízení
a) Právní základ
(103)
Právní základ tohoto programu tvoří oběžník Státní rady o úpravě daňové politiky v případě dováženého zařízení, „Kuo Fa č. 37/1997“, sdělení ministerstva financí, všeobecné celní správy a státní daňové správy [2008] č. 43, oznámení národní komise pro rozvoj a reformy č. 316 2006 ze dne 22. února 2006 o důležitých otázkách k vyřizování potvrzení o státem podporovaných projektech financovaných z domácích a zahraničních zdrojů a katalog zboží dováženého pro podniky se zahraničními investicemi nebo podniky domácí, jež nelze vyjmout z celní povinnosti, pro rok 2008.
b) Uplatňování v praxi
(104)
Tento program poskytuje osvobození od DPH a dovozních cel ve prospěch podniků se zahraničními investicemi nebo tuzemských podniků pro dovoz kapitálového vybavení použitého v jejich výrobě. Osvobození od daně je podmíněno tím, že zařízení nesmí být uvedeno na seznamu nezpůsobilých zařízení a že podnik musí obdržet osvědčení o státem podporovaných projektech, jež vydávají čínské orgány nebo národní komise pro rozvoj a reformy v souladu s příslušnými právními předpisy týkajícími se investicí, daní a cel.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(105)
Osvobození od DPH a dovozních cel pro dovážená zařízení vykázali čtyři čínští vyvážející výrobci/skupiny vyvážejících výrobců.
d) Výpočet výše subvence
(106)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Výše výhody, kterou příjemci získali, je stanovena ve výši osvobození dovezeného zařízení od DPH a cla. Získaná výhoda byla odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s běžnými účetními postupy společnosti. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla výše této subvence (čitatel) přepočtena na celkový obrat z prodeje výrobků, jehož spolupracující vyvážející výrobci za období šetření dosáhli, neboť daná subvence nebyla poskytnuta v závislosti na vývozní výkonnosti, ani podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
e) Závěr
(107)
Výhoda prokázaná u tohoto programu se pohybuje mezi 0 % a 0,45 %.
3.1.6.2. Odpočty DPH pro podniky se zahraničními investicemi při nákupu zařízení vyrobeného v Číně
a) Právní základ
(108)
Právní základ tohoto programu tvoří oběžník státní daňové správy o vyhlášení prozatímních opatření o vracení daně při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku subjekty se zahraničními investicemi, č. 171, 199, 20.9.1999; oznámení státní daňové správy o zastavení uplatňování slevy na daň z příjmů podniků a opatření týkajících se výjimek pro investice podniku do nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku státní daňové správy, č. 176 [2008] ministerstva financí.
b) Uplatňování v praxi
(109)
Tento program poskytuje výhody subjektům se zahraničními investicemi v podobě vracení DPH při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku. Zařízení nesmí být klasifikováno jako zboží bez možnosti osvobození a jeho hodnota nesmí překročit celkový investiční limit pro subjekty se zahraničními investicemi podle „zkušebních správních opatření pro nákup zařízení vyrobeného v tuzemsku“.
c) Zjištění, jež šetření přineslo
(110)
Dva vyvážející vývozci/skupiny vyvážejících výrobců zařazení do vzorku předložili o tomto režimu podrobné informace, včetně údajů o výši získané výhody.
d) Výpočet výše subvence
(111)
Výše napadnutelné subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu, kterou příjemci získali, se považuje výše DPH proplacené při nákupu zařízení vyrobeného v tuzemsku. Získaná výhoda byla odepisována po dobu životnosti zařízení v souladu s postupy běžnými v daném odvětví.
e) Závěr
(112)
Výhoda prokázaná u tohoto režimu se pohybuje mezi 0 % a 0,01 %.
3.1.7. Jiné regionální/provinční programy
(113)
Šetření potvrdilo, že společnosti zařazené do vzorku nezískaly z programů zmíněných v 75. bodě odůvodnění během období šetření žádnou výhodu.
3.1.8. Výše subvencí
(114)
Výše subvencí stanovená v souladu s ustanoveními základního antisubvenčního nařízení, vyjádřená valoricky, se u čínských vyvážejících výrobců pohybuje mezi 0,76 % a 1,77 %.
(115)
Po poskytnutí informací žadatel tvrdil, že není jasné, jak Komise vypočetla rozsah celkového subvenčního rozpětí. Rozsah celkových souhrnných subvencí pro čínské vyvážející výrobce/skupiny vyvážejících výrobců zařazené do vzorku vyjádřený valoricky stanovený ve 114. bodě odůvodnění představuje nižší a vyšší celkové subvenční rozpětí pěti čínských vyvážejících výrobců/skupin vyvážejících výrobců.
3.1.9. Závěry týkající se Číny
(116)
Vzhledem k zanedbatelným částkám napadnutelných subvencí pro čínské vyvážející výrobce by opatření na dovoz PSV pocházejících z Číny neměla být uložena. Byl vyvozen závěr, že by v souladu s čl. 14 odst. 3 základního nařízení mělo být šetření ohledně dovozu výrobků pocházejících z Čínské lidové republiky zastaveno.
3.2. INDIE
3.2.1. Obecně
(117)
Na základě informací v podnětu a odpovědí na dotazník Komise byly předmětem šetření následující režimy, jež údajně zahrnovaly poskytování subvencí indickými státními orgány:
1)
režim „Focus Market Scheme“;
2)
režim „Focus Product Scheme“;
3)
režim předběžného povolení;
4)
režim navracení cla;
5)
režim podpory vývozu kapitálových statků;
6)
režim daňových a celních osvobození v jednotkách orientovaných na vývoz a zvláštních hospodářských zónách;
7)
režim vývozních úvěrů;
8)
režim osvobození od daně z příjmu;
9)
režim na podporu zvýšení vývozu;
10)
režim povolení bezcelního dovozu;
11)
režim na podporu rozvoje trhu a úvěrových záruk;
12)
pobídkový režim vlády státu Gudžarát zaměřený na kapitálové investice;
13)
režim pobídek týkajících se daně z obratu a režim osvobození od daně z elektrické energie státu Gudžarát;
14)
subvenční režimy Západního Bengálska - pobídky a daňové výhody, včetně grantů a osvobození od daně z obratu;
15)
soubor pobídek „Package Scheme of Incentives“ ve státě Maháráštra, včetně režimu osvobození od daně z elektrické energie a subvence na podporu průmyslu.
Subvenční režimy, které byly využity šetřenými indickými vyvážejícími výrobci během období šetření
(118)
Šetřením bylo zjištěno, že v období šetření tyto programy poskytly výhody ověřeným vyvážejícím výrobcům:
1)
režim „Focus Market Scheme“ (dále jen „FMS“);
2)
režim „Focus Product Scheme“ (dále jen „FPS“);
3)
režim navracení cla (dále jen „DDS“, Duty Drawback Scheme);
4)
režim předběžného povolení (dále jen „AAS“, Advance Authorisation Scheme);
5)
režim povolení bezcelního dovozu (dále jen „DFIA“, Duty Free Import Authorisation);
6)
režim podpory vývozu kapitálových statků (dále jen „EPCGS“, Export Promotion Capital Goods Scheme);
7)
soubor pobídek „Package Scheme of Incentives“ (dále jen „PSI“).
(119)
Režimy uvedené výše v 118. bodě odůvodnění podbodech 1), 2), 4) 5) a 6) vycházejí ze zákona o rozvoji a regulaci zahraničního obchodu z roku 1992 (č. 22 z roku 1992), který vstoupil v platnost dne 7. srpna 1992 (dále jen „zákon o zahraničním obchodu“ nebo „ZZO“). Zákon o zahraničním obchodu opravňuje indickou vládu vydávat oznámení týkající se vývozní a dovozní politiky. Tato oznámení jsou shrnuta v dokumentech o politice zahraničního obchodu, které jsou každých pět let vydávány ministerstvem obchodu a pravidelně aktualizovány. Dokumentem o politice zahraničního obchodu, který se týká období šetření tohoto šetření, je dokument „Foreign Trade Policy 2009-2014“ (dále jen „FTP 09-14“). Postupy, jimiž se FTP 09-14 řídí, stanovila indická vláda v publikaci „Příručka postupů, svazek I“ (dále jen „HOP I 09-14“). Příručka postupů se pravidelně aktualizuje.
(120)
Režim navracení cla (DDS) uvedený výše v 118. bodě odůvodnění podbodě 3 vychází z paragrafu 75 celního zákona z roku 1962, z paragrafu 37 zákona o spotřební dani z roku 1944, z paragrafů 93 A a 94 finančního zákona z roku 1994 a z Pravidel pro výběr cel, spotřební daně a vracení daní za služby z roku 1995. Sazby tohoto navracení jsou pravidelně zveřejňovány.
(121)
Režim PSI uvedený výše v podbodě 7) je založen na souboru pobídek vlády státu Maháráštra z roku 2007, usnesení PSI-1707/(CR-50)/IND-8 ze dne 30. března 2007.
3.2.2. Režim „Focus Market Scheme“ („FMS“);
a) Právní základ
Podrobný popis režimu FMS je uveden v odstavci 3.14 dokumentu FTP 09-14 a v odstavci 3.8 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(122)
Pro tento režim jsou způsobilí všichni vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci.
c) Uplatňování v praxi
(123)
Vývoz všech výrobků, včetně vývozu PSV, v rámci tohoto režimu do zemí uvedených v tabulkách 1 a 2 dodatku 37(C) příručky HOP I 09-14 má nárok na úvěry na clo rovnající se 3 % hodnoty FOB. Ke dni 1. dubna 2011 má vývoz všech výrobků do zemí uvedených v tabulce 3 dodatku 37(C) („Special Focus Markets“) nárok na úvěry na clo rovnající se 4 % hodnoty FOB. Tento režim se nevztahuje na určité typy vývozních činností, např. na vývoz dováženého či překládaného zboží, domnělý vývoz, vývoz služeb a vývozní obrat jednotek působících v rámci zvláštních hospodářských zón/jednotek orientovaných na vývoz. Nevztahuje se ani na určité typy výrobků, např. na diamanty, vzácné kovy, rudy, obilí, cukr a ropné produkty.
(124)
Úvěry na clo v rámci režimu FMS jsou volně přenositelné a platné po dobu 24 měsíců ode dne vydání příslušného osvědčení o nároku na úvěr. Mohou být použity k zaplacení cla u následného dovozu jakéhokoliv vstupního materiálu nebo zboží včetně kapitálových statků.
(125)
Osvědčení o nároku na úvěr se vydává v přístavu, ze kterého se vývoz realizuje, po uskutečnění vývozu nebo po odeslání zboží. Pokud žadatel předloží orgánům kopie všech příslušných vývozních dokumentů (např. příkazu k vývozu, faktur, přepravních dokladů, potvrzení banky o uskutečnění vývozu), nemůže indická vláda rozhodnutí o poskytnutí či neposkytnutí úvěrů nikterak ovlivnit.
(126)
Tento režim během období šetření využili čtyři ověření vyvážející výrobci.
(127)
Po poskytnutí informací tři indičtí vyvážející výrobci zařazení do vzorku tvrdili, že ačkoli byli způsobilí k výhodě, vůbec o ni nepožádali v případě prodeje na vývoz do Unie, a tudíž nelze učinit závěr o využití této výhody. Tvrdili také, že režim FMS geograficky souvisí se zeměmi, které nejsou součástí Unie, a proto nemůže být Unií napadnut. V tomto ohledu inspekce na místě potvrdily, že nárok na výhodu FMS byl uplatňován u vývozu do třetích zemí, protože tento program se v zásadě týká vývozu do třetích zemí. Příslušní vyvážející výrobci však nedokázali uvést argumenty, kterými by zpochybnili praktické provádění programu popsané v 123. až 125. bodě odůvodnění či skutečnost, že může být výhoda režimu FMS využívána pro dotčený výrobek, totiž že úvěry na clo v rámci režimu FMS jsou volně přenositelné a že mohou být použity k zaplacení cla u následného dovozu jakéhokoliv vstupu nebo zboží, včetně kapitálových statků. Tato strana zejména nedokázala uvést argumenty, kterými by zpochybnila skutečnost, že úvěry na clo poskytnuté v rámci FMS na vývoz do způsobilých třetích zemí mohou být použity ke kompenzaci dlužného dovozního cla ze vstupů zapracovaných do dotčeného výrobku vyváženého do Unie.
(128)
Tyto výhody jsou zaúčtovány na akruální bázi v účetnictví společnosti ke dnům, kdy se vývozní transakce uskutečnily, a prokazují, že nárok na výhodu vzniká v okamžiku vývozní transakce a že není pochyb o tom, že získaný úvěr na clo bude využit později. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
d) Závěry týkající se režimu FMS
(129)
Režim FMS poskytuje subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Úvěr na clo v rámci režimu FMS je finančním příspěvkem indické vlády, protože bude nakonec použit ke kompenzaci dovozního cla, a bude tak snižovat výnosy indické vlády z cla, které by bylo jinak splatné. Nadto úvěr na clo v režimu FMS vývozce zvýhodňuje, protože zlepšuje jeho likviditu.
(130)
Kromě toho režim FMS právně závisí na vývozní výkonnosti, a je proto považován za specifický a napadnutelný podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení.
(131)
Tento režim nelze považovat za povolený režim navracení cla nebo režim navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Režim nevyhovuje přísným pravidlům uvedeným v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Vývozce nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve výrobním procesu a částka úvěru není vypočtena ve vztahu ke skutečně použitým vstupům. Neexistuje režim nebo zavedený postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. Vývozce je způsobilý obdržet výhody režimu FMS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupní materiály doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Dokonce i vývozci, kteří nakupují veškeré své vstupní materiály v místě a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstupní materiál, mají tedy přesto nárok na výhodu poskytovanou v rámci režimu FMS. Kromě toho může vývozce využít úvěry na clo v rámci režimu FMS k dovozu kapitálových statků, ačkoliv kapitálové statky nespadají do působnosti povolených režimů navracení cla, jak je uvedeno v příloze I písm. i) základního nařízení, protože nejsou spotřebovány při výrobě vyvážených výrobků.
e) Výpočet výše subvence
(132)
Výše napadnutelných subvencí byla vypočtena na základě výhody, kterou získal příjemce a u které bylo zjištěno, že v období šetření byla zaúčtována spolupracujícím vyvážejícím výrobcem na základě časového rozlišení jako příjem ve stadiu vývozní transakce. V souladu s čl. 7 odst. 2 a čl. 7 odst. 3 základního nařízení byla tato výše subvence (čitatel) přepočtena na vývozní obrat v období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta na základě množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(133)
Subvenční sazba zjištěná u tohoto režimu v období šetření u čtyř dotčených společností činí 0,15 %, 0,19 %, 0,42 % a 0,63 %.
3.2.3. Režim „Focus Product Scheme“ (dále jen „FPS“)
a) Právní základ
(134)
Podrobný popis tohoto režimu je uveden v odstavcích 3.15 až 3.17 dokumentu FT-policy 09-14 a v kapitolách 3.9 až 3.11 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(135)
Podle odstavce 3.15.2 dokumentu FT-policy 09-14 jsou pro tento režim způsobilí vývozci oznámených výrobků uvedených v dodatku 37D příručky HOP I 09-14.
c) Uplatňování v praxi
(136)
Vývozce výrobků uvedených na seznamu v Dodatku 37D příručky HOP I 09-14 může požádat o potvrzení o úvěru na clo v rámci FPS ve výši 2 % až 5 % hodnoty FOB vývozu. Dotčený výrobek, který je předmětem šetření, je uveden v tabulce 1 dodatku 37D a má nárok na 2 % úvěr na clo.
(137)
Režim FPS je povývozním režimem, což znamená, že společnost musí uskutečnit vývoz, aby byla způsobilá pro získání výhod v rámci tohoto režimu. V souvislosti s tím předkládá společnost příslušnému orgánu on-line žádost a kopie příkazu k vývozu a faktury, potvrzení banky prokazující uhrazení poplatků spojených se žádostí, kopii přepravních dokladů a potvrzení banky o realizovaném přijetí platby nebo potvrzení o přijetí cizí měny ze zahraničí v případě přímého jednání o dokumentech. V případech, kdy byly originály přepravních dokladů a/nebo potvrzení banky o uskutečnění platby odeslány za účelem nárokovat výhody v rámci jakéhokoliv jiného režimu, může společnost předložit kopie, které sama ověří a na nichž uvede příslušný orgán, kterému byly originály dokumentů zaslány. On-line žádost o úvěry v rámci režimu FPS se může vztahovat nejvýše na 50 přepravních dokladů.
(138)
Bylo zjištěno, že v souladu s indickými účetními standardy mohou být úvěry v rámci režimu FPS při splnění vývozní povinnosti zaúčtovány do komerčních účtů na akruální bázi jako příjem. Tyto úvěry mohou být použity k zaplacení cla z následného dovozu jakéhokoliv zboží s výjimkou kapitálových statků a zboží, pro nějž existují dovozní omezení. Zboží dovezené na základě takových úvěrů může být prodáno na domácím trhu (přičemž podléhá dani z prodeje), nebo použito jinak. Úvěry FPS jsou volně přenosné a jsou platné po dobu 24 měsíců od data vydání.
(139)
Tento režim během období šetření využilo všech pět ověřených vyvážejících výrobců.
(140)
Po poskytnutí informací tři indičtí vyvážející výrobci zařazení do vzorku tvrdili, že ačkoli byli způsobilí k výhodě, vůbec o ni nepožádali přinejmenším v některých případech prodeje na vývoz, a tudíž nelze učinit závěr o využití této výhody. Nicméně příslušní vyvážející výrobci nedokázali uvést argumenty, kterými by zpochybnili praktické provádění režimu popsané v 123. až 125. bodě odůvodnění či skutečnost, že může být výhoda režimu FPS využívána pro dotčený výrobek, totiž že úvěry na clo v rámci režimu FPS jsou volně přenositelné a že mohou být použity k zaplacení cla u následného dovozu jakéhokoliv vstupu nebo zboží, včetně kapitálových statků. Je třeba zopakovat, že tyto výhody jsou zaúčtovány na akruální bázi v účetnictví společnosti ke dnům, kdy se vývozní transakce uskutečnily, a prokazují, že nárok na výhodu vzniká v okamžiku vývozní transakce a že není pochyb o tom, že získaný úvěr na clo bude využit později.
d) Závěry týkající se režimu FPS
(141)
Režim FPS poskytuje subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Úvěr v rámci režimu FPS je finančním příspěvkem indické vlády, jelikož nakonec bude použit ke kompenzaci dovozních cel, a bude tak snižovat výnosy indické vlády z cel, která by byla jinak splatná. Úvěr v rámci režimu FPS navíc příjemci přináší výhodu, protože zvyšuje jeho likviditu.
(142)
Režim FPS je mimoto ze zákona podmíněn vývozní výkonností, a proto je považován za specifický a napadnutelný podle čl. 4 odst. 4 písm. a) základního nařízení.
(143)
Tento režim nelze považovat za povolený režim navracení cla nebo režim navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení, jelikož nevyhovuje pravidlům uvedeným v příloze I bodě i), příloze II (definice a pravidla navracení) a příloze III (definice a pravidla navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména jde o to, že vývozce nemá žádnou povinnost skutečně spotřebovat bezcelně dovezené zboží ve výrobním procesu a částka úvěru není vypočtena ve vztahu ke skutečně použitým vstupům. Navíc neexistuje systém nebo postup pro potvrzení, jaké vstupní materiály jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nepřiměřené platbě dovozního cla ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. A v neposlední řadě je vývozce způsobilý obdržet výhody režimu FPS bez ohledu na to, zda vůbec nějaké vstupy doveze. Pro získání výhody stačí, aby vývozce prostě vyvezl zboží, aniž by prokazoval, že byl dovezen nějaký vstupní materiál. Dokonce i vývozci, kteří nakupují veškeré své vstupy místně a nedovážejí žádné zboží, které lze použít jako vstup, mají tudíž nárok na výhodu vyplývající z režimu FPS.
e) Výpočet výše subvence
(144)
V souladu s čl. 3 odst. 2 a článku 5 základního nařízení se výše napadnutelných subvencí vypočítala na základě výhody, kterou získal příjemce subvence, zjištěné v období šetření. V tomto ohledu se mělo za to, že výhodu příjemce získá v okamžiku, kdy dojde k vývozní transakci uskutečněné v rámci tohoto režimu. V uvedeném okamžiku se musí indická vláda vzdát cla, které představuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Jakmile celní orgány vydají vývozní přepravní doklad, kde je uvedena mimo jiné výše úvěru FPS, jež má být poskytnuta na tuto vývozní transakci, nemůže indická vláda rozhodnutí o poskytnutí či neposkytnutí subvence nikterak ovlivnit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se považuje za odpovídající stanovit výši výhody vyplývající z režimu FPS jako součet úvěrů získaných za vývozní transakce uskutečněné v rámci tohoto režimu v období šetření.
(145)
V případě, že byly podány oprávněné žádosti, byly v souladu s čl. 7 odst. 1) písm. a) základního nařízení poplatky, které byly nezbytně vynaloženy v zájmu získání subvence, odečteny z takto zjištěných úvěrů, aby byla určena výše subvence (čitatel). Podle čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na celkový vývozní obrat v období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(146)
Subvenční sazby zjištěné u tohoto režimu v případě pěti dotčených společností během období šetření činily 1,59 %, 1,75 %, 1,77 %, 1,85 % a 1,95 %.
3.2.4. Režim navracení cla (dále jen „DDS“)
a) Právní základ
(147)
Podrobný popis režimu DDS je obsažen v Pravidlech pro výběr cel a spotřební daně a vracení daní z roku 1995 ve znění následných oznámení.
b) Způsobilost
(148)
Pro tento režim jsou způsobilí všichni vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci.
c) Uplatňování v praxi
(149)
Způsobilý vývozce může zažádat o navrácení částky, která je vypočtena jako procento hodnoty FOB výrobků vyvezených v rámci tohoto režimu. Tyto sazby navracení byly stanoveny indickou vládou pro řadu výrobků včetně dotčeného výrobku. Určují se na základě průměrného množství nebo průměrné hodnoty vstupních materiálů použitých při výrobě výrobku a na základě průměrné výše cla zaplaceného za vstupy. Jsou použitelné bez ohledu na to, zda dovozní clo bylo či nebylo skutečně zaplaceno. Sazba DDS u dotčeného výrobku během období šetření byla 3 % hodnoty FOB do 9. října 2012, 2,1 % v období od 10. října 2012 do 20. září 2013 a 1,7 % k 21. září 2013.
(150)
Aby mohla společnost využívat výhod tohoto režimu, musí vyvážet. Jakmile jsou údaje o zásilce zaneseny na celní server (ICEGATE), je zde uvedeno, že vývoz probíhá v rámci režimu DDS a je neodvolatelně stanovena částka DDS. Poté, co přepravní společnost předložila obecné prohlášení o vývozu a celní úřad tento dokument porovnal s údaji na přepravním dokladu a zjistil, že se údaje shodují, jsou splněny všechny podmínky pro to, aby se vrátilo clo, a to buď přímou platbou na bankovní účet vývozce, nebo příkazem k výplatě.
(151)
Vývozce musí rovněž prokázat, že k uskutečnění vývozu dochází prostřednictvím potvrzení banky o uskutečnění vývozu. Tento dokument může být poskytnut poté, co byla vyplacena částka navraceného cla; indická vláda však bude vyplacenou částku vymáhat zpět, pokud vývozce potvrzení banky o uskutečnění vývozu nepředloží ve stanovené lhůtě.
(152)
Částka navraceného cla může být použita pro jakékoli účely.
(153)
Bylo zjištěno, že v souladu s indickými účetními standardy může být částka navráceného cla při splnění vývozní povinnosti zaúčtována do komerčních účtů na akruální bázi jako příjem.
(154)
Režim DDS během období šetření využili dva ověření vyvážející výrobci.
d) Závěry týkající se režimu DDS
(155)
Režim DDS poskytuje subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Takzvaná částka navraceného cla je finančním příspěvkem indické vlády, protože má podobu přímého převodu finančních prostředků ze strany indické vlády. Kromě toho částka navraceného cla poskytuje vývozci výhodu, protože zlepšuje jeho likviditu za podmínek, které na trhu nejsou dostupné.
(156)
Sazba navraceného cla u vývozu je stanovena indickou vládou pro jednotlivé výrobky. Třebaže se subvence označuje jako navracení cla, tento režim však nemá povahu povoleného systému navracení cla nebo systému navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Vyplacení peněžních prostředků vývozci není spojeno se zaplacením dovozních cel na suroviny a není úvěrem na clo ke kompenzaci dovozního cla na minulý nebo budoucí dovoz surovin.
(157)
To potvrzuje i oběžník indické vlády č. 24/2001, který jasně uvádí, že „[sazby navraceného cla] nijak nesouvisejí se skutečnou spotřebou vstupů a se skutečným dopadem na vstupy konkrétního vývozce nebo jednotlivých zásilek […]“ a regionálním orgánům ukládá, aby „se netrvalo na důkazech o skutečných clech u dovezených nebo domácích vstupů […] kromě [žádosti o navrácení cla] podané vývozci“.
(158)
Platbu v podobě přímého převodu finančních prostředků ze strany indické vlády po vývozu uskutečněném vývozci, je třeba považovat za přímý grant indické vlády závislý na vývozní výkonnosti, a proto je považována za specifickou a napadnutelnou podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení.
(159)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se dospělo k závěru, že režim DDS je napadnutelný.
e) Výpočet výše subvence
(160)
Podle čl. 3 odst. 2 a článku 5 základního nařízení se výše napadnutelných subvencí vypočítala na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která byla zjištěna v období šetření. V tomto ohledu se mělo za to, že výhodu příjemce získá v okamžiku, kdy se uskuteční vývozní transakce v rámci tohoto režimu. V tomto okamžiku musí indická vláda zaplatit částku navraceného cla, která představuje finanční příspěvek ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) základního nařízení. Jakmile celní úřady vydají vývozní přepravní doklad uvádějící mimo jiné částku navraceného cla, která má být poskytnuta pro danou vývozní transakci, nemůže indická vláda rozhodnutí o udělení či neudělení subvence nikterak ovlivnit. Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem se považuje za vhodné stanovit výši výhody vyplývající z režimu DDS jako součet částek navraceného cla získaných za vývozní transakce uskutečněné v rámci tohoto režimu během období šetření.
(161)
V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byly tyto výše subvence přepočteny na celkový vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(162)
Na základě výše uvedených skutečností činí subvenční sazby u dvou dotčených společností zjištěné v období šetření 0,24 % a 2,12 %.
3.2.5. Režim předběžného povolení (dále jen „AAS“)
a) Právní základ
(163)
Tento režim je podrobně popsán v odstavcích 4.1.1 až 4.1.14 dokumentu FTP 09-14 av kapitolách 4.1 až 4.30 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(164)
Režim AAS sestává z šesti podrežimů, jak je podrobněji popsáno v 165. bodě odůvodnění níže. Tyto podrežimy se mimo jiné liší rozsahem způsobilosti. Vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci, kteří jsou „vázáni“ na pomocné výrobce, jsou způsobilí pro podrežim AAS pro fyzický vývoz a pro podrežim AAS pro roční potřebu. Vyvážející výrobci poskytující dodávky konečnému vývozci jsou způsobilí pro režim AAS pro dodávky meziproduktů. Hlavní dodavatelé dodávající v rámci kategorií „domnělého vývozu“ uvedených v odstavci 8.2 dokumentu FTP 09-14, jako např. dodavatelé jednotky orientované na vývoz, jsou způsobilí pro podrežim AAS pro domnělý vývoz. Dodavatelé meziproduktů vyvážejícím výrobcům jsou způsobilí pro výhody „domnělého vývozu“ v rámci podrežimů předběžného příkazu k uvolnění (Advance Release Order, dále jen „ARO“) a tuzemského back-to-back akreditivu.
c) Uplatňování v praxi
(165)
Režim AAS může být vydán pro:
a)
fyzický vývoz: ten je hlavním podrežimem. Umožňuje bezcelní dovoz vstupních materiálů potřebných k výrobě určitého výsledného výrobku určeného na vývoz. Termín „fyzický“ v tomto kontextu znamená, že výrobek určený na vývoz musí opustit území Indie. Povolený dovoz a vývozní povinnost včetně typu vyváženého výrobku jsou uvedeny v licenci;
b)
roční potřebu: toto povolení se nevztahuje na konkrétní výrobek na vývoz, nýbrž na širší skupinu výrobků (např. chemické látky a příbuzné výrobky). Držitel licence může, a to až do určité hodnoty stanovené na základě jeho vývozní výkonnosti v minulosti, dovážet bezcelně veškeré vstupy k použití při výrobě jakékoli z položek spadajících do příslušné skupiny výrobků. Může vyvážet jakýkoli výsledný výrobek spadající do dané skupiny výrobků, který byl vyroben s použitím takového materiálu osvobozeného od cla;
c)
dodávky meziproduktů: tento podrežim se vztahuje na případy, kdy dva výrobci chtějí vyrábět jeden výrobek na vývoz a rozdělí si proces výroby. Vyvážející výrobce, jenž vyrábí meziprodukt, smí bezcelně dovážet vstupní materiál a pro tento účel může získat režim AAS na dodávky meziproduktů. Konečný vývozce dokončuje výrobu a je povinen hotový výrobek vyvézt;
d)
domnělý vývoz: tento podrežim umožňuje hlavnímu dodavateli bezcelně dovážet vstupní materiály potřebné k výrobě zboží, které má být prodáno jako „domnělý vývoz“ kategoriím zákazníků uvedeným v odstavci 8.2 písm. b) až f), g), i) a j) dokumentu FTP 09-14. Podle indické vlády znamená domnělý vývoz ty transakce, při nichž dodané zboží neopouští zemi. Za domnělý vývoz je považována celá řada kategorií dodávek za předpokladu, že je zboží vyrobeno v Indii, např. dodávky zboží pro jednotky orientované na vývoz nebo pro společnost, která se nachází ve zvláštní hospodářské zóně;
e)
předběžný příkaz k uvolnění (dále jen „ARO“): držitel režimu AAS, který hodlá získávat vstupní materiály z domácích zdrojů místo přímého dovozu, má možnost za tímto účelem využít ARO. V takových případech jsou předběžná povolení validována jako ARO a převedena na domácího dodavatele při dodávce položek, které jsou v nich uvedeny. Domácí dodavatel bude mít nárok na výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 dokumentu FTP 09-14 (tj. AAS pro dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrady konečné spotřební daně). V mechanismu ARO jsou daně a cla namísto konečnému vývozci vráceny dodavateli, a to ve formě vrácení/náhrady cla. Vrácení daní/cla je možné v případě domácích i dovezených vstupů;
f)
tuzemský back-to-back akreditiv: tento podrežim se opět vztahuje na domácí dodávky držiteli předběžného povolení. Držitel předběžného povolení může požádat banku o otevření tuzemského akreditivu ve prospěch domácího dodavatele. Banka uzná povolení u přímého dovozu pouze pro hodnotu a množství položek opatřených z domácích zdrojů místo z dovozu. Domácí dodavatel bude mít nárok na výhody domnělého vývozu, jak je uvedeno v odstavci 8.3 dokumentu FTP 09-14 (tj. program předběžných povolení na dodávky meziproduktů/domnělý vývoz, vrácení cla při domnělém vývozu a náhrady konečné spotřební daně).
(166)
V průběhu období šetření získaly úlevu v rámci režimu AAS v souvislosti s dotčeným výrobkem tři ověřené společnosti. Tyto společnosti využívaly podrežimy a), d) a e) uvedené výše. Není tudíž nezbytné zjišťovat napadnutelnost zbývajících nevyužívaných podrežimů.
(167)
Pro účely ověření indickými orgány je držitel předběžného povolení ze zákona povinen vést „pravdivou a řádnou evidenci spotřeby a využití bezcelně dováženého zboží/zboží nakupovaného z domácích zdrojů“ ve stanoveném formátu (kapitoly 4.26 a 4.30 a dodatek 23 HOP I 09-14), tj. registr skutečné spotřeby. Tento registr musí ověřit externí autorizovaný účetní/účetní nákladů a provedené práce, který vydá osvědčení o tom, že stanovené registry a příslušné záznamy byly zkontrolovány a že informace předávané podle formátu dodatku 23 jsou po všech stránkách pravdivé a správné.
(168)
Pokud jde o využití režimu AAS pro fyzický vývoz uvedený v 165. bodě odůvodnění písm. a), využívaného během období šetření dvěma ověřenými společnostmi, povolený dovoz a vývozní povinnost jsou stanoveny objemově a hodnotově indickou vládou a jsou zaznamenány v předběžném povolení. Kromě toho musí být v době dovozu a vývozu odpovídající transakce zaznamenány v předběžném povolení vládními úředníky. Objem dovozu povolený v rámci režimu AAS je určen indickou vládou na základě standardních norem vstupů a výstupů, které existují pro většinu výrobků včetně dotčeného výrobku.
(169)
Dovezené vstupní materiály nelze převádět a musí být použity pro výrobu výsledného výrobku na vývoz. Vývozní povinnost musí být splněna v předepsané lhůtě po vydání licence (24 měsíců, lhůtu lze dvakrát prodloužit, pokaždé o šest měsíců).
(170)
Šetřením bylo zjištěno, že požadavky ohledně ověřování stanovené indickými orgány nebyly v praxi splněny.
(171)
Pouze jedna ze dvou ověřených společností, které využily tento podrežim, vedla registr výroby a spotřeby. Registr spotřeby však neumožňoval ověřit, jaké vstupní materiály byly spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém množství. Pokud jde o požadavky na ověření uvedené výše, zmiňované společnosti nevedly žádné záznamy, které by prokázaly, že se uskutečnil externí audit registru spotřeby. Celkově se má za to, že šetření vývozci nebyli schopni prokázat, že příslušná ustanovení dokumentu FTP byla splněna.
(172)
Pokud jde o využití režimu AAS pro ARO uvedené v 165. bodě odůvodnění písm. e), využívaného během období šetření jednou ověřenou společností, výše dovozu povoleného v rámci tohoto režimu je určena jako procento množství vyvezených hotových výrobků. Předběžné licence uvádějí jednotky povoleného dovozu buď jako jejich množství, nebo jejich hodnotu. V obou případech jsou sazby použité pro určení povolených nákupů bez celních poplatků stanoveny pro většinu výrobků, včetně výrobku, na který se vztahuje toto šetření, na základě norem SION. Položky vstupů specifikované v předběžných licencích jsou položky používané při výrobě příslušného vyváženého hotového výrobku.
(173)
Držitel předběžné licence, který hodlá získávat vstupní materiály z domácích zdrojů místo přímého dovozu, má možnost za tímto účelem využít ARO. V takových případech jsou předběžné licence validovány jako ARO a potvrzeny konečnému dodavateli při dodávce zboží, které je v nich specifikováno. Potvrzení ARO opravňuje dodavatele k výhodám domnělého vývozu, jako jsou vrácení cla při domnělém vývozu a náhrada takzvané konečné spotřební daně.
(174)
Šetřením bylo zjištěno, že požadavky ohledně ověřování stanovené indickými orgány nebyly v praxi splněny.
(175)
Pokud jde o využití režimu AAS pro domnělý vývoz uvedený v 165. bodě odůvodnění písm. d), využívaného během období šetření jednou ověřenou společností, povolený dovoz i vývozní povinnost jsou stanoveny objemově a hodnotově indickou vládou a jsou zaznamenány v povolení. Kromě toho mají v okamžiku dovozu a vývozu státní úředníci do povolení zaznamenávat příslušné transakce. Objem dovozu povolený v rámci tohoto režimu je určen indickou vládou na základě norem SION.
(176)
Vývozní povinnost musí být splněna v předepsané lhůtě (24 měsíců, lhůtu lze dvakrát prodloužit, pokaždé o 6 měsíců) po vydání povolení.
(177)
Bylo zjištěno, že neexistuje žádná spojitost mezi dováženými vstupy a vyváženými hotovými výrobky. Kromě toho bylo zjištěno, že žadatel, ačkoli je to jeho povinnost, nevedl povinný registr spotřeby uvedený v 167. bodě odůvodnění, ověřitelný externím účetním. I přes nesplnění tohoto požadavku žadatel využíval výhody režimu AAS.
d) Závěry týkající se režimu AAS
(178)
Osvobození od dovozního cla je subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení: představuje finanční příspěvek indické vlády, neboť snižuje příjmy indické vlády z cla, které by bylo jinak splatné, a zvýhodňuje prošetřované vývozce, protože zlepšuje jejich likviditu.
(179)
Všechny dotčené podrežimy v daném případě jsou ze zákona jednoznačně podmíněny vývozní výkonností, a proto jsou považovány za specifické a napadnutelné podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení. Bez vývozního závazku nemůže společnost využívat výhod vyplývajících z tohoto režimu.
(180)
Žádný z dotčených podrežimů v daném případě nemůže být považován za přípustný systém navracení cla či systém navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Nevyhovuje pravidlům stanoveným v příloze I bodě i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Indická vláda neuplatnila účinným způsobem systém ani postup pro ověřování, zda byly vstupy spotřebovány při výrobě vyváženého výrobku a v jakém objemu (příloha II část II bod 4 základního nařízení a v případě režimů navracení u náhradních vstupů příloha III základního nařízení část II bod 2). Rovněž se má za to, že normy SION pro dotčený výrobek nebyly dostatečně přesné a nemohou samy o sobě tvořit systém pro ověřování skutečné spotřeby, protože jsou vytvořeny tak, že neumožňují indické vládě ověřovat s dostatečnou přesností, jaká množství vstupů byla spotřebovávána při výrobě vyváženého výrobku. Indická vláda kromě toho neprovedla další přezkoumání na základě skutečných vstupů, ačkoli za normálních okolností by takové přezkoumání bylo vzhledem k absenci účinně uplatňovaného ověřovacího systému potřebné (příloha II část II bod 5 a příloha III část II bod 3 základního nařízení).
(181)
Po poskytnutí informací jeden indický vyvážející výrobce zařazený do vzorku tvrdil, že tento režim by neměl být napaden, jelikož společnost splnila svou právní povinnost týkající se nezávislých auditů registru spotřeby vstupů, což by mělo být považováno za dostatečnou kontrolu pro indickou vládu. S takovým odůvodněním nelze souhlasit. Ověření indické vlády se musí považovat za odlišné od povinností uložených společnostem. Inspekce na místě potvrdila, že ověřovací systém ze strany indické vlády není v souladu s pravidly stanovenými v příloze II části II bodě 4 základního nařízení. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
(182)
Táž strana tvrdila, že spojení licencí je v Indii legální a že společnost nesmí být znevýhodněna použitím celkového vývozního obratu místo obratu dotčeného výrobku při výpočtech subvenčního rozpětí. Nicméně legalita spojení licencí v Indii jako taková nebyla v této souvislosti relevantní. Šetřením bylo zjištěno, že v důsledku spojení nebylo možné řádně přiřadit licence odpovídající PSV. Ve skutečnosti musela být ve výpočtech subvenčního rozpětí použita výhoda na úrovni provozní jednotky, nikoli PSV, protože ověřené informace neumožňovaly řádně přiřadit použití vstupů (použitých při výrobě jiných výrobků) pouze PSV. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
(183)
Podrežimy uvedené v 165. bodě odůvodnění písm. a), d) a e) jsou proto napadnutelné.
e) Výpočet výše subvence
(184)
Při neexistenci povoleného režimu navracení cla nebo režimu navracení u náhradních vstupů má napadnutelná výhoda podobu prominutí celkových dovozních cel obvykle splatných při dovozu vstupů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že základní nařízení nestanoví pouze vyrovnání „nadměrného“ vrácení cla. Podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a přílohy I písm. i) základního nařízení lze napadnout nadměrné vrácení cla pouze za předpokladu, že jsou splněny podmínky obsažené v přílohách II a III základního nařízení. Tyto podmínky však v tomto případě splněny nebyly. Proto v případě, že není prokázána existence vhodného monitorovacího procesu, nelze výše uvedenou výjimku pro režimy navracení použít a namísto údajného nadměrného vrácení se použije obvyklé pravidlo vyrovnání výše nezaplaceného cla (ušlého příjmu). Jak je uvedeno v příloze II části II a příloze III části II základního nařízení, není výpočet takového nadměrného vrácení povinností vyšetřujícího orgánu. Naopak, podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení musí vyšetřující orgán pouze získat dostatečné důkazy k vyvrácení vhodnosti údajného ověřovacího systému.
(185)
Výše subvencí pro společnosti, které využívaly režim AAS, byla vypočtena na základě ušlého dovozního cla (základní clo a zvláštní dodatečné clo) z materiálu dovezeného v rámci zmíněného podrežimu během období šetření (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly poplatky nezbytně vynaložené za účelem získání subvence v případě oprávněné žádosti z výše subvencí odečteny. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(186)
Subvenční sazby zjištěné u tohoto režimu v případě tří dotčených společností pro období šetření činily 0,11 %, 1,89 % a 4,31 %.
3.2.6. Režim povolení bezcelního dovozu (dále jen „DFIA“)
a) Právní základ
(187)
Režim DFIA je podrobně popsán v odstavcích 4.2.1 až 4.2.47 dokumentu FTP 09-14 a v odstavcích 4.31 až 4.36 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(188)
Pro tento režim jsou způsobilí všichni vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci.
c) Uplatňování v praxi
(189)
DFIA je režim před vývozem a po vývozu, jenž umožňuje dovoz zboží určeného podle norem SION, ale v případě přenosného DFIA nemusí být nutně použit při výrobě vyváženého výrobku.
(190)
DFIA se vztahuje pouze na dovoz vstupů podle SION. Dovozní nárok je omezen na množství a hodnotu uvedenou v SION, ale může být na žádost revidován regionálními orgány.
(191)
Vývozní závazek podléhá požadavku na minimální přidanou hodnotu 20 %. Vývoz lze provádět před očekávaným vydáním povolení DFIA a v tom případě je nárok na dovoz stanoven v poměru k prozatímnímu vývozu.
(192)
Je-li splněn vývozní závazek, může vývozce požádat o přenositelnost povolení DFIA, což v praxi znamená povolení prodat bezcelní dovozní licenci na trhu.
(193)
Režim DFIA během období šetření využil jeden ověřený vyvážející výrobce.
d) Závěry týkající se režimu DFIA
(194)
Osvobození od dovozního cla je subvencí ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Představuje finanční příspěvek indické vlády, neboť snižuje příjmy z cla, které by bylo jinak splatné, a zvýhodňuje prošetřované vývozce, protože zlepšuje jejich likviditu.
(195)
Režim DFIA je kromě toho právně závislý na vývozní výkonnosti, a proto je považován za specifický a napadnutelný podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení.
(196)
Tento režim nelze považovat za povolený systém navracení cla nebo systém navracení u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Režim nevyhovuje přísným pravidlům uvedeným v příloze I písm. i), příloze II (definice a pravidla pro navracení) a příloze III (definice a pravidla pro navracení u náhradních vstupů) základního nařízení. Zejména: i) umožňuje následné náhrady nebo navracení dovozních poplatků ze vstupů, které jsou spotřebovány ve výrobním procesu jiného výrobku; ii) neexistuje ověřovací systém nebo postup, který by potvrdil, zda a které vstupy jsou při výrobě vyváženého výrobku spotřebovány nebo zda došlo k nadměrné výhodě ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení, a iii) z přenositelnosti osvědčení/povolení vyplývá, že vývozce, jemuž byl poskytnut režim DFIA, nemá povinnost skutečně využít osvědčení k dovozu daných vstupů.
(197)
Po poskytnutí informací jeden indický vyvážející výrobce zařazený do vzorku tvrdil, že ověřovací systém zavedený v Indii je přiměřený, účinný a v souladu s obchodními zvyklostmi v Indii, a tudíž „primární“ důvod k napadnutí tohoto režimu již neexistuje. Na rozdíl od toho, co bylo tvrzeno, šetření nepotvrdilo, že ověřovací systém zavedený v Indii umožňuje ověření, zda a jaké vstupy jsou spotřebovány ve výrobním procesu vyváženého výrobku nebo zda došlo k nadměrné výhodě ve smyslu přílohy I písm. i) a příloh II a III základního nařízení. Kromě toho výrobce nezpochybnil, že daný systém buď umožňuje následné náhrady nebo navracení dovozních poplatků ze vstupů, které jsou spotřebovány ve výrobním procesu jiného výrobku, nebo že z přenositelnosti osvědčení/povolení vyplývá, že vývozce, jemuž byl poskytnut režim DFIA, nemá povinnost skutečně použít osvědčení k dovozu daných vstupů. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
e) Výpočet výše subvence
(198)
Při neexistenci povoleného režimu navracení cla nebo režimu navracení u náhradních vstupů má napadnutelná výhoda podobu prominutí celkových dovozních cel obvykle splatných při dovozu vstupů. V tomto ohledu je třeba poznamenat, že základní nařízení nestanoví pouze vyrovnání „nadměrných“ celních úlev.
(199)
Podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a přílohy I písm. i) základního nařízení lze napadnout nadměrné vrácení cla pouze za předpokladu, že jsou splněny podmínky obsažené v přílohách II a III základního nařízení. Tyto podmínky však v tomto případě splněny nebyly. Proto v případě, že není prokázána existence vhodného monitorovacího procesu, nelze výše uvedenou výjimku pro režimy navracení použít a namísto údajného nadměrného vrácení se použije obvyklé pravidlo napadnutí výše nezaplaceného cla (ušlého příjmu). Jak je uvedeno v příloze II části II a příloze III části II základního nařízení, není výpočet takového nadměrného vrácení povinností vyšetřujícího orgánu. Naopak, podle čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení musí vyšetřující orgán pouze získat dostatečné důkazy k vyvrácení vhodnosti údajného ověřovacího systému.
(200)
Výše subvencí pro společnosti, které využívaly režim DFIA, byla vypočtena na základě ušlého dovozního cla (základní clo a zvláštní dodatečné clo) z materiálu dovezeného v rámci zmíněného podrežimu během období šetření (čitatel). V souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení byly poplatky nezbytně vynaložené za účelem získání subvence v případě oprávněné žádosti z výše subvencí odečteny. V souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na vývozní obrat dotčeného výrobku v průběhu období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(201)
Subvenční sazby zjištěné u tohoto režimu v případě jedné dotčené společnosti pro období šetření činily 4,95 %.
3.2.7. Režim podpory vývozu kapitálových statků (dále jen „EPCGS“)
a) Právní základ
(202)
Podrobný popis režimu EPCGS je uveden v kapitole 5 dokumentu FTP 09-14 a v kapitole 5 příručky HOP I 09-14.
b) Způsobilost
(203)
Pro tento režim jsou způsobilí vyvážející výrobci a vyvážející obchodníci „vázaní“ na podpůrné výrobce a poskytovatele služeb.
c) Uplatňování v praxi
(204)
Pod podmínkou vývozní povinnosti je společnosti umožněno dovážet kapitálové statky (nové i použité kapitálové statky až 10 let staré) za sníženou celní sazbu. Za tímto účelem indická vláda vydá na požádání a po zaplacení poplatku licenci pro režim EPCGS. Tento režim zajišťuje sníženou sazbu dovozního cla ve výši 3 %, použitelnou na veškeré kapitálové statky dovezené v rámci tohoto režimu. Aby byla splněna vývozní povinnost, musí být dovezené kapitálové zboží během určitého období využito k výrobě určitého množství zboží na vývoz. Podle dokumentu FTP 09-14 může být kapitálové zboží dováženo v rámci režimu EPCGS při sazbě v nulové výši, avšak v takovém případě je lhůta pro splnění vývozní povinnosti kratší.
(205)
Držitel licence pro režim EPCGS může také pořídit kapitálové statky z domácích zdrojů. V takovém případě může domácí výrobce kapitálových statků využít výhody bezcelního dovozu dílů nutných pro výrobu těchto kapitálových statků. Alternativně může domácí výrobce požadovat výhodu domnělého vývozu pro dodávky kapitálového zboží držiteli licence pro režim EPCGS.
(206)
Bylo zjištěno, že tři společnosti zařazené do vzorku získaly v rámci režimu EPCGS úlevy, které mohly být v období šetření přiřazeny k dotčenému výrobku.
d) Závěry týkající se režimu EPCGS
(207)
Režim EPCGS poskytuje subvence ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení. Snížení cla představuje finanční příspěvek indické vlády, neboť tato úleva snižuje příjmy indické vlády z cla, které by bylo jinak splatné. Nadto snížení cla vývozce zvýhodňuje, protože ušetřením cla při dovozu se zlepšuje jeho likvidita.
(208)
Navíc režim EPCGS právně závisí na vývozní výkonnosti, protože takové licence nelze získat bez závazku vyvážet. Je proto považován za specifický a napadnutelný podle čl. 4 odst. 4 prvního pododstavce písm. a) základního nařízení.
(209)
Režim EPCGS nelze považovat za povolený systém navracení cla nebo systém navracení cla u náhradních vstupů ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu ii) základního nařízení. Kapitálové statky nejsou zahrnuty do působnosti takových povolených systémů, jak je uvedeno v příloze I písm. i) základního nařízení, protože není spotřebováno při výrobě výrobků určených na vývoz.
e) Výpočet výše subvence
(210)
Výše subvence byla vypočtena v souladu s čl. 7 odst. 3 základního nařízení rozložením nezaplaceného cla z dovážených kapitálových statků na dobu odpovídající běžné době amortizace takových kapitálových statků v dotčeném výrobním odvětví. Výše subvencí pro období šetření byla poté vypočtena vydělením celkové částky nezaplaceného cla dobou amortizace. Takto vypočtená částka, která připadá na období šetření, byla upravena připočtením úroku v průběhu tohoto období, aby se zohlednila úplná hodnota výhody v čase. Za vhodnou pro tento účel byla považována komerční úroková sazba v Indii v průběhu období šetření. V případě oprávněných žádostí byly nezbytně vynaložené poplatky nutné pro získání subvence v souladu s čl. 7 odst. 1 písm. a) základního nařízení odečteny, aby byla zjištěna výše subvence (čitatel).
(211)
V souladu s čl. 7 odst. 2 a 3 základního nařízení byla tato výše subvence přepočtena na příslušný vývozní obrat v průběhu období šetření (jmenovatel), protože subvence závisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta podle množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(212)
Po poskytnutí informací dva indičtí vyvážející výrobci zařazení do vzorku požádali o přezkoumání výpočtu výše subvence. Tvrdili, že může dojít ke zrušení platnosti licence EPCGS, což může vést k tuzemskému pořízení kapitálových statků, u nichž by se použila centrální spotřební daň. V tomto ohledu však nebyly zmíněny konkrétní zvláštní licence, jejichž platnost byla zrušena. Tato otázka nebyla vznesena ani během šetření; kdyby se tak stalo, umožnilo by to řádné ověření tohoto tvrzení. Každopádně stanovení výše subvence vycházelo z ověřené evidence společnosti, pokud jde o vstupy zakoupené v rámci tohoto režimu. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
(213)
Subvenční sazba zjištěná u tohoto režimu v období šetření u tří dotčených společností činila 0,37 %, 0,40 %, a 0,46 %.
3.2.8. Soubor pobídek „Package Scheme of Incentives“
a) Právní základ
(214)
Aby vláda státu Maháráštra podpořila rozšíření průmyslu do méně rozvinutých oblastí, poskytuje od roku 1964 pobídky nově zakládaným jednotkám v rozvojových regionech státu, a to na základě režimu obecně známého jako soubor pobídek. Tento režim byl po svém vytvoření několikrát pozměněn a verzemi, které jsou relevantní pro stávající šetření, jsou verze z roku 2001 a 2007. Soubor pobídek z roku 2001 je datován 31. března 2001 a týká se ho usnesení č. IDL-1021/(CR-73)/IND-8. Soubor pobídek z roku 2007 je datován 30. března 2007 a týká se ho usnesení č. PSI-1707/(CR-50)/IND-8.
b) Způsobilost
(215)
Výše uvedená usnesení obsahují seznam kategorií odvětví a podniků, které mohou být považovány za způsobilé pro pobídky.
c) Uplatňování v praxi
(216)
Aby vláda státu Maháráštra podpořila rozšíření průmyslu do méně rozvinutých oblastí, poskytla soubor pobídek pro nové/rozvíjející se průmyslové jednotky usazené v rozvojovém regionu státu Maháráštra. Pro účely tohoto režimu jsou v příloze I uvedeného usnesení vymezeny oblasti státu způsobilé pro pobídky. Nicméně pobídek v rámci režimu z roku 2007 se nelze dovolávat, pokud nebyl vydán certifikát způsobilosti v rámci režimu z roku 2007 a příjemce nesplnil požadavky/podmínky certifikátu způsobilosti. Ten je vydáván prováděcí agenturou (státní orgán) s účinkem ode dne zahájení komerční výroby příjemce (rovněž nazývaného způsobilá jednotka).
(217)
PSI se skládá z několika podrežimů, z nichž tyto dva poskytly výhodu dvěma ověřeným vyvážejícím výrobcům během období šetření:
-
osvobození od daně z elektřiny (dále jen „ODE“),
-
subvence na podporu průmyslu (dále jen „SPP“).
(218)
Podrežim ODE je udělován novým způsobilým jednotkám usazeným ve vymezených oblastech na dobu uvedenou v osvědčení způsobilosti. V tomto případě jsou dva dotčení vyvážející výrobci osvobozeni od placení daně z elektřiny po dobu 9, resp. 7 let. V jiných částech státu je od plateb daně z elektřiny osvobozeno 100 % jednotek orientovaných na vývoz a jednotek v oblasti informačních technologií a biotechnologií po dobu 10 let.
(219)
V průběhu šetření bylo zjištěno, že jeden vyvážející výrobce se sídlem ve státě Maháráštra měl během období šetření výhodu z podrežimu osvobození od daně z elektřiny.
(220)
Podrežim SPP opravňuje příjemce k subvenci odpovídající procentu v rozmezí od 75 % do 100 % výše způsobilých investic zmenšené o výhody získané z jiných podrežimů režimu PSI, jako je ODE. Výhoda je poskytnuta po dobu uvedenou v osvědčení způsobilosti a nemůže překročit částku DPH odváděnou státu Maháráštra ve stejném období. Způsobilými investicemi jsou kapitálové výdaje na budovy, zařízení a stroje.
(221)
V průběhu šetření bylo zjištěno, že dva vyvážející výrobci se sídlem ve státě Maháráštra měli výhodu z podrežimu SPP.
(222)
Po poskytnutí informací dva indičtí vyvážející výrobci tvrdili, že podrežim SPP poskytovaný vládou státu Maháráštra se nevztahuje na fází zpracování, výroby nebo vývozu PSV, a to ani přímo, ani nepřímo, a že výhoda závisí na výši zaplacených vnitrostátních daní. Dále tvrdili, že cílem režimu není poskytovat výhody vyvážejícím výrobcům, nýbrž kompenzovat náklady vzniklé v souvislosti se zaostalostí oblasti, a že tudíž tento program nelze napadnout. Dále tvrdili, že režim by měl být považován za kapitálovou subvenci, nikoli opakující se subvenci a že celková výhoda by měla být rozložena na běžnou dobu amortizace subvencovaného kapitálu. V tomto ohledu šetření odhalilo, jak je uvedeno v 220. bodě odůvodnění, že se grant vyplácí každoročně pro způsobilé investice, jimiž jsou výdaje na budovy, zařízení a stroje. Tyto investice mají přímou souvislost s PSV. Pouhá skutečnost, že roční částka, která může být požadována, je omezena výší tuzemských daní placených vládě státu Maháráštra ve stejném období, nemění nic na skutečnosti, že roční výhoda státu Maháráštra představuje finanční příspěvek indické vlády, kterým se poskytuje výhoda šetřeným vyvážejícím vývozcům. Grant vyplácený každoročně nemá povahu kapitálové subvence, i kdyby investice do kapitálových statků byly příčinou této platby. Toto tvrzení muselo být proto odmítnuto.
d) Závěry týkající se režimu ODE a SPP
(223)
Oba podrežimy jsou subvencemi ve smyslu čl. 3 odst. 1 písm. a) bodu i) a čl. 3 odst. 2 základního nařízení, protože představují finanční příspěvek indické vlády, kterým byla šetřenému vývozci poskytnuta výhoda.
(224)
Tyto subvenční podrežimy jsou specifické ve smyslu čl. 4 odst. 3 základního nařízení, neboť přístup k němu je podle právních předpisů, jimiž se řídí orgán poskytující subvenci, omezen na některé podniky ve vymezené územní oblasti.
(225)
Tato subvence by proto měla být pokládána za napadnutelnou.
e) Výpočet výše subvence
(226)
V souladu s čl. 3 odst. 2 a článkem 5 základního nařízení je výše napadnutelných subvencí vypočtena na základě výhody poskytnuté příjemci ve vztahu k dotčenému výrobku, která byla zjištěna v období šetření. Tato částka (čitatel) byla v souladu s čl. 7 odst. 2 základního nařízení přepočtena na celkový obrat z prodeje dotčeného výrobku dosažený vyvážejícím výrobcem během období šetření, protože tato subvence nezávisí na vývozní výkonnosti a nebyla poskytnuta na základě množství zhotovených, vyrobených, vyvezených nebo přepravených výrobků.
(227)
Subvenční sazba zjištěná u podrežimu ODE činila u jedné společnosti využívající této výhody 0,31 %.
(228)
Subvenční sazba zjištěná u podrežimu SPP činila během období šetření u dotčených společností 1,03 %, resp. 1,91 %.
3.2.9. Výše napadnutelných subvencí
(229)
Na základě uvedených zjištění byla celková výše napadnutelných subvencí pro ověřené vyvážející výrobce, vyjádřená valoricky, v rozmezí od 4,16 % do 7,65 %, jak je shrnuto v tabulce níže.
Tabulka 1
Výše napadnutelných subvencí - Indie
(v %)
Režim
FMS
FPS
DDS
AAS
DFIA
EPCGS
PSI/ODE
PSI/SPP
Celkem
Společnost
Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd.
0,42
1,77
-
-
-
-
0,31
1,91
4,41
Ganesha Ecosphere Ltd.
-
1,95
0,24
0,11
4,95
0,40
-
-
7,65
Indo Rama Synthetics Ltd.
0,15
1,75
-
1,89
-
0,37
-
1,03
5,19
Polyfibre Industries Pvt. Ltd.
0,19
1,85
2,12
-
-
-
-
-
4,16
Reliance Industries Limited
0,63
1,59
-
4,31
-
0,46
-
-
6,99
3.3. VIETNAM
3.3.1. Obecně
(230)
Na základě informací v podnětu a odpovědí na dotazník Komise byly předmětem šetření následující režimy, jež údajně poskytovaly subvence vietnamské vlády:
A.
státní preferenční úvěry poskytované odvětví PSV bankami ve státním vlastnictví, pověření a řízení soukromých bank vládou a podpora úrokových sazeb;
B.
dodávky zboží pro odvětví PSV státem vlastněnými podniky za cenu nižší než přiměřenou;
C.
poskytování pozemků za cenu nižší než přiměřenou a dalších výhod souvisejících s půdou;
D.
programy osvobození od přímých daní a jejich snížení;
E.
programy týkající se nepřímých daní a dovozního cla;
F.
zrychlené odepisování fixních aktiv;
G.
jiné subvenční programy, včetně státních, regionálních a místních vládních programů.
(231)
Komise podrobila šetření všechny režimy uvedené v podnětu. U každého režimu bylo šetřeno, zda je podle ustanovení článku 3 základního nařízení možné prokázat finanční příspěvek vietnamské vlády a výhodu získanou vyvážejícími výrobci. Šetření odhalilo, že v daném případě je jakákoli zjištěná výhoda u šetřených režimů nižší než použitelná minimální prahová hodnota stanovená v čl. 14 odst. 5 (4) základního nařízení. Proto se nepovažuje za nutné vyvodit závěr o napadnutelnosti jednotlivých režimů.
(232)
Pro účely jasnosti a transparentnosti jsou však níže uvedeny podrobné údaje o režimech a odpovídající subvenční sazby pro jednotlivé společnosti, aniž je dotčena otázka, zda jsou subvence považovány za napadnutelné, či nikoli. Výhoda byla vypočtena v souladu s článkem 6 základního nařízení.
3.3.2. Specifické subvenční režimy
Subvenční režimy, které nebyly využity vietnamskými vyvážejícími výrobci během období šetření
(233)
Šetření ukázalo, že tyto režimy nebyly využity šetřenými vietnamskými vyvážejícími výrobci:
a)
dodávky zboží pro odvětví PSV státem vlastněnými podniky za cenu nižší než přiměřenou;
b)
zrychlené odepisování fixních aktiv;
c)
jiné subvenční programy, včetně státních, regionálních a místních vládních programů.
(234)
Zejména pokud jde o dodávky zboží odvětví PSV státem vlastněnými podniky za cenu nižší než přiměřenou, v podnětu se v tomto ohledu tvrdilo, že PTA/MEG, které mohou být použity jako hlavní surovina pro výrobu PSV, získali vietnamští výrobci za subvencované ceny. Šetření však prokázalo, že žádný z šetřených vyvážejících výrobců nepoužíval PTA/MEG jako hlavní surovinu, ale že všichni používali místo toho recyklované PET lahve nebo PET vločky.
(235)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že Komise poskytla částečnou analýzu pouze pro jeden z nich, a to dodávky PTA/MEG za subvencované ceny. S ohledem na tento program žadatel tvrdil, že způsob, jakým byl vzorek vybrán, a skutečnost, že do šetření nebyli zahrnuti významní výrobci PSV ve Vietnamu, ovlivnily stanovení subvencování u tohoto programu. Žadatel rovněž uvedl další údajné subvenční programy ve Vietnamu, k nimž byly v podnětu předloženy informace.
(236)
Jak Komise vysvětlila výše v 32. až 34. a ve 42. bodě odůvodnění, v případě Vietnamu nebyl výběr vzorku nezbytný, jelikož všichni vietnamští vyvážející výrobci oznámili svůj záměr spolupracovat a odpovědi od tří spolupracujících výrobců pokrývaly více než 99 % dovozu z Vietnamu. Proto argumenty žadatele týkající se výběru vzorku nejsou relevantní pro zjištění šetření. Navíc samotná skutečnost, že existují jiní velcí výrobci PSV ve Vietnamu, jako taková nezpochybňuje reprezentativnost vzorku spolupracujících výrobců. Komise potvrzuje, že si vyžádala informace a odpovědi týkající se všech údajných subvencí uvedených v podnětu, včetně těch, o nichž se zmiňuje žadatel ve svém stanovisku k poskytnutým informacím, avšak bylo zjištěno, že tyto programy nebyly využity spolupracujícími vývozci. Komise poskytla podrobnosti o dodávkách PTA/MEG, neboť tohoto programu se týkalo významné tvrzení obsažené v podnětu a tento program mohl poskytovat významnou napadnutelnou subvenci.
Subvenční režimy, které byly využity šetřenými vietnamskými vyvážejícími výrobci během období šetření
(237)
Bylo zjištěno, že níže uvedené režimy byly využity šetřenými vietnamskými vyvážejícími výrobci během období šetření.
3.3.3. Preferenční úvěry
3.3.3.1. Poinvestiční podpora úrokových sazeb Vietnamskou rozvojovou bankou
(238)
Vietnamská rozvojová banka (dále jen „VDB“) je státem vlastněná banka zajišťující státní politiku, jež byla založena v roce 2006 na základě rozhodnutí č. 108/2006/QD-TTg k provádění státní politiky týkající se rozvojových investičních úvěrů a vývozních úvěrů. Během období šetření VDB spravovala program podpory úrokových sazeb pro některé půjčky od obchodních bank. V tomto rámci společnosti skupiny Thai Binh měly uzavřeny smlouvy s VDB o podpoře půjček od BIDV a Vietcom Bank.
(239)
Právním základem pro tento program je vyhláška č. 75/2011/ND-CP z 30. srpna 2011, která nahrazuje vyhlášku č. 151/2006/ND-CP, vyhlášku č. 106/2008/ND-CP a vyhlášku č. 106/2004 ND-CP. V případě, že smlouvy byly podepsány před datem použitelnosti vyhlášky č. 75/2011, použijí se předešlé vyhlášky.
(240)
Výhoda z tohoto programu se rovná rozdílu mezi úrokovými sazbami, které nabízí VDB, a úrokovými sazbami od obchodních bank použitými u půjček pro uvedené dvě společnosti. Tento program se vztahuje na dlouhodobé a střednědobé půjčky od obchodních bank použité na financování investičních projektů.
(241)
Výhoda z tohoto režimu se pohybovala mezi 0 % a 0,28 %.
3.3.3.2. Nízkoúrokové půjčky poskytované některými obchodními bankami ve státním vlastnictví
(242)
Šetření prokázalo, že významná část bankovního sektoru ve Vietnamu je ve vlastnictví státu; téměř 50 % půjček ve vietnamském hospodářství během období šetření poskytlo 5 velkých bank ve státním vlastnictví (5). Existují omezení zahraničního vlastnictví bank se sídlem ve Vietnamu (6). Obchodním bankám je uloženo podporovat úrokové sazby pro podniky (7). Státní banka Vietnamu stanoví maximální úrokové sazby, které mohou obchodní banky účtovat za půjčky pro některé subjekty (8). Z informací ve spisu vyplývá, že státem vlastněné obchodní banky nabízejí nižší úrokové sazby než ostatní banky.
(243)
Několik vietnamských zákonů týkajících se bankovního sektoru a úvěrů odkazuje na preferenční úvěry. Například nařízení 1627 z roku 2001 se zmiňuje o půjčkách poskytnutých zákazníkům, na něž se vztahují preferenční úvěrová politika (články 20 a 26), nebo zákon o úvěrových institucích se zmiňuje o zvýhodněných úvěrech (článek 27).
(244)
Výše subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. V souladu s čl. 6 písm. b) základního nařízení se za výhodu, kterou získal příjemce, považuje rozdíl mezi částkou, kterou platí společnost za preferenční půjčku, a částkou, již by společnost zaplatila za srovnatelnou obchodní půjčku na trhu.
(245)
Informace uvedené výše v 242. a 243. bodě odůvodnění naznačují významné narušení vietnamského finančního sektoru. Komise proto použila vnější referenční hodnotu pro výpočet výhody z preferenčních půjček. Jak je uvedeno v 231. bodě odůvodnění, není tím dotčena napadnutelnost subvence vyplývající ze zvýhodněné půjčky. Jelikož jde o zanedbatelné subvencování, Komise neučinila konečné závěry, zda dotčené banky jsou veřejnoprávními subjekty, nebo zda je posouzení úvěrového rizika provedené těmito bankami dostatečné.
(246)
Vnější referenční hodnota byla nutná pouze ve vztahu k půjčkám v měně VND, protože nebyly k dispozici důkazy, že půjčky poskytnuté v USD byly subvencovány. Půjčky ve VND získaly pouze spolupracující společnosti skupiny Thai Binh. Základ pro srovnání byl vypočten za použití úrokových sazeb úvěrů koše 48 zemí s nižšími středními příjmy (HDP) v posledním období, za které byly k dispozici (2012). Tyto země byly zvoleny, protože měly podobný HDP jako Vietnam. Uvedené sazby byly poté upraveny s ohledem na inflaci v období šetření, aby byly získány reálné úrokové sazby, a byl vypočten průměr za 48 zemí pro ty země, u nichž byly k dispozici údaje. Zdrojem pro úrokové sazby a míry inflace byla Světová banka. Průměrná reálná úroková sazba pro tyto země s nižšími středními příjmy byla v období šetření 8,23 %. Tato referenční hodnota byla srovnána s úrokovými sazbami upravenými s ohledem na inflaci u všech půjček ve VND pro šetřené společnosti.
(247)
Výhoda se u tohoto programu pohybovala mezi 0 % a 1,34 %.
(248)
Po poskytnutí informací zpochybnila vietnamská vláda závěry o narušení vietnamského finančního systému a namítala, že Komise měla posoudit, zda státem vlastněné obchodní banky jsou veřejnoprávními subjekty a zda je posouzení úvěrového rizika, které prováděly, dostatečné. Podle názoru vietnamské vlády by tato analýza ovlivnila závěr o existenci finančního příspěvku a rovněž použití vnější referenční hodnoty pro stanovení výhody získané prostřednictvím tohoto programu.
(249)
Jak je uvedeno v 242. až 243. bodě odůvodnění, informace a důkazy shromážděné během šetření prokazují významné narušení vietnamského bankovního systému. V důsledku tohoto narušení, v souladu s pravidly základního nařízení, se pro stanovení výše výhody (pokud existuje) musí použít vnější referenční hodnota. Protože výhody pro vietnamské vyvážející výrobce jsou zanedbatelné, nepovažuje Komise za nezbytné zkoumat, zda banky jsou veřejnoprávními subjekty a/nebo zda je posouzení rizika dostatečné, jak je objasněno výše v 231. a 232. bodě odůvodnění.
3.3.4. Poskytování práv k užívání pozemků
(250)
Oběma spolupracujícím vyvážejícím výrobcům byla přidělena práva k užívání pozemků ve zvláštních průmyslových zónách. Zatímco skupina Thai Binh získala práva k užívání pozemků přímo od státu, společnosti Vietnam New Century Polyester Fibre Co Ltd. (dále jen „VNC“) je pozemek pronajat prostřednictvím společnosti, která je částečně ve vlastnictví státu.
(251)
Skupina Thai Binh má tři pozemky v průmyslové zóně. Během období šetření byla skupina plně osvobozena od placení nájemného za dva pozemky. Základem pro uvedené osvobození jsou vyhláška č. 121/2010/ND-CP a vyhláška č. 142/2005/ND-CP. Skupina neplatila nájemné ani za třetí pozemek, protože se účastní administrativního procesu souvisejícího se žádostí o osvobození. Nájemné, od jehož placení byla skupina osvobozena, je výrazně nižší než nájemné placené skupinou za jiné podobné pozemky v těsné blízkosti průmyslové zóny a zdá se, že je podstatně nižší než obvyklé ceny pozemků v regionu.
(252)
VNC nezískala plné osvobození ohledně práv k užívání pozemků, je ale jasné, že během období šetření získala výhodu. VNC si pronajímá tři pozemky od společnosti, která je částečně ve státním vlastnictví. Ačkoli vietnamská vláda tvrdila, že jde o transakce mezi soukromými stranami, informace, které jsou ve spisu, jsou v rozporu s tímto tvrzením. Investiční licence VNC uvádí pronájem pozemků jako preferenční výhodu. V licenci Lidový výbor Quang Ninh ukládá VNC povinnost pronajmout si pozemky od uvedené společnosti. Rovněž podle původní smlouvy mezi částečně státem vlastněnou společností, která pronajímá pozemky VNC, a místním pozemkovým úřadem je následný převod pozemků možný pouze za jistých podmínek stanovených místním pozemkovým úřadem. Z toho vyplývá, že stát se účastní pozemkové transakce mezi oběma stranami.
(253)
Pro účely posouzení výhody Komise porovnala nízké ceny pozemků, které souvisejí s transakcemi v průmyslových zónách, s referenční cenou za podobné pozemky. Šetřením byly zjištěny náznaky, že trh s pozemky ve Vietnamu je zřejmě regulován a je narušen státním zásahem, protože existuje osvobození od nájemného nebo preferenční ceny za práva k užívání pozemků týkající se pozemků ve vymezených průmyslových zónách a/nebo podporovaných odvětvích podnikání. V tomto konkrétním případě Komise zjistila transakci s právy k užívání pozemků, která je dostatečně spolehlivá, protože pozemek se nachází mimo jakoukoli podporovanou zónu a protože dotčená společnost působí v odvětví, které nesouvisí s PSV a není podporováno na základě vládní politiky. Ceny v této transakci se používají jako referenční hodnota pro posouzení výhody, aniž je dotčen jakýkoliv závěr o celkové situaci na trhu s pozemky ve Vietnamu.
(254)
Výhoda se u tohoto programu pohybovala mezi 0,17 % a 0,37 %.
3.3.5. Programy osvobození od přímých daní a jejich snížení
(255)
Oba spolupracující vyvážející výrobci měli výhodu z několika přímých daňových úlev založených na osvobozeních od daní uvedených v jejich investičních licencích. Právním základem pro uvedená osvobození jsou vyhláška č. 164/2003/ND-CP nahrazená vyhláškami č. 124/2008/ND-CP a č. 122/2011/ND-CP, oběžník č. 140/2012, vyhláška č. 164/2003/ND-CP pozměněná a doplněná vyhláškou č. 152/204/ND-CPDuty a osvobození od DPH při dovozu strojů.
(256)
Podle výše uvedených právních předpisů je osvobození od přímých daní a jejich snížení k dispozici mimo jiné pro společnosti nacházející se ve zvláštních průmyslových zónách/parcích nebo společnosti zaměstnávající velký počet zaměstnanců nebo společnosti působící v určitých hospodářských odvětvích.
(257)
Výše subvence se vypočte na základě výhody, kterou získal příjemce subvence a která je zjištěna za období šetření. Za výhodu získanou příjemci se považuje výše celkové daňové povinnosti k úhradě podle běžné daňové sazby, a to po odečtení zaplacené částky se sníženou preferenční daňovou sazbou nebo případně částky daně, od níž byl osvobozen. Částky považované za subvenci vycházejí z nejnovějších ročních daňových přiznání. Subvence byla přepočtena na základě celkové společnosti a vyjádřena jako procentní podíl z obratu vývozu do Unie v cenách CIF.
(258)
Výhoda se u tohoto programu pohybovala mezi 0,11 % a 0,36 %.
3.3.6. Osvobození od cla z dovážených surovin
(259)
Oba spolupracující vyvážející výrobci získali osvobození od placení cla z dovozu surovin v průběhu období šetření. Právním základem pro osvobození je zákon o dovozní a vývozní dani č. 45/2005/QH11 provedený vyhláškou č. 87/2010/ND-CP. Pravidla pro systém a postupy inspekcí a dohledu jsou stanovena v oběžníku 194/2010TT.
(260)
Vietnamská vláda ve své odpovědi na dotazník uvedla, že provozuje systém pro navracení/pozastavení cla. Podle právních předpisů se osvobození vztahuje na dovezené suroviny, které byly spotřebovány při výrobě vyvážených výrobků. Cla mohou být vrácena v rozsahu určeném podílem, v jakém jsou dovezené suroviny použity ve vyvezeném konečném výrobku.
(261)
Bylo zjištěno, že během období šetření oba spolupracující vyvážející výrobci nezískali ekonomickou výhodu z uvedeného režimu. Třebaže byli osvobozeni od placení dovozního cla na suroviny, nadměrné vrácení během období šetření nebylo zjištěno. Domácí prodej dotčeného výrobku byl u obou společností relativně malý. Kromě toho získávaly významný podíl hlavních surovin na domácím trhu, neboť objemy, které dovezly pro výrobu vyváženého dotčeného výrobku, nebyly dostatečné.
(262)
S ohledem na výše uvedené se nepokládá za nutné vyvozovat závěr, zda je oznámený systém navracení cla v souladu s pravidly WTO a s články přílohy II a přílohy III základního nařízení.
(263)
V návaznosti na poskytnutí informací vietnamská vláda podpořila zjištění Komise týkající se tohoto programu. Rovněž ale zdůraznila, že i přes neexistenci závěrů v tomto bodě je vietnamský systém navracení cla plně v souladu s pravidly v příloze II a příloze III základního nařízení. Toto stanovisko vietnamské vlády Komise bere na vědomí. Avšak vzhledem k tomu, že výhody pro vietnamské vyvážející výrobce jsou zanedbatelné, Komise opakuje své stanovisko, že pro účely tohoto šetření nepokládá za nutné zkoumat, zda je režim navracení cla v souladu s pravidly stanovenými v příloze II a příloze III základního nařízení, jak je vysvětleno výše v 231. až 232. bodě odůvodnění.
3.3.7. Osvobození od cla z dovážených strojů
(264)
Oba spolupracující vyvážející výrobci získali osvobození od placení cla a DPH z dovážených strojů během období šetření. Právním základem pro osvobození je zákon o dovozní a vývozní dani č. 45/2005/QH11 provedený vyhláškou č. 87/2010/ND-CP. Pravidla pro systém a postupy inspekcí a dohledu jsou stanovena ve vyhlášce vlády č. 154/2005/N-CP, oběžníku 194/2010TT a oběžníku 117/2011.
(265)
Společnosti byly požádány, aby podaly zprávu o dovozu strojů během období 10 let. Ačkoli bylo zřejmé, že spolupracující vyvážející výrobci získaly výhody na základě tohoto režimu, tyto výhody nebyly podstatné. Bylo tomu tak, protože dovoz strojů u těchto společností nebyl významný ve srovnání s obratem prodeje PSV v EU. Rovněž jakékoli výhody byly oslabeny skutečností, že se stroje odepisují po řadu let (obvykle 10), a proto byla výhoda pro období šetření odpovídajícím způsobem snížena.
(266)
Výhoda se u tohoto programu pohybovala mezi 0,08 % a 0,1 %.
3.3.8. Výše subvencí
(267)
Výše subvencí stanovená v souladu s ustanoveními základního antisubvenčního nařízení, vyjádřená valoricky, se u vietnamských vyvážejících výrobců pohybuje mezi 0,6 % a 2,31 %. Celostátním subvenčním rozpětím je vážený průměr obou výšeuvedených odchylek, tj. 1,25 %. Subvence popsané výše byly přepočteny na základě celkové společnosti a vyjádřeny jako procentní podíl z obratu vývozu do Unie v cenách CIF.
(268)
Po poskytnutí informací žadatel tvrdil, že není jasné, jak Komise vypočetla tento rozsah subvenčního rozpětí a proč Komise nezvolila horní hranici těchto rozpětí, která by byla vyšší než zanedbatelné rozpětí. Jak již Komise uvedla v předchozím bodě odůvodnění, rozsah celkových souhrnných subvencí pro vietnamské spolupracující vyvážející výrobce vyjádřený valoricky se pohybuje mezi minimem 0,6 % a maximem 2,31 %. Výpočet váženého průměru uvedených odchylek však vede k průměrnému subvenčnímu rozpětí za celou zemi rovnému 1,25 %, což je méně než minimální prahová hodnota. To je metodika trvale používaná pro výpočet průměrného subvenčního rozpětí za celou zemi v souladu s příslušnými pravidly základního nařízení.
3.3.9. Závěry týkající se Vietnamu
(269)
Celostátní subvenční sazba pro Vietnam je 1,25 %. Vzhledem k tomu, že toto rozpětí je zanedbatelné, byl vyvozen závěr, že by v souladu s čl. 14 odst. 3 základního nařízení mělo být šetření ohledně dovozu výrobků pocházejících z Vietnamu zastaveno.
4. ÚJMA
4.1. DEFINICE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE A VÝROBY V UNII
(270)
Obdobný výrobek v Unii v období šetření vyrábělo 18 výrobců. Tito výrobci představují „výrobní odvětví Unie“ ve smyslu čl. 4 odst. 1 základního nařízení.
(271)
Celková výroba v Unii během období šetření byla stanovena na přibližně 401 000 tun. Komise stanovila tento číselný údaj na základě veškerých dostupných informací týkajících se výrobního odvětví Unie, jako jsou ověřené údaje o výrobě spolupracujících výrobců v Unii zařazených do vzorku, jakož i číselné údaje poskytnuté žadatelem. Jak je uvedeno v 10. bodě odůvodnění, do vzorku byli vybráni čtyři výrobci v Unii, kteří představují 54 % celkové výroby obdobného výrobku v Unii.
4.2. SPOTŘEBA V UNII
(272)
Komise stanovila spotřebu v Unii na základě objemu prodeje výrobního odvětví Unie na trhu Unie s využitím údajů poskytnutých žadatelem a dovozu ze třetích zemí na základě údajů Eurostatu.
(273)
Spotřeba v Unii se vyvíjela takto:
Tabulka 2
Spotřeba v Unii (v tunách)
2010
2011
2012
Období šetření
Celková spotřeba v Unii
838 397
869 025
837 066
890 992
Index
100
104
100
106
Zdroj: Podnět, Eurostat.
(274)
Spotřeba v Unii dosáhla svého vrcholu v roce 2011 kvůli prudkému nárůstu cen bavlny v důsledku problémů kolem její sklizně v roce 2010. Poptávka po PSV jako náhradě za bavlnu se v důsledku toho zvýšila, ale v následujícím roce opět klesla. V období šetření je zaznamenáno zvýšení spotřeby v Unii o 6 %.
4.3. DOVOZ Z DOTČENÝCH ZEMÍ
4.3.1. Souhrnné posouzení účinků dovozu z dotčených zemí
(275)
Komise zkoumala, zda má být dovoz PSV pocházejících z dotčených zemí posouzen souhrnně ve shodě s čl. 8 odst. 3 základního nařízení.
(276)
Subvenční rozpětí stanovené u dovozu z Čínské lidové republiky a Vietnamu bylo pod minimálním prahem stanoveným v čl. 8 odst. 3 písm. a) základního nařízení.
(277)
Proto nejsou splněny podmínky pro kumulaci, a analýza příčinných souvislostí je tak omezena na účinek dovozu z Indie.
4.3.2. Objem a podíl dovozu z Indie na trhu
(278)
Komise stanovila objem dovozu na základě údajů Eurostatu. Podíl dovozu na trhu byl stanoven na základě objemu dovozu z Indie jako součást celkové spotřeby Unie (určené veškerými prodeji v Unii uskutečněnými výrobci v Unii s připočtením veškerého dovozu PSV do Unie).
(279)
Dovoz z Indie do Unie se vyvíjel takto:
Tabulka 3
Objem dovozu (v tunách) a podíl na trhu
2010
2011
2012
Období šetření
Objem dovozu z Indie (v tunách)
51 258
59 161
63 191
60 852
Index
100
115
123
119
Podíl na trhu
6,1 %
6,8 %
7,5 %
6,8 %
Index
100
111
123
112
Zdroj: Eurostat.
(280)
Celkově byl dovoz z Indie i nadále poměrně stabilní a během posuzovaného období představoval podíl na trhu Unie v rozmezí od 6 % do 7,5 %.
4.3.3. Ceny výrobků dovážených z Indie a cenové podbízení
(281)
Komise zjistila ceny dovážených výrobků na základě statistik Eurostatu a ověřila údaje od spolupracujících vývozců. Cenové podbízení u dovážených výrobků bylo stanoveno na základě ověřených údajů poskytnutých spolupracujícími vývozci a spolupracujícími výrobci v Unii.
(282)
Průměrná cena výrobků dovážených z Indie do Unie se vyvíjela takto:
Tabulka 4
Dovozní ceny (EUR/tuna)
2010
2011
2012
Období šetření
Indie
1 025
1 368
1 239
1 212
Index
100
134
121
118
Zdroj: Eurostat a ověřené údaje od spolupracujících vývozců.
(283)
Prudké zvýšení ceny PSV bylo zaznamenáno v roce 2011, který je rokem výše uvedené bavlnářské krize. Ceny v následujících letech klesly, ale zůstaly vyšší než ceny zaznamenané v roce 2010. V období šetření byla cena o 18 % vyšší než cena PSV v roce 2010.
(284)
Komise určila cenové podbízení během období šetření na základě srovnání vážených průměrných dovozních cen franko přístav určení jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících indických výrobců zařazených do vzorku účtovaných prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, s příslušnými úpravami s ohledem na cla a náklady vynaložené po dovozu a vážené průměrné prodejní ceny stejných typů výrobku výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, upravené na úroveň ceny ze závodu.
(285)
Toto srovnání cen bylo provedeno podle jednotlivých typů u transakcí na stejné obchodní úrovni, v případě potřeby s náležitou úpravou a po odečtení rabatů a slev z cen. Výsledek srovnání byl vyjádřen jako procentní podíl obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření. Ukázalo se, že výrobky dovážené z Indie vykazují na trhu Unie vážené průměrné rozpětí cenového podbízení v rozmezí od 4,1 % do 43,7 %.
4.4. HOSPODÁŘSKÁ SITUACE VÝROBNÍHO ODVĚTVÍ UNIE
4.4.1. Obecné poznámky
(286)
V souladu s čl. 8 odst. 4 základního nařízení zahrnovalo posouzení dopadu subvencovaného dovozu na výrobní odvětví Unie posouzení všech hospodářských ukazatelů, které ovlivňovaly stav výrobního odvětví Unie v posuzovaném období.
(287)
Jak je uvedeno v 10. bodě odůvodnění, byl za účelem stanovení možné újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie proveden výběr vzorku.
(288)
Pro účely stanovení újmy Komise rozlišovala mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Makroekonomické ukazatele Komise posuzovala na základě údajů obsažených v podnětu, dalších informací poskytnutých žadatelem během řízení a Eurostatem. Tyto údaje se týkaly všech výrobců v Unii. Mikroekonomické ukazatele Komise posuzovala na základě řádně ověřených údajů obsažených v odpovědích na dotazník od výrobců v Unii zařazených do vzorku. Oba soubory údajů byly shledány jako reprezentativní pro hospodářskou situaci výrobního odvětví Unie.
(289)
Makroekonomické ukazatele jsou: výroba, výrobní kapacita, využití kapacity, objem prodeje, podíl na trhu, růst, zaměstnanost a produktivita.
(290)
Mikroekonomické ukazatele jsou: průměrné jednotkové ceny, jednotkové náklady, pracovní náklady, zásoby, výnosnost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost navýšit kapitál.
4.4.2. Makroekonomické ukazatele
4.4.2.1. Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
(291)
Celková výroba, výrobní kapacita a využití kapacity v Unii se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 5
Výroba, výrobní kapacita a využití kapacity
2010
2011
2012
Období šetření
Objem výroby (v tunách)
362 195
355 240
361 159
401 119
Index
100
98
100
111
Výrobní kapacita (v tunách)
492 059
451 310
468 115
466 744
Index
100
92
95
95
Využití kapacity
73,6 %
78,7 %
77,2 %
85,9 %
Index
100
107
105
117
Zdroj: Žadatel (CIRFS).
(292)
Objem výroby v posuzovaném období vzrostl o 11 %. K tomuto nárůstu došlo pouze během období šetření (které odpovídá posledním 12 měsícům posuzovaného období). Během části posuzovaného období předcházejícího období šetření (tedy v letech 2011 a 2012) objem výroby výrobního odvětví Unie poklesl nebo stagnoval.
(293)
Výrobní kapacita naopak vykazovala sestupný trend, přičemž v období šetření byl zaznamenán pokles o 5 %. V souvislosti se vzestupným trendem objemu výroby, jak je popsáno ve 292. bodě odůvodnění, se využití kapacity zvýšilo o 17 %. Je třeba zdůraznit, že využití kapacity v roce 2010, které se používá jako základ pro analýzu trendů, bylo pro kapitálově náročné odvětví, jakým je odvětví PSV, nízké a během období šetření byla míra využití kapacity 85,9 %.
4.4.2.2. Objem prodeje a podíl na trhu
(294)
Objem prodeje výrobního odvětví Unie a jeho podíl na trhu se v průběhu posuzovaného období vyvíjel takto:
Tabulka 6
Objem prodeje a podíl na trhu
2010
2011
2012
Období šetření
Celkový objem prodeje na trhu Unie (v tunách)
379 840
366 341
344 134
358 130
Index
100
96
91
94
Podíl na trhu
45,3 %
42,2 %
41,1 %
40,2 %
Index
100
93
91
89
Zdroj: Eurostat, žadatel (CIRFS).
(295)
Objem prodeje na trhu Unie se v letech 2011 a 2012 snížil, avšak během období šetření se mírně zvýšil. Nicméně celkový pokles o 6 % byl přesto zaznamenán vůči objemům prodaným v roce 2010.
(296)
Podíl na trhu výrobního odvětví Unie se během období šetření významně snižoval. Největší pokles podílu na trhu nastal v roce 2011, ale klesající trend pokračoval i v roce 2012 a v období šetření, což vedlo k celkové ztrátě podílu na trhu během posuzovaného období o 11 %.
4.4.2.3. Růst
(297)
I přes mírný růst spotřeby v Unii během posuzovaného období (+ 6 %) a nárůst objemu výroby výrobců v Unii (+ 11 %) poklesl prodej výrobců v Unii o 6 %.
4.4.2.4. Zaměstnanost a produktivita
(298)
Zaměstnanost a produktivita se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 7
Zaměstnanost a produktivita
2010
2011
2012
Období šetření
Počet zaměstnanců
1 914
1 935
2 000
2 036
Index
100
101
105
106
Produktivita (tuny/zaměstnanec)
189,3
183,6
180,6
197,0
Index
100
97
95
104
Zdroj: Žadatel (CIRFS)
(299)
Počet zaměstnanců během posuzovaného období trvale rostl, což vedlo k 6 % zvýšení ve spojitosti se zvýšením výroby uvedeným v 292. bodě odůvodnění.
(300)
Produktivita v letech 2011 a 2012 klesla, protože počet zaměstnanců vzrostl, zatímco objem výroby během těchto let stagnoval. Celkově došlo v posuzovaném období ke zvýšení o 4 %.
4.4.3. Mikroekonomické ukazatele
4.4.3.1. Ceny a faktory ovlivňující ceny
(301)
Průměrné jednotkové prodejní ceny výrobců v Unii zařazených do vzorku účtované odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, se v průběhu posuzovaného období vyvíjely takto:
Tabulka 8
Prodejní ceny v Unii
2010
2011
2012
Období šetření
Průměrné jednotkové prodejní ceny v Unii na celkovém trhu (v EUR za tunu)
1 283
1 608
1 509
1 489
Index
100
125
118
116
Jednotkové výrobní náklady (v EUR za tunu)
1 453
1 666
1 629
1 542
Index
100
115
112
106
Zdroj: Ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(302)
Největší nárůst prodejní ceny v Unii byl zaznamenán v roce 2011, kdy se PSV prodávaly za cenu, která byla o 25 % vyšší než průměrná prodejní cena v roce 2010. Byl to výsledek bavlnářské krize v roce 2011, kdy vzrostla poptávka po PSV jako náhradě za bavlnu, které bylo nedostatek kvůli neuspokojivé sklizni v roce 2010. Celkově se prodejní ceny v Unii během posuzovaného období zvýšily o 16 %.
(303)
Jednotkové výrobní náklady během posuzovaného období rovněž vzrostly, nejvíce o 15 % v roce 2011, protože v tomto roce se zvýšily ceny benzínu, který je významnou nákladovou položkou. Celkový nárůst jednotkových výrobních nákladů představoval během posuzovaného období 6 %.
4.4.3.2. Náklady práce
(304)
Průměrné náklady práce výrobců v Unii zařazených ve vzorku se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 9
Průměrné náklady práce na zaměstnance
2010
2011
2012
Období šetření
Průměrné náklady práce na zaměstnance (v EUR)
31 561
31 080
31 661
32 356
Index
100
98
100
103
Zdroj: Ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(305)
Průměrné náklady práce na zaměstnance nejprve v roce 2011 poklesly a pak se v následujících letech mírně zvýšily. Za posuzované období byl zaznamenán nárůst o 3 %.
4.4.3.3. Zásoby
(306)
Úroveň zásob u výrobců v Unii zařazených do vzorku se v posuzovaném období vyvíjela takto:
Tabulka 10
Zásoby
2010
2011
2012
Období šetření
Konečný stav zásob (v tunách)
15 731
16 400
15 039
19 108
Index
100
104
96
121
Index konečného stavu zásob vyjádřených jako procento výroby
7,3 %
7,8 %
7,1 %
8,8 %
Index
100
107
97
120
Zdroj: Ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(307)
Konečné stavy zásob vzrostly s výjimkou roku 2012, což vedlo k celkovému nárůstu o 21 % v období šetření. To odpovídá nárůstu objemu výroby (celkový nárůst o 11 %) při poklesu objemu prodeje během posuzovaného období (celkový pokles o 6 %). Tyto trendy se rovněž projevily v konečném stavu zásob vyjádřených jako procento výroby.
4.4.3.4 Ziskovost, peněžní tok, investice, návratnost investic a schopnost získávat kapitál
(308)
Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic se u výrobců v Unii zařazených ve vzorku v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 11
Ziskovost, peněžní tok, investice a návratnost investic
2010
2011
2012
Období šetření
Ziskovost prodeje v Unii odběratelům, kteří nejsou ve spojení (procentní podíl na obratu z prodeje)
- 5,4 %
1,0 %
- 0,8 %
0,3 %
Index
- 100
18
- 14
5
Peněžní tok (v EUR)
- 12 068 770
12 017 353
13 048 405
10 725 084
Index
- 100
100
108
89
Investice (v EUR)
5 240 603
7 671 607
4 488 296
4 145 991
Index
100
146
86
79
Návratnost investic
- 25,1 %
5,5 %
- 4,5 %
1,5 %
Index
- 100
22
- 18
6
Zdroj: Ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(309)
Komise stanovila ziskovost výrobců v Unii zařazených ve vzorku tak, že čistý zisk z prodeje obdobného výrobku odběratelům v Unii, kteří nejsou ve spojení, před zdaněním vyjádřila jako procentní podíl z obratu tohoto prodeje. Rozpětí ziskovosti v průběhu posuzovaného období kolísalo. Celkově se ziskovost zlepšila: ze ztrátovosti v roce 2010 dospěla v období šetření k prahu rentability.
(310)
Čistý peněžní tok je schopnost výrobců v Unii financovat svoji činnost z vlastních zdrojů. Trend čistého peněžního toku se v průběhu posuzovaného období vyvíjel příznivě.
(311)
Investice dosáhly vrcholu v roce 2011, kdy vzrostly o 46 % ve srovnání s investicemi v roce 2010, ale v následujících letech vykazovaly klesající trend. Během posuzovaného období se investice snížily o 21 %.
(312)
Návratnost investic je zisk vyjádřený v procentech ve vztahu k čisté účetní hodnotě investic. V průběhu posuzovaného období se vyvíjela příznivě.
(313)
Žádný z výrobců v Unii zařazených do vzorku výrobců v Unii neuvedl, že během posuzovaného období měl potíže se získáváním kapitálu.
4.4.4. Závěr týkající se újmy
(314)
Dovoz z Indie byl i nadále stabilní (během posuzovaného období představoval podíl na trhu Unie v rozmezí od 6 % do 7 %). Cenové podbízení bylo významné (až 43,7 %).
(315)
Většina ukazatelů újmy se zlepšila. Ziskovost výrobců v Unii vzrostla o téměř 6 procentních bodů, ale průměrné ziskové rozpětí bylo v období šetření stále neuspokojivé - na prahu rentability ve výši 0,3 %. Míra využití kapacity vzrostla ze 74 % na 86 %. To však bylo důsledkem zvýšení objemu výroby v Unii, jakož i snížení kapacity Unie. Průměrné prodejní ceny v Unii dosáhly vrcholu v roce 2011 v důsledku prudkého nárůstu cen bavlny a ropy. Celkově se průměrná prodejní cena v Unii během posuzovaného období zvýšila o 16 %. Rovněž návratnost investic a peněžní tok se vyvíjely příznivě. Zaměstnanost se během posuzovaného období zvýšila. Známky hospodářského oživení byly tedy zaznamenány v situaci způsobené újmy.
(316)
Tyto ukazatele újmy se v posuzovaném období vyvíjely nepříznivě: podíl výrobců v Unii na trhu Unie klesl ze 45,3 % na 40,2 %, protože objemy prodeje v Unii klesly o 6 %. Úroveň investic celkově klesla s výjimkou roku 2011. Kapacita, jak je uvedeno v 293. bodě odůvodnění, během posuzovaného období klesla o 5 %.
(317)
Celkově lze situaci výrobního odvětví Unie označit za situaci působící újmu, ačkoli se v posledních letech jasně zlepšila. Na základě výše uvedených skutečností dospěla Komise k závěru, že výrobní odvětví Unie utrpělo podstatnou újmu ve smyslu čl. 8 odst. 4 základního nařízení.
(318)
Ve svém stanovisku k poskytnutým informacím žadatel uvedl, že stabilitu indického podílu na trhu Unie považuje za výsledek značného subvencování. Komise skutečně zjistila napadnutelné subvence (viz 229. bod odůvodnění), nebylo ale možné prokázat příčinnou souvislost s újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie (viz 319. až 323. bod odůvodnění).
5. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
(319)
V souladu s čl. 8 odst. 5 základního nařízení Komise zkoumala, zda subvencovaný dovoz z Indie způsobil výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu. V souladu s čl. 8 odst. 6 základního nařízení Komise rovněž zkoumala, zda výrobní odvětví Unie mohlo být souběžně s tím poškozeno i jinými známými činiteli. Komise dbala na to, aby případná újma, kterou mohly způsobit jiné činitele než subvencovaný dovoz z Indie, nebyla přičítána na vrub tomuto subvencovanému dovozu. Tyto faktory jsou dovozy z jiných třetích zemí, vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie a spotřeba Unie.
5.1. ÚČINEK SUBVENCOVANÉHO DOVOZU
(320)
Vzhledem ke zjištění subvencí nižších, než je minimální práh, pokud jde o Čínu a Vietnam (viz 76. a 231. bod odůvodnění), nejsou splněny podmínky pro kumulaci. Analýza příčinných souvislostí se proto omezuje na účinek dovozu z Indie.
(321)
Podíl výrobního odvětví Unie na trhu během posuzovaného období poklesl z 45,3 % na 40,2 %, zatímco podíl indického dovozu na trhu zůstal poměrně stabilní mezi 6 % a 7 %. Spotřeba během posuzovaného období vzrostla o 6 %. Výrobní odvětví Unie nebylo schopno využít tohoto růstu, pokud jde o podíl na trhu, ale to není pravděpodobně možné přičítat indickému podílu na trhu, který zůstal stálý.
(322)
Průměrné ceny PSV z Indie podle Eurostatu byly nižší než průměrné ceny PSV z většiny jiných států, ale je důležité uvést, že existují velké rozdíly v jakosti a typech výrobku. Každopádně přesná srovnání podle jednotlivých typů prokázala značné cenové podbízení, pokud jde o dovoz z Indie.
(323)
I přes značné cenové podbízení nelze učinit závěr, že dovoz z Indie způsobil újmu. Snížení podílu výrobního odvětví Unie (pokles o 5,1 procentního bodu) skutečně nelze přičítat vývoji objemu dovozu z Indie, protože jeho podíl na trhu zůstal poměrně stabilní (nárůst o pouhých 0,7 procentního bodu během posuzovaného období). Navíc se průměrné ceny dovozu z Indie během posuzovaného období zvýšily o 18 %. Nezdá se, že ceny dovozu z Indie vedly ke snížení cen, jelikož finanční situace výrobního odvětví Unie, třebaže v období šetření byla stále situací působící újmu, se během posuzovaného období výrazně zlepšila.
5.2. ÚČINKY JINÝCH ČINITELŮ
5.2.1. Dovoz z třetích zemí
(324)
Objem dovozu z třetích zemí se v posuzovaném období vyvíjel takto:
Tabulka 12
Dovoz z třetích zemí
Země
2010
2011
2012
Období šetření
Korejská republika
Objem (v tunách)
129 918
165 365
163 540
181 540
Index
100
127
126
140
Podíl na trhu
15,5 %
19,0 %
19,5 %
20,4 %
Index
100
123
126
131
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 116
1 367
1 361
1 300
Index
100
123
122
116
Tchaj-wan
Objem (v tunách)
121 656
108 645
100 072
92 423
Index
100
89
82
76
Podíl na trhu
14,5 %
12,5 %
12,0 %
10,4 %
Index
100
86
82
71
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 131
1 416
1 383
1 369
Index
100
125
122
121
Čína
Objem (v tunách)
5 198
8 980
23 209
44 651
Index
100
173
446
859
Podíl na trhu
0,6 %
1,0 %
2,8 %
5,0 %
Index
100
167
447
808
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 065
1 279
1 265
1 209
Index
100
120
119
113
Turecko
Objem (v tunách)
32 921
29 969
34 303
36 908
Index
100
91
104
112
Podíl na trhu
3,9 %
3,4 %
4,1 %
4,1 %
Index
100
88
104
105
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 133
1 466
1 383
1 382
Index
100
129
122
122
Vietnam
Objem (v tunách)
24 884
25 487
26 410
29 717
Index
100
102
106
119
Podíl na trhu
3,0 %
2,9 %
3,2 %
3,3 %
Index
100
99
106
112
Průměrná cena (v EUR za tunu)
978
1 182
1 175
1 096
Index
100
121
120
112
Indonésie
Objem (v tunách)
25 902
30 285
24 032
24 699
Index
100
117
93
95
Podíl na trhu
3,1 %
3,5 %
2,9 %
2,8 %
Index
100
113
93
90
Průměrná cena
1 055
1 329
1 267
1 167
Index
100
126
120
111
Thajsko
Objem (v tunách)
17 548
23 510
17 103
18 952
Index
100
134
97
108
Podíl na trhu
2,1 %
2,7 %
2,0 %
2,1 %
Index
100
129
98
102
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 140
1 449
1 310
1 298
Index
100
127
115
114
Jiný dovoz
Objem (v tunách)
49 272
51 282
41 074
43 120
Index
100
104
83
88
Podíl na trhu
5,9 %
5,9 %
4,9 %
4,8 %
Index
100
100
83
82
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 323
1 681
1 603
1 532
Index
100
127
121
116
Zdroj: Eurostat.
(325)
Největší část dovozu (181 540 tun, představujících podíl na trhu 20,4 % během období šetření) pochází z Korejské republiky, jejíž podíl na trhu během posuzovaného období vzrostl o 4,9 procentního bodu. Druhým největším vývozcem do Unie je Tchaj-wan. Ačkoli se dovoz z Tchaj-wanu během posuzovaného období snížil (o 4,1 procentních bodů), Tchaj-wan přesto během období šetření měl podíl na trhu 10,4 %. Čtvrtým největším vývozcem na seznamu vývozců (po Indii, která je třetím největším) je Čína, jejíž podíl na trhu se zvýšil o 4,4 procentních bodů na 5 %. Dovoz z jiných třetích zemí je nižší než dovoz z Indie, ale značné množství PSV se dováží z Turecka, Vietnamu, Indonésie a Thajska (všechny čtyři země mají poměrně stabilní podíl na trhu). Dovoz z Turecka, Vietnamu, Indonésie a Thajska představuje společně podíl na trhu kolem 12 % (12,4 % v období šetření).
(326)
Za zmínku stojí zvyšující se dovoz zejména z Korejské republiky. Korejský dovoz představoval v průběhu období šetření trojnásobek objemu indického dovozu. Během posuzovaného období vzrostl o 40 % a jeho podíl na trhu se zvýšil o 4.9 procentních bodů na 20,4 %. Rovněž dovoz z Číny výrazně vzrostl, a to o více než 700 %, pokud jde o objem, a o 4,4 procentního bodu, pokud jde o podíl na trhu. Dovoz z Číny rovněž představoval výrazné cenové podbízení vůči cenám výrobního odvětví Unie.
(327)
Na základě výše uvedených skutečností lze vyvodit závěr, že pokud byla újma způsobená výrobnímu odvětví Unie výsledkem dovozu, bylo tomu tak spíše kvůli dovozu z jiných zdrojů než Indie.
(328)
Po poskytnutí informací žadatel uvedl, že Komise dále neprošetřovala vývozní ceny Číny a Vietnamu. Je třeba připomenout, že v případě Číny a Vietnamu byly zjištěny zanedbatelné úrovně subvencování. Komise proto posoudila vývozní ceny u těchto dvou zemí ve své analýze příčinných souvislostí jiných činitelů a opravdu neprovedla souhrnné posouzení dovozu ze všech tří zemí, jichž se toto řízení týká, jelikož bylo stanoveno, že subvence zjištěné v Číně a Vietnamu jsou zanedbatelné, jak je vysvětleno v 275. až 277. bodě odůvodnění.
(329)
Žadatel předložil připomínky týkající se průměrné ceny dovozu z Koreje, jakož i (nepatrného) zvýšení jeho objemu mezi roky 2011 a 2012. Vzhledem k celkovému zvýšení jak objemu, tak podílu korejského dovozu na trhu během posuzovaného období a k tomu, že jeho průměrné ceny jsou nižší než průměrné prodejní ceny výrobního odvětví Unie, Komise zastává názor, že korejský dovoz představuje důležitý jiný činitel v analýze příčinných souvislostí.
(330)
Žadatel se rovněž zmínil o průměrných vývozních cenách tří zemí, jichž se toto řízení týká, a Koreje a Tchaj-wanu za období od ledna do července 2014. To však není posuzované období, které sahá od roku 2010 do konce období šetření. Toto tvrzení se proto odmítá.
5.2.2. Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(331)
Objem a průměrná hodnota vývozu výrobního odvětví Unie se v posuzovaném období vyvíjely takto:
Tabulka 13
Vývozní výkonnost výrobců v Unii
2010
2011
2012
Období šetření
Objem vývozu (v tunách)
31 158
32 204
41 279
36 149
Index
100
103
132
116
Průměrná cena (v EUR za tunu)
1 760
1 945
1 924
1 962
Index
100
111
109
112
Zdroj:
Objem: žadatel (CIRFS)
Hodnota: ověřené údaje od výrobců v Unii zařazených do vzorku.
(332)
Výrobní odvětví Unie prodává mimo EU zejména speciální výrobky, což vysvětluje vyšší průměrné prodejní ceny zaznamenané na těchto trzích.
(333)
Objem vývozu výrobců v Unii zařazených do vzorku vzrostl během posuzovaného období téměř o 30 % a svého vrcholu dosáhl v roce 2012. Průměrné prodejní ceny v roce 2011 vzrostly a pak zůstaly na stabilní úrovni až do období šetření.
(334)
I přes dobrou vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku byly absolutní objemy vývozu relativně malé ve srovnání s objemy prodeje prodávanými v Unii. Jejich dopad tedy nepostačoval k tomu, aby kompenzoval újmu způsobenou na domácím trhu Unie.
5.2.3. Spotřeba
(335)
Trh Unie s PSV činil 838 397 tun v roce 2010 a v období šetření dosáhl 890 992 tun. Z toho vyplývá růst trhu o 6 % během posuzovaného období. Jinými slovy, nenastal pokles poptávky, který by bylo možné přičítat újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie.
5.2.4. Hospodářská krize
(336)
Sdružení uživatelů, obchodní komora jedné z dotčených zemí a jeden státní orgán uvedly, že újmu způsobila hospodářská krize. Tento argument neobstojí, jelikož trh Unie s PSV vzrostl o 6 % a průměrná prodejní cena v Unii se zvýšila o 16 %.
(337)
Obchodní komora rovněž uvedla, že v důsledku hospodářské krize poklesla poptávka po speciálních PSV, zatímco poptávka po komoditních PSV vzrostla. Je třeba připomenout, že speciální PSV a komoditní PSV mají stejné fyzikální a chemické vlastnosti a jejich konečná užití jsou v podstatě stejná. Uznává se, že ne všechny typy výrobku jsou vzájemně zaměnitelné, ale v předchozích šetřeních a ve stávajícím šetření bylo zjištěno, že existuje alespoň částečná zaměnitelnost a možnost souběžného použití různých typů výrobků. Tento argument se tudíž odmítá.
5.2.5. Vysoké využití kapacity
(338)
Jeden státní orgán předložil připomínku, že újma ve smyslu ztráty podílu na trhu nemohla být způsobena dovozem subvencovaných výrobků vzhledem k vysoké míře využití kapacity výrobního odvětví Unie. Využití kapacity výrobního odvětví Unie během posuzovaného období skutečně vzrostlo, ale nikdy se nepřiblížilo k hranici dostupné kapacity. Míra využití kapacity na jejím vrcholu, kterým bylo období šetření, byla 85,9 %. To ponechává široký prostor pro další zvýšení výroby. Jelikož však objem prodeje v Unii výrobců v Unii nesledoval vzestupný trend spotřeby, ztráta podílu na trhu je stále považována za jeden z ukazatelů újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie.
5.3. Závěr týkající se příčinné souvislosti
(339)
Na základě výše uvedeného má Komise za to, že není možné určit příčinnou souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a subvencovaným dovozem z Indie. Tento závěr je založen především na relativně nízkém a jen mírně rostoucím podílu dovozu z Indie na trhu (z 6,1 % na 6,8 %) ve srovnání s mnohem vyšším, ale neustále výrazně klesajícím podílem výrobního odvětví Unie na trhu (ze 45,3 % na 40,2 %). Zadruhé, dovozy z některých jiných zemí (Korea, Tchaj-wan, Čína) vykazovaly větší objem a/nebo se výrazněji zvyšovaly, a proto, pokud dovoz přispěl k újmě, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, je nutno to přičítat dovozu z těchto zemí, a nikoli dovozu z Indie (viz 325. až 327. bod odůvodnění).
(340)
Příčinnou souvislost ve smyslu čl. 8 odst. 5 a čl. 8 odst. 6 základního nařízení mezi subvencovaným dovozem z Indie a podstatnou újmou, kterou utrpělo výrobní odvětví Společenství, tudíž nebylo možno stanovit.
6. ZÁVĚR
(341)
Řízení by proto mělo být zastaveno, jelikož subvence v případě Čínské lidové republiky a Vietnamu byly shledány zanedbatelné a vzhledem k neexistenci příčinné souvislosti mezi újmou a subvencí, pokud jde o dovoz výrobků pocházejících z Indie.
(342)
Výbor zřízený podle čl. 25 odst. 1 základního nařízení nezaujal stanovisko.
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Antisubvenční řízení týkající se dovozu syntetických střižových vláken z polyesterů, nemykaných, nečesaných ani jinak nezpracovaných pro spřádání, v současnosti kódu KN 5503 20 00 a pocházejících z Čínské lidové republiky, Indie a Vietnamu se zastavuje.
Článek 2
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie.
V Bruselu dne 16. prosince 2014.
A BIZOTTSÁG VÉGREHAJTÁSI HATÁROZATA
(2014. december 16.)
a Kínai Népköztársaságból, Indiából és Vietnamból származó poliészter vágott szál behozatalára vonatkozó szubvencióellenes eljárás megszüntetéséről
(2014/918/EU)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező támogatott behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. június 11-i 597/2009/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 14. cikke (2) bekezdésére,
mivel:
1. ELJÁRÁS
1.1. A VIZSGÁLAT MEGINDÍTÁSA
(1)
2013. december 19-én az Európai Bizottság (a továbbiakban: a Bizottság) az 597/2009/EK rendelet (a továbbiakban: alaprendelet) 10. cikke alapján szubvencióellenes vizsgálatot indított a Kínai Népköztársaságból, Indiából és Vietnamból (a továbbiakban: érintett országok) származó poliészter vágott szál Európai Unióba történő behozatalára vonatkozóan. Az eljárás megindításáról a Bizottság értesítést (a továbbiakban: az eljárás megindításáról szóló értesítés) tett közzé az Európai Unió Hivatalos Lapjában (2).
(2)
A Bizottság a vizsgálatot a European Man-made Fibres Association (CIRFS, Szintetikus Szálak Európai Szövetsége) (a továbbiakban: panaszos) által hét gyártó nevében 2013. november 4-én benyújtott panaszára indította el. A panaszos a poliészter vágott szál (Polyester Staple Fibres, a továbbiakban: PSF) uniós gyártásának több mint 70 %-át képviselte. A panasz meggyőző bizonyítékot tartalmazott a támogatásra, illetve az abból eredő jelentős kárra vonatkozóan, és így elegendőnek bizonyult a vizsgálat megindításához.
(3)
Az eljárás megindítását megelőzően és az alaprendelet 10. cikkének (7) bekezdésével összhangban a Bizottság értesítette az indiai kormányt, a kínai kormányt és a vietnami kormányt arról, hogy megfelelően dokumentált panasz érkezett be hozzá, amely szerint a PSF ezen országokból származó támogatott behozatala jelentős kárt okoz az érintett uniós gazdasági ágazatnak. Az érintett kormányokat egyéni konzultációkra hívták annak érdekében, hogy a panasz tartalmát illetően tisztázzák a helyzetet, és hogy kölcsönösen elfogadható megoldást találjanak.
A Kínai Népköztársaság (Kína)
(4)
A kínai kormány nem fogadta el a konzultációs felkérést egy, a panasz benyújtási dátumával kapcsolatos félreértésre hivatkozva. A kínai kormány ugyanakkor észrevételeket nyújtott be a panaszban szereplő állításokkal kapcsolatban a rendszerek kiegyenlíthetőségének a hiányára vonatkozóan.
India
(5)
Az indiai kormány elfogadta a konzultációs felkérést, és a konzultációra sor került. A konzultációk során nem sikerült kölcsönösen elfogadható megoldást találni. Ugyanakkor kellő mértékben figyelembe vették az indiai kormány panaszban felsorolt rendszerekkel kapcsolatos észrevételeit.
Vietnam
(6)
A vietnami kormány elfogadta a konzultációs felkérést, és a konzultációkra sor került. A konzultációk során nem sikerült kölcsönösen elfogadható megoldást találni. Ugyanakkor kellő mértékben figyelembe vették a vietnami kormány panaszban felsorolt rendszerekkel kapcsolatos észrevételeit.
1.2. ÉRDEKELT FELEK
(7)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy a vizsgálatban való részvételüket biztosítandó vegyék fel a Bizottsággal a kapcsolatot. A Bizottság emellett kifejezetten tájékoztatta a panaszosokat, más ismert uniós gyártókat, az ismert exportáló gyártókat és a kínai, az indiai és a vietnami kormányt, az ismert importőröket, a vizsgálat megindításában érintettként ismert szállítókat és felhasználókat, kereskedőket, valamint szövetségeket, és részvételre kérte fel őket.
(8)
Az érdekelt felek lehetőséget kaptak arra, hogy a vizsgálat megindításával kapcsolatban észrevételeket tegyenek, illetve kérjék a Bizottság és/vagy a kereskedelmi ügyekben eljáró meghallgató tisztviselő előtti meghallgatásukat.
a) Mintavétel
(9)
Figyelembe véve azt, hogy sok az exportáló gyártó, uniós gyártó és független importőr érintett, a Bizottság minden ismert exportáló gyártót és független importálót felkért arra, hogy jelentkezzen a Bizottságnál, és az eljárás megindításáról szóló értesítésben foglaltaknak megfelelően szolgáltasson alapinformációkat a 2012. október 1. és 2013. szeptember 30. közötti időszakban a PSF-re vonatkozó tevékenységéről. Ezt a tájékoztatást a Bizottság az alaprendelet 27. cikke alapján kérte annak érdekében, hogy el tudja dönteni, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, akkor ki tudja választani a mintákat. A kínai, indiai és vietnami hatóságokkal is konzultációkra került sor.
Mintavétel az uniós gyártók körében
(10)
Az eljárás megindításáról szóló értesítésben a Bizottság jelezte, hogy az uniós gyártók közül ideiglenesen mintát választott ki. A Bizottság a PSF vizsgálati időszakban mért értékesítési és termelési mennyisége alapján választotta ki a mintát, figyelembe véve a földrajzi megoszlást. A minta négy uniós gyártóból állt. A mintába felvett uniós gyártók termelése az uniós gyártás 54 %-át tette ki.
(11)
A Bizottság felkérte az érdekelt feleket, hogy közöljék az ideiglenes mintával kapcsolatos észrevételeiket. Nem érkezett észrevétel. A minta reprezentatív az uniós gazdasági ágazat tekintetében.
Mintavétel az importőrök esetében
(12)
A Bizottság annak érdekében, hogy eldönthesse, szükséges-e a mintavétel, és ha igen, kiválaszthassa a mintát, felkérte a független importőröket, hogy nyújtsák be az eljárás megindításáról szóló értesítésben kért információkat.
(13)
Nyolc független importőr nyújtotta be a kért információkat és egyezett bele abba, hogy felvegyék a mintába. Az alaprendelet 27. cikkének (1) bekezdésével összhangban, a Bizottság először egy három független importőrből álló mintát választott ki az Unióba irányuló import legnagyobb mennyisége alapján. Az alaprendelet 27. cikke (2) bekezdésének megfelelően valamennyi érintett és ismert importőr véleményét kikérték a minta kiválasztásáról.
(14)
A mintába felvett egyik importőr visszalépett a mintából, arról tájékoztatva a Bizottságot, hogy nem nyújt be kitöltött kérdőívet. A Bizottság ezután befejezte a mintavételt a fennmaradó (a mintába még fel nem vett) importőrök alacsony száma miatt, amelyek mindegyikét felkérte a kitöltött kérdőív benyújtására. Két olyan vállalat, amely importálja és használja is az érintett terméket, jelezte, hogy nem importőrként, hanem felhasználóként kíván együttműködni. A fennmaradó öt független importőr közül négyen nyújtottak be kitöltött kérdőívet.
Mintavétel a kínai exportáló gyártók körében
(15)
A mintavétel szükségességének eldöntéséhez, szükséges esetben pedig a minta kiválasztásához a Bizottság valamennyi ismert kínai exportáló gyártót arra kért, hogy közölje az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározott információkat. Ezenfelül a Bizottság felkérte Kína Európai Unió mellett működő képviseletét, hogy nevezze meg és/vagy lépjen kapcsolatba azokkal az esetleges további exportáló gyártókkal, amelyek adott esetben részt kívánnak venni a vizsgálatban.
(16)
Először 23 exportáló gyártó/gyártói csoport bocsátotta rendelkezésre a kért információkat és járult hozzá ahhoz, hogy szerepeljen a mintában. Az exportáló gyártóktól/gyártói csoportoktól kapott információk alapján és az alaprendelet 27. cikkével összhangban, a Bizottság először egy öt együttműködő exportáló gyártóból/gyártói csoportból álló mintára tett javaslatot, mely gyártóknak/gyártói csoportoknak az Unióba irányuló exportja a vizsgálati időszakban a legnagyobb mennyiséget képviselte. Két további kínai exportáló gyártó/gyártói csoport később nyújtotta be a kért információkat. E két kínai exportáló gyártó/gyártói csoport mérete azonban nem indokolta volna a minta módosítását, ha a kért információkat határidőre benyújtották volna.
(17)
Két kínai exportáló gyártó/gyártói csoport azt kérte, hogy a mintát a PSF gyártásához felhasznált nyersanyag alapján állítsák össze. Úgy érveltek, hogy a mintába ugyanannyi tisztított tereftálsavat/monoetilén-glikolt (a továbbiakban: PTA/MEG) használó PSF-gyártót kell felvenni, mint PET-pelyhet használó PSF-gyártót. Azt is elmondták, hogy a termelési folyamat a felhasznált nyersanyagtól függően más és más, és hogy az eltérő nyersanyagot használó gyártók nem ugyanazon a piacon versenyeznek egymással. Ezen túlmenően állításuk szerint a nyersanyagként nem PTA-t/MEG-t használó PSF-gyártóknak nem származik előnyük abból, ha a PTA-t/MEG-t a panaszban leírtak szerint a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosítják.
(18)
A Bizottság a mintát a vizsgálati időszakban az Unióba irányuló legnagyobb exportmennyiség alapján választotta ki az alaprendelet 27. cikkének (1) bekezdésével összhangban. A mintavételnél azt is tekintetbe vették, hogy egyes rendszereket nem minden kínai exportáló gyártó vesz igénybe. Az is megjegyzendő, hogy a minta olyan vállalatokat is tartalmazott, amelyek mindkét termelési folyamatot alkalmazzák.
(19)
Ha a mintavételt kizárólag a termelési folyamat jellege alapján végeznék, az felvetné a vizsgálati eredmény előrebocsátásának a veszélyét annak feltételezésével, hogy csak a nyersanyagként PTA-t/MEG-t használó PSF-gyártók körében fordulnak elő kiegyenlíthető támogatások, a PET-pelyhet használó PSF-gyártók között nem. Ezenkívül a Bizottság úgy ítélte meg, hogy ezek a kiválasztási kritériumok önkényesek lennének, mert az azok eredményeképpen létrejövő, azonos számú vállalatból álló minta nem lenne reprezentatív az Unióba irányuló export mennyisége alapján az alaprendelet 27. cikkének (1) bekezdésének megfelelően, ezért a kérést elutasította.
(20)
Az egyik kínai exportáló gyártó/gyártói csoport szerint a mintavételt nem az export mennyisége, hanem annak értéke alapján kellene elvégezni, ezért saját magának a mintába való felvételét kérte. Az export értéke szerinti mintavétel nem vezetne reprezentatív és objektív eredményekhez, mert a támogatások torzíthatják az árakat. A Bizottság a mennyiség tekintetében öt legnagyobb exportáló gyártót/gyártói csoportot választotta ki, amelyek az együttműködő kínai exportőröktől az Unióba irányuló teljes exportmennyiség 53 %-át tették ki. Ez az export azon legnagyobb reprezentatív mennyiségének tekinthető, amelyet a rendelkezésre álló időn belül még megfelelő alapossággal meg lehet vizsgálni az alaprendelet 27. cikkének (1) bekezdésével összhangban. Emiatt a kérelmet elutasították.
(21)
Ugyanez a fél elmondta, hogy nyersanyagként kizárólag újrahasznosított textilhulladékot használ, és nem vesz igénybe semmilyen, a PTA/MEG használatához kapcsolódó támogatást. A szóban forgó fél szerint az esetében nem jelenik meg olyan támogatáskülönbözet, amely a nyersanyagként PTA-t/MEG-t használó vállalatokra vonatkozó információk alapján került kiszámításra. A fenti (18) preambulumbekezdésben leírtaknak megfelelően a mintavételnél tekintetbe vették, hogy egyes rendszereket nem minden kínai exportáló gyártó vesz igénybe. Ezért a kérést a Bizottság elutasította.
(22)
Mindezek miatt a (16) preambulumbekezdésben ismertetett, öt exportáló gyártóból álló mintát hagyták jóvá végleges mintaként.
(23)
A nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos megkérdőjelezte a Bizottság mintavételi módszerét. Kétségeinek adott hangot a fenti (16) preambulumbekezdésben említett 23 együttműködő kínai exportáló gyártó/gyártói csoport reprezentativitásával kapcsolatban a Kínából az Unióba exportált PSF teljes mennyiségére vonatkozóan. Ezenkívül úgy ítélte meg, hogy - tekintettel a Kínában állítólag működő 150 PSF-gyártóra - az öt vállalatból álló minta nem elégséges. A szóban forgó fél azt is elmondta, hogy a mintavétel során nem vették figyelembe a kínai gyártók földrajzi eloszlását és a különböző termelési folyamatokat alkalmazó kínai gyártók részarányát. Végül a panaszos rámutatott arra, hogy a Bizottság nem adott tájékoztatást a mintába felvett kínai vállalatok által előállított PSF tényleges mennyiségéről és arról, hogy a gyártási mennyiség reprezentatív-e a Kínában előállított teljes PSF-mennyiség tekintetében.
(24)
A 23 együttműködő kínai exportáló gyártótól/gyártói csoporttól származó behozatal a teljes kínai behozatali mennyiség 83 %-át tette ki, így magas együttműködési arányról beszélhetünk. A (16) preambulumbekezdésben leírtaknak megfelelően a Bizottság a mintát a vizsgálatban együttműködő öt olyan exportáló gyártóból/gyártói csoportból állította össze, amelyek a vizsgálati időszakban a legnagyobb Unióba irányuló exportmennyiséggel rendelkeztek, összhangban az alaprendelet 27. cikkével. Ily módon a minta reprezentatívnak tekinthető. A kiválasztott vállalatokat felkérték a teljes kérdőív kitöltésére. A vizsgálatban való együttműködést megtagadó exportáló gyártók semmi esetre sem vehetők fel a mintába, mivel a Bizottság az együttműködő exportáló gyártók által a kérdőíveken adott, a helyszínen ellenőrzött válaszok alapján kíván megállapításokat tenni.
(25)
A mintának az exportáló gyártók Kínán belüli földrajzi eloszlása alapján történő kiválasztása kapcsán a panaszos nem támasztotta alá a kifogásait. A panaszos különösen nem adott magyarázatot arra, hogy a földrajzi eloszlás kritériumán alapuló minta miért lett volna összhangban az alaprendelet 27. cikkével, amely a minta legnagyobb exportmennyiség alapján történő kiválasztásáról rendelkezik.
(26)
Azon kifogás kapcsán, hogy a mintavétel nem vette tekintetbe a különböző gyártási eljárásokat alkalmazó kínai gyártók részarányát, megjegyzendő, hogy a fenti (18) preambulumbekezdésben leírtaknak megfelelően a minta mindkét termelési folyamatot alkalmazó vállalatokat tartalmazott. Ezen túlmenően a legnagyobb kínai gyártók PTA/MEG felhasználásával állítanak elő PSF-et az uniós piacra.
(27)
Továbbá, miközben a panaszos nem az Unióba irányuló exportról, hanem a gyártásról beszél, megjegyzendő, hogy a Bizottságnak nem kell megadnia a mintába felvett kínai exportáló gyártók/gyártói csoportok által előállított PSF mennyiségét, mivel a jelen eljárás célja a Kínában gyártott és az Unióba exportált PSF mennyiségéhez viszonyított támogatások értékelése.
(28)
Ezért a Bizottság a panaszos mintavételi módszerrel kapcsolatos valamennyi kifogását elutasította.
Mintavétel az indiai exportáló gyártók körében
(29)
A mintavétel szükségességének eldöntéséhez, szükséges esetben pedig a minta kiválasztásához a Bizottság valamennyi ismert indiai exportáló gyártót arra kért, hogy közölje az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározott információkat. Ezenfelül a Bizottság felkérte India Európai Unió mellett működő képviseletét, hogy nevezze meg és/vagy lépjen kapcsolatba azokkal az esetleges további exportáló gyártókkal, amelyek adott esetben részt kívánnak venni a vizsgálatban.
(30)
Nyolc indiai exportáló gyártó nyújtotta be a kért információkat és egyezett bele, hogy felvegyék a mintába. Az alaprendelet 27. cikkének (1) bekezdésével összhangban, a Bizottság egy olyan, négy vállalatból álló mintát választott ki az Unióba irányuló export legnagyobb reprezentatív mennyisége alapján, amelyet a rendelkezésre álló időn belül még megfelelő alapossággal meg lehetett vizsgálni. Az alaprendelet 27. cikke (2) bekezdésének megfelelően valamennyi ismert érintett exportáló gyártó, továbbá az indiai hatóságok véleményét is kikérték a minta kiválasztásáról, de azok nem tettek észrevételt.
(31)
A nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos 17 indiai PSF-gyártó létezéséről tett említést és megkérdőjelezte, hogy a négy exportáló gyártó reprezentatívnak tekinthető-e. A Bizottság megerősíti, hogy a négy indiai exportáló gyártó reprezentatívnak tekinthető, mivel a vizsgálati időszakban az Unióba irányuló teljes indiai export mintegy 90 %-át képviselte.
Mintavétel a vietnami exportáló gyártók körében
(32)
A Bizottság valamennyi ismert vietnami exportáló gyártót arra kért, hogy közölje az eljárás megindításáról szóló értesítésben meghatározott információkat. Ezenfelül a Bizottság felkérte Vietnam Európai Unió mellett működő képviseletét, hogy nevezze meg és/vagy lépjen kapcsolatba azokkal az esetleges további exportáló gyártókkal, amelyek adott esetben részt kívánnak venni a vizsgálatban.
(33)
Öt vietnami exportáló gyártó nyújtotta be a kért információkat és egyezett bele, hogy felvegyék a mintába, ám közülük egynek a vizsgálati időszakban egyáltalán nem volt exportértékesítése az Unióban. Ezért a Bizottság úgy döntött, hogy eltekint a vállalat vizsgálatától. A fennmaradó exportáló gyártók kis számára való tekintettel a Bizottság úgy döntött, hogy nincs szükség mintavételre.
(34)
A nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos elmondta, hogy Vietnamban a négy exportáló gyártóból három nyújtott be kitöltött kérdőívet, és hogy a Bizottságnak a kínai és az indiai export tekintetében is ilyen lefedettségre kellett volna törekednie. A Bizottság kiemeli, hogy az ágazat helyzete Vietnamban meglehetősen eltérő az együttműködő exportáló gyártók igen alacsony száma (nevezetesen 3) miatt, szemben a nagyszámú kínai és indiai exportáló gyártóval. Emiatt csak az utóbbi két országban volt szükség mintavételre. A Bizottság azt is tisztázni kívánja, hogy a három együttműködő és megvizsgált vietnami exportáló gyártó az érintett termék Vietnamból az Unióba érkező teljes importmennyiségének a 99 %-át képviseli.
b) Egyedi vizsgálat
(35)
Három kínai exportáló gyártó/gyártói csoport kért egyedi vizsgálatot az alaprendelet 27. cikkének (3) bekezdése alapján. Tekintettel az egyedi vizsgálatokra vonatkozó kérések számára és a kínai exportáló gyártók mintájának a méretére, e kérések kivizsgálása indokolatlanul nagy terhet jelentett volna. Ezért ezeket a kérelmeket elutasították.
(36)
Egy indiai exportáló gyártó kért egyedi vizsgálatot az alaprendelet 27. cikkének (3) bekezdése alapján. E kérés kivizsgálását a Bizottság jóváhagyta. Az a döntés született, hogy ebben a konkrét esetben az egyedi vizsgálat nem jelent indokolatlanul nagy terhet, és nem akadályozza meg a vizsgálat időre történő befejezését.
c) A kérdőívre adott válaszok
(37)
A Bizottság kérdőíveket küldött a Kínát képviselő feleknek (kifejezetten bankok, illetve PTA- és MEG-gyártók számára készült kérdőívekkel), az Indiát képviselő feleknek (kifejezetten bankok számára készült kérdőívekkel) és a Vietnamot képviselő feleknek (kifejezetten bankok, illetve PTA- és MEG-gyártók számára készült kérdőívekkel). Ezenkívül a Bizottság öt, a mintába felvett kínai exportáló gyártó, öt (négy, a mintába felvett és egy, a mintába fel nem vett) indiai exportáló gyártó, négy vietnami exportáló gyártó, négy uniós gyártó, öt független importőr és 105 felhasználó részére küldött kérdőíveket.
(38)
Kínára vonatkozóan a kínai kormány (Kereskedelmi Minisztérium) és az öt, mintába felvett kínai exportáló gyártó/gyártói csoport nyújtott be kitöltött kérdőívet. Indiára vonatkozóan az indiai kormány (Kereskedelmi és Ipari Minisztérium), a négy, mintába felvett indiai exportáló gyártó, valamint az egyedi vizsgálatot kérő indiai exportáló gyártó nyújtott be kitöltött kérdőívet. Vietnamra vonatkozóan a vietnami kormány (a Vietnami Versenyhatóság, az Ipari és Kereskedelmi Minisztérium és számos bank) nyújtott be választ. Egy exportáló gyártó, amely az Unióba irányuló exporton belül igen csekély mennyiséget képviselt, visszalépett az együttműködéstől, és nem válaszolt a kérdőívre. A fennmaradó három vietnami exportáló gyártó (amelyek közül kettő ugyanahhoz a csoporthoz tartozik) benyújtotta a kitöltött kérdőívet. Ezen túlmenően négy uniós gyártó, négy független importőr és tizenkét felhasználó nyújtott be kitöltött kérdőívet.
(39)
A nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos azt az észrevételt tette, hogy a mintába felvett uniós gyártóknak kiküldött kérdőívek száma és az importőrök, felhasználók száma nem áll arányban egymással. Mindenekelőtt a gazdasági szereplők egyes csoportjainak (uniós gyártók, exportáló gyártók, importőrök vagy felhasználók) kiküldött kérdőívek száma nem tükrözi megfelelően a Bizottság által nekik tulajdonított súlyt. Az egyetlen cél megfelelő szintű és mennyiségű információk gyűjtése a támogatás, a kár és az uniós érdek lehető legteljesebb mértékű elemzéséhez.
(40)
Ebben az esetben a mintába felvett négy uniós gyártónak, a mintába felvett öt kínai exportáló gyártónak, öt indiai exportáló gyártónak, négy vietnami exportáló gyártónak, öt importőrnek és minden ismert, illetve a Bizottságnál jelentkező felhasználónak kerültek kiküldésre kérdőívek. Az alaprendelet 27. cikke voltaképpen nem is írja elő a felhasználók közül történő mintavételt. Sőt, a korábbi piacvédelmi vizsgálatok tapasztalatai szerint bár bizonyos esetekben a rendelkezésre álló információk alapján számos felhasználóval fel lehet venni a kapcsolatot, közülük általában csak rendkívül kevesen hajlandóak visszaküldeni a kitöltött kérdőívet. Ezért a Bizottság ebben az esetben is aktívan kereste a lehetőséget a lehető legnagyobb számú felhasználóval való együttműködésre.
d) Ellenőrző látogatások
(41)
A Bizottság minden olyan információt beszerzett és ellenőrzött, amelyet a támogatás, az abból eredő kár és az uniós érdek ideiglenes meghatározása szempontjából szükségesnek tartott. Az alaprendelet 26. cikke szerinti ellenőrző látogatásokra a következő állami hatóságoknál, valamint pénzügyi intézményeknél és vállalatoknál került sor:
Kínai kormány
-
Kínai Kereskedelmi Minisztérium, Peking, Kína
Indiai kormány
-
Kereskedelmi és Ipari Minisztérium, Újdelhi
Vietnami kormány
-
Vietnami Versenyhatóság, Ipari és Kereskedelmi Minisztérium, Hanoi
-
Pénzügyminisztérium, Hanoi (többek között számos bankban tett ellenőrző látogatásokkal)
-
Thai Binh-i vámhatóság, Thai Binh város, Thai Binh tartomány
Uniós gyártók
-
Trevira GmbH, Bobingen, Németország
-
Wellman International Ltd., Kells, Írország
-
Greenfiber International S.A., Buzau, Románia
-
Silon s.r.o., Sezimovo Ústí, Cseh Köztársaság
Importőrök
-
Elias Enterprises Limited, Altrincham, Egyesült Királyság
Felhasználók
-
Sandler AG, Schwarzenbach/Saale, Németország
Kínai exportáló gyártók
-
Far Eastern Industries (Shanghai) Ltd, Sanghaj
-
Jiangsu Huaxicun Co, Huaxi Village, Csiangjin
-
Jiangsu Xinsu Chemical Fibre Co, Szucsou
-
Xiamen Xianglu Chemical Fibre Co, Hsziamen
-
Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Co, Fujang
Indiai exportáló gyártók
-
Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd., Mumbai
-
Ganesha Ecosphere Limited, Kanpur
-
Indo Rama Synthetics Ltd., Nagpur
-
Reliance Industries Limited, Mumbai
-
Polyfibre Industries Pvt. Ltd., Mumbai
Vietnam exportáló gyártói
-
Vietnam New Century Polyester Fibre Co Ltd., Halong város
-
Thai Binh Polyester Staple Fibre Joint Stock Company, Thai Thuy Town, Thai Binh Province and Hop Than Co. Ltd., Thai Binh város, Thai Binh tartomány (a továbbiakban együttesen: Thai Binh csoport).
(42)
A nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos elmondta, hogy a kínai gyártók többsége egy régióban összpontosul Csiangszu és Csöcsiang délkeleti partvidékén, és a négy ellenőrző látogatás közül egyik sem e két tartomány valamelyikébe irányult. Ebben a vonatkozásban megemlítendő, hogy a Jiangsu Xinsu Chemical Fibre Co és a Jiangsu Huaxicun Co Csiangszu tartományban, míg a Zhejiang Anshun Pettechs Fibre Csöcsiang tartományban működik. Ezért a kérelmet a Bizottság elutasította.
(43)
A panaszos további érvként fogalmazta meg, hogy két, termelési kapacitás tekintetében nagy kínai gyártó nem szerepelt a mintában. E tekintetben emlékeztetni kell arra, hogy a fenti (16) és (18) preambulumbekezdésben leírtak szerint a Bizottság a mintát az Unióba irányuló legnagyobb exportmennyiség alapján választotta ki, és abba az alaprendelet 27. cikkének megfelelően az Unióba szállító öt legnagyobb exportőr/exportáló gyártói csoport került bele. Pusztán az a tény, hogy Kínában léteznek más nagy PSF-gyártók is, nem kérdőjelezi meg a minta reprezentativitását.
(44)
A panaszos hasonló igényt fogalmazott meg Vietnammal kapcsolatban is azt állítva, hogy két nagy vietnami PSF-gyártó nem képezte a vizsgálat tárgyát. Ahogy azt a Bizottság a fenti (32)-(34) preambulumbekezdésben kifejtette, a vizsgálat minden olyan vietnami gyártóra kiterjedt, amely az Unióba PSF-et exportál, és három exportáló gyártó nyújtott be választ, amelyek szinte a teljes Unióba irányuló PSF-kivitelt képviselik. Annak a ténynek, hogy létezhetnek más nagy vietnami PSF-gyártók is, amelyek nem exportálják az érintett terméket az Unióba, nincs jelentősége az együttműködő exportáló gyártók reprezentativitása tekintetében.
1.3. VIZSGÁLATI IDŐSZAK ÉS FIGYELEMBE VETT IDŐSZAK
(45)
A támogatás és a kár vizsgálata a 2012. október 1. és 2013. szeptember 30. közötti időszakra (a továbbiakban: vizsgálati időszak) terjedt ki. A kár felmérése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2010. január 1. és a vizsgálati időszak vége közötti időszakra (a továbbiakban: figyelembe vett időszak) terjedt ki.
(46)
A nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos észrevételt tett a vizsgálati időtartamra vonatkozóan, amely szerinte túl rövid volt, és ezért „kedvezőtlenül befolyásolta” a Bizottság megállapításait. A panaszos azt állította, hogy a tizenkét hónapos időtartammal nem vették figyelembe azt, hogy az uniós gazdasági ágazatnak okozott kár állítólagosan több évig tartott. A panaszos annak a véleményének is hangot adott, hogy a panaszban felsorolt támogatások nem elemezhetők megfelelően egy tizenkét hónapos vizsgálati időszak alatt.
(47)
A kárelemzés vonatkozásában hangsúlyozni kell, hogy - szemben azzal, amit a panaszos állított - a Bizottság a 2010., 2011., 2012. éveket, továbbá a vizsgálati időszakot értékelte, nem pedig kizárólag a vizsgálati időszak tizenkét hónapját. A támogatás meghatározása tekintetében a Bizottság saját mérlegelési mozgásterén belül és összhangban az alaprendelet 5. és 11. cikkével tizenkét hónapos vizsgálati időszakot választott. A nyilvánosságra hozatalig sem a panaszos, sem más érdekelt fél nem tett észrevételt a vizsgálati időszak időtartamával kapcsolatban, amelyet az eljárás megindításáról szóló értesítés és a kérdőívek is tartalmaztak. A Bizottság úgy ítéli meg, hogy a tizenkét hónapos vizsgálati időszak megfelelően biztosítja a vizsgálat megállapításainak reprezentativitását. Ezért a kérelmet elutasítja.
1.4. NYILVÁNOSSÁGRA HOZATAL
(48)
2014. október 2-án a Bizottság minden érdekelt felet tájékoztatott azokról a lényeges tényekről és megfontolásokról, amelyek alapján meg kívánta szünteti az eljárást, és felkérte az érdekelt feleket, hogy tegyék meg észrevételeiket. Észrevételek érkeztek egy felhasználói szövetségtől, a panaszostól, egy kínai exportáló gyártótól és annak leányvállalataitól, négy indiai exportáló gyártótól, a kínai kormánytól és a vietnami kormánytól. A benyújtott észrevételeket a Bizottság értékelte és adott esetben tekintetbe vette.
(49)
A felhasználói szövetségtől kapott észrevételek az uniós érdekhez kapcsolódtak, amelyet nem értékeltek, mivel nincs ok intézkedések elrendelésére.
2. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS HASONLÓ TERMÉK
2.1. AZ ÉRINTETT TERMÉK
(50)
Az érintett termék a jelenleg az 5503 20 00 KN-kód alá besorolt, a Kínai Népköztársaságból, Indiából és Vietnamból származó, nem kártolt, nem fésült vagy más módon fonásra elő nem készített szintetikus poliészter vágott szál (a továbbiakban: érintett termék).
(51)
Az érintett termék általában PTA (Purified Terephthalic Acid, tisztított tereftálsav) vagy MEG (Mono Ethylene Glycol, monoetilén-glikol), illetve újrahasznosított PSF gyártásakor újrahasznosított PET-palackokból előállított pehely felhasználásával állítható elő. A terméket számos célra használják, például ruhákhoz, ruházati termékekhez és lakberendezési tárgyakhoz, de a gépjárműiparban, a higiéniai és gyógyászati ágazatban és az építőiparban is.
2.2. HASONLÓ TERMÉK
(52)
A vizsgálat szerint az alábbi termékek ugyanazokkal az alapvető fizikai, kémiai és műszaki jellemzőkkel, valamint felhasználási formákkal rendelkeznek:
-
az érintett termék,
-
az érintett országok belföldi piacán előállított és értékesített termék, és
-
az uniós gazdasági ágazat által előállított és az uniós piacon értékesített termék.
(53)
Következésképp a Bizottság úgy ítélte meg, hogy e termékek az alaprendelet 2. cikkének c) pontja értelmében vett hasonló termékek.
2.3. A TERMÉKKÖRT ÉRINTŐ KÉRELMEK
2.3.1. PTA-ból/MEG-ből előállított PSF és újrahasznosított PET-palackokból előállított PSF
(54)
Két állami hatóság és egy, az egyik érintett ország exportáló gyártóit képviselő szövetség szerint a PTA-ból/MEG-ből előállított PSF-et és az újrahasznosított PET-palackokból előállított PSF-et két különböző termékként kellene kezelni. Ezt az állításukat a legfontosabb nyersanyagokban mutatkozó különbségre alapozták, mivel a PSF bizonyos típusait PTA/MEG, míg más típusokat újrahasznosított PET-palackokból előállított pehely felhasználásával készítik. Ehhez kapcsolódóan fontos különbségként említették az önköltségi és az eladási árakat. Azt is megjegyezték, hogy jelentős minőségi különbség áll fenn a PTA-ból és MEG-ből, valamint az újrahasznosított PET-palackokból készített PSF között, ami kihat a felhasználás és alkalmazás módjára.
(55)
A PTA-ból/MEG-ből előállított PSF és az újrahasznosított PET-palackokból előállított PSF valóban két különböző PSF-típust jelent a PSF termékkörön belül. A két típus azonban ugyanolyan fizikai és kémiai jellemzőkkel bír, és végső felhasználási formáik is alapvetően azonosak. Vitathatatlan, hogy nem minden terméktípus cserélhető fel egymással, a korábbi vizsgálatok és a jelenlegi vizsgálat azonban megállapította, hogy a különböző terméktípusok között legalább részleges felcserélhetőség és egymást átfedő felhasználási terület fordul elő. Ezért a kérelmet a Bizottság elutasította.
(56)
Egy exportáló gyártó a beadványában megismételte, hogy az újrahasznosított PET-palackok és az újrahasznosított PET-palackokból előállított pehely használata eltérő termelési folyamatot és eltérő nyersanyagot jelent. Ugyanez a fél azt is hozzátette, hogy az újrahasznosított PET-palackokból előállított PSF önköltségi és eladási ára, valamint a mennyisége jelentősen elmarad a „normál PSF” hasonló mutatóitól. A Bizottság fenntartja azon véleményét, hogy a nyersanyag lényegében azonos, legyen szó újrahasznosított PET-palackokról vagy újrahasznosított PET-palackokból előállított pehelyről. A PET-pehelyhez képest a PET-palackok használata esetén felmerülő kiegészítő lépések a palackok válogatása és mosása, majd a palackok pelyhekké való feldarabolása. Minden ezt követő gyártási lépés azonos. Ezenkívül a végtermék ugyanazokkal a jellemzőkkel bír, bár tény, hogy - ahogy arra a termékkód is rámutat - eltérő minőségi szintek fordulhatnak elő. A különböző minőségi szintekből adódó (esetleges) árkülönbségek így már a termékkódban megmutatkoznak. Ezért a kérelmet elutasítja.
2.3.2. PSF-termékek és különleges PSF-ek
(57)
Egy állami hatóság és négy exportáló gyártó szerint a PSF-termékeket és a különleges PSF-eket különböző termékként kell kezelni a előállítási költségek, eladási árak és a használat különbözősége miatt. Azt is megjegyezték, hogy az uniós gazdasági ágazat a különleges PSF-ekre helyezi a hangsúlyt PSF-alaptípusként, míg az érintett országok főként PSF-termékeket forgalmaznak.
(58)
Az állítást megfogalmazó, az (57) preambulumbekezdésben említett állami hatóság és négy exportáló gyártó nem határozta meg a különleges PSF fogalmát.
(59)
A mintába felvett uniós gyártók fogalommeghatározása szerint a különleges PSF-ek közé tartozik a poliészter és polietilén kombinációjából készített, higiéniai termékekben való felhasználásra szánt PSF, a színezett (festett) PSF, az adott szakítószilárdsággal rendelkező PSF, a lángkésleltető PSF, az ipari felhasználásra szánt PSF (például az építőiparban használatos geotextíliák és nem szőtt anyagok), a vevővel együtt egyedi alkalmazásokhoz meghatározott, kifejlesztett és testreszabott PSF, valamint a gépjárműipar által felhasznált PSF (a gépkocsik látható burkolóanyagainak egységes színűeknek kell lenniük).
(60)
A mintába felvett uniós gyártók szerint a standard PSF-ek közé azok a PSF-ek tartoznak, amelyek a jellemzőik tekintetében nagyobb fokú rugalmasságot mutatnak.
(61)
A különleges PSF típus és a PSF-termék típus fogalommeghatározása alapján a két típus ugyanazokkal az alapvető fizikai, műszaki és kémiai jellemzőkkel rendelkezik. Az, hogy többféle típus, szint vagy minőség létezik, nem zárja ki e típusok egyetlen termékként való kezelését. A PSF-termékek lehetséges felhasználási területei szélesebbnek tűnnek, mint a különleges PSF-eké, ám ezek a különbségek nem elegendők ahhoz, hogy két külön termékként soroljuk be őket. Bár a különböző PSF-típusok konkrét felhasználási céljuknak megfelelően eltérő jellemzőkkel bírnak, alapvető fizikai jellemzőik, alkalmazási módjuk és használatuk azonos.
(62)
Azt is tisztázni kell, hogy a vizsgálati időszakban nem a különleges PSF típusok jelentették az uniós gyártók PSF-alaptípusát. Ez a típus átlagosan a mintába felvett uniós gyártók által gyártott összes PSF-típus mintegy 40 %-át alkotta a PSF-termékek és különleges PSF-ek gyártói fogalommeghatározása szerint.
(63)
A nyilvánosságra hozatalt követően egy exportáló gyártó egy újabb beadványban is megfogalmazta, hogy a különleges PSF típus és a PSF-termék típus nem „hasonló termékek”, így nem vizsgálhatók együtt. Ugyanez a fél hozzátette, hogy a különleges PSF típus és a PSF-termék típus esetében eltérőek a végső felhasználási formák, az előállítási költségek és az eladási ár. Ezért a Bizottság hibájaként rótta fel, hogy az nem vizsgálta a különleges PSF típus és a PSF-termék típus önköltségi és eladási ára közötti különbséget. Elmondása szerint nem világos, hogy miként határozták meg a vizsgált termék előállítási költségét és eladási árát, és arra kérte a Bizottságot, hogy vizsgálja meg az áron aluli értékesítés elemzését a PSF-termékek és a különleges PSF-ek adatainak a szétválasztása után.
(64)
A Bizottság megerősíti, hogy a PSF-et többféle terméktípusként értékesítik szövésre vagy fonástól eltérő alkalmazásokra. A PSF lehet például mono- vagy bikomponensű, illetve különböző jellemzőkkel rendelkezhet, pl. decitexben kifejezett finomság, szakítószilárdság, a fényesség, minőségi szint stb. tekintetében. Ezek a jellemzők termékkódban is megmutatkoznak, amelyre vonatkozóan nem érkezett észrevétel a Bizottsághoz. Vitathatatlan, hogy a PSF-termékek és a különleges PSF-ek nem minden alkalmazási mód esetében cserélhetők fel egymással, ám a különböző terméktípusok között részleges felcserélhetőség és egymást átfedő felhasználási terület fordul elő. A (61) preambulumbekezdésben leírtaknak és az ugyanerre a termékre vonatkozóan lefolytatott korábbi eljárások eredményeinek megfelelően e típusok fizikai és kémiai jellemzői, valamint végső felhasználási formáik alapvetően azonosak. Minden típus ugyanazokból a nyersanyagokból készül (PTA/MEG vagy újrahasznosított PET), amelyek az előállítási költségek több mint 60 %-át teszik ki. Ezekhez a rost bizonyos speciális jellemzőinek biztosítása érdekében adalékanyagok vagy további komponensek adhatók hozzá. A termékkódban megmutatkozik a nyersanyagok eredete és egyéb olyan tényezők, amelyek befolyásolják az előállítási költségeket és az eladási árat. Ugyanakkor a PSF-termékek és a különleges PSF termelési folyamata között nincs számottevő különbség. Ez jól látható a mintába felvett uniós gyártóknál is, amelyek közül egyik sem foglalkozott kizárólag PSF-termékek vagy különleges PSF-ek előállításával. Végül a különleges PSF-nek nem ismert egységes és általánosan elfogadott fogalommeghatározása. Az (59) preambulumbekezdésben leírtaknak megfelelően például egyes uniós gyártók különleges típusnak tekintik a higiéniai ágazatban használt PSF-et. Ezzel szemben számos felhasználó és egy felhasználói szövetség azt jelezte, hogy a higiéniai ágazatban például nedves törlőkendőkhöz használt PSF a PSF-termék típushoz tartozik, bár egészségügyi és biztonsági okokból ezeket lehetőség szerint nem szabad újrahasznosított nyersanyagból előállítani. Ezenkívül néhány uniós gyártó a bizonyos vevőspecifikus követelményeket kielégítő (például egy adott festékszínnel készülő) PSD-típusokat különleges PSF-nek tekinti, jóllehet ezek a típusok gyakran ugyanazzal a termelési folyamattal készülnek és ugyanaz az előállítási költségük, mint bármely más (termék jellegű) típusnak. Emiatt a Bizottság nem tudott a gyártók saját osztályozására támaszkodni a PSF-termék típus és a különleges PSF típus tekintetében, ezért a kérelmet elutasította.
2.3.3. A termékköre vonatkozó egyéb kérelmek
(65)
Egy felhasználó és egy felhasználói szövetség szerint a Kínából importált PSF jobb minőségű, mint az Unióban előállított PSF. Ezt egyrészt azzal az érvvel támasztották alá, hogy a Kínai Népköztársaságból származó PSF nem tartalmaz kemény polimerdarabokat. Egy másik érvben a kínai PSF fényességére hivatkoztak, míg az Unióban előállított PSF szerintük szürke árnyalatokat tartalmaz, mivel az uniós PSF-ek többsége újrahasznosított PET-palackokból készül.
(66)
A kemény polimerdarabokat tartalmazó uniós PSF-re vonatkozó első érvet semmilyen bizonyítékkal nem támasztották alá. Sőt, az állítás ellenkezőjét megfogalmazták más felhasználói beadványokban és kitöltött felhasználói kérdőíveken (amelyek szerint az uniós gyártók által előállított PSF általában jobb minőségű, mint az érintett országokban gyártott PSF).
(67)
A második, fényességre vonatkozó érv tekintetében a vizsgálat során adott információk megerősítik, hogy a PTA-ból/MEG-ből készült PSF általában fényesebb, mint az újrahasznosított PET-palackokból készült PSF (ha a termelési folyamat során nem adnak hozzá pigmentet és/vagy színélénkítő anyagokat). Ugyanakkor a két PSF-típus ugyanolyan fizikai és kémiai jellemzőkkel bír, és végső felhasználási formáik is alapvetően azonosak. Az is megjegyzendő, hogy a kár kiszámítása során az alapvető nyersanyag volt az egyik figyelembe vett jellemző. Más szóval az újrahasznosított PET-palackokból készített importált PSF-et csak újrahasznosított PET-palackokból készült uniós gyártású PSF-fel hasonították össze. Hasonlóképpen a PTA-ból/MEG-ből készített importált PSF-et is csak PTA-ból/MEG-ből készült uniós gyártású PSF-fel hasonították össze.
(68)
Egy felhasználói szövetség, egy exportáló gyártó és egy állami hatóság szerint a továbbfelhasználók gyakran megkövetelik, hogy a termékeket az érintett országokból (különösen Kínából) származó PSF-ből állítsák elő.
(69)
Ezen állítást semmiféle bizonyítékkal nem támasztották alá, és nem is tárták fel a három érintett országból származó PSF-hez való ragaszkodás indokait (ha feltételezzük, hogy ez a fajta ragaszkodás valóban létezik a továbbfelhasználó vevők körében).
(70)
A felhasználói szövetség konkrétan azt állította, hogy az uniós gépjárműipar kizárólag Kínából származó PSF-et fogad el.
(71)
Ezt az állítását azonban nem tudta alátámasztani, és nem bizonyította, hogy az uniós gyártók által előállított PSF az uniós gépjárműiparban nem használható. Sőt, ellenőrzött adatok igazolják, hogy uniós gyártók is jelentős mennyiségű PSF-et értékesítenek az Unió gépjárműipara számára, ami cáfolja a fentieket.
(72)
Egy exportáló gyártó állítása szerint az általa készített PSF és az uniós gyártók által előállított PSF két különböző termék, jóllehet egyaránt újrahasznosított PET-palackokból készülnek. Ez az exportáló gyártó azt mondja, hogy az általa előállított PSF (főként) újrahasznosított PET-palackokból (nem pehelyből) készül, amelynek más a termelési folyamata és más nyersanyagok felhasználásával jár, mint az újrahasznosított PET-palackokból készített pelyhet használó PSF-gyártók esetében.
(73)
A Bizottság ezt az állítást is elutasította, mert a PET-palack és a PET-palackból készült pehely (ami nem más, mint pehellyé aprított PET-palack) lényegében ugyanaz a nyersanyag, eltérő formában.
2.3.4. Következtetés
(74)
Ezért megállapításra került, hogy a vizsgálat hatálya alá tartozó két PSF-típus ugyanolyan fizikai, műszaki és kémiai jellemzőkkel bír, és végső felhasználási formáik is alapvetően azonosak.
3. TÁMOGATÁS
3.1. KÍNA
3.1.1. Általános rész
(75)
A Bizottság a panaszban, illetve a kitöltött kérdőívekben szereplő információk alapján a következő rendszereket vizsgálta, mivel ezek állítólag kínai kormányzati támogatásban részesülnek:
A.
A PSF-ágazatnak az állami tulajdonú bankok által biztosított kedvezményes hitelnyújtás, valamint a magánbankok kormányzat általi megbízása és utasítása
B.
Az áruk és szolgáltatások megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében történő biztosítása az állam által, valamint a magánszállítók kormányzat általi megbízása és utasítása
-
az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított PTA és MEG,
-
földterület és földhasználati jogok állam általi biztosítása a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében,
-
villamos energia biztosítása a kormányzat által,
-
olcsó vizet biztosító program.
C.
A textilágazatnak nyújtott fejlesztési és kamattámogatások
-
a „Go Global” egyedi alap,
-
a mezőgazdasági, könnyűipari és textiltermékek kereskedelmét előmozdító alap.
D.
Közvetlen adómentességet és adócsökkentést biztosító programok
-
külföldi (befektetési) vállalkozásokat illető társaságiadó-mentességek,
-
minősítéssel rendelkező belföldi vállalkozások közötti osztalék társaságiadó-mentessége,
-
új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásnak minősülő vállalatokra vonatkozó társaságiadó-csökkentés,
-
különleges gazdasági övezetek részére biztosított társaságiadó-csökkentés,
-
társaságiadó-csökkentés exportorientált vállalkozások számára,
-
a hazai gyártmányú berendezések beszerzési értékének legfeljebb 40 %-át kitevő adójóváírás.
E.
Közvetett adó- és behozatalivám-programok
-
héamentességek és behozatalivám-engedmények az importált berendezések használatára,
-
héa-visszatérítések kínai gyártású berendezések külföldi tőkével működő vállalatok általi beszerzéséért.
F.
Egyéb regionális/tartományi programok
-
adó- (és más) mentességek Csiangszu tartomány fejlesztési övezeteiben,
-
adóösztönző eszközök Csangcsou városban,
-
kedvezményes bérleti díjak Csangcsou városban,
-
exportösztönző eszközök Csöcsiang tartományban,
-
technológiai innovációs támogatások Csöcsiang tartományban,
-
adó- és vámkedvezmények a fejlesztési övezetekben Kuangtung tartományban,
-
exportösztönző eszközök Kuangtung tartományban,
-
jogi költségek visszatérítése Kuangtung tartományban,
-
külföldi kereskedelmi tevékenységekre vonatkozó (egyedi) alapok programja Kuangtung tartományban,
-
hitelkamat-támogatások a Kuangtung tartományban megvalósuló technológiai innovációs projektek támogatására,
-
kedvezményes adókulcsok a fejlesztési övezetekben Sanghaj tartományban,
-
kedvezményes infrastruktúra Sanghaj tartományban,
-
exportorientált vállalatokat célzó hitelezési és adópolitikák Sanghaj tartományban.
(76)
A Bizottság a panaszban foglalt valamennyi rendszert megvizsgálta. Valamennyi rendszer esetében megvizsgálta, hogy az alaprendelet 3. cikkének rendelkezései szerint megállapítható-e a kínai kormány általi pénzügyi hozzájárulás és a mintába felvett exportáló gyártóknak nyújtott gazdasági előny. A vizsgálat eredményei szerint ebben az esetben a vizsgált rendszerekre nyújtott gazdasági előny nem éri el az alaprendelet 14. cikkének (5) bekezdésében (3) meghatározott de minimis küszöbértéket. Ezért a Bizottság nem látja szükségesnek az egyes rendszerek kiegyenlíthetőségének a megállapítását.
A rendszerek és az egyedi vállalatoknak nyújtott gazdasági előnyök mértékének a részletes ismertetésére alább kerül sor.
3.1.2. Egyedi rendszerek
A mintába felvett kínai exportáló gyártók által a vizsgálati időszakban nem használt rendszerek
(77)
Az eredmények szerint a mintába felvett kínai exportáló gyártók/gyártói csoportok a vizsgálati időszakban nem vették igénybe az alábbi rendszereket, így nem volt megállapítható gazdasági előny.
-
a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított PTA és MEG,
-
az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított villamos energia,
-
az állam által a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított olcsó víz,
-
a „Go Global” egyedi alap,
-
a mezőgazdasági, könnyűipari és textiltermékek kereskedelmét előmozdító alap,
-
külföldi (befektetési) vállalkozásokat illető társaságiadó-mentességek,
-
új és csúcstechnológiát alkalmazó vállalkozásnak minősülő vállalatokra vonatkozó társaságiadó-csökkentés,
-
különleges gazdasági övezetek részére biztosított társaságiadó-csökkentés,
-
társaságiadó-csökkentés exportorientált vállalkozások számára,
-
a hazai gyártmányú berendezések beszerzési értékének legfeljebb 40 %-át kitevő adójóváírás,
-
egyéb regionális/tartományi programok.
(78)
Ami a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított PTA-t és MEG-t illeti, a panasz szerint egyes beszállítói iparágak és termékek a kínai kormány ellenőrzése alatt állnak, hogy kedvező árú felhasználandó anyagot, nevezetesen PTA-t és MEG-t biztosíthassanak PSF-gyártók számára. Ezen az alapon a PSF-gyártók kiegyenlíthető támogatásban részesülnek azáltal, hogy állami tulajdonú vállalatoktól állami gyártású PTA-t és MEG-t szereznek be a piaci árnál alacsonyabb áron, vagyis a megfelelő ellenszolgáltatásnál alacsonyabb összeg fejében.
(79)
A vizsgálat ugyanakkor feltárta, hogy a PSF gyártásával foglalkozó kínai exportáló gyártók/gyártói csoportok az exportra szánt PSF előállításához felhasznált PTA és MEG alapanyagot egy belső feldolgozó rendszeren keresztül importálják.
(80)
Ennek következtében a mintába felvett vállalatoknál ezen állítólagos program keretében nem volt megállapítható támogatás.
(81)
A nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos elmondta, hogy a Bizottság csak egyetlen, a mintába felvett kínai exportáló gyártók által a vizsgálati időszakban nem használt támogatási rendszert, nevezetesen a PTA/MEG támogatott árakon való biztosítását vizsgálta meg részlegesen. E rendszer vonatkozásában a panaszos kifejtette, hogy a minta összeállításának módja, valamint az a tény, hogy egy jelentős kínai PSF-gyártóra nem terjedt ki a vizsgálat, befolyásolta az e rendszeren keresztüli támogatás megítélését.
(82)
A fenti (16) és (18) preambulumbekezdésben leírtaknak megfelelően a vizsgálatban együttműködő 23 kínai exportáló gyártó/gyártói csoport közül a Bizottság kiválasztott egy, az öt legnagyobb exportáló gyártót/gyártói csoportot magában foglaló mintát, amelyet az alaprendelet 27. cikke alapján reprezentatívnak tekintett. A panaszos által említett, a mintába fel nem vett kínai gyártó nem exportált számottevő mennyiségű PSF-et az Unióba a vizsgálati időszakban. Ezért a gyártónak a mintából való kihagyása nem érintette a minta reprezentativitását és nem befolyásolta jelentősen a szóban forgó támogatási rendszerrel kapcsolatban levont következtetéseket.
(83)
A Bizottság megerősíti, hogy minden, a panaszban említett állítólagos támogatási rendszer vonatkozásában információkat kért és válaszokat várt, beleértve a panaszos által a nyilvánosságra hozatal kapcsán tett észrevételekben említett rendszereket is, ám ezekről a rendszerekről bebizonyosodott, hogy azokat a mintába felvett exportáló gyártók/gyártói csoportok nem veszik igénybe. A (78) preambulumbekezdésben a Bizottság további részletekkel szolgált a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében biztosított PTA/MEG vonatkozásában, mert ez a támogatási rendszer a panasz egyik lényegi eleme volt, amely jelentős kiegyenlíthető támogatást biztosíthat.
A mintába felvett kínai exportáló gyártók által a vizsgálati időszakban használt rendszerek
3.1.3. A PSF-ágazatnak biztosított kedvezményes hitelek
(84)
A panaszos állítása szerint a PSF-gyártók alacsony (támogatott) kamatú hiteleket kapnak a fejlesztési bankoktól és az állami tulajdonú kereskedelmi bankoktól a kínai kormánynak a textilipar és a kémiai rostok előállításával foglalkozó ágazat növekedését és fejlesztését előmozdító és támogató szakpolitikája keretében.
a) Jogalap
(85)
Kínában a kedvezményes hitelezésről a következő jogszabályok rendelkeznek: A Kínai Népköztársaság törvénye a kereskedelmi bankokról (a továbbiakban: banktörvény), a hitelekre vonatkozó általános szabályok, amelyet a Kínai Központi Bank 1996. június 28-án hirdetett ki, valamint az Államtanács 40. sz. határozata.
b) A támogatás összegének kiszámítása
(86)
Az alaprendelet 6. cikkének b) pontja értelmében a kedvezményes hitelekkel járó gazdasági előnyt a hitelt felvevő cég által fizetett kamatok és a cég által a piacon ténylegesen megszerezhető összehasonlítható kereskedelmi hitel esetében fizetendő összeg közötti különbözetként kell meghatározni. A Bizottság meghatározta az összehasonlítható kereskedelmi hitelek piaci viszonyítási alapját.
(87)
A viszonyítási alapot a kínai kamatlábak alapján határozták meg, kiigazítva a normál piaci kockázattal (vagyis úgy tekintették, hogy valamennyi kínai vállalat részére csak a „nem befektetési besorolású” kötvények legmagasabb kategóriáját adja (a Bloombergnél „BB”), és a Kínai Központi Bank megszokott hitelezési kamatlábára az ilyen minősítésű vállalatok által kibocsátott kötvények esetében várható felárat alkalmazza).
(88)
Az exportáló gyártók/gyártói csoportok gazdasági előnyét úgy számították ki, hogy figyelembe vették a százalékos arányban kifejezett kamatkülönbözet és a hitelből még fennmaradó összeg szorzatát, azaz a vizsgálati időszakban ki nem fizetett kamatot. Ezt az összeget aztán elosztották az együttműködő exportáló gyártók teljes forgalmával.
c) Következtetés
(89)
Az e rendszer keretében megállapított gazdasági előny mértéke 0 % és 0,50 % között van.
3.1.4. Földhasználati jogok biztosítása a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében
a) Jogalap
(90)
Kínában a földhasználati jog biztosítása a Kínai Népköztársaság földügyi igazgatásról szóló törvényének és a Kínai Népköztársaság ingatlanokról szóló törvényének hatálya alá tartozik.
b) Gyakorlati végrehajtás
(91)
A földügyi igazgatásról szóló törvény 2. cikkének megfelelően minden földterület állami tulajdonban van, mivel a kínai alkotmány, illetve a vonatkozó jogi rendelkezések szerint a föld a kínai nép közös tulajdona. A földet nem lehet eladni, a földhasználati jogot azonban a törvény alapján át lehet ruházni. Az állami hatóságok a földterületet nyilvános ajánlattétel, árajánlat vagy árverés útján ruházhatják át.
c) A vizsgálat megállapításai
(92)
Az együttműködő exportáló gyártók/gyártói csoportok információkat közöltek az általuk használt földterületről, illetve a földhasználati jogokra vonatkozó szerződésekről/okiratokról, a kínai kormány azonban a földhasználati jogok ellenértékének megállapításával kapcsolatban semmiféle tájékoztatást nem adott.
d) A támogatás összegének kiszámítása
(93)
Mivel megállapítást nyert, hogy a földhasználati jogokkal kapcsolatos viszonyokat Kínában nem a piac határozza meg, Kínában a jelek szerint a magánszektor vonatkozásában viszonyítási alapok egyáltalán nem állnak rendelkezésre. Így a kínai árak és költségek kiigazítása nem megvalósítható. Ilyen körülmények között a Bizottság azt állapította meg, hogy Kínában nincs működő piac, és az alaprendelet 6. cikke d) pontjának ii. alpontjával összhangban a gazdasági előny meghatározásához indokolt a külső viszonyítási alap használata. Mivel a kínai kormány nem volt hajlandó javaslatot tenni a külső viszonyítási alapra, a Bizottságnak a megfelelő külső viszonyítási alapot a rendelkezésre álló tények alapján kellett meghatároznia. Az alábbi (94) preambulumbekezdésben felsorolt okokból külső viszonyítási alapként a Tajvan Független Vámterületről származó információkat ítélték megfelelőnek.
(94)
A Bizottság véleménye szerint a tajvani földárak biztosítják a legjobb összehasonlítási alapot azon kínai földterületek vonatkozásában, ahol az együttműködő exportáló gyártók tevékenysége folyik. Az exportáló gyártók többsége Kína keleti részén található, fejlett, magas GDP-vel (gross domestic product, bruttó hazai termék) és nagy népsűrűséggel rendelkező tartományokban.
(95)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő félre átruházott gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy figyelembe vették az egyes vállalatok által a földhasználati jogokért fizetett összeg és a tajvani viszonyítási alapnak megfelelően fizetendő rendes összeg közötti különbözetet.
(96)
A Bizottság a számítás során a tajvani földterületek átlagos négyzetméterárát alkalmazta, és azt a földhasználati jogokra vonatkozó szerződések időpontja után bekövetkezett valutaleértékelődésnek és a GDP alakulásának megfelelően kiigazította. Az ipari földterületekre vonatkozó árak Tajvan Gazdasági Minisztériuma Ipari Hivatalának honlapjáról származnak. A valutaleértékelődést és a GDP alakulását Tajvan vonatkozásában a Nemzetközi Valutaalap 2011-es World Economic Outlook című kiadványában közölt inflációs ráták, illetve a tajvani egy főre jutó folyóáras, USD-ben kifejezett GDP alakulása alapján számították ki. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdésével összhangban - a kínai ipari földterületek földhasználati joga szokásos időtartamának (azaz 50 vagy 70 év) figyelembevételével - kivetítették a vizsgálati időszakra. Ezt az összeget aztán elosztották a mintába felvett exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
e) Következtetés
(97)
Az e rendszer keretében megállapított gazdasági előny mértéke 0,02 % és 0,82 % között van.
3.1.5. Közvetlen adómentességet és adócsökkentést biztosító programok
3.1.5.1. Minősítéssel rendelkező belföldi vállalkozások közötti osztalék társaságiadó-mentessége
a) Jogalap
(98)
Az osztalékbevételek ezen adómentességének jogalapja a társaságiadó-törvény 25-26. cikke és a társaságiadó-törvény végrehajtási szabályainak 83. cikke.
b) Gyakorlati végrehajtás
(99)
Ez a program más kínai belföldi vállalatokban részesedéssel rendelkező kínai belföldi vállalatoknak biztosít kedvezményes adóztatást olyan formában, hogy a belföldi anyavállalatok számára bizonyos osztalékokból, prémiumokból és más tőkebefektetésekből származó jövedelem után adómentességet nyújt.
c) A vizsgálat megállapításai
(100)
A mintába felvett két exportáló gyártó/gyártói csoport társaságiadó-bevallásán szerepel egy adómentes összeg. Az adóbevallás 5. mellékletében (Adókedvezményekről szóló éves beszámoló) szereplő feltételekkel összhangban ez az összeg a jogosult belföldi személyek és vállalkozások osztaléka, prémiuma és más befektetésből származó jövedelme. Az érintett vállalatok ezek után az összegek után nem fizettek társasági adót.
d) A támogatás összegének kiszámítása
(101)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felekre átruházott gazdasági előny az osztalékra vonatkozó adómentesség figyelembevételével eddig befizetett összeg levonása után a más kínai belföldi vállalatoktól kapott osztalékból származó jövedelem figyelembevételével fizetendő adó teljes összege. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
e) Következtetés
(102)
Az e rendszer keretében megállapított gazdasági előny mértéke 0 % és 0,06 % között van.
3.1.6. Közvetett adó- és behozatalivám-programok
3.1.6.1. Héamentességek és behozatalivám-engedmények az importált berendezések használatára
a) Jogalap
(103)
Ennek a programnak a jogalapja az Államtanács Guo Fa 37/1997. sz. körlevele a behozott berendezésekre vonatkozó adópolitika szabályozásáról, a Pénzügyminisztérium, a Vámügyi Főigazgatóság és a Központi Adóigazgatóság (2008. évi) 43. sz. közleménye, a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság 2006. február 22-i 316 2006. sz. közleménye az állami fejlesztési támogatásban részesülő belföldi vagy külföldi finanszírozású projektek igazolásának kezelésével kapcsolatos lényeges kérdésekről, továbbá a külföldi tőkével működő, illetve belföldi vállalkozások számára behozott, vámfizetés alól nem mentesíthető árucikkek 2008. évi jegyzéke.
b) Gyakorlati végrehajtás
(104)
Ez a program azoknak a külföldi tőkével működő vagy belföldi vállalkozásoknak biztosít héa- és behozatalivám-mentességet, amelyek a termelésükhöz tárgyi eszközöket importálnak. A mentességre való jogosultság feltétele, hogy a berendezés nem szerepelhet a támogatásra nem jogosult berendezések jegyzékében, és a támogatást igénylő vállalatnak be kell szereznie a kínai hatóságok vagy a Nemzeti Fejlesztési és Reformbizottság által - a vonatkozó befektetési, adózási és vámjogszabályokkal összhangban - kibocsátott, „államilag támogatott projekt” tanúsítványt.
c) A vizsgálat megállapításai
(105)
A mintába felvett kínai exportáló gyártók/gyártói csoportok közül négy jelezte, hogy az importált berendezések vonatkozásában mentes a héa és a behozatali vám alól.
d) A támogatás összegének kiszámítása
(106)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felek által szerzett gazdasági előny a behozott berendezésre vonatkozóan elengedett héa és vám összege. Az így kapott gazdasági előnyt a vállalat szokásos számviteli eljárásai szerint amortizálták a berendezés teljes élettartama alatt. Ezt a támogatási összeget (számláló) az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban elosztották az együttműködő exportáló gyártók vizsgálati időszakban lebonyolított összes forgalmával, mivel a támogatás megítélése nem az exportteljesítmény függvényében történt és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szerint került meghatározásra.
e) Következtetés
(107)
Az e rendszer keretében megállapított gazdasági előny mértéke 0 % és 0,45 % között van.
3.1.6.2. Héa-visszatérítések kínai gyártású berendezések külföldi tőkével működő vállalatok általi beszerzéséért
a) Jogalap
(108)
Ennek a programnak a jogalapját a következők képezik: a Központi Adóigazgatóság 1999. szeptember 20-i 171. sz. és 199. sz. körlevele a külföldi tőkével működő vállalatok által a belföldön előállított berendezések vásárlásakor fizetett adó visszatérítésével kapcsolatos eljárásra vonatkozó ideiglenes intézkedések közzétételéről, illetve a Pénzügyminisztérium és a Központi Adóigazgatóság 2008. évi 176. sz. közleménye a külföldi tőkével működő vállalatok által a belföldön előállított berendezések vásárlásakor fizetett adó visszatérítésével kapcsolatos politika végrehajtásának megszüntetéséről.
b) Gyakorlati végrehajtás
(109)
Ez a program a külföldi tőkével működő vállalatok számára a belföldön előállított berendezések vásárlásakor fizetett héa visszatérítésének formájában biztosít gazdasági előnyt. A berendezés nem tartozhat a vámfizetés alól nem mentesíthető árucikkek jegyzékébe és a berendezés értéke - „a belföldön előállított berendezések vásárlására vonatkozó kísérleti közigazgatási intézkedések” szerint - nem haladhatja meg a külföldi tőkével működő vállalatokra megállapított teljes beruházási összeghatárt.
c) A vizsgálat megállapításai
(110)
A mintába felvett két exportáló gyártó/gyártói csoport részletes tájékoztatást nyújtott be erről a rendszerről, beleértve a nekik nyújtott gazdasági előnyök mértékét is.
d) A támogatás összegének kiszámítása
(111)
A kiegyenlíthető támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő felekre átruházott gazdasági előny a belföldön előállított berendezések vásárlása után visszatérített héa összegének felel meg. Az így kapott gazdasági előnyt a szokásos ágazati gyakorlatnak megfelelően amortizálták a berendezés teljes élettartama alatt.
e) Következtetés
(112)
Az e rendszer keretében megállapított gazdasági előny mértéke 0 % és 0,01 % között van.
3.1.7. Egyéb regionális/tartományi programok
(113)
A vizsgálat megerősítette, hogy a mintába felvett vállalatok a vizsgálati időszakban nem részesültek gazdasági előnyben a (75) preambulumbekezdésben említett programok keretében.
3.1.8. A támogatások összege
(114)
A szubvencióellenes alaprendelet rendelkezései szerint a támogatások összege érték szerint kifejezve a kínai exportáló gyártók esetében 0,76 % és 1,77 % között van.
(115)
A nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos elmondta, hogy nem volt világos a számára a teljes támogatásikülönbözet-tartomány Bizottság általi kiszámításának a módja. A mintába felvett kínai exportáló gyártók/gyártói csoportok összesített támogatási tartományát érték szerint kifejezve a (114) preambulumbekezdésben leírtaknak megfelelően a mintába felvett öt kínai exportáló gyártó/gyártói csoport alsó és felső teljes támogatáskülönbözete határozza meg.
3.1.9. Következtetés Kínáról
(116)
Tekintettel a kínai exportáló gyártókra vonatkozó kiegyenlíthető támogatás de minimis összegére, nincs ok a Kínából származó PSF behozatalára vonatkozó intézkedések bevezetésére. A Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdésének megfelelően le kell zárni a Kínai Népköztársaságból származó behozatallal kapcsolatos vizsgálatot.
3.2. INDIA
3.2.1. Általános rész
(117)
A Bizottság a panaszban, illetve a kitöltött kérdőívekben szereplő információk alapján a következő rendszereket vizsgálta, mivel ezek állítólag indiai kormányzati támogatásban részesülnek:
1.
piacra összpontosító rendszer (Focus Market Scheme);
2.
termékre összpontosító rendszer (Focus Product Scheme);
3.
előzetes engedélyezési rendszer (Advance Authorisation Scheme);
4.
vám-visszatérítési rendszer (Duty Drawback Scheme);
5.
beruházási javak exportösztönzési rendszere (Export Promotion Capital Goods Scheme);
6.
adó- és vámmentességek és -csökkentések az exportorientált egységekben és a különleges gazdasági övezetekben (Tax and duty exemptions and Reductions in Export Oriented Units and the Special Economic Zones);
7.
exporthitelrendszer (Export Credit Scheme);
8.
jövedelemadó-fizetési kötelezettség alóli mentesség rendszere (Income Tax Exemption Scheme);
9.
járulékos exportösztönzési program (Incremental Exports Incentivisation Scheme);
10.
vámmentes behozatal engedélyezésének rendszere (Duty Free Import Authorisation);
11.
piacfejlesztési támogatási program (Market Development Assistance Scheme) valamint hitelgaranciák;
12.
Gudzsarát állam kormányának tőkebefektetés-ösztönző rendszere (Capital Invesment Incentive Scheme)
13.
Gudzsarát állam értékesítési adókedvezmény-rendszere (Gujarat Sales Tax Incentive Scheme) és Gudzsarát állam villamosenergiaadó-mentességi rendszere (Electricity Duty Exemption Scheme);
14.
nyugat-bengáli támogatási rendszerek (West Bengal Subsidy Schemes) - ösztönzők és adókedvezmények, köztük támogatások és értékesítési adó alóli mentesség;
15.
Maharashtra állam ösztönzőcsomag-rendszere (Maharashtra Package Scheme of Incentives), benne Maharashtra állam villamosenergiaadó-mentességi rendszere (Maharashtra Electricity Duty Exemption Scheme) és Maharashtra állam ipartámogatási szubvenciója (Maharashtra Industrial Promotion Subsidy).
A vizsgált indiai exportáló gyártók által a vizsgálati időszakban használt támogatási rendszerek
(118)
A vizsgálat eredményei szerint a mintában szereplő exportáló gyártók a vizsgálati időszak alatt az alábbi rendszerek keretében részesültek gazdasági előnyökben:
1.
piacra összpontosító rendszer (Focus Market Scheme, FMS);
2.
termékre összpontosító rendszer (Focus Product Scheme, FPS);
3.
vám-visszatérítési rendszer (Duty Drawback Scheme, DDS);
4.
előzetes engedélyezési rendszer (Advance Authorisation Scheme, AAS);
5.
vámmentes behozatal engedélyezésének rendszere (Duty Free Import Authorisation, DFIA);
6.
beruházási javak exportösztönzési rendszere (Export Promotion Capital Goods Scheme, EPCGS)
7.
Maharashtra állam ösztönzőcsomag-rendszere (Package Scheme of Incentives, PSI)
(119)
A fenti (118) preambulumbekezdés 1., 2., 4., 5. és 6. pontjában említett rendszerek az 1992. augusztus 7-én hatályba lépett, a külkereskedelemről (fejlesztés és szabályozás) szóló 1992. évi (1992/22 sz.) törvényen (a továbbiakban: külkereskedelmi törvény) alapulnak. A külkereskedelmi törvény feljogosítja az indiai kormányt, hogy értesítéseket adjon ki az export- és importpolitikával kapcsolatban. Ezek összefoglalása a „Foreign Trade Policy” (külkereskedelem-politika) dokumentumokban található, amelyeket a Kereskedelmi Minisztérium ötévente ad ki és rendszeresen frissít. A vizsgálati időszakra vonatkozó külkereskedelem-politikai dokumentum a „Foreign Trade Policy 2009-2014” (a továbbiakban: FTP 09-14). Az indiai kormány ezenfelül az „FT 09-14” dokumentumra irányadó eljárásokat is lefekteti egy „Handbook of Procedures, Volume I” (eljárási kézikönyv, I. kötet) című dokumentumban (a továbbiakban: HOP I 09-14). Az eljárási kézikönyvet rendszeresen frissítik.
(120)
A fenti (118) preambulumbekezdés 3. pontjában megjelölt vám-visszatérítési rendszer a Customs Act of 1962 (a vámokról szóló 1962. évi törvény) 75. szakaszán, a Central Excise Act of 1944 (a központi fogyasztási adókról szóló 1944. évi törvény) 37. szakaszán, a Financial Act of 1994 (a pénzügyekről szóló 1994. évi törvény) 93A. és 94. szakaszán, valamint a Customs, Central Excise Duties and Service Tax Drawback Rules of 1995 (a vámok, központi fogyasztási adók és szolgáltatási adók visszatérítéséről szóló 1995. évi szabályok) rendelkezésein alapul. A visszatérítésre vonatkozó szabályokat rendszeresen közzéteszik.
(121)
A fenti 7. pontban szereplő PSI rendszer a maharashtrai kormány 2007. évi ösztönzőcsomag-rendszerén alapul (2007. március 30-i PSI-1707/(CR-50)/IND-8 határozat).
3.2.2. Piacra összpontosító rendszer (Focus Market Scheme, FMS);
a) Jogalap
Az FMS részletes leírása az FTP 09-14 3.14. bekezdésében, valamint a HOP I 09-14 3.8. bekezdésében található.
b) Támogathatóság
(122)
A rendszer igénybevételére minden gyártó-exportőr és kereskedő-exportőr jogosult.
c) Gyakorlati végrehajtás
(123)
E rendszer keretében minden PSF terméknek a HOP I 09-14 37C. függelékének 1. és 2. táblázatában felsorolt országokba irányuló exportja a FOB paritáson számított értékének 3 %-áig vámhitelre jogosult. 2011. április 1-jétől minden terméknek a 37C. függelékének 3. táblázatában (különlegesen fontos piacok, Special Focus Markets) felsorolt országokba irányuló exportja a FOB paritáson számított értékének 4 %-áig vámhitelre jogosult. Bizonyos exporttevékenységeket ez a rendszer kizár, például az importált vagy átrakodott termékek exportját, az exportnak tekintett műveleteket, a szolgáltatások exportját, valamint a különleges gazdasági övezetekben működő egységek, illetve az exportorientált egységek exportforgalmát. A rendszerből ki vannak továbbá zárva egyes terméktípusok, például a gyémánt, a nemesfémek, az ércek, a gabonafélék, a cukor és a kőolajtermékek.
(124)
Az FMS keretében kapott exporthitelek szabadon átruházhatók, és a megfelelő vámhitel-jogosultsági bizonylat kiadási időpontjától számított 24 hónapig érvényesek. E hitelek bármely alapanyag vagy termék (köztük a beruházási javak) későbbi importja alkalmával felhasználhatók vámok kifizetésére.
(125)
A vámhitel-jogosultsági bizonylatot - a kivitel megtörténte vagy az áruk elszállítása után - az a kikötő bocsátja ki, ahonnan a kivitelt végezték. Amennyiben a panaszos a hatóságoknak minden releváns exportra vonatkozó okirat (pl. exportmegrendelés, számlák, szállítólevelek, a kivitelt igazoló banki bizonylatok) másolatát be tudja mutatni, az indiai kormánynak nincs lehetősége felülbírálni a vámhitelek megadását.
(126)
A vizsgálati időszakban a mintában szereplő négy exportáló gyártó vette igénybe ezt a rendszert.
(127)
A nyilvánosságra hozatalt követően a mintába felvett indiai exportáló gyártók közül három úgy érvelt, hogy, noha jogosultak lettek volna a gazdasági előny igénybevételére, nem kérelmezték azt az uniós export elősegítésére, így az abból származó haszon tekintetében nem lehet következtetéseket levonni. Azt is elmondták, hogy az FMS rendszer földrajzilag olyan országokra vonatkozik, amelyek nem tartoznak az Unióhoz, így azt az Unió nem egyenlítheti ki. E tekintetben az ellenőrző látogatások igazolták, hogy az FMS nyújtotta előnyöket harmadik országokba irányuló kivitelhez igényelték, mivel a rendszer alapvetően a harmadik országokba irányuló exportra vonatkozik. A szóban forgó exportáló gyártók ugyanakkor nem kérdőjelezték meg sem a rendszer (123)-(125) preambulumbekezdésben leírt módon történő gyakorlati megvalósítását, sem azt, hogy az FMS nyújtotta előnyökkel az érintett termék kapcsán élni lehet azáltal, hogy az FMS szerinti vámhitelek szabadon átruházhatók, és bármely alapanyag vagy termék (köztük a beruházási javak) későbbi importja alkalmával felhasználhatók vámok kifizetésére. Az érintett fél különösen nem vitatta azt, hogy az FMS keretében a jogosult harmadik országokba irányuló kivitelre vonatkozóan nyújtott vámhitelek felhasználhatók az Unióba exportált érintett termékhez hozzáadott alapanyagokra fizetendő vámok kiegyenlítésére.
(128)
Végül ezeket a gazdasági előnyöket a társaságok könyveiben eredményszemléleti alapon könyvelik el az exporttranzakciók napján, ami arra utal, hogy a gazdasági előnyre való jogosultság az exporttranzakció időpontjában jön létre, míg a kapott vámhitelt kétségtelenül egy későbbi szakaszban használják fel. Ezért ezt a kérelmet a Bizottság elutasította.
d) Az FMS-sel kapcsolatos következtetések
(129)
Az FMS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatást nyújt. Az FMS-vámhitel az indiai kormány pénzügyi hozzájárulását jelenti, mivel a hitelt végső soron behozatali vámok kiegyenlítésére veszik igénybe, ezzel csökkentve az indai kormány egyébként esedékes vámbevételét. Emellett az FMS-vámhitel gazdasági előnyt nyújt az exportőrnek, mivel javítja a likviditását.
(130)
Ezen túlmenően az FMS jogilag az exportteljesítménytől függ, és ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdése a) pontja alapján egyedinek és kiegyenlíthetőnek tekintendő.
(131)
Az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a rendszer nem tekinthető megengedhető vám-visszatérítési rendszernek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszernek. A rendszer nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i) pontjában, II. mellékletében (a vámkedvezmény meghatározása és szabályai), valamint III. mellékletében (a helyettesítő vámkedvezmény meghatározása és szabályai) megállapított szigorú szabályoknak. Az exportőrt semmi sem kötelezi a vámmentesen importált árunak a gyártási folyamatban való tényleges felhasználására, és a hitel összegét nem a ténylegesen felhasznált alapanyagokhoz viszonyítva számítják ki. Nem áll rendelkezésre olyan rendszer vagy eljárás, amely megerősítené, hogy a gyártási eljárásban mely alapanyagokat használták fel az exportált termékhez, illetve annak megerősítésére, hogy történt-e túlfizetés a behozatali vámok vonatkozásában az alaprendelet I. melléklete i) pontjának, valamint II. és III. melléklete értelmében. Az exportőrök jogosultak az FMS szerinti kedvezményekre, függetlenül attól, hogy importálnak-e alapanyagot vagy sem. Az előnyök igénybevételéhez elegendő, ha az exportőr egyszerűen árut exportál, anélkül hogy igazolnia kellene azt, hogy az alapanyagok importból származnak. Így még azon exportőrök is jogosultak az FMS-támogatás igénybevételére, akik minden alapanyagukat belföldön szerzik be, és egyáltalán nem importálnak felhasználható nyersanyagot. Ezen túlmenően az exportőr az FMS-vámhitelt beruházási javak behozatalára is felhasználhatja, noha ez utóbbiak nem tartoznak a megengedhető vámkedvezményrendszerek hatálya alá, amint az alaprendelet I. mellékletének i) pontja meghatározza, mivel nem használják el őket az exportált termékek előállítása során.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(132)
A kiegyenlíthető támogatások összegének kiszámítása a kedvezményezettnek juttatott gazdasági előny alapján történt, amelyről megállapítást nyert, hogy a vizsgálati időszakban a kérelmező eredményszemléleti alapon az exportügylet szakaszában befolyt bevételként könyvelte el. Az alaprendelet 7. cikkének (2) és (3) bekezdésével összhangban ezt a támogatási összeget (számláló) vetítették ki a vizsgálati időszak alatti exportforgalomra mint megfelelő nevezőre, mivel a támogatás az exportteljesítmény függvénye, és azt nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított mennyiségek alapján nyújtották.
(133)
A vizsgálati időszakban az érintett négy vállalat esetében az e rendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 0,15 %, 0,19 %, 0,42 % és 0,63 % volt.
3.2.3. Termékre összpontosító rendszer (Focus Product Scheme, FPS)
a) Jogalap
(134)
A rendszer részletes leírását az FTP 09-14 3.15-3.17. bekezdése és a HOP I 09-14 3.9-3.11. fejezete tartalmazza.
b) Támogathatóság
(135)
Az FTP 09-14 3.15.2. bekezdése szerint e rendszer igénybevételére a HOP I 09-14 37D. függelékében feltüntetett termékek exportőrei jogosultak.
c) Gyakorlati végrehajtás
(136)
A HOP I 09-14 37D. függelékében található jegyzékben szereplő termékeket forgalmazó exportőrök benyújthatnak vámhitelre jogosító igazolvány iránti kérelmet az FPS rendszer keretében (FPS Duty Credit scrip); a vámhitel az export FOB paritáson számított értéke 2, illetve 5 %-ának felel meg. A vizsgált érintett termék a 37D. függelék 1. táblázatában szerepel és 2 %-os vámhitelre jogosult.
(137)
Az FPS kiviteltől függő rendszer, vagyis az e rendszer kedvezményeire való jogosultsághoz a vállalatnak exportálnia kell. A vállalat online kérelmet nyújt be az illetékes hatósághoz, mellékelve az exportmegrendelés és a számlák másolatát, a kérelmezési díj kifizetését igazoló banki elismervényt, a szállítólevelek másolatát és a fizetést igazoló banki bizonylatot („bank realization certificate”) vagy a dokumentumok közvetlen negociálása esetén az átutalt valuta beérkezését igazoló dokumentumot („foreign inward remittance certificate”). Amennyiben a vállalat egy másik rendszerben igényelhető kedvezmény kérelmezése során már benyújtotta a szállítólevelek és/vagy a banki bizonylatok eredetijét, azok saját maga által igazolt másolatait is benyújthatja, amelyeken fel kell tüntetnie, hogy mely hatósághoz nyújtotta be az eredeti dokumentumokat. Az FPS rendszer keretében nyújtott hitel iránti online kérelem legfeljebb 50 szállítólevélre terjedhet ki.
(138)
Megállapítást nyert, hogy az indiai számviteli standardok szerint az FPS-hitelek az exportkötelezettség teljesítésekor a kereskedelmi számlákban eredményszemléleti alapon bevételként is elszámolhatók. Az ilyen hitelek felhasználhatók vámkifizetésre bármely, későbbiekben importált termék vonatkozásában, kivéve a beruházási javakat és az importkorlátozás alatt álló termékeket. Az ilyen hitelek ellenében behozott áru a belföldi piacon (forgalmi adó megfizetése mellett) értékesíthető vagy másként felhasználható. Az FPS-hitelek szabadon átruházhatók és a kibocsátásuk napjától számított 24 hónapig érvényesek.
(139)
A vizsgálati időszakban a mintában szereplő mind az öt exportáló gyártó igénybe vette ezt a rendszert.
(140)
A nyilvánosságra hozatalt követően a mintába felvett indiai exportáló gyártók közül három úgy érvelt, hogy, noha jogosultak lettek volna a gazdasági előny igénybevételére, az exportértékesítések legalább egy részére nem kérelmezték azt, így az abból származó haszon tekintetében nem lehet következtetéseket levonni. A szóban forgó exportáló gyártók ugyanakkor nem kérdőjelezték meg sem a rendszer (123)-(125) preambulumbekezdésben leírt módon történő gyakorlati megvalósítását, sem azt, hogy az FPS nyújtotta előnyökkel az érintett termék kapcsán élni lehet azáltal, hogy az FPS szerinti vámhitelek szabadon átruházhatók, és bármely alapanyag vagy termék (köztük a beruházási javak) későbbi importja alkalmával felhasználhatók vámok kifizetésére. Itt is megjegyzendő, hogy ezeket a gazdasági előnyöket a társaságok könyveiben eredményszemléleti alapon könyvelik el az exporttranzakciók napján, ami arra utal, hogy a gazdasági előnyre való jogosultság az exporttranzakció időpontjában jön létre, míg a kapott vámhitelt kétségtelenül egy későbbi szakaszban használják fel.
d) Az FPS rendszerrel kapcsolatos következtetések
(141)
Az FPS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatásnak minősül. Az FPS-hitel az indiai kormány pénzügyi hozzájárulása, mivel a hitelt végső soron behozatali vámok kiegyenlítésére veszik igénybe, ezzel csökkentve az indiai kormány egyébként esedékes vámbevételét. Emellett az FPS-hitel előnyhöz juttatja az exportőrt, mivel javítja a likviditását.
(142)
Ezen túlmenően az FPS jogilag az exportteljesítménytől függ, és ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdésének a) pontja alapján egyedinek és kiegyenlíthetőnek tekintendő.
(143)
Ez a rendszer az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében nem tekinthető megengedhető vám-visszatérítési rendszernek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszernek, mivel nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i. pontjában, a II. mellékletében (a vámkedvezményrendszerek meghatározása és szabályai) és a III. mellékletében (helyettesítő vámkedvezményrendszerek meghatározása és szabályai) meghatározott szabályoknak. Az exportőrt nem terheli kötelezettség a vámmentesen importált termékek felhasználására a gyártási folyamatban, és a hitel összegének kiszámítása nem a ténylegesen felhasznált alapanyagokhoz viszonyítva történik. Ezenfelül nem létezik rendszer vagy eljárás annak igazolására, hogy mely alapanyagokat használták fel az exportált termék előállítása során, illetve hogy az alaprendelet I. mellékletének i. pontja, valamint II. és III. melléklete értelmében történt-e importvám-túlfizetés. Végül az exportőr attól függetlenül jogosult a FPS-ből származó előnyök igénybevételére, hogy egyáltalán importál-e alapanyagot. Az előnyök igénybevételéhez elegendő, ha az exportőr egyszerűen árut exportál, anélkül hogy igazolnia kellene azt, hogy az alapanyagok importból származnak. Így még azok az exportőrök is jogosultak az FPS igénybevételére, akik minden alapanyagukat helyben szerzik be, és egyáltalán nem importálnak alapanyagként felhasználható árukat.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(144)
Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdésével és 5. cikkével összhangban a kiegyenlíthető támogatások összegét a kedvezményezettnek juttatott és a vizsgálati időszak során megállapíthatóan fennálló kedvezmény alapján számították ki. Ebben a tekintetben a Bizottság úgy ítélte meg, hogy a kedvezményezett akkor jut hozzá a gazdasági előnyhöz, amikor e rendszer alapján kerül sor exporttranzakciókra. Jelenleg az indiai kormánynak le kell mondania a vámilletékek beszedéséről, ami az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében pénzügyi hozzájárulásnak minősül. Amint a vámhatóságok kiállítják az export-szállítólevelet, amelyen egyebek mellett a szóban forgó kiviteli ügylethez nyújtandó FPS-hitel összege is szerepel, az indiai kormány már nem rendelkezhet a támogatás odaítéléséről vagy megtagadásáról. A fentiek fényében indokoltnak tekinthető az FPS keretében biztosított előnyök értékelése során figyelembe venni a rendszer keretében a vizsgálati időszakban megvalósuló valamennyi exporttranzakcióra megkapott hitelek összegét.
(145)
Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján a támogatás összegének mint számlálónak a kiszámításához a támogatás megszerzése érdekében szükségszerűen felmerült díjakat indokolt kérésre a hitelekből levonták. Az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésével összhangban ezt a támogatási összeget vetítették ki a vizsgálati időszak alatti teljes exportforgalomra (nevező), mivel a támogatás az exportteljesítmény függvénye, és azt nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított mennyiségek alapján nyújtották.
(146)
A vizsgálati időszakban az érintett öt vállalat esetében az e rendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 1,59 %, 1,75 %, 1,77 %, 1,85 % és 1,95 % volt.
3.2.4. Vám-visszatérítési rendszer (DDS)
a) Jogalap
(147)
A DDS részletes leírását a későbbi értesítésekkel módosított Custom & Central Excise Duties Drawback Rules, 1995 (a vámok és központi fogyasztási adók visszatérítéséről szóló 1995. évi szabályok) tartalmazzák.
b) Támogathatóság
(148)
A rendszer igénybevételére minden gyártó-exportőr és kereskedő-exportőr jogosult.
c) Gyakorlati végrehajtás
(149)
A jogosult exportőr kérelmezhet visszatérítést, amelyeket a rendszer keretében exportált termékek FOB-paritáson számított értékének százalékos arányaként számítanak ki. Az indiai kormány számos termék vonatkozásában meghatározta a visszatérítés mértékét, beleértve az érintett terméket is. E mértékeket a termék gyártása során alapanyagként felhasznált anyagok átlagos mennyisége vagy értéke, valamint az alapanyag után fizetett vámok átlagos összege alapján számítják ki. Ezek attól függetlenül alkalmazandók, hogy a behozatali vámokat megfizették-e vagy sem. A DDS-szint az érintett termék esetében a vizsgálati időszak során a következő volt: a FOB-paritáson számított érték 3 %-a 2012. október 9-ig, 2,1 %-a 2012. október 10. és 2013. szeptember 20. között és 1,7 %-a 2013. szeptember 21. óta.
(150)
Ahhoz, hogy jogosult legyen a rendszerben nyújtható támogatásra, a vállalatnak exportálnia kell. Amikor a szállítási adatokat felviszik a vámhatóság szerverére (ICEGATE), jelzik, hogy az export a DDS hatálya alatt zajlik, és visszavonhatatlanul rögzítik a DDS összeget. Miután a szállító vállalat kitöltötte az általános exportnyilatkozatot (Export General Manifest, EGM) és a vámhatóság megfelelő módon összevetette e dokumentumot a szállítási számla adataival, minden feltétel teljesül a visszatérítési összeg kifizetésének engedélyezéséhez, akár az exportőr bankszámlájára történő közvetlen utalással, akár intézvényezés révén.
(151)
Az exportőrnek emellett bizonyítékot kell benyújtania az exportjövedelem jóváírásáról, a kivitelt igazoló banki bizonylatok (Bank Realisation Certificate, BRC) révén. E dokumentumot azután lehet benyújtatni, hogy a visszatérítés összegét kifizették, ha azonban az exportőr meghatározott határidőn belül nem nyújtja be a BRC-t, a kifizetett összeget vissza kell fizetnie az indiai kormánynak.
(152)
A visszatérítés összege bármilyen célra felhasználható.
(153)
Megállapítást nyert, hogy az indiai számviteli standardok szerint a vámvisszatérítés összege az exportkötelezettség teljesítésekor a kereskedelmi számlákban eredményszemléleti alapon bevételként is elszámolható.
(154)
A vizsgálati időszakban a mintában szereplő exportáló gyártók közül kettő vette igénybe a DDS rendszert.
d) A DDS-sel kapcsolatos következtetések
(155)
A DDS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatást nyújt. Az úgynevezett vámvisszatérítés összege az indiai kormánytól származó pénzügyi hozzájárulás, mivel az indiai kormány részéről közvetlen finanszírozás formájában történik. Emellett a vámvisszatérítés összege gazdasági előnyt nyújt az exportőrnek, mivel a piacon nem elérhető feltételek mellett javítja a likviditását.
(156)
A kivitelre adott vámvisszatérítés mértékét az indiai kormány határozza meg a terméktől függően. Ugyanakkor, bár a támogatást vámvisszatérítésnek nevezik, a rendszer az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében nem rendelkezik a megengedhető vám-visszatérítési rendszerek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszerek jellemzőivel. Az exportőrnek kifizetett készpénz nem kapcsolódik a nyersanyagokra ténylegesen kifizetett behozatali vámokhoz, és nem olyan vámhitel, amely nyersanyagok múltbeli vagy jövőbeli importjára vonatkozó behozatali vámok kiegyenlítésére szolgál.
(157)
Ezt megerősíti az indiai kormány 24/2001. sz. körlevele is, amely egyértelműen kimondja, hogy „[a vámvisszatérítések mértéke] nem függ össze a tényleges alapanyag felhasználás mintájával, és az adott exportőr által vagy egyedi szállítások alapanyagainak tényleges érintettségével […]”, továbbá utasítja a regionális hatóságokat arra, hogy „az eljáró szervnek […] az alapanyagok belföldi vagy importált jellegét ténylegesen terhelő vámok kapcsán nem kell bizonyítékok feltüntetését […] előírnia az exportőrök által benyújtott [visszatérítési igényeknél]”.
(158)
Az exportőrök általi kivitelt követően az indiai kormány általi közvetlen finanszírozás formájában megvalósuló kifizetés az indiai kormány általi, az exportteljesítménytől függő közvetlen támogatásnak minősül, és így az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdésének a) pontja alapján egyedi és kiegyenlíthető támogatásnak tekintendő.
(159)
A fentiekben kifejtett indokok alapján megállapítást nyert, hogy a DDS kiegyenlíthető.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(160)
Az alaprendelet 3. cikkének (2) bekezdése és 5. cikke értelmében a kiegyenlíthető támogatások összegét a kedvezményezettnek juttatott és a vizsgálat időszaka során megállapíthatóan fennálló gazdasági előny figyelembevételével számították ki. Erre vonatkozóan ezt úgy tekintették, hogy a gazdasági előnyben a kedvezményezett abban az időpontban részesült, amikor az e rendszer szerinti exporttranzakció megtörtént. Jelenleg az indiai kormány köteles megfizetni a visszatérítés összegét, ami az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja értelmében pénzügyi hozzájárulásnak minősül. Amint a vámhatóság kiadja az exportfuvarszámlát - amely többek között megjelöli az adott exportügyletre nyújtandó vámvisszatérítés összegét - az indiai kormány rendelkezési joga megszűnik a támogatás megadása felett. A fentiek fényében indokoltnak tekinthető a DDS keretében biztosított előnyöket úgy értékelni, mint a rendszer keretében a vizsgálati időszakban megvalósuló valamennyi exporttranzakcióra megkapott vámvisszatérítések összegét.
(161)
Az alaprendelet 7. cikkének (2) bekezdésének megfelelően ezeket a támogatási összegeket az érintett termék vizsgálati időszak alatti teljes exportforgalmára vetítették ki (nevező), mivel a támogatás az exportteljesítmény függvénye, és azt nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított mennyiségek alapján nyújtották.
(162)
A fentiek alapján a vizsgálati időszakban az érintett két vállalat esetében az e rendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 0,24 % és 2,12 % volt.
3.2.5. Előzetes engedélyezési rendszer (AAS)
a) Jogalap
(163)
A rendszer részletes leírását az FTP 09-14 dokumentum 4.1.1-4.1.14. bekezdése, valamint a HOP I 09-14 4.1-4.30. fejezete tartalmazza.
b) Támogathatóság
(164)
Az AAS hat alrendszerből áll, amelyeket a (165) preambulumbekezdés mutat be részletesen. Ezek az alrendszerek többek között a jogosultak körének tekintetében különböznek egymástól. A gyártó exportőrök és a támogató gyártókhoz „kapcsolódó” kereskedő exportőrök az AAS „tényleges export” és „éves igény” alrendszereire jogosultak. A végső exportőrt ellátó gyártó exportőrök az AAS „köztes szállítások” alrendszerét vehetik igénybe. Az FTP 09-14 8.2. bekezdésében említett, „exportnak tekintett” (kváziexport) kategóriákat ellátó fővállalkozók - mint például az exportorientált egységeket ellátó beszállítók - az AAS „exportnak tekintett művelet” alrendszerének igénybevételére jogosultak. Végezetül a gyártó exportőrök közbenső beszállítói az előzetes kiadási megrendelés (Advance Release Order, ARO), valamint a fedezett belföldi akkreditív alrendszerei szerint az „exportnak tekintett” (kváziexport) kedvezményekre jogosultak.
c) Gyakorlati végrehajtás
(165)
Előzetes engedélyek a következőkre állíthatók ki:
a)
tényleges export (physical exports): ez a legfőbb alrendszer. Az alapanyagok vámmentes behozatalát teszi lehetővé egy meghatározott exporttermék gyártásához. A „tényleges” jelző itt azt jelenti, hogy az exportterméknek el kell hagynia India területét. Az engedélyben szerepel az importtámogatás és az exportkötelezettség, beleértve az exporttermék fajtáját is;
b)
éves igény (annual requirement): az ilyen engedély nem egy adott exporttermékre, hanem egy szélesebb termékcsoportra (például vegyi és kapcsolódó termékekre) vonatkozik. Az engedély jogosultja bármilyen alapanyagot vámmentesen hozhat be bármely, az adott termékcsoportba tartozó termék gyártásához, a korábbi exportteljesítménye alapján megállapított értékhatárig. Az adott termékcsoportba tartozó és az említett vámmentes nyersanyag felhasználásával gyártott bármely terméket exportálhatja;
c)
köztes szállítások (intermediate supplies): Ez az alrendszer abban az esetben alkalmazható, amikor két gyártó ugyanazt az exportterméket szeretné gyártani, és a termelési folyamatot felosztják maguk között. A közbenső terméket előállító gyártó exportőr vámmentesen hozhat be alapanyagokat, és e célból igénybe veheti az előzetes engedélyezési rendszert a köztes szállításokra. A gyártást a végső exportőr fejezi be, és a készterméket ő köteles exportálni;
d)
exportnak tekintett műveletek (deemed exports): ez az alrendszer lehetővé teszi a fővállalkozó számára, hogy az FTP 09-14 dokumentum 8.2. bekezdésének b)-f), valamint g), i) és j) pontjában említett vevőkategóriák részére „kváziexportként” értékesített áruk előállításához szükséges alapanyagokat vámmentesen importálja. Az indiai kormány szerint az exportnak tekintett műveletek azok az ügyletek, amelyek során a szállított áruk nem hagyják el az országot. Számos szállítási kategória kváziexportnak minősül, feltéve, hogy az árukat Indiában állítják elő; ide tartozik például egy exportorientált egységhez vagy egy különleges gazdasági övezetben (a továbbiakban: SEZ) található vállalathoz történő áruszállítás;
e)
előzetes kiadási megrendelés (a továbbiakban: ARO): Az AAS azon jogosultjának, aki közvetlen import helyett belföldi forrásból kíván alapanyagot beszerezni, lehetősége van azoknak az ARO-k terhére történő beszerzésére. Ilyenkor az előzetes engedélyeket ARO-megrendelésként érvényesítik, és a bennük meghatározott tételek szállításakor átruházzák azt a szállítóra. Az ARO átruházása feljogosítja a belföldi szállítót az FTP 09-14 8.3. bekezdésében meghatározott kváziexport-kedvezményekre (azaz közbenső szállításra/kváziexportra vonatkozó AAS rendszerre, kváziexport-visszatérítésre, valamint a végső jövedéki adó visszatérítésére). Az ARO-mechanizmus a szállítónak téríti vissza az adókat és a vámokat, nem pedig - vámvisszatérítés/vámvisszafizetés formájában - a végső exportőrnek. Az adók, illetve vámok visszatérítése belföldi alapanyagok és importált alapanyagok esetében egyaránt igénybe vehető;
f)
fedezett belföldi akkreditív (back to back inland letter of credit): ez az alrendszer szintén az előzetes engedély jogosultja részére történő belföldi szállításokra vonatkozik. Az előzetes engedély jogosultja kérheti valamely banktól belföldi akkreditív belföldi szállító javára történő megnyitását. Az engedélyt a bank a közvetlen behozatalra kizárólag a behozatal helyett belföldről beszerzett cikkek értéke és mennyisége tekintetében érvényesítheti. A belföldi szállító jogosult lesz az FTP 09-14 8.3. bekezdésében említett kváziexport-kedvezményekre (azaz az előzetes engedélyezési rendszer „köztes szállítások”, illetve „exportnak tekintett műveletek” alrendszerei igénybe vételére, az exportnak tekintett műveletekre nyújtandó export-visszatérítésre, valamint a végső jövedéki adó visszatérítésére).
(166)
A vizsgálati időszak során az AAS alapján a mintában szereplő vállalatok közül két vállalat részesült kedvezményekben. Ezek a vállalkozások a fent említett alrendszerek közül az a), d) és e) alpontok szerinti engedélyeket vettek igénybe. Ezért nem szükséges a többi, igénybe nem vett alrendszer kiegyenlíthetőségét megállapítani.
(167)
Az előzetes engedély jogosultjait jogszabály kötelezi arra, hogy - az indiai hatóságok által végzett ellenőrzésekhez - „a vámmentesen importált, illetve belföldön beszerzett áruk fogyasztásáról és felhasználásáról valósághű és megfelelő nyilvántartást” vezessenek, azaz a tényleges fogyasztást vegyék nyilvántartásba minden egyes engedélyre vonatkozóan, meghatározott formátumban (a HOP I 09-14 4.26. és 4.30. fejezete, valamint 23. függeléke). Ezt a nyilvántartást független okleveles könyvvizsgálónak, illetve kontrollernek kell ellenőriznie, aki igazolást ad ki arról, hogy megtörtént az előírt nyilvántartások és vonatkozó dokumentumok vizsgálata, továbbá a 23. függelék szerinti formában átadott információk minden tekintetben valósak és helytállóak.
(168)
Az AAS (165) preambulumbekezdés a) pontjában említett, tényleges exportra vonatkozó alrendszerének a mintában szereplő két vállalat általi, a vizsgálati időszakban történő igénybevétele tekintetében az indiai kormány rögzíti mind az importra engedélyezett mennyiséget és értéket, mind pedig az exportkötelezettség mennyiségét és értékét, és azokat dokumentálja az előzetes engedélyen. Ezenfelül az import és az export lebonyolításakor a kapcsolódó műveleteket a kormány tisztviselőinek fel kell vezetniük az előzetes engedélyre. Az AAS rendszer keretében engedélyezett import mennyiségét az indiai kormány határozza meg a standard input-output normák (a továbbiakban: SION) alapján, amelyek a legtöbb termékre, így az érintett termékre is léteznek.
(169)
Az importált alapanyagok nem ruházhatók át, és azokat az exporttermék előállításához kell felhasználni. Az exportkötelezettséget az engedély kiállításától számított, előírt időkereten belül kell teljesíteni (ez 24 hónap, ami két alkalommal meghosszabbítható, egyenként 6 hónappal).
(170)
A vizsgálat megállapította, hogy az indiai hatóságok által meghatározott ellenőrzési követelményeket a gyakorlatban nem tartották be.
(171)
A mintában szereplő két, ezen alrendszert igénybe vevő vállalat közül csak az egyik vezetett termelési és fogyasztási nyilvántartást. A fogyasztási nyilvántartás alapján azonban nem lehetett ellenőrizni, mely alapanyagokat használták fel az exportált termék gyártására és milyen összeget képviseltek. Az ellenőrzési követelmények tekintetében a vállalatok nem vezettek olyan nyilvántartásokat, amelyek bizonyítanák, hogy a fogyasztási nyilvántartás külső ellenőrzésére sor került volna. Összességében a Bizottság úgy véli, hogy a vizsgált exportőrök nem tudták bizonyítani, hogy teljesültek az FTP vonatkozó előírásai.
(172)
Az AAS (165) preambulumbekezdés e) pontjában említett ARO-ra vonatkozó alrendszerének a mintában szereplő egyik vállalat általi, a vizsgálati időszakban történő igénybevétele tekintetében az e rendszer keretében engedélyezett behozatalt az exportált késztermékek mennyiségének százalékában határozzák meg. Az előzetes engedélyek vagy mennyiségben, vagy pedig értékben határozzák meg az engedélyezett behozatal egységeit. Mindkét esetben a legtöbb terméknél - beleértve az e vizsgálat hatálya alá tartozó terméket is - a SION alapján állapítják meg a megengedett vámmentes beszerzések meghatározásához szükséges arányokat. Az előzetes engedélyben szereplő tételek az érintett, exportra kerülő késztermék előállításához felhasznált tételek.
(173)
Az előzetes engedély azon jogosultjának, aki közvetlen import helyett belföldi forrásból kíván alapanyagot beszerezni, lehetősége van azoknak az ARO-k terhére történő beszerzésére. Ilyen esetekben az előzetes engedélyeket ARO-kként érvényesítik, és a bennük meghatározott tételek szállítása után záradékolással átruházzák a szállítóra. Az ARO átruházása feljogosítja a szállítót a kváziexport-kedvezményekre, például kváziexport-visszatérítésre és a végső jövedéki adó visszatérítésére).
(174)
A vizsgálat megállapította, hogy az indiai hatóságok által meghatározott ellenőrzési követelményeket a gyakorlatban nem tartották be.
(175)
Az AAS (165) preambulumbekezdés d) pontjában említett, exportnak tekintett műveletekre vonatkozó alrendszerének a mintában szereplő egyik vállalat általi, a vizsgálati időszakban történő igénybevétele tekintetében az indiai kormány rögzíti mind az importra engedélyezett mennyiséget és értéket, mind pedig az exportkötelezettség mennyiségét és értékét, és azokat dokumentálja az engedélyen. Ezen túlmenően a behozatalkor és a kivitelkor a megfelelő tranzakciókat a kormánytisztviselőknek dokumentálniuk kell az engedélyen. Az e rendszer keretében engedélyezett import mennyiségét az indiai kormány határozza meg a SION alapján.
(176)
Az exportkötelezettséget az engedély kiállításától számított, előírt időkereten belül kell teljesíteni (ez 24 hónap, ami két alkalommal, egyenként 6 hónappal hosszabbítható meg).
(177)
Megállapítást nyert, hogy nem volt kapcsolat az importált alapanyagok és az exportált késztermékek között. Megállapítást nyert továbbá, hogy a kérelmező nem vezette a (167) preambulumbekezdésben említett, külső könyvelő által ellenőrizhető kötelező fogyasztási nyilvántartást. E követelmény megszegése ellenére a kérelmező élt az AAS keretében nyújtott gazdasági előnyökkel.
d) Az AAS rendszerrel kapcsolatos következtetések
(178)
Az importvámmentesség az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatásnak minősül, vagyis az indiai kormány részéről pénzügyi hozzájárulást jelent, hiszen csökkenti az egyébként esedékes vámbevételét és a vizsgált exportőröknek kedvezményt juttat, mivel javítja azok likviditását.
(179)
A jelen esetben igénybe vehető összes alrendszer jogilag egyértelműen az exportteljesítmény függvénye, ennélfogva az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdésének a) pontja alapján egyedinek és kiegyenlíthetőnek tekintendő. Exportkötelezettség vállalása nélkül a vállalatok e rendszer alapján nem juthatnak kedvezményekhez.
(180)
A jelen esetben használt alrendszerek egyike sem minősíthető az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében megengedhető vám-visszatérítési rendszernek vagy helyettesítő vám-visszatérítési rendszernek. A rendszer nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i) pontjában, II. mellékletében (a vámkedvezmény meghatározása és szabályai), valamint III. mellékletében (a helyettesítő vámvisszatérítés meghatározása és szabályai) megállapított szabályoknak. India kormánya nem alkalmazott hatékony ellenőrzési rendszert vagy eljárást annak igazolására, hogy az alapanyagokat az exportált termék gyártásához használták-e fel, és milyen mennyiségben (az alaprendelet II. melléklete II. részének 4. pontja; a helyettesítő vámkedvezményrendszerek esetében az alaprendelet III. melléklete II. részének 2. pontja). Úgy vélik továbbá, hogy az érintett termékre vonatkozó szabványos nyersanyag-végtermék normák nem voltak kellően pontosak, és önmagukban nem alkothatnak a tényleges fogyasztás ellenőrzésére szolgáló rendszert, mivel nem teszik lehetővé az indiai kormány számára annak kellő pontossággal történő ellenőrzését, hogy milyen mennyiségű nyersanyagot használtak fel az exporttermelésben. Ezenkívül az indiai kormány nem végzett további vizsgálatokat a ténylegesen érintett alapanyagok vonatkozásában, bár hatékonyan alkalmazott ellenőrzési rendszer hiányában ezt rendes körülmények között el kell végezni (az alaprendelet II. melléklete II. részének 5. pontja és III. melléklete II. részének 3. pontja).
(181)
A nyilvánosságra hozatalt követően a mintába felvett indiai exportáló gyártók egyike úgy vélte, hogy a rendszer nem kiegyenlíthető, mert a vállalat teljesítette az alapanyag-fogyasztási nyilvántartás független ellenőrzésére vonatkozó kötelezettségét, ez pedig elégséges ellenőrzésnek minősül az indiai kormány számára. Ez az érvelés nem elfogadható. Az indiai kormány általi ellenőrzés elkülönülten kezelendő a vállalatokra kirótt kötelezettségektől. Az ellenőrző látogatás igazolta, hogy az indiai kormány által működtetett ellenőrző rendszer nem felel meg az alaprendelet II. melléklete II. részének 4. pontjában előírt szabályoknak. Ezért ezt a kérelmet a Bizottság elutasította.
(182)
Ugyanez az a fél azt is elmondta, hogy az engedélyek egyesítése Indiában jogszerű, valamint hogy a vállalatot nem érheti hátrány amiatt, hogy a támogatáskülönbözet kiszámításához az érintett termék forgalma helyett a teljes exportforgalmat használja. Az engedélyek egyesítésének indiai jogszerűsége ebben az összefüggésben irreleváns. A vizsgálat eredményei szerint az egyesítés nyomán ésszerűen nem lehetett azonosítani PSF-re vonatkozó engedélyeket. A támogatáskülönbözet kiszámítása valójában nem a PSF-szintű, hanem az üzletági szintű gazdasági előnyökön kellett, hogy alapuljon, mivel az ellenőrzött információk alapján az (egyéb termékek előállításához igénybe vett) alapanyagok felhasználása nem volt megfelelően hozzárendelhető csak a PSF-hez. Ezért ezt a kérelmet a Bizottság elutasította.
(183)
A (165) preambulumbekezdés a), d) és e) alpontjában említett alrendszerek ezért kiegyenlíthetők.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(184)
Megengedhető vám-visszatérítési rendszerek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszerek hiányában a kiegyenlíthető előny a nyersanyagok importálása esetén rendes esetben járó teljes elengedett importvámnak felel meg. E tekintetben megjegyzendő, hogy az alaprendelet nem csak a „túlzott” mértékű vámelengedés kiegyenlítéséről rendelkezik. Az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és I. mellékletének i. pontja szerint a túlzott mértékű vámelengedés csak akkor egyenlíthető ki, ha az alaprendelet II. és III. mellékleteiben előírt feltételek fennállnak. Ezek a feltételek azonban a jelen esetben nem teljesültek. Tehát, ha a megfelelő nyomonkövetési eljárás megléte nem bizonyított, a visszatérítési rendszerekre vonatkozó fenti kivételt nem kell alkalmazni, és helyette a ki nem fizetett vámok (bevételkiesés) mennyiségének kiegyenlítésére, nem pedig a túlzott mértékű vámelengedés kiegyenlítésére vonatkozó szokásos szabály alkalmazandó. Az alaprendelet II. mellékletének II. részében és III. mellékletének II. részében foglaltaknak megfelelően a szóban forgó túlzott elengedés kiszámítása nem a vizsgálatot folytató hatóságra hárul. Ezzel szemben az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a vizsgálatot folytató hatóságnak kielégítő bizonyítékot kell találnia az állítólagos ellenőrzési rendszer alkalmasságának megcáfolására.
(185)
Az AAS rendszert igénybe vevő vállalatok támogatásának összegét az alkalmazott alrendszer keretében a vizsgálati időszak során importált anyagokra ki nem vetett importvámok (alapvám és különleges kiegészítő vám) alapján számították ki (számláló). Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően, a támogatás elnyeréséhez szükségszerűen felmerülő költségeket indokolt kérésre levonták a támogatás összegéből. Az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdése értelmében e támogatási összeget vetítették ki az érintett termék vizsgálati időszak alatti exportforgalmára (nevező), mivel a támogatást az exportteljesítmény függvényében adták, és megítélésének alapjául nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szolgált.
(186)
A vizsgálati időszakban az érintett három vállalat esetében az e rendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 0,11 %, 1,89 % és 4,31 % volt.
3.2.6. Vámmentes behozatal engedélyezésének rendszere (DFIA)
a) Jogalap
(187)
A DFIA részletes leírását az FTP 09-14 dokumentum 4.2.1-4.2.47. bekezdése, valamint a HOP I 09-14 4.31-4.36. fejezete tartalmazza.
b) Támogathatóság
(188)
A rendszer igénybevételére minden gyártó-exportőr és kereskedő-exportőr jogosult.
c) Gyakorlati végrehajtás
(189)
A DFIA egy olyan, exportot megelőző és exportot követő rendszer, amely lehetővé teszi a SION szerint meghatározott áruk vámmentes importját, amelyeket azonban - átruházható DFIA esetén - nem feltétlenül kell az exportált termék gyártásához felhasználni.
(190)
A DFIA csak azon alapanyagok importjára vonatkozik, amelyek a SION előírásainak eleget tesznek. Az importjogosultság a SION normákban említett mennyiségre és értékre korlátozódik, de kérésre ezt a regionális hatóságok felülvizsgálhatják.
(191)
Az exportkötelezettségre 20 %-os minimum értéknövelési követelmény vonatkozik. Az export lebonyolítható a DFIA engedély reményében, amely esetben az importjogosultságot az ideiglenes export arányában állapítják meg.
(192)
Az exportkötelezettség teljesítése után az exportőr igényelheti a DFIA engedély átruházhatóságát, ami a gyakorlatban a vámmentes importengedély piaci értékesítésnek jóváhagyását jelenti.
(193)
A vizsgálati időszakban a mintában szereplő exportáló gyártók közül egy vette igénybe a DFIA rendszert.
d) A DFIA rendszerrel kapcsolatos következtetések
(194)
A behozatali vámok alóli mentesség az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatásnak minősül. Az indiai kormány részéről pénzügyi hozzájárulást jelent, hiszen csökkenti az egyébként esedékes vámbevételét és a vizsgált exportőröknek kedvezményt juttat, mivel javítja azok likviditását.
(195)
Ezen túlmenően a DFIA jogilag egyértelműen az exportteljesítmény függvénye, és így az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése első albekezdésének a) pontja alapján egyedi és kiegyenlíthető támogatásnak tekintendő.
(196)
Az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a rendszer nem minősíthető megengedhető vámkedvezményrendszernek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszernek. A rendszer nem felel meg az alaprendelet I. melléklete i) pontjában, II. mellékletében (a vámkedvezmény meghatározása és szabályai), valamint III. mellékletében (a helyettesítő vámkedvezmény meghatározása és szabályai) megállapított szigorú szabályoknak. Ennek konkrét okai a következők: i. megengedi az olyan alapanyagok importköltségeinek utólagos megtérítését vagy visszatérítését, amelyeket más termék előállításához használnak fel; ii. nem áll rendelkezésre olyan ellenőrző rendszer vagy eljárás, amely megerősítené, hogy az exportált termék előállításához felhasználnak-e alapanyagokat, és ha igen, melyeket, illetve hogy keletkezett-e túlzott mértékű előny az alaprendelet I. melléklete i) pontja, valamint a II. és III. melléklete értelmében; és iii. az igazolások/engedélyek átruházhatósága azt jelenti, hogy egy DFIA-ban részesülő exportőrt semmi nem kötelez arra, hogy az igazolást ténylegesen felhasználja alapanyagok behozatalához.
(197)
A nyilvánosságra hozatalt követően a mintába felvett egyik indiai exportáló gyártó úgy érvelt, hogy az Indiában működő ellenőrző rendszer ésszerű, hatékony és megfelel India általános kereskedelmi gyakorlatának, így a rendszer kiegyenlítésének „elsődleges” oka nem áll fenn. A fentiekkel ellentétben a vizsgálat nem igazolta, hogy az Indiában működő ellenőrző rendszer lehetővé tenné annak megerősítését, hogy az exportált termék előállításához felhasználnak-e alapanyagokat, és ha igen, melyeket, illetve hogy keletkezett-e túlzott mértékű előny az alaprendelet I. melléklete i) pontja, valamint a II. és III. melléklete értelmében Ezenkívül a gyártó azt sem vitatta, hogy a rendszer megengedi az olyan alapanyagok importköltségeinek utólagos megtérítését vagy visszatérítését, amelyeket más termék előállításához használnak fel, sem pedig azt, hogy az igazolások/engedélyek átruházhatósága azt jelenti, hogy egy DFIA-ban részesülő exportőrt semmi nem kötelez arra, hogy az igazolást ténylegesen felhasználja alapanyagok behozatalához. Ezért ezt a kérelmet a Bizottság elutasította.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(198)
Megengedhető vám-visszatérítési rendszerek vagy helyettesítő vámkedvezményrendszerek hiányában a kiegyenlíthető előny a nyersanyagok importálása esetén rendes esetben járó teljes elengedett importvámnak felel meg. E tekintetben megjegyzendő, hogy az alaprendelet nem csak a „túlzott” mértékű vámelengedés kiegyenlítéséről rendelkezik.
(199)
Az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és I. mellékletének i. pontja szerint a túlzott mértékű vámelengedés csak akkor egyenlíthető ki, ha az alaprendelet II. és III. mellékleteiben előírt feltételek fennállnak. Ezek a feltételek azonban a jelen esetben nem teljesültek. Tehát, ha a megfelelő nyomonkövetési eljárás megléte nem bizonyított, a visszatérítési rendszerekre vonatkozó fenti kivételt nem kell alkalmazni, és helyette a ki nem fizetett vámok (bevételkiesés) mennyiségének kiegyenlítésére, nem pedig a túlzott mértékű vámelengedés kiegyenlítésére vonatkozó szokásos szabály alkalmazandó. Az alaprendelet II. mellékletének II. részében és III. mellékletének II. részében foglaltaknak megfelelően a szóban forgó túlzott elengedés kiszámítása nem a vizsgálatot folytató hatóságra hárul. Ezzel szemben az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében a vizsgálatot folytató hatóságnak kielégítő bizonyítékot kell találnia az állítólagos ellenőrzési rendszer alkalmasságának megcáfolására.
(200)
A DFIA rendszert igénybe vevő vállalatok támogatásának összegét az alkalmazott alrendszer keretében a vizsgálati időszak során importált anyagokra ki nem vetett importvámok (alapvám és különleges kiegészítő vám) alapján számították ki (számláló). Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően, a támogatás elnyeréséhez szükségszerűen felmerülő költségeket indokolt kérésre levonták a támogatás összegéből. Az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdése értelmében e támogatási összeget vetítették ki az érintett termék vizsgálati időszak alatti exportforgalmára (nevező), mivel a támogatást az exportteljesítmény függvényében adták, és megítélésének alapjául nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szolgált.
(201)
A vizsgálati időszakban az egyetlen érintett vállalat esetében az e rendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 4,95 % volt.
3.2.7. Beruházási javak exportösztönzési rendszere (EPCGS)
a) Jogalap
(202)
Az EPCGS részletes leírása az FTP 09-14 5. fejezetében, valamint a HOP I 09-14 5. fejezetében található.
b) Támogathatóság
(203)
E rendszer keretében nyújtott támogatásra a gyártó exportőrök, valamint a támogató gyártókhoz és szolgáltatókhoz „kapcsolódó” kereskedő exportőrök jogosultak.
c) Gyakorlati végrehajtás
(204)
Exportkötelezettség vállalásával a vállalat csökkentett vámtétel mellett importálhat (új és legfeljebb 10 éves használt) beruházási javakat. Ebből a célból az indiai kormány - kérelemre és térítés ellenében - EPCGS-engedélyt állít ki. A rendszer a keretében importált beruházási javak mindegyikére 3 %-os csökkentett vámtételt biztosít. Az exportkötelezettség teljesítése érdekében az importált beruházási javakat meghatározott idő alatt meghatározott mennyiségű exporttermék előállítására kell felhasználni. Az FTP 09-14 szerint az EPCGS keretében a beruházási javak 0 %-os vámtétellel is importálhatók, ilyen esetben azonban az exportkötelezettség teljesítésére rendelkezésre álló időszak rövidebb.
(205)
Az EPCGS-engedély jogosultja a beruházási javakat belföldi forrásból is beszerezheti. Ebben az esetben a beruházási javak belföldi előállítója jogosult a beruházási javak előállításához szükséges alkotóelemek vámmentes behozatalára. Választható lehetőségként a belföldi gyártó az EPCGS-engedély jogosultjának szállított beruházási javakra vonatkozóan kérheti „exportnak tekintett művelethez” kapcsolódó kedvezmény igénybevételét is.
(206)
Megállapítást nyert, hogy az EPCGS keretében a mintában szereplő három vállalat koncessziókat kapott, amelyeket a vizsgálati időszakban az érintett termék vonatkozásában nyújtottak.
d) Az EPCGS-sel kapcsolatos következtetések
(207)
Az EPCGS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatást nyújt. Az indiai kormány részéről a vámcsökkentés pénzügyi hozzájárulást jelent, mivel az engedmény csökkenti az indiai kormány egyébként esedékes vámbevételét. Ezen túlmenően a vámcsökkentés gazdasági előnyhöz juttatja az exportőrt, mert az importálásnál megtakarított vám növeli a vállalat likviditását.
(208)
Továbbá az EPCGS-szabályozás jogilag az exportteljesítmény függvénye, mivel az engedélyek exportkötelezettség vállalása nélkül nem nyerhetők el. Ezért ez a rendszer az alaprendelet 4. cikke (4) bekezdése a) pontjának első albekezdése szerint egyedinek és kiegyenlíthetőnek tekintendő.
(209)
Az EPCGS az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának ii. alpontja értelmében nem tekinthető sem megengedhető vám-visszatérítési rendszernek, sem helyettesítő vámkedvezményrendszernek. A beruházási javak nem tartoznak az ilyen megengedhető rendszerek hatálya alá, amint az alaprendelet I. mellékletének i. pontja meghatározza, mivel nem használják őket el az exportált termékek előállítása során.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(210)
A támogatás összegét az alaprendelet 7. cikkének (3) bekezdése értelmében az importált beruházási javak vonatkozásában meg nem fizetett vámok alapján számították ki, az érintett gazdasági ágazatban az ilyen beruházási javak szokásos értékcsökkenési időszakát tükröző időszakra elosztva. A vizsgálati időszakban kifizetett támogatási összeget ezután a meg nem fizetett vámok teljes összegének az értékcsökkenési időszakkal való elosztásával számították ki. Az így kiszámított és a vizsgálati időszakra vonatkozó összeget kiigazították az adott időszakra érvényes kamatlábakkal, annak érdekében, hogy az tükrözze az időszak során élvezett előny teljes értékét. E célra a vizsgálati időszak alatt Indiában érvényes kereskedelmi kamatlábat ítélték megfelelőnek. Az alaprendelet 7. cikke (1) bekezdésének a) pontjával összhangban a támogatás összegének a kiszámításához a támogatás megszerzése érdekében szükségszerűen felmerült díjakat indokolt kérésre levonták.
(211)
Az alaprendelet 7. cikke (2) és (3) bekezdésének megfelelően e támogatási összeget az érintett termék vizsgálati időszak alatti megfelelő exportforgalmára vetítették ki (nevező), mivel a támogatás az exportteljesítmény függvénye, és megítélésének alapjául nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított termékek mennyisége szolgált.
(212)
A nyilvánosságra hozatalt követően a mintába felvett két indiai exportáló gyártó a támogatási összeg kiszámításának a felülvizsgálatát kérte. Érvelésük szerint az EPCG-engedély érvénytelenítésére kerülhet sor, ami a beruházási javak belföldi forrásból történő beszerzéséhez vezethet, és ez esetben központi jövedéki adó van érvényben. E tekintetben azonban nincs kifejezett utalás érvénytelenített engedélyekre. Ezenkívül ezt a témát a vizsgálat során, amikor az állítás megfelelően ellenőrizhető lett volna, nem vetették fel. A támogatás összegének meghatározása mindenesetre a mintában szereplő vállalat e rendszer keretében beszerzett alapanyagainak a nyilvántartásán alapult. Ezért ezt a kérelmet a Bizottság elutasította.
(213)
A vizsgálati időszakban az érintett három vállalat esetében az e rendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 0,37 %, 0,40 % és 0,46 % volt.
3.2.8. Ösztönzőcsomag-rendszer (PSI)
a) Jogalap
(214)
Maharashtra kormánya 1964 óta az „ösztönzőcsomag-rendszer” néven ismert rendszer keretében ösztönzőket biztosít az iparnak a kevésbé fejlett területeken való elterjesztése érdekében, az állam fejlődő régióiban újonnan terjeszkedő egységek alapításához. A rendszert a bevezetése óta többször átalakították, a jelenlegi vizsgálat vonatkozásában a 2001. és 2007. évi változatok mérvadók. A 2001. évi ösztönzőcsomag-rendszert 2001. március 31-én indították el az IDL-1021/(CR-73)/IND-8 határozattal. A 2007. évi ösztönzőcsomag-rendszert 2007. március 30-én indították el az IDL-1707/(CR-50)/IND-8 határozattal.
b) Támogathatóság
(215)
Az említett határozatok felsorolják az ágazatok és vállalatok azon csoportjait, amelyek az ösztönzőrendszerek keretében támogathatók.
c) Gyakorlati végrehajtás
(216)
Annak érdekében, hogy a kevésbé fejlett régiókban megtelepedésre ösztönözze a vállalatokat, a maharashtrai kormány ösztönzőcsomagot hozott létre a Maharashtra állam fejlődő régiójában létrehozandó új, illetve terjeszkedő vállalatok számára. A határozat I. melléklete meghatározza az említett állam azon területeit, amelyek tekintetében a rendszer keretében kedvezmények nyújthatók. A 2007. évi rendszer keretében azonban csak abban az esetben vehetők igénybe ösztönzők, ha a 2007. évi rendszer szerinti támogathatósági igazolást („Eligibility Certificate”) állítottak ki, és a kedvezményezett megfelel az igazolásban meghatározott előírásoknak/feltételeknek. Ezt az igazolást a végrehajtó hatóság (állami szerv) állítja ki, és az a kedvezményezett (az úgynevezett támogatható vállalat) általi kereskedelmi célú termelés megkezdésének napjától érvényes.
(217)
A PSI több alrendszert tartalmaz, amelyek közül az alábbi kettő a mintában szereplő két exportáló gyártó számára biztosított gazdasági előnyöket a vizsgálati időszakban:
-
villamosenergiaadó-mentesség (EDE),
-
ipartámogatási szubvenció (IPS).
(218)
Az EDE azon új támogatható vállalatok számára adható, amelyeket meghatározott régiókban hoztak létre a támogathatósági igazolásban megadott időtartamra. A jelen esetben a két érintett exportáló gyártó 9, illetve 7 évre mentesül a villamosenergia-adó megfizetése alól. Az állam egyéb régióiban a 100 %-ban exportorientált egységek, valamint az információ- és biotechnológiai vállalatok - 10 éven keresztül - mentesülnek a villamosenergia-adó megfizetése alól.
(219)
A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy a vizsgálati időszakban a mintában szereplő egy, Maharashtra államban működő exportáló gyártónak származott gazdasági előnye a villamosenergia-adó alóli mentességet biztosító alrendszerből.
(220)
Az IPS a támogatható költségeknek a PSI rendszer egyéb alrendszereiből, pl. az EDE-ből származó gazdasági előnyökkel csökkentett összegéből számított 75-100 %-os támogatásra jogosítja fel a kedvezményezettet. Ez a gazdasági előny a támogathatósági igazolásban meghatározott időszakon keresztül nyújtható, és nem haladhatja meg a Maharashtra állam részére ugyanabban az időszakban fizetett héa értékét. A támogatható költségek az épületekre, gépekre és berendezésekre fordított tőkekiadások.
(221)
A vizsgálat során megállapítást nyert, hogy a mintában szereplő két, Maharashtra államban működő exportáló gyártónak származott gazdasági előnye az IPS alrendszerből.
(222)
A nyilvánosságra hozatalt követően a mintába felvett két indiai exportáló gyártó elmondta, hogy a maharashtrai kormány által nyújtott IPS alrendszer sem közvetlenül, sem közvetve nem vonatkozik a PSF gyártási, termelési és exportálási szakaszára, és hogy ez a gazdasági előny a megfizetett belföldi adók összegétől függ. Azt is kifejtették, hogy a rendszer célja nem az, hogy gazdasági előnyöket nyújtson az exportáló gyártóknak, hanem hogy ellensúlyozza a régió elmaradottságából származó költségeket, így a rendszer nem kiegyenlíthető. Ezenkívül elmondták, hogy a rendszert ismétlődő támogatásként, hanem eszközbeszerzési támogatásként kell kezelni, és hogy az igénybe vett teljes gazdasági előnyt szét kell osztani a támogatott tőke teljes értékcsökkenési időszakán. Ebben a vonatkozásban a vizsgálat megállapította, hogy a (220) preambulumbekezdésben leírtaknak megfelelően a támogatást évente fizetik a támogatható költségekre, amelyek az épületekre, gépekre és berendezésekre fordított tőkekiadásokat jelentik. Ezek a költségek közvetlenül kapcsolódnak a PSF-hez. Önmagában az a tény, hogy az évente igényelhető összeg felső határa az ugyanazon időszak alatt a maharashtrai kormánynak fizetett belföldi adók összegében van meghatározva, nem változtat azon, hogy a maharashtrai kormány által évente biztosított gazdasági előny az indiai kormány részéről pénzügyi hozzájárulást jelent, amely gazdasági előnyhöz juttatja a vizsgált exportáló gyártókat. Végül az évente fizetett támogatás nem rendelkezik az eszközbeszerzési támogatások jellemzőivel, még akkor sem, ha a kifizetés beruházási javakkal kapcsolatos költségeken alapul. Ezért ezt a kérelmet a Bizottság elutasította.
d) Az EDE és az IPS rendszerrel kapcsolatos következtetések
(223)
Mindkét alrendszer az alaprendelet 3. cikke (1) bekezdése a) pontjának i. alpontja és 3. cikkének (2) bekezdése értelmében támogatásnak minősül, mivel az indiai kormány olyan pénzügyi hozzájárulását jelenti, amely a vizsgált exportőrök számára gazdasági előnyt biztosított.
(224)
Ezek a támogatási alrendszerek az alaprendelet 4. cikkének (3) bekezdése értelmében egyediek, mivel maga a jogszabály, amely szerint a támogatást biztosító hatóság tevékenykedik, egy kijelölt földrajzi térségen belül működő, korlátozott számú vállalatra korlátozza a rendszerhez való hozzáférést.
(225)
Következésképp ezt a támogatást kiegyenlíthetőnek kell tekinteni.
e) A támogatás összegének kiszámítása
(226)
Az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésének és 5. cikkének megfelelően a kiegyenlíthető támogatás összegét a kedvezményezettnek az érintett termékkel kapcsolatban nyújtott, a vizsgálati időszak alatt feltárt gazdasági előny mértékének megfelelően állapították meg. Az alaprendelet 7. cikke (2) bekezdésének megfelelően ezt az összeget (számláló) vetítették ki az exportáló gyártó vizsgálati időszak alatti, az érintett termék tekintetében realizált teljes exportforgalmára, mivel a támogatás nem az exportteljesítmény függvényében történt, és nem a gyártott, megtermelt, exportált vagy szállított mennyiségek alapján nyújtották.
(227)
Az ezt a gazdasági előnyt igénybe vevő egyetlen vállalat esetében az EDE alrendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 0,31 % volt.
(228)
A vizsgálati időszakban az érintett vállalatok esetében az IPS alrendszer tekintetében megállapított támogatás mértéke 1,03 % és 1,91 % volt.
3.2.9. A kiegyenlíthető támogatások összege
(229)
A megállapítások alapján az alábbi táblázatban összefoglaltak szerint a mintában szereplő exportáló gyártók esetében a kiegyenlíthető támogatások teljes összege értékarányosan kifejezve 4,16 % és 7,65 % között változott.
1. táblázat
A kiegyenlíthető támogatások összege - India
(%)
Támogatási rendszer
FMS
FPS
DDS
AAS
DFIA
EPCGS
PSI/EDE
PSI/IPS
Összesen
Vállalat
Bombay Dyeing and Manufacturing Co. Ltd.
0,42
1,77
-
-
-
-
0,31
1,91
4,41
Ganesha Ecosphere Ltd.
-
1,95
0,24
0,11
4,95
0,40
-
-
7,65
Indo Rama Synthetics Ltd.
0,15
1,75
-
1,89
-
0,37
-
1,03
5,19
Polyfibre Industries Pvt. Ltd.
0,19
1,85
2,12
-
-
-
-
-
4,16
Reliance Industries Limited
0,63
1,59
-
4,31
-
0,46
-
-
6,99
3.3. VIETNAM
3.3.1. Általános rész
(230)
A Bizottság a panaszban, illetve a kitöltött kérdőívekben szereplő információk alapján a következő rendszereket vizsgálta, mivel ezek állítólag vietnami kormányzati támogatásban részesülnek:
A.
a PSF-ágazatnak az állami tulajdonú lévő bankok által biztosított kedvezményes kormányzati hitelnyújtás, valamint a magánbankok kormányzat általi megbízása és utasítása, továbbá kamattámogatás;
B.
a kormányzat által állami tulajdonú vállalatokon keresztül a PSF-ágazatnak a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében rendelkezésre bocsátott termékek;
C.
földterület és egyéb földdel kapcsolatos juttatások állam általi biztosítása a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében;
D.
közvetlen adókkal kapcsolatos mentességi és adócsökkentési programok;
E.
közvetett adó- és behozatalivám-programok;
F.
befektetett eszközök gyorsított értékcsökkenése;
G.
egyéb támogatási programok, egyebek mellett regionális és önkormányzati rendszerek.
(231)
A Bizottság a panaszban foglalt valamennyi rendszert megvizsgálta. Valamennyi rendszer esetében megvizsgálta, hogy az alaprendelet 3. cikkének rendelkezései szerint megállapítható-e a vietnami kormány általi pénzügyi hozzájárulás és az exportáló gyártóknak nyújtott gazdasági előny. A vizsgálat eredményei szerint ebben az esetben a vizsgált rendszerekre nyújtott gazdasági előny nem éri el az alaprendelet 14. cikkének (5) bekezdésében (4) meghatározott de minimis küszöbértéket. Ezért a Bizottság nem látja szükségesnek az egyes rendszerek kiegyenlíthetőségének a megállapítását.
(232)
Az egyértelműség és az átláthatóság kedvéért azonban az alábbiakban sor kerül a rendszerek részletes ismertetésére és az egyedi vállalatoknak nyújtandó kapcsolódó támogatási ráták meghatározására, tekintet nélkül arra, hogy a támogatások kiegyenlíthetőnek tekinthetők vagy sem. A gazdasági előny kiszámítása az alaprendelet 6. cikke szerint történt.
3.3.2. Egyedi támogatási rendszerek
A mintába felvett vietnami exportáló gyártók által a vizsgálati időszakban nem használt támogatási rendszerek
(233)
A vizsgálat eredményei szerint a mintába felvett vietnami exportáló gyártók az alábbi támogatási rendszereket nem használták:
a)
a kormányzat által állami tulajdonú vállalatokon keresztül a PSF-ágazatnak a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében rendelkezésre bocsátott termékek;
b)
befektetett eszközök gyorsított értékcsökkenése;
c)
egyéb támogatási programok, egyebek mellett regionális és önkormányzati rendszerek.
(234)
A kormányzat által állami tulajdonú vállalatokon keresztül a PSF-ágazatnak a megfelelő ellenszolgáltatásnál kisebb összeg fejében rendelkezésre bocsátott termékek tekintetében a panaszban foglalt állítás szerint a PSF előállításához fő nyersanyagként használt PTA-t/MEG-t a vietnami gyártók támogatott árakon szerzik be. A vizsgálat szerint ugyanakkor a vizsgált exportáló gyártók közül egy sem PTA-t/MEG-t használt fő nyersanyagként, hanem mindegyikük újrahasznosított PET-palackokat vagy PET-palackból készült pelyhet alkalmazott.
(235)
A nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos elmondta, hogy a Bizottság csak egyetlen támogatási rendszert, nevezetesen a PTA/MEG támogatott árakon való biztosítását vizsgálta meg részlegesen. E program vonatkozásában a panaszos kifejtette, hogy a minta összeállításának módja, valamint az a tény, hogy több jelentős vietnami PSF-gyártóra nem terjedt ki a vizsgálat, befolyásolta a program megítélését. A panaszos több más állítólagos vietnami támogatási programot is felsorolt, amelyekkel kapcsolatban a panaszban információkkal szolgált.
(236)
Ahogy azt a Bizottság a fenti (32)-(34) és (42) preambulumbekezdésben kifejtette, Vietnamban nem volt szükség mintavételre, mivel minden vietnami exportáló gyártó kifejezte együttműködési szándékát, és a három együttműködő gyártótól kapott válaszok a Vietnamból származó behozatal 99 %-át képviselték. Ezért a panaszos mintavétellel kapcsolatos érvei irrelevánsak a vizsgálat megállapításai tekintetében. Ezenkívül pusztán az a tény, hogy Vietnamban léteznek más nagy PSF-gyártók is, nem kérdőjelezi meg az együttműködő exportáló gyártók reprezentativitását. A Bizottság megerősíti, hogy minden, a panaszban foglalt állítólagos támogatás vonatkozásában információkat kért és válaszokat várt, beleértve a panaszos által a nyilvánosságra hozatal kapcsán tett észrevételekben említett támogatásokat is, ám ezekről a programokról bebizonyosodott, hogy azokat az együttműködő exportőrök nem veszik igénybe. A Bizottság részletekkel szolgált a PTA/MEG biztosítása vonatkozásában, mert ez a program a panasz egyik lényegi eleme volt, amely jelentős kiegyenlíthető támogatást biztosíthat.
A vizsgált vietnami exportáló gyártók által a vizsgálati időszakban használt támogatási rendszerek
(237)
Az eredmények szerint a vizsgált vietnami exportáló gyártók a vizsgálati időszakban az alábbi rendszereket vették igénybe.
3.3.3. Kedvezményes hitelnyújtás
3.3.3.1. A Vietnami Fejlesztési Bank által nyújtott, beruházás utáni kamattámogatás
(238)
A Vietnami Fejlesztési Bank (Vietnam Development Bank, a továbbiakban: VDB) egy állami tulajdonú fejlesztési bank, amelyet 2006-ban alapítottak a 108/2006/QD-TTg határozattal a fejlesztési beruházási és exporthitelekkel kapcsolatos állami szakpolitikák végrehajtására. A vizsgálati időszakban folyamatban volt egy VDB-program az egyes kereskedelmi bankoktól származó hitelekre biztosított kamattámogatás érdekében. Ennek keretében a Thai Binh csoport vállalatai szerződést kötöttek a VDB-vel a BIDV és a Vietcom Bank által nyújtott hitelek támogatására.
(239)
A program jogalapja a 2011. augusztus 30-i 75/2011/ND-CP rendelet, amely a 151/2006/ND-CP, 106/2008/ND-CP és 106/2004 ND-CP rendeletek helyébe lépett. A 75/2011 rendelet alkalmazását megelőzően aláírt szerződések esetén a korábbi rendeletek érvényesek.
(240)
Az e programból származó gazdasági előnyök mértéke a VDB által nyújtott kamatlábak és a kereskedelmi bankok által e két vállalat részére nyújtott hitelek kamatlába közötti különbözettel egyenlő. A program a kereskedelmi bankok által nyújtott, beruházási projektek finanszírozására használt hosszú és középtávú hitelekre vonatkozik.
(241)
Az e rendszerből származó gazdasági előny mértéke 0 % és 0,28 % között volt.
3.3.3.2. Egyes állami tulajdonú kereskedelmi bankok által nyújtott alacsony kamatozású hitelek
(242)
A vizsgálat szerint a vietnami bankszektor jelentős részben állami tulajdonú; a vizsgálati időszakban a vietnami gazdaságban nyújtott hitelek majdnem 50 %-át az 5 nagy állami tulajdonú bank (5) biztosította. A Vietnamban alapított bankok külföldi tulajdoni hányada korlátozva van (6). A kereskedelmi bankokat arra utasítják, hogy nyújtsanak kamattámogatást a vállalkozásoknak (7). A Vietnami Állami Bank határozza meg, hogy a kereskedelmi bankok legfeljebb mekkora kamatot számíthatnak fel az egyes szervezeteknek nyújtott hitelekért (8). A rendelkezésre álló információk alapján az állami tulajdonú kereskedelmi bankok alacsonyabb kamatlábakat kínálnak, mint más bankok.
(243)
Számos, a bankszektorra és a hitelnyújtásra vonatkozó vietnami jogszabály tesz említést a kedvezményes hitelekről. A 2001. évi 1627. sz. rendelet például a kedvezményes hitelezési politika hatálya alá tartozó ügyfeleknek nyújtott hiteleket (20. és 26. cikk), a hitelintézetekről szóló törvény pedig koncessziós hiteleket (27. cikk) említ.
(244)
A támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő fél által megszerzett gazdasági előny az alaprendelet 6. cikkének b) pontja szerint a hitelt felvevő vállalat által a kedvezményes hitel tekintetében fizetendő összeg és a vállalat által a piacon megszerezhető összehasonlítható kereskedelmi hitel tekintetében fizetendő összeg közötti különbözet.
(245)
A fenti (242) és (243) preambulumbekezdésben leírtak a vietnami pénzügyi ágazat jelentős torzulásaira utalnak. Ezért a Bizottság külső viszonyítási alapot vett igénybe a kedvezményes hitelekből származó gazdasági előny kiszámításához. A fenti (231) preambulumbekezdésben leírtaknak megfelelően mindez nem érinti a kedvezményes hitelnyújtásból származó támogatás kiegyenlíthetőségét. Ezenkívül a de minimis támogatás miatt a Bizottság semmilyen végső következtetést nem vont le a tekintetben, hogy az érintett bankok közjogi szervek-e, illetve hogy a bankok által végzett hitelkockázati értékelés elégséges-e.
(246)
A külső viszonyítási alapot csak a VND fizetőeszközben nyújtott hitelekre kellett alkalmazni, mivel semmi nem utalt arra, hogy USD-ben nyújtott hiteleket is támogatnának. Az együttműködő vállalatok közül csak a Thai Binh csoport kapott VND-hitelt. A viszonyítási alapot egy 48 közepes jövedelmű (GDP) országból álló kosár hitelkamatlábaiból számították ki a legutóbbi olyan időszak alapján, amelyhez adatok álltak rendelkezésre (2012). Néhány ország azért került kiválasztásra, mert a GDP-je hasonlít Vietnaméhoz. Ezeket a kamatlábakat aztán kiigazították a vizsgálati időszakban mért inflációval a reálkamatlábak megállapításához, majd kiszámították a 48 ország átlagát azon országok esetében, amelyekhez adatok álltak rendelkezésre. Az országos kamatlábak és az inflációs ráták forrása a Világbank volt. E közepes jövedelmű országok átlagos reálkamatlába 8,23 % a vizsgálati időszakban. Ezt a viszonyítási alapot összehasonlították a vizsgált vállalatoknak nyújtott VND-hitel inflációval kiigazított kamatlábaival.
(247)
Az e program keretében nyújtott gazdasági előny mértéke 0 % és 1,34 % között volt.
(248)
A nyilvánosságra hozatalt követően a vietnami kormány vitatta a vietnami pénzügyi rendszer torzulásaival kapcsolatos következtetéseket; beadványa szerint a Bizottságnak értékelnie kellett volna, hogy az állami tulajdonú kereskedelmi bankok közjogi szervek-e, illetve hogy az általuk végzett hitelkockázati értékelés elégséges-e. A vietnami kormány szerint ennek elemzése kihatott volna a pénzügyi hozzájárulás létezésével kapcsolatos következtetésre, valamint a program által biztosított gazdasági előny meghatározására szolgáló külső viszonyítási alap használatára.
(249)
A fenti (242)-(243) preambulumbekezdésben leírtaknak megfelelően a vizsgálat során összegyűjtött információk és bizonyítékok a vietnami bankrendszer jelentős torzulásaira mutatnak rá. E torzulások miatt, összhangban az alaprendeletben lefektetett szabályokkal, a gazdasági előny (ha van ilyen) mértékét külső viszonyítási alap segítségével kell meghatározni. Mivel a vietnami exportáló gyártóknak nyújtott előnyök de minimis mértékűek, a Bizottság nem látja szükségesnek annak vizsgálatát, hogy a bankok közjogi szervek-e, illetve hogy az általuk végzett hitelkockázati értékelés elégséges-e, ahogy azt a fenti (231) és (232) preambulumbekezdés is tisztázta.
3.3.4. Földhasználati jogok biztosítása
(250)
Mindkét együttműködő exportáló gyártó különleges ipari övezetekben használható földhasználati jogokat kapott. A Thai Binh csoport a földhasználati jogot közvetlenül az államtól kapta, míg a Vietnam New Century Polyester Fibre Co Ltd. (a továbbiakban: VNC) a számára biztosított földterületet egy részben állami tulajdonú társaságon keresztül bérli.
(251)
A Thai Binh csoport három földterülettel rendelkezik az ipari övezetben. A vizsgálati időszakban a csoport teljes mentességet élvezett két földterület bérleti díjának megfizetése alól. A mentességet a 121/2010/ND-CP és a 142/2005/ND-CP rendelet alapján biztosították. A csoport nem fizetett bérleti díjat a harmadik földterületért sem, mivel az a mentesség kérelmezésére vonatkozó közigazgatási eljárás szakaszában van. A mentesség tárgyát képező bérleti díjak jelentősen elmaradnak a csoport által az ipari övezet közelében található más hasonló földterületekért fizetett díjaktól és jócskán elmaradnak a régióra jellemző szokásos ingatlanáraktól.
(252)
A VNC nem kapott teljes mentességet a földhasználati jogok vonatkozásában, de egyértelmű volt, hogy a vizsgálati időszakban gazdasági előnyben részesült. A VNC három földterületet bérel egy részben állami tulajdonú társaságtól. Bár a vietnami kormány azt állította, hogy ezek az ügyletek magánfelek között zajlottak, a rendelkezésre álló információk cáfolják ezt az állítást. A VNC beruházási engedélye kedvezményes juttatásként sorolja fel a földterületek bérlését. Az engedélyben a Quang Ninh-i Népi Bizottság arra kötelezi a VNC-t, hogy vegye bérbe a földterületet ettől a társaságtól. Ezenkívül a földterületet a VNC-nek bérbe adó, részben állami tulajdonú társaság és a földterületek kezeléséért felelős helyi hatóság közötti szerződés szerint a földterület későbbi átadása csak a hatóság által meghatározott bizonyos feltételekkel lehetséges. Ez arra utal, hogy az állam részese a két fél közötti ingatlanügyletnek.
(253)
A gazdasági előny értékelése céljából a Bizottság összehasonlította az ipari övezetekben zajló ügyletekben alkalmazott alacsony ingatlanárakat egy hasonló földterületeken alkalmazott viszonyítási árral. A vizsgálat arra utaló jeleket talált, hogy a vietnami ingatlanpiacot állami beavatkozással szabályozzák és torzítják, mivel egyes kijelölt ipari övezetekben és/vagy támogatott üzleti ágazatokban mentesség vagy kedvezményes díjazás van érvényben a földhasználati jogok tekintetében. Ebben a konkrét esetben a Bizottság talált egy kellően megbízható, földhasználati jogokkal kapcsolatos ügyletet, mivel az érintett földterület kívül esik minden támogatott övezeten, és mivel az érintett vállalat a PSF-hez nem kapcsolódó területen tevékenykedik és semmilyen állami szakpolitikai ösztönzést nem kap. Az ebben az ügyletben alkalmazott árakat viszonyítási alapként használták fel a gazdasági előnyök értékeléséhez az általános vietnami ingatlanpiaci helyzettel kapcsolatos következtetések sérelme nélkül.
(254)
Az e rendszer keretében nyújtott gazdasági előny mértéke 0,17 % és 0,37 % között volt.
3.3.5. Közvetlen adómentességet és adócsökkentést biztosító programok
(255)
Mindkét együttműködő exportáló gyártó több közvetlen adókedvezményt vett igénybe a beruházási engedélyükben szereplő mentességek alapján. E mentességet alapja a 124/2008/ND-CP és a 122/2011/ND-CP rendelettel felváltott 164/2003/ND-CP rendelet, a 140/2012 körlevél és a 152/204/ND-CP rendelettel módosított és kiegészített 164/2003/ND-CP rendelet (a gépek behozatalára vonatkozó vám- és héamentesség).
(256)
A fenti jogszabályok szerint az adómentességek és adócsökkentések egyebek mellett a különleges ipari övezetekben/parkokban megtelepülő vállalatok, a nagyszámú munkavállalót alkalmazó vállalatok és a gazdaság bizonyos ágazataiban működő vállalatok számára elérhetők.
(257)
A támogatás összegét a támogatásban részesülő feleket érintő, a vizsgálati időszak vonatkozásában megállapított gazdasági előny mértékének megfelelően számították ki. A támogatásban részesülő fél által megszerzett gazdasági előnyt úgy számították ki, hogy a szokásos adókulcsnak megfelelően fizetendő adó teljes összegéből levonták a csökkentett kedvezményes adókulccsal kifizetett összeget, illetve a teljes mentesség szerinti adóösszeget. A támogatásnak minősülő összegek a legfrissebb éves adóbevallásokon alapulnak. A támogatást a teljes vállalatra vonatkozóan, a CIF paritáson megállapított uniós kiviteli forgalom százalékában határozták meg.
(258)
Az e rendszer keretében nyújtott gazdasági előny mértéke 0,11 % és 0,36 % között volt.
3.3.6. Importált nyersanyagokra vonatkozó behozatalivám-mentesség
(259)
A vizsgálati időszakban mindkét együttműködő exportáló gyártó mentességet kapott az importált nyersanyagokra fizetendő vám alól. A mentesség jogalapja a behozatali és kiviteli adóról szóló, a 87/2010/ND-CP rendelettel végrehajtott 45/2005/QH11 törvény. Az ellenőrzési és felügyeleti rendszer és eljárások szabályait a 194/2010TT körlevél fekteti le.
(260)
A vietnami kormány a kérdőívre adott válaszában jelezte, hogy vám-visszatérítési/-felfüggesztési rendszert működtet. A jogszabály szerint a mentesség az exportált termékek gyártása során felhasznált importált nyersanyagokra vonatkozik. A vámok az exportált végtermékben felhasznált importált nyersanyagok mennyiségének megfelelő mértékben visszatéríthetők.
(261)
Az eredmények szerint a vizsgálati időszakban a két együttműködő exportáló gyártó egyike sem részesült gazdasági előnyben e rendszer alapján. Bár mentesültek a nyersanyagokra vonatkozó behozatali vám megfizetése alól, túlzott mértékű vámelengedésre nem volt példa a vizsgálati időszakban. Mindkét vállalat viszonylag csekély belföldi forgalmat bonyolított az érintett termékből. Ezenkívül a fő nyersanyagok jelentős részét belföldön szerezték be, mivel az exportált érintett termék előállításához importált mennyiségek kevésnek bizonyultak.
(262)
A fentiekre való tekintettel a Bizottság nem látta szükségesnek annak megállapítását, hogy a bemutatott vám-visszatérítési rendszer összhangban van-e a WTO-szabályokkal, valamint az alaprendelet II. és III. mellékletének cikkeivel.
(263)
A nyilvánosságra hozatalt követően a vietnami kormány megerősítette a Bizottság e programmal kapcsolatos megállapításait. Ugyanakkor kiemelte, hogy a vietnami vám-visszatérítési rendszer minden tekintetben megfelel az alaprendelet II. és III. mellékletében foglalt szabályoknak, noha erre vonatkozóan a Bizottság nem vont le következtetéseket. A Bizottság tudomásul veszi a vietnami kormány ezen álláspontját. Mivel azonban a vietnami exportáló gyártóknak nyújtott gazdasági előnyök de minimis mértékűek, a Bizottság megerősíti azon álláspontját, hogy e vizsgálat keretében nem tartja szükségesnek annak ellenőrzését, hogy a vám-visszatérítési rendszer összhangban van-e az alaprendelet II. és III. mellékletében foglalt szabályokkal, ahogy azt a fenti (231)-(232) preambulumbekezdés is ismerteti.
3.3.7. Importált gépekre vonatkozó behozatalivám-mentesség
(264)
A vizsgálati időszakban mindkét együttműködő exportáló gyártó mentességet kapott az importált gépekre fizetendő vám és héa alól. A mentesség jogalapja a behozatali és kiviteli adóról szóló, a 87/2010/ND-CP rendelettel végrehajtott 45/2005/QH11 törvény. Az ellenőrzési és felügyeleti rendszer és eljárások szabályait a 154./2005/N-CP kormányrendelet, a 194/2010TT körlevél és a 117/2011 körlevél fekteti le.
(265)
A vállalatokat felkérték, hogy 10 évre visszamenőleg jelentsék be a gépek behozatalát. Bár egyértelmű volt, hogy az együttműködő exportáló gyártók számára ez a rendszer gazdasági előnyöket jelentett, ezek mértéke nem volt számottevő. Ennek oka, hogy a vállalatok gépbehozatala a PSF uniós értékesítéséhez képest nem volt jelentős. Ezenkívül a gazdasági előnyöket tompította az a tény, hogy a gépek adott idő (általában 10 év) alatt amortizálódtak, így a vizsgálati időszakra jutó gazdasági előny ennek megfelelően csökkent.
(266)
Az e rendszer keretében nyújtott gazdasági előny mértéke 0,08 % és 0,1 % között volt.
3.3.8. A támogatások összege
(267)
A szubvencióellenes alaprendelet rendelkezései szerint a támogatások összege érték szerint kifejezve a vietnami exportáló gyártók esetében 0,6 % és 2,31 % között van. Az országos támogatáskülönbözet a fenti két különbözet átlaga, vagyis 1,25 %. A fent bemutatott támogatást a teljes vállalatra vonatkoztatták és a CIF paritáson megállapított uniós kiviteli forgalom százalékában határozták meg.
(268)
A nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos elmondta, hogy nem volt világos a számára a teljes támogatásikülönbözet-tartomány Bizottság általi kiszámításának a módja, valamint az, hogy a Bizottság miért nem a magasabb különbözettel számolt, amely meghaladta volna a de minimis különbözetértéket. Ahogy azt a Bizottság az előző preambulumbekezdésben kifejtette, a mintába felvett vietnami exportáló gyártók/gyártói csoportok összesített támogatási tartománya érték szerint kifejezve a 0,6 %-os minimum- és a 2,31 %-os maximumérték között van. Ha azonban e különbözetek súlyozott átlagával számolunk, a támogatáskülönbözet országos átlagaként 1,25 % adódik, ami a de minimis küszöbérték alatt van. A támogatáskülönbözet országos átlagának a kiszámítása mindig ezzel a módszerrel történik az alaprendelet vonatkozó szabályainak megfelelően.
3.3.9. Következtetés Vietnamról
(269)
Vietnamban az országos támogatáskülönbözet 1,25 %. Mivel ez az érték de minimis mértékű, a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az alaprendelet 14. cikke (3) bekezdésének megfelelően le kell zárni a Vietnamból származó behozatallal kapcsolatos vizsgálatot.
4. A KÁR
4.1. AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT ÉS AZ UNIÓS GYÁRTÁS MEGHATÁROZÁSA
(270)
A vizsgálati időszakban a hasonló terméket 18 uniós gyártó gyártotta. Ezek a vállalatok alkotják az alaprendelet 4. cikkének (1) bekezdése értelmében vett uniós gazdasági ágazatot.
(271)
A vizsgálati időszakban a teljes uniós termelés mintegy 401 000 tonna volt. Ezt a számot a Bizottság az uniós gazdasági ágazatról rendelkezésre álló összes információ alapján állapította meg, például az együttműködő uniós gyártók ellenőrzött termelési statisztikái, valamint a panaszos által benyújtott számok alapján. A fenti (10) preambulumbekezdésben említettek szerint négy uniós gyártót vettek fel a mintába, amelyek a hasonló termék uniós össztermelésének 54 %-át képviselték.
4.2. UNIÓS FELHASZNÁLÁS
(272)
A Bizottság az uniós felhasználást a panaszos által benyújtott adatok felhasználásával az uniós gazdasági ágazatnak az uniós piacon megvalósuló értékesítési volumene, valamint a harmadik országokból származó, Eurostat-adatok szerinti behozatal alapján határozta meg.
(273)
Az uniós felhasználás a következőképpen alakult:
2. táblázat
Uniós felhasználás (tonna)
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Teljes uniós felhasználás
838 397
869 025
837 066
890 992
Index
100
104
100
106
Forrás: panasz, Eurostat
(274)
Az uniós felhasználás 2011-ben érte el a csúcspontját a gyapotárak megemelkedése miatt, amit a 2010-es gyapotterméssel kapcsolatos problémák okoztak. Ennek következtében megnőtt a gyapotot helyettesítő PSF iránti kereslet, amely azonban a következő évben ismét lecsökkent. A vizsgálati időszakban ismét az uniós felhasználás 6 %-os növekedése volt megfigyelhető.
4.3. AZ ÉRINTETT ORSZÁGOKBÓL ÉRKEZŐ BEHOZATAL
4.3.1. Az érintett országokból származó behozatal hatásainak összesített értékelése
(275)
A Bizottság megvizsgálta, hogy az érintett országokból származó PSF behozatalát az alaprendelet 8. cikkének (3) bekezdése értelmében összesítve kell-e értékelni.
(276)
A Kínai Népköztársaságból és Vietnamból származó behozatal vonatkozásában megállapított támogatáskülönbözet az alaprendelet 8. cikke (3) bekezdésének a) pontjában meghatározott de minimis küszöbérték alatt volt.
(277)
Ezért az összesítés feltételei nem teljesültek, így az okozati elemzés az Indiából származó behozatal hatásaira korlátozódik.
4.3.2. Az Indiából származó behozatal mennyisége és piaci részesedése
(278)
A Bizottság az import mennyiségét az Eurostat adatai alapján határozta meg. Az import piaci részesedését az Indiából származó behozatalnak a teljes uniós felhasználáson belüli részaránya alapján állapították meg (az utóbbit az uniós gyártók általi összes uniós értékesítés és az Unióba érkező összes PSF-import összegeként számították ki).
(279)
Az Indiából az Unióba történő behozatal a következőképpen alakult:
3. táblázat
A behozatal volumene (tonna) és piaci részesedése
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Az Indiából származó behozatal mennyisége (tonna)
51 258
59 161
63 191
60 852
Index
100
115
123
119
Piaci részesedés
6,1 %
6,8 %
7,5 %
6,8 %
Index
100
111
123
112
Forrás: Eurostat
(280)
Az Indiából származó behozatal összességében viszonylag állandó volt: a figyelembe vett időszakban 6 % és 7,5 % közötti uniós piaci részesedést ért el.
4.3.3. Az Indiából származó termékek ára és alákínálás
(281)
A Bizottság az importált termékek árát az Eurostat adatai és az együttműködő exportőrök ellenőrzött adatai alapján határozta meg. Az importált termékek esetében az alákínálást az együttműködő exportőrök és az együttműködő uniós gyártók ellenőrzött adatai alapján határozták meg.
(282)
Az Unióba irányuló indiai import átlagára a következőképpen alakult:
4. táblázat
Importár (EUR/tonna)
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
India
1 025
1 368
1 239
1 212
Index
100
134
121
118
Forrás: Eurostat és együttműködő exportőrök ellenőrzött adatai
(283)
2011-ben a PSF áremelkedése volt megfigyelhető; ez volt a korábban említett gyapotválság éve. Az ezt követő években az árak csökkentek, de továbbra is magasabbak voltak a 2010-es szintnél. A vizsgálati időszakban a PSF ára 18 %-kal meghaladta a 2010-es mértéket.
(284)
A Bizottság a vizsgálati időszakra jellemző alákínálás mértékét úgy állapította meg, hogy terméktípusonként összehasonlította a mintába felvett együttműködő indiai gyártóktól származó behozatalnak az Unió piacán az első független vevő részére történő értékesítés során alkalmazott érkeztetési importáraiból képezett súlyozott átlagot, megfelelően kiigazítva a vámtételekkel és a behozatalt követő költségekkel, és ugyanazon terméktípusoknak a mintába felvett uniós gyártók által az Unió piacán független vevők részére történő értékesítése során alkalmazott eladási árak gyártelepi szintre igazított súlyozott átlagát.
(285)
Az árakat típusonként hasonlították össze, a kereskedelem azonos szintjén történő ügyleteket vizsgálva, az adatokat szükség esetén kiigazítva, a visszatérítések és kedvezmények levonása után. Az összehasonlítás eredményét a mintába felvett uniós gyártók vizsgálati időszak alatt lebonyolított forgalmának százalékában fejezték ki. Ennek alapján az Indiából származó behozatal alákínálási különbözeteinek súlyozott átlaga az uniós piac tekintetében 4,1 % és 43,7 % között mozogott.
4.4. AZ UNIÓS GAZDASÁGI ÁGAZAT GAZDASÁGI HELYZETE
4.4.1. Általános megjegyzések
(286)
A támogatott import uniós gazdasági ágazatra gyakorolt hatásának vizsgálata az alaprendelet 8. cikke (4) bekezdésének megfelelően magában foglalta valamennyi olyan gazdasági mutató értékelését, amely a figyelembe vett időszak alatt hatást gyakorolt az uniós gazdasági ágazat helyzetére.
(287)
A (10) preambulumbekezdésben említetteknek megfelelően az uniós gazdasági ágazatot ért esetleges kár meghatározása érdekében mintavételt alkalmaztak.
(288)
A kár meghatározásához a Bizottság szétválasztotta a makrogazdasági és mikrogazdasági kármutatókat. A makrogazdasági mutatókat a Bizottság a panaszban foglalt adatok, az eljárás során a panaszos által benyújtott további információk, valamint az Eurostat adatai alapján értékelte. Ezek az adatok az összes uniós gyártóra vonatkoztak. A mikrogazdasági mutatókat a Bizottság a mintába felvett uniós gyártók által a kérdőívre adott válaszokban közölt, megfelelően ellenőrzött adatok alapján értékelte. Mindkét adatsorról megállapítást nyert, hogy azok reprezentatívak az uniós gazdasági ágazat gazdasági helyzete tekintetében.
(289)
A makrogazdasági mutatók a következők: termelés, termelési kapacitás, kapacitáskihasználás, értékesítési volumen, piaci részesedés, növekedés, foglalkoztatás és termelékenység.
(290)
A mikrogazdasági mutatók a következők: átlagos egységárak, egységköltség, munkaerőköltségek, készletek, jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházás, beruházás megtérülése és tőkebevonási képesség.
4.4.2. Makrogazdasági mutatók
4.4.2.1. Termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás
(291)
A figyelembe vett időszak során az uniós össztermelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás a következőképpen alakult:
5. táblázat
Termelés, termelési kapacitás és kapacitáskihasználás
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Termelési mennyiség (tonna)
362 195
355 240
361 159
401 119
Index
100
98
100
111
Termelési kapacitás (tonna)
492 059
451 310
468 115
466 744
Index
100
92
95
95
Kapacitáskihasználás
73,6 %
78,7 %
77,2 %
85,9 %
Index
100
107
105
117
Forrás: panaszos (CIRFS)
(292)
A figyelembe vett időszakban a termelési mennyiség 11 %-kal nőtt. A növekedésre csak a vizsgálati időszakban került sor (amely a figyelembe vett időszak legutóbbi 12 hónapját fedi le). A figyelembe vett időszaknak a vizsgálati időszakot megelőző részében (vagyis 2011-ben és 2012-ben) az uniós gazdasági ágazat termelési mennyisége csökkent vagy stagnált.
(293)
A termelési kapacitás ezzel szemben csökkenő tendenciát mutatott a vizsgálati időszakban, 5 %-os csökkenéssel. A termelési mennyiség (292) preambulumbekezdésben említett növekvő tendenciájával együtt a kapacitáskihasználás 17 %-kal nőtt. Alá kell húzni ugyanakkor, hogy a trendelemzés alapját képező 2010-es kapacitáskihasználás a tőkeintenzív PSF-ágazatban alacsony volt, és a vizsgálati időszakban a kapacitáskihasználási arány 85,9 % volt.
4.4.2.2. Értékesítési volumen és piaci részesedés
(294)
A figyelembe vett időszak alatt az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene és piaci részesedése a következőképpen alakult:
6. táblázat
Értékesítési volumen és piaci részesedés
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Az uniós piacon bonyolított teljes értékesítési volumen (tonna)
379 840
366 341
344 134
358 130
Index
100
96
91
94
Piaci részesedés
45,3 %
42,2 %
41,1 %
40,2 %
Index
100
93
91
89
Forrás: Eurostat, panaszos(CIRFS)
(295)
Az Unió piacán az értékesítési volumen 2011-ben és 2012-ben csökkent, ám a vizsgálati időszak alatt kismértékben ismét nőtt. A 2010-ben eladott mennyiséghez képest ugyanakkor még mindig 6 %-os csökkenés volt megfigyelhető.
(296)
Az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése jelentősen csökkent a figyelembe vett időszakban. A piaci részesedés legnagyobb mértékű csökkenése 2011-ben következett be, de a csökkenő tendencia 2012-ben és a vizsgálati időszakban is folytatódott, ami a figyelembe vett időszakban összességében a piaci részesedés 11 %-os zuhanását eredményezte.
4.4.2.3. Növekedés
(297)
Az uniós felhasználás figyelembe vett időszakon belüli mérsékelt emelkedése (plusz 6 %) és az uniós gyártók által termelés növekedése (plusz 11 %) ellenére az uniós gyártók értékesítése 6 %-kal csökkent.
4.4.2.4. Foglalkoztatás és termelékenység
(298)
A figyelembe vett időszak alatt a foglalkoztatás és a termelékenység a következőképpen alakult:
7. táblázat
Foglalkoztatás és termelékenység
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Munkavállalók száma
1 914
1 935
2 000
2 036
Index
100
101
105
106
Termelékenység (tonna/munkavállaló)
189,3
183,6
180,6
197,0
Index
100
97
95
104
Forrás: panaszos(CIRFS)
(299)
A munkavállalók száma a figyelembe vett időszakban folyamatosan nőtt és 6 %-os bővülést eredményezett, amihez a termelési mennyiség növekedése társult a (292) preambulumbekezdésben leírtak szerint.
(300)
A termelékenység 2011-ben és 2012-ben csökkent, mivel ezekben az években a munkavállalók száma nőtt, a termelési mennyiség pedig stagnált. A mutató a figyelembe vett időszak alatt összességében 4 %-kal nőtt.
4.4.3. Mikrogazdasági mutatók
4.4.3.1. Árak és az árakat befolyásoló tényezők
(301)
A mintába felvett uniós gyártók uniós piacon, független vevők részére történt értékesítéseinek átlagos egységárai a figyelembe vett időszakban a következőképpen alakultak:
8. táblázat
Eladási árak az Unióban
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Átlagos egységárak az Unióban a teljes piacon (EUR/tonna)
1 283
1 608
1 509
1 489
Index
100
125
118
116
Termelési egységköltség (EUR/tonna)
1 453
1 666
1 629
1 542
Index
100
115
112
106
Forrás: a mintába felvett uniós gyártók ellenőrzött adatai
(302)
Az Unióban a legnagyobb mértékű eladásiár-növekedés 2011-ben volt megfigyelhető, amikor is a PSF-et a 2010-es átlagos eladási árnál 25 %-kal drágábban értékesítették. Ezt a 2011-es gyapotválság okozta, amelynek következtében nőtt a 2010. évi csalódást keltő termés miatt nehezen beszerezhető gyapotot helyettesítő PSF iránti kereslet. Az uniós eladási árak a figyelembe vett időszak során összességében 16 %-kal emelkedtek.
(303)
A figyelembe vett időszakban a termelési egységköltség is nőtt, 2011-ben 15 %-os csúccsal, amit a fontos költségtényezőt jelentő benzinárak ez évi növekedése okozott. A termelési egységköltség növekedése a figyelembe vett időszakban összességében 6 % volt.
4.4.3.2. Munkaerőköltségek
(304)
A mintába felvett uniós gyártók átlagos munkaerőköltségei a figyelembe vett időszakban a következőképpen alakultak:
9. táblázat
Munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség (EUR)
31 561
31 080
31 661
32 356
Index
100
98
100
103
Forrás: a mintába felvett uniós gyártók ellenőrzött adatai
(305)
A munkavállalónkénti átlagos munkaerőköltség először 2011-ben csökkent, majd az azt követő években enyhén nőtt. A figyelembe vett időszak során 3 %-os növekedés volt megfigyelhető.
4.4.3.3. Készletek
(306)
A mintába felvett uniós gyártók készleteinek szintje a következőképpen alakult a figyelembe vett időszakban:
10. táblázat
Készletek
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Zárókészlet (tonna)
15 731
16 400
15 039
19 108
Index
100
104
96
121
Zárókészletek a termelés százalékában kifejezve
7,3 %
7,8 %
7,1 %
8,8 %
Index
100
107
97
120
Forrás: a mintába felvett uniós gyártók ellenőrzött adatai
(307)
A zárókészletek 2012 kivételével nőttek, és a vizsgálati időszakban összességében 21 %-os bővülést eredményezett. Ez megfelel a termelési mennyiség növekedésének (összességében 11 %-os bővülés), miközben az értékesítési volumen a figyelembe vett időszakban csökkent (összességében 6 %-kal). Ezeket a tendenciákat a termelés százalékában kifejezett zárókészlet is tükrözte.
4.4.3.4. Jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházás, beruházás megtérülése és tőkebevonási képesség
(308)
A mintába felvett uniós gyártók jövedelmezősége, pénzforgalma, beruházásai és beruházásaik megtérülése a következőképpen alakult a figyelembe vett időszakban:
11. táblázat
Jövedelmezőség, pénzforgalom, beruházások és a beruházások megtérülése
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Az Unióban a független vevőknek történő értékesítések jövedelmezősége (az értékesítési forgalom %-ában)
- 5,4 %
1,0 %
- 0,8 %
0,3 %
Index
- 100
18
- 14
5
Pénzforgalom (EUR)
- 12 068 770
12 017 353
13 048 405
10 725 084
Index
- 100
100
108
89
Beruházások (EUR)
5 240 603
7 671 607
4 488 296
4 145 991
Index
100
146
86
79
Beruházások megtérülése
- 25,1 %
5,5 %
- 4,5 %
1,5 %
Index
- 100
22
- 18
6
Forrás: a mintába felvett uniós gyártók ellenőrzött adatai
(309)
A mintába felvett uniós gyártók jövedelmezőségét a Bizottság a hasonló termék független vevőknek történő uniós értékesítéséből származó, adózás előtti nettó nyereségben kifejezve állapította meg, a vonatkozó értékesítési forgalom százalékában. A figyelembe vett időszak alatt a jövedelmezőségi mutatók változóak voltak. A jövedelmezőség összességében a 2010-es jelentős veszteséghez képest a vizsgálati időszakban nullszaldósra javult.
(310)
A nettó pénzforgalom az uniós gyártók önfinanszírozó képességét jelzi. A nettó pénzforgalom tendenciája a figyelembe vett időszak során pozitív irányban változott.
(311)
A beruházások 2011-ben érték el csúcspontjukat a 2010. évi szinthez képest 46 %-os bővüléssel, az ezt követő években azonban csökkenő tendencia volt látható. A figyelembe vett időszakban a beruházások 21 %-kal csökkentek.
(312)
A beruházások megtérülése a beruházások könyv szerinti nettó értékének százalékában meghatározott nyeresége. A mutató a figyelembe vett időszak során pozitív irányban változott.
(313)
A mintában szereplő uniós gyártók közül egy sem jelezte, hogy a figyelembe vett időszak alatt nehézségei lettek volna a tőke előteremtése terén.
4.4.4. A kárra vonatkozó következtetés
(314)
Az Indiából származó behozatal szintje állandó volt (a figyelembe vett időszakban 6 % és 7 % közötti uniós piaci részesedést ért el). Jelentős alákínálás volt megfigyelhető (43,7 %-ig).
(315)
A legtöbb kármutató javult. Az uniós gyártók jövedelmezősége csaknem 6 százalékponttal nőtt, az átlagos jövedelmezőségi mutató azonban a vizsgálati időszakban továbbra is az elégtelen, 0,3 %-os nullszaldós szinten volt. A kapacitáskihasználási ráta 74 %-ról 86 %-ra nőtt. Ezt azonban az uniós termelési mennyiség növekedése és az uniós kapacitás csökkenése okozta. Az uniós eladási árak 2011-ben érték el csúcspontjukat, amit a gyapot- és benzinárak jelentős növekedése váltott ki. Az átlagos uniós eladási árak a figyelembe vett időszak során összességében 16 %-kal emelkedtek. A beruházások megtérülése és a pénzáramlás kedvezően alakult. A figyelembe vett időszak alatt a foglalkoztatás is nőtt. A továbbra is kedvezőtlen helyzetben tehát a növekedés jelei voltak tapasztalhatók.
(316)
A következő kármutatók a figyelembe vett időszakban kedvezőtlen irányban változtak: az uniós gyártók uniós piaci részesedése 45,3 %-ról 40,2 %-ra csökkent, mivel az uniós értékesítési volumen 6 %-kal esett. A beruházások mértéke 2011 kivételével összességében csökkent. A kapacitás (293) preambulumbekezdésben leírtaknak megfelelően 5 %-kal csökkent a figyelembe vett időszakban.
(317)
Az uniós gazdasági ágazat helyzete összességében továbbra is kedvezőtlennek mondható, bár az utóbbi években egyértelműen javult. A fentiek alapján a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy az uniós gazdasági ágazatot jelentős kár érte az alaprendelet 8. cikkének (4) bekezdése értelmében.
(318)
A nyilvánosságra hozatalra reagálva a panaszos elmondta, hogy az indiai piaci részesedés uniós piacon belüli stabil szintjét a jelentős támogatás eredményeként értékeli. A Bizottság valóban talált kiegyenlíthető támogatásokat (lásd a (229) preambulumbekezdést), ám ezek és az uniós gazdasági ágazat kedvezőtlen helyzete között nem tudott okozati összefüggést (lásd a (319)-(323) preambulumbekezdést) megállapítani.
5. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
(319)
Az alaprendelet 8. cikke (5) bekezdésének megfelelően a Bizottság megvizsgálta, hogy az Indiából származó támogatott behozatal jelentős kárt okozott-e az uniós gazdasági ágazatnak. A Bizottság emellett az alaprendelet 8. cikke (6) bekezdésének megfelelően azt is megvizsgálta, hogy más ismert tényezők ezzel egy időben okozhattak-e kárt az uniós gazdasági ágazatnak. A Bizottság gondoskodott arról, hogy az Indiából származó támogatott behozatalon kívüli egyéb tényezők által esetlegesen előidézet károkat ne a támogatott behozatalnak tulajdonítsák. Ezek a tényezők a más harmadik országokból származó behozatal, az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye és a felhasználás.
5.1. A TÁMOGATOTT BEHOZATAL HATÁSA
(320)
A de minimis mértéket el nem érő kínai és vietnami támogatásokra való tekintettel (lásd a (76) és a (231) preambulumbekezdést) az összesítés feltételei nem teljesülnek. Ezért az okozati elemzés az Indiából származó behozatal hatásaira korlátozódik.
(321)
A figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése 45,3 %-ról 40,2 %-ra csökkent, miközben az indiai behozatal piaci részesedése viszonylag stabilan 6 % és 7 % között volt. A felhasználás a figyelembe vett időszak alatt 6 %-kal nőtt. Az uniós gazdasági ágazat tehát piaci részesedés tekintetében nem tudott profitálni a növekedésből, ám ez aligha tulajdonítható az indiai piaci részesedésnek, amely állandó volt.
(322)
Az Indiából származó PSF Eurostat szerinti átlagárai alacsonyabbak voltak a más országokból származó átlagos PSF-áraknál, de meg kell jegyezni, hogy jelentős különbségek vannak mennyiség és terméktípusok tekintetében. A típus szerinti pontos összehasonlítások mindenesetre jelentős alákínálásra mutattak rá az Indiából származó behozatal vonatkozásában.
(323)
A jelentős mértékű alákínálás ellenére nem lehet azt mondani, hogy a károkat az indiai import okozta. Az uniós gazdasági ágazat piaci részesedésének a csökkenése (mínusz 5,1 százalékpont) valóban nem tudható be az indiai behozatal alakulásának, hiszen az indiai piaci részesedés viszonylag állandó volt (mindössze 0,7 százalékponttal emelkedett a figyelembe vett időszakban). Ezen túlmenően az Indiából importált termékek átlagára a figyelembe vett időszakban 18 %-kal nőtt. Az Indiából importált termékek ára láthatóan nem vezetett áreséshez, mivel az uniós gazdasági ágazat pénzügyi helyzete - bár vizsgálati időszakban továbbra is kedvezőtlen volt - a figyelembe vett időszak során jelentős mértékben javult.
5.2. AZ EGYÉB TÉNYEZŐK HATÁSAI
5.2.1. Harmadik országokból származó behozatal
(324)
A harmadik országokból származó behozatal volumene a következőképpen alakult a figyelembe vett időszak alatt:
12. táblázat
Harmadik országokból származó behozatal
Ország
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Koreai Köztársaság
Volumen (tonna)
129 918
165 365
163 540
181 540
Index
100
127
126
140
Piaci részesedés
15,5 %
19,0 %
19,5 %
20,4 %
Index
100
123
126
131
Átlagár (EUR/tonna)
1 116
1 367
1 361
1 300
Index
100
123
122
116
Tajvan
Volumen (tonna)
121 656
108 645
100 072
92 423
Index
100
89
82
76
Piaci részesedés
14,5 %
12,5 %
12,0 %
10,4 %
Index
100
86
82
71
Átlagár (EUR/tonna)
1 131
1 416
1 383
1 369
Index
100
125
122
121
Kína
Volumen (tonna)
5 198
8 980
23 209
44 651
Index
100
173
446
859
Piaci részesedés
0,6 %
1,0 %
2,8 %
5,0 %
Index
100
167
447
808
Átlagár (EUR/tonna)
1 065
1 279
1 265
1 209
Index
100
120
119
113
Törökország
Volumen (tonna)
32 921
29 969
34 303
36 908
Index
100
91
104
112
Piaci részesedés
3,9 %
3,4 %
4,1 %
4,1 %
Index
100
88
104
105
Átlagár (EUR/tonna)
1 133
1 466
1 383
1 382
Index
100
129
122
122
Vietnam
Volumen (tonna)
24 884
25 487
26 410
29 717
Index
100
102
106
119
Piaci részesedés
3,0 %
2,9 %
3,2 %
3,3 %
Index
100
99
106
112
Átlagár (EUR/tonna)
978
1 182
1 175
1 096
Index
100
121
120
112
Indonézia
Volumen (tonna)
25 902
30 285
24 032
24 699
Index
100
117
93
95
Piaci részesedés
3,1 %
3,5 %
2,9 %
2,8 %
Index
100
113
93
90
Átlagár
1 055
1 329
1 267
1 167
Index
100
126
120
111
Thaiföld
Volumen (tonna)
17 548
23 510
17 103
18 952
Index
100
134
97
108
Piaci részesedés
2,1 %
2,7 %
2,0 %
2,1 %
Index
100
129
98
102
Átlagár (EUR/tonna)
1 140
1 449
1 310
1 298
Index
100
127
115
114
Egyéb behozatal
Volumen (tonna)
49 272
51 282
41 074
43 120
Index
100
104
83
88
Piaci részesedés
5,9 %
5,9 %
4,9 %
4,8 %
Index
100
100
83
82
Átlagár (EUR/tonna)
1 323
1 681
1 603
1 532
Index
100
127
121
116
Forrás: Eurostat
(325)
A behozatal legnagyobb része (a vizsgálati időszakban 181 540 tonna, ami 20,4- %os piaci részesedésnek felel meg) a Koreai Köztársaságból érkezik, amely a figyelembe vett időszak során 4,9 százalékponttal növelte piaci részesedését. Az második legnagyobb uniós exportot bonyolító ország Tajvan. Bár a figyelembe vett időszakban a Tajvanból származó behozatal csökkent (mínusz 4,1 százalékpont), Tajvan így is 10,4 %-os piaci részesedést tudhatott magáénak a vizsgálati időszakban. A negyedik legnagyobb exportőr (a harmadik Indiát követve) Kína, amelynek a piaci részesedése 4,4 százalékponttal 5 %-ra nőtt. Az egyéb harmadik országokból származó behozatal elmarad az Indiából érkező importtól, de jelentős mennyiségű PSF érkezik Törökországból, Vietnamból, Indonéziából és Thaiföldről is (mind a négy ország piaci részesedése viszonylag stabil). A Törökországból, Vietnamból, Indonéziából és Thaiföldről származó behozatal összességében 12 %-os piaci részesedést jelent (a vizsgálati időszakban 12,4 %).
(326)
Említést érdemel a Koreai Köztársaságból származó import növekedése. A koreai behozatal a vizsgálati időszakban az indiai behozatal háromszorosát tette ki. A figyelembe vett időszakban 40 %-kal nőtt, az ország piaci részesedése pedig 4,9 százalékponttal 20,4 %-ra emelkedett. A Kínából származó behozatal is számottevő mértékben, több mint 700 %-kal nőtt mennyiség tekintetében, piaci részesedés szempontjából pedig 4,4 százalékponttal. A Kínából érkező import az uniós gazdasági ágazat árait is jelentős mértékben csökkentette.
(327)
A fentiek alapján az a következtetés vonható le, hogy ha az uniós gazdasági ágazat kedvezőtlen helyzetét a behozatal okozta, ezt inkább az Indiától eltérő forrásokból származó import eredményezte.
(328)
A nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos azt az észrevételt tette, hogy a Bizottság a továbbiakban nem vizsgálta a kínai és vietnami exportárakat. Emlékeztetni kell arra, hogy a vizsgálat úgy Kína, mint Vietnam esetében de minimis mértékű támogatási szintet állapított meg. Emiatt a Bizottság e két ország exportárait az egyéb tényezők hatásaival kapcsolatos okozati elemzés során értékelte, és valóban nem végezte el a jelen eljárásban érintett mindhárom országból származó behozatalra kiterjedő összesített értékelést, mivel úgy ítélte meg, hogy a Kínában és Vietnamban nyújtott támogatások de minimis mértékűek voltak, ahogy azt a (275)-(277) preambulumbekezdés is ismerteti.
(329)
A panaszos a Koreából származó behozatal átlagáraira, valamint a behozatal 2011 és 2012 közötti (enyhe) növekedésére vonatkozóan is észrevételt tett. Tekintettel arra, hogy összességében a Koreából származó behozatal a figyelembe vett időszakban úgy mennyiség, mint piaci részesedés tekintetében nőtt, valamint arra, hogy annak átlagárai alacsonyabbak az uniós gazdasági ágazat átlagos eladási árainál, a Bizottság fenntartja azt a véleményét, hogy a koreai import az okozati elemzésben figyelembe veendő egyéb tényező.
(330)
A panaszos a jelen eljárás által eredetileg érintett három ország, valamint Korea és Tajvan átlagos exportárait is megemlítette a 2014. január és július közötti időszak vonatkozásában. Ez azonban nem tartozik a figyelembe vett időszakhoz, amely 2010-től a vizsgálati időszak végéig tart. Ezért a Bizottság az észrevételt elutasította.
5.2.2. Az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye
(331)
A figyelembe vett időszak alatt az uniós gazdasági ágazat kivitele mennyiség és átlagos érték tekintetében a következőképpen alakult:
13. táblázat
Az uniós gyártók exportteljesítménye
2010
2011
2012
Vizsgálati időszak
Exportmennyiség (tonna)
31 158
32 204
41 279
36 149
Index
100
103
132
116
Átlagár (EUR/tonna)
1 760
1 945
1 924
1 962
Index
100
111
109
112
Forrás:
Mennyiség: panaszos (CIRFS)
Érték: a mintába felvett uniós gyártók ellenőrzött adatai
(332)
Az uniós gazdasági ágazat az Unión kívül főként speciális termékeket értékesít, ami megmagyarázza a magasabb átlagos eladási árakat ezeken a piacokon.
(333)
A mintába felvett uniós gyártók exportmennyisége majdnem 30 %-kal emelkedett a figyelembe vett időszak során, a csúcspontját 2012-ben érte el. Az átlagos eladási árak 2011-ben nőttek, majd a vizsgálati időszakig állandó szinten maradtak.
(334)
A mintába felvett uniós gyártók jó exportteljesítménye ellenére az exportmennyiségek abszolút értéken véve viszonylag alacsonyak voltak az Unión belüli értékesítési volumenhez képest. Ezért a hatásuk nem volt elegendő ahhoz, hogy ellensúlyozza az Unió belső piacán kialakult kedvezőtlen helyzetet.
5.2.3. Felhasználás
(335)
A PSF uniós piaca 2010-ben 838 397 tonna volt, a vizsgálati időszakban pedig 890 992 tonnát ért el. Ez 6 %-os piaci növekedést jelent a figyelembe vett időszakban. Más szóval tehát nem volt keresletcsökkenés, ami hozzájárulhatott volna az uniós gazdasági ágazat kedvezőtlen helyzetéhez.
5.2.4. Gazdasági válság
(336)
Egy felhasználói szövetség, az egyik érintett ország kereskedelmi kamarája és egy állami hatóság azt az észrevételt tette, hogy a kárt a gazdasági válság okozta. Ez az érv nem állja meg a helyét, mert a PSF uniós piaca 6 %-kal bővült, és az uniós átlagos eladási ár úgyszintén 16 %-kal nőtt.
(337)
A kereskedelmi kamara azt is hozzátette, hogy a gazdasági válság következtében a különleges PSF-ek iránti kereslet csökkent, míg a PSF-termékek iránti kereslet nőtt. Emlékeztetni kell arra, hogy a különleges PSF-ek és a PSF-termékek ugyanolyan fizikai és kémiai jellemzőkkel bírnak, és végső felhasználási formáik is alapvetően azonosak. Vitathatatlan, hogy nem minden terméktípus cserélhető fel egymással, a korábbi vizsgálatok és a jelenlegi vizsgálat azonban megállapította, hogy a különböző terméktípusok között legalább részleges felcserélhetőség és egymást átfedő felhasználási terület fordul elő. Az állítást mindezek alapján elutasították.
5.2.5. Magas kapacitáskihasználás
(338)
Egy állami hatóság beadványa szerint a piaci részesedés elvesztésével járó kárt nem okozhatta a támogatott behozatal, tekintettel az uniós gazdasági ágazat magas kapacitáskihasználási arányára. Az uniós gazdasági ágazaton belüli kapacitáskihasználás a figyelembe vett időszak során valóban nőtt, de soha nem közelítette meg a rendelkezésre álló kapacitási korlátokat. A kapacitáskihasználás a csúcspontján, amely a vizsgálati időszakban következett be, 85,9 % volt. Ez bőséges teret enged a termelés további növelésére. Mivel azonban az uniós gyártók uniós gazdasági ágazaton belüli értékesítési volumenei nem követték a felhasználásban mutatkozó növekedési tendenciát, a csökkenő piaci részesedés továbbra is az uniós gazdasági ágazat kedvezőtlen helyzetének egyik mutatójaként értékelendő.
5.3. AZ OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉSRE VONATKOZÓ KÖVETKEZTETÉS
(339)
A fentiek alapján a Bizottság úgy ítéli meg, hogy az uniós gazdasági ágazat kedvezőtlen helyzete és az Indiából származó támogatott behozatal között nem állapítható meg okozati összefüggés. Ez a következtetés mindenekelőtt az Indiából származó behozatal viszonylag alacsony és csak enyhén emelkedő piaci részesedésén (6,1 %-ról 6,8 %-ra) alapul, szemben az uniós gazdasági ágazat sokkal magasabb, de továbbra is csökkenő piaci részesedésével (45,3 %-ról 40,2 %-ra). Másodszor, az egyes más országokból (Korea, Tajvan, Kína) származó behozatal nagyobb mennyiségű volt és/vagy erőteljesebben növekedett, ezért, ha az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárt a behozatal okozta, azt nem az Indiából, hanem az ezen országokból származó importnak kell tulajdonítani (lásd a (325)-(327) preambulumbekezdést).
(340)
Az alaprendelet 8. cikkének (5) bekezdése és 8. cikkének (6) bekezdése értelmében vett okozati összefüggés az Indiából származó támogatott behozatal és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár között nem volt megállapítható.
6. KÖVETKEZTETÉS
(341)
Ezért az eljárást meg kell szüntetni, hiszen a Kínai Népköztársaság és Vietnam esetében a támogatás de minimis mértékű volt, az Indiából származó behozatal esetében pedig nem volt megállapítható okozati összefüggés a kár és a támogatások között.
(342)
Az alaprendelet 25. cikke (1) bekezdésével létrehozott bizottság nem nyilvánított véleményt,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A jelenleg az 5503 20 00 KN-kód alá besorolt, a Kínai Népköztársaságból, Indiából és Vietnamból származó, nem kártolt, nem fésült vagy más módon fonásra elő nem készített szintetikus poliészter vágott szál behozatalára irányuló szubvencióellenes eljárást a Bizottság megszünteti.
2. cikk
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Kelt Brüsszelben, 2014. december 16-án.