ROZHODNUTÍ RADY č. 940/2014/EU
ze dne 17. prosince 2014
o režimu tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně) v nejvzdálenějších francouzských regionech
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na článek 349 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského parlamentu,
v souladu se zvláštním legislativním postupem,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Ustanovení smlouvy, která se týkají nejvzdálenějších regionů Unie, k nimž patří francouzské zámořské departementy, v zásadě nedovolují žádné rozdíly ve zdanění místních produktů a produktů z metropolitní Francie nebo jiných členských států. Podle článku 349 smlouvy však lze pro tyto regiony zavést konkrétní opatření z důvodu trvalého znevýhodnění, které má dopad na jejich sociální a hospodářskou situaci.
(2)
Tato konkrétní opatření musí brát v úvahu zvláštní charakter a omezení nejvzdálenějších regionů, aniž by narušila integritu a soudržnost právního řádu Unie, který zahrnuje i vnitřní trh a společné politiky. Neměnnost a spolupůsobení nepříznivých faktorů (odlehlost, závislost na surovinách a energii, povinnost vytvářet větší zásoby, malý rozsah místního trhu v kombinaci s málo rozvinutou vývozní činností) na nejvzdálenější regiony Unie uvedené v článku 349 smlouvy se projevují zvýšením nákladů na produkci, a tedy i pořizovací ceny produktů z místní produkce, které by bez konkrétních opatření byly méně konkurenceschopné v porovnání s produkty odjinud, a to i při zohlednění nákladů na dopravu do zámořských departementů. Tato skutečnost by ztížila zachování místní produkce. Proto je nezbytné zavést konkrétní opatření, která posílí místní průmysl zvýšením jeho konkurenceschopnosti. Rozhodnutí Rady 2004/162/ES (1) povoluje Francii do 31. prosince 2014 v zájmu obnovení konkurenceschopnosti produktů z místní produkce uplatnit osvobození od tzv. „octroi de mer“ (přístavní daně) či její snížení u některých produktů, které pocházejí z místní produkce nejvzdálenějších regionů Guadeloupe, Guyana, Martinik, Réunion a od 1. ledna 2014 též Mayotte. Seznam produktů, pro které platí výše uvedené osvobození od daně nebo její snížení, je uveden v příloze zmíněného rozhodnutí. Rozdíl ve výši daně mezi místními a ostatními produkty nesmí podle druhu produktu překročit 10, 20 nebo 30 procentních bodů.
(3)
Francie požádala, aby i po 1. lednu 2015 byla zachována úprava podobná úpravě zavedené rozhodnutím 2004/162/ES. Francie tvrdí, že výše zmíněná znevýhodnění jsou trvalé povahy, že režim zdanění zavedený rozhodnutím 2004/162/ES umožnil zachovat a v některých případech i rozvinout místní produkci a neznamenal pro přijímající podniky zdroj příjmů, neboť celkově se dovozy produktů podléhajících diferencovanému zdanění nadále zvyšoval.
(4)
Francie oznámila Komisi pro každý z dotčených nejvzdálenějších regionů - Guadeloupe, Guyanu, Martinik, Mayotte a Réunion - pět souborů seznamů produktů, u nichž hodlá uplatňovat diferencované zdanění ve výši 10, 20 nebo 30 procentních bodů podle toho, zda jsou tyto produkty v těchto regionech produkovány, či ne. Opatření se netýká nejvzdálenějšího regionu Saint-Martin.
(5)
Toto rozhodnutí provádí článek 349 smlouvy a povoluje Francii používat diferencované zdanění na produkty, u kterých byla doložena za prvé existence místní produkce, za druhé existence významného dovozu zboží (včetně dovozu z metropolitní Francie i jiných členských států), který může ohrozit zachování místní produkce, a za třetí existence dodatečných nákladů zvyšujících pořizovací cenu produktů z místní produkce oproti produktům pocházejícím odjinud a narušujících konkurenceschopnost produktů z místní produkce. Povolený rozdíl ve zdanění by neměl být vyšší než doložené vícenáklady. Použití těchto zásad umožní provést článek 349 smlouvy v míře nezbytně nutné a bez toho, aby byla místní produkci poskytnuta neodůvodněná výhoda; díky tomu nebude narušena integrita a soudržnost právního řádu Unie, a zejména nebude narušena hospodářská soutěž na vnitřním trhu a politika v oblasti státní podpory.
(6)
V zájmu zjednodušení povinností pro malé podniky by se osvobození od daně či její snížení měla týkat pouze hospodářských subjektů, jejichž roční obrat činí alespoň 300 000 EUR. Hospodářské subjekty, jejichž roční obrat této hranice nedosahuje, by „octroi de mer“ podléhat neměly, ale neměly by moci si tuto daň odečíst na vstupu.
(7)
Stejně tak soudržnost s právem Unie vyžaduje, aby se rozdíl ve zdanění neuplatňoval na potravinové produkty, které využívají podpor stanovených v kapitole III nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 228/2013 (2). Cílem uvedeného ustanovení je zabránit tomu, aby dopad finančních zemědělských podpor poskytnutých zvláštním režimem zásobování byl smazán či omezen vyšším zdaněním subvencovaných produktů prostřednictvím „octroi de mer“.
(8)
Cíle podpory sociálního a hospodářského rozvoje francouzských zámořských departementů, které již byly vytyčeny v rozhodnutí 2004/162/ES, jsou potvrzeny díky požadavkům na účel „octroi de mer“. Začlenění příjmů z této daně do zdrojů hospodářského a daňového systému francouzských zámořských departementů a jejich využití v rámci strategie hospodářského a sociálního rozvoje těchto regionů, včetně podpory místních činností, je právní povinností.
(9)
Je nezbytné prodloužit dobu použitelnosti rozhodnutí 2004/162/ES o šest měsíců až do 30. června 2015. Nová lhůta umožní Francii provést toto rozhodnutí ve svém vnitrostátním práva.
(10)
Doba použitelnosti režimu je stanovena na pět let a šest měsíců do 31. prosince 2020, kdy rovněž skončí platnost stávajících pokynů pro regionální státní podpory. Ještě předtím však bude nutné posoudit výsledky uplatňování tohoto režimu. Francie by proto měla předložit Komisi do 31. prosince 2017 zprávu o uplatňování ustanovení zavedeného režimu zdanění za účelem ověření dopadu přijatých opatření a jejich přínosu pro zachování, podporu či rozvoj místních hospodářských činností, přičemž se vezmou v úvahu znevýhodnění postihující nejvzdálenější regiony. Zpráva by měla zejména ověřit, zda daňové výhody, jež Francie uděluje místním produktům, nepřekračují nezbytně nutnou míru a zda jsou tyto výhody nadále nezbytné a přiměřené. Navíc by měla obsahovat rozbor dopadu, jejž má zavedený režim na úroveň cen v nejvzdálenějších francouzských regionech. Na základě této zprávy by Komise měla vypracovat svou zprávu pro Radu a případně předložit návrh na změnu ustanovení tohoto rozhodnutí, aby se zohlednila její zjištění.
(11)
Rozhodnutí je třeba použít od 1. července 2015, aby se zabránilo právnímu vakuu.
(12)
Tímto rozhodnutím není dotčeno případné použití článků 107 a 108 Smlouvy.
(13)
Cílem tohoto rozhodnutí je stanovit právní rámec pro „octroi de mer“ od 1. ledna 2015. S ohledem na tuto naléhavost je třeba odchýlit se od osmitýdenní lhůty stanovené v článku 4 protokolu č. 1 o úloze vnitrostátních parlamentů v Evropské unii, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
1. Odchylně od článků 28, 30 a 110 smlouvy se Francii povoluje do 31. prosince 2020 uplatnit osvobození od tzv. „octroi de mer“ (námořní daně) nebo její snížení u produktů, jejichž seznam je uveden v příloze a které pocházejí z místní produkce na Guadeloupu, v Guyaně, na Martiniku, Mayotte a Réunionu jakožto nejvzdálenějších regionech ve smyslu článku 349 smlouvy.
Tato osvobození a snížení musí být součástí strategie hospodářského a sociálního rozvoje dotčených nejvzdálenějších regionů, se zohledněním rámce Unie pro tuto strategii, a přispívat k podpoře místních činností a nesmí měnit podmínky obchodu v míře, jež by byla v rozporu se společným zájmem.
2. Uplatnění úplného osvobození od daně či jejího snížení uvedených v odstavci 1 nesmí vést k tomu, že by rozdíly oproti úrovni zdanění použité na podobné produkty, které nepocházejí z dotčených nejvzdálenějších regionů, byly vyšší než:
a)
deset procentních bodů u produktů uvedených v části A přílohy;
b)
dvacet procentních bodů u produktů uvedených v části B přílohy;
c)
třicet procentních bodů u produktů uvedených v části C přílohy.
Francie se zavazuje, že osvobození a snížení použitá na produkty uvedené v příloze nepřekročí procentní podíl, který je nezbytně nutný k zachování, podpoře a rozvoji místních hospodářských činností.
3. Osvobození od daně či její snížení uvedená v odstavcích 1 a 2 uplatní Francie na hospodářské subjekty, jejichž roční obrat činí nejméně 300 000 EUR. Hospodářské subjekty, jejichž roční obrat nedosahuje této hranice, „octroi de mer“ nepodléhají.
Článek 2
Na produkty, pro něž byl využit zvláštní režim zásobování stanovený v kapitole III nařízení (EU) č. 228/2013, uplatní francouzské orgány stejný režim zdanění jako na produkty z místní produkce.
Článek 3
1. Režimy zdanění uvedené v článku 1 Francie Komisi neprodleně oznámí.
2. Francie předloží Komisi do 31. prosince 2017 zprávu o uplatňování režimu zdanění uvedeného v článku 1, v níž sdělí, jaký měla přijatá opatření dopad a jaký byl jejich přínos pro zachování, podporu a rozvoj místních hospodářských činností, přičemž se vezmou v úvahu znevýhodnění postihující nejvzdálenější regiony.
Na základě této zprávy vypracuje Komise svou zprávu pro Radu a případně jí předloží návrh na změnu ustanovení tohoto rozhodnutí.
Článek 4
V čl. 1 odst. 1 rozhodnutí 2004/162/ES se datum „31. prosince 2014“ nahrazuje datem „30. června 2015“.
Článek 5
Články 1 až 3 se použijí ode dne 1. července 2015.
Článek 4 se použije ode dne 1. ledna 2015.
Článek 6
Toto rozhodnutí je určeno Francouzské republice.
V Bruselu dne 17. prosince 2014.
A TANÁCS 940/2014/EU HATÁROZATA
(2014. december 17.)
a francia legkülső régiókban alkalmazott „octroi de mer” adóról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 349. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Parlament véleményére,
különleges jogalkotási eljárás keretében,
mivel:
(1)
A Szerződés rendelkezései - melyek hatálya az Unió legkülső régióira, köztük Franciaország tengerentúli megyéire is kiterjed - elvben semmilyen eltérést nem tesznek lehetővé a helyi termékek, illetőleg a Franciaország kontinentális területéről vagy más tagállamokból érkező termékek adóztatásában. A Szerződés 349. cikke azonban lehetőséget nyújt e régiókra vonatkozó olyan egyedi intézkedések bevezetésére, amelyeket a legkülső régiók gazdasági és társadalmi helyzetét érintő állandó hátrányok fennállása indokol.
(2)
Ezen egyedi intézkedéseknek figyelembe kell venniük a szóban forgó régiók különleges jellemzőit és korlátait, anélkül, hogy veszélyeztetnék az uniós jogrend integritását és koherenciáját, ideértve a belső piacot és a közös politikákat is. A Szerződés 349. cikkében említett, az Unió legkülső régióit sújtó állandó és együttes hátrányok (a távoli fekvés, a nyersanyagoktól és az energiától való függés, a jelentősebb készletfelhalmozás kényszere, a helyi piacnak az exporttevékenység fejletlenségével párosuló kis mérete stb.) a helyben előállított termékek termelési költségeinek és így önköltségi árának emelkedését idézi elő, és ezáltal e termékek - egyedi intézkedések hiányában - kevésbé versenyképesek a máshonnan érkező termékekhez képest, még a Franciaország tengerentúli megyéibe történő szállítás költségeinek figyelembevételével is. Mindez tovább nehezítené a helyi termelés fenntartását. Ezért egyedi intézkedések elfogadása szükséges a helyi ipar megerősítése céljából, növelve annak versenyképességét. A 2004/162/EK tanácsi határozat (1)2014. december 31-ig engedélyezi Franciaország számára, hogy a helyben előállított termékek versenyképességének helyreállítása érdekében a Guadeloupe, Francia Guyana, Martinique, Réunion és - 2014. január 1-jétől - Mayotte francia legkülső régiókban helyben előállított egyes termékek esetében mentességet vagy kedvezményt biztosítson az „octroi de mer” adó alól. Az említett határozat melléklete felsorolja azokat a termékeket, amelyekre alkalmazható az adó alóli mentesség vagy az arra vonatkozó kedvezmény. A helyben előállított termékek és az egyéb termékek adóztatásában jelentkező különbség - terméktől függően - nem haladhatja meg a 10, a 20 vagy a 30 százalékpontot.
(3)
Franciaország kérelmezte egy, a 2004/162/EK határozatban foglaltakhoz hasonló eszköz 2015. január 1-jét követő fenntartását. Hangsúlyozta, hogy a fent felsorolt hátrányok állandó jellegűek, és a 2004/162/EK határozat által bevezetett adórendszer lehetővé tette a helyi termelési tevékenységek fenntartását, illetve egyes esetekben azok fejlesztését, és az nem jelentett előnyt a kedvezményezett vállalkozások számára, mivel a differenciált adózás alá tartozó termékek importja összességében tovább növekedett.
(4)
Franciaország minden egyes érintett legkülső régió (nevezetesen Guadeloupe, Francia Guyana, Martinique, Mayotte és Réunion) vonatkozásában öt sorozat jegyzéket nyújtott be azon termékekről, amelyek esetében - attól függően, hogy helyben előállított termékekről van-e szó vagy sem - 10, 20 vagy 30 százalékpontos differenciált adózást kíván alkalmazni. Saint Martin francia legkülső régiót az intézkedés nem érinti.
(5)
E határozat a Szerződés 349. cikkében foglalt rendelkezések végrehajtásával engedélyezi Franciaország számára, hogy differenciált adóztatást alkalmazzon azokra a termékekre, amelyek tekintetében igazolták először is a helyi termelés meglétét, másodsorban jelentős mennyiségű olyan áru behozatalát (ideértve a Franciaország kontinentális területéről és más tagállamokból érkezőket), amely veszélyeztetheti a helyi termelés fennmaradását, végül pedig olyan többletköltségek meglétét, amelyek a máshonnan érkező termékekhez képest megdrágítják a helyi termelés önköltségi árát, és veszélyeztetik a helyben előállított termékek versenyképességét. Az adóztatásban jelentkező engedélyezett különbség nem haladhatja meg az igazolt többletköltségeket. Ezen elvek alkalmazása lehetővé tenné a Szerződés 349. cikkében foglalt rendelkezések végrehajtását, ugyanakkor nem lépi túl a szükséges mértéket és nem hoz létre indokolatlan előnyt a helyi termékek javára, és ily módon nem veszélyeztetheti az uniós jogrend integritását és koherenciáját, ideértve a torzulásoktól mentes belső piaci versenyt és az állami támogatásokkal kapcsolatos szakpolitikákat.
(6)
A kisvállalkozások kötelezettségeinek egyszerűsítése érdekében az adómentességnek vagy adókedvezménynek minden olyan piaci szereplőre vonatkoznia kell, amelynek éves forgalma legalább 300 000 EUR. Az említett küszöbértéknél alacsonyabb éves forgalommal rendelkező piaci szereplők nem tartozhatnak az „octroi de mer” adó hatálya alá, viszont nem vonhatják le a már előzetesen megfizetett ilyen adó összegét.
(7)
Hasonlóképpen, az uniós joggal való koherencia érdekében elvetették a differenciált adózás alkalmazásának lehetőségét a 228/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet III. fejezetében foglalt támogatásokban részesülő élelmiszer jellegű termékek vonatkozásában. (2) E rendelkezés révén kiküszöbölhető, hogy az egyedi ellátási szabályok szerint biztosított mezőgazdasági pénzügyi támogatások hatását megsemmisítse vagy csökkentse az „octroi de mer” adó alá tartozó támogatott termékek magasabb adókulcsa.
(8)
A 2004/162/EK határozatban már előírt, Franciaország tengerentúli megyéinek társadalmi és gazdasági fejlődését támogató célkitűzéseket megerősítik az „octroi de mer”céljára vonatkozó követelmények. Jogszabály írja elő, hogy az „octroi de mer”-ből származó állami bevételt bele kell foglalni Franciaország tengerentúli megyéinek gazdasági és adórendszerében szereplő forrásokba, és egy olyan, Franciaország tengerentúli megyéire irányuló gazdasági és társadalmi fejlesztési stratégiára kell fordítani, amelyben helyet kapnak a helyi tevékenységeket előmozdító támogatások.
(9)
A 2004/162/EK határozat alkalmazási idejének újabb hat hónappal, 2015. június 30-ig történő meghosszabbítása szükséges. Ez lehetővé tenná Franciaország számára, hogy átültesse nemzeti jogába e határozat rendelkezéseit.
(10)
Az intézkedések időtartamát öt és fél évben állapítják meg, így azok 2020. december 31-ig maradnak hatályban, mely időpont megegyezik a regionális támogatásra vonatkozó jelenlegi iránymutatás alkalmazásának végével. Mindazonáltal ezt megelőzően értékelni kell az intézkedések alkalmazásának eredményeit. Következésképpen Franciaországnak legkésőbb 2017. december 31-ig jelentést kell benyújtania a bevezetett adóügyi rendelkezések alkalmazásáról annak érdekében, hogy a Bizottság - a legkülső régiókat érintő hátrányok figyelembevételével - értékelhesse a megtett intézkedések hatását és ezek hozzájárulását a helyi gazdasági tevékenységek fenntartásához, előmozdításához vagy fejlesztéséhez. A jelentésnek annak ellenőrzésére kell irányulnia, hogy a Franciaország által a helyben előállított termékek számára biztosított adókedvezmények nem haladják meg a feltétlenül szükséges mértéket, illetve azok továbbra is szükségesek és arányosak. A jelentésnek ezenkívül elemzést kell tartalmazia majd a bevezetett intézkedések árszínvonalra gyakorolt hatásáról a francia legkülső régiókban. E jelentés alapján a Bizottságnak jelentést és - adott esetben - javaslatot kell benyújtania a Tanácsnak a jelen határozatban szereplő rendelkezések kiigazításáról annak céljából, hogy az figyelembe vegye a felülvizsgálat megállapításait.
(11)
A joghézagok elkerülése érdekében e határozatot 2015. július 1-jétől kell alkalmazni.
(12)
E határozat nem sérti a Szerződés 107. és 108 cikkének lehetséges alkalmazását.
(13)
Ezen határozat célja az „octroi de mer”-re vonatkozó, 2015. január 1-jei hatályú jogi keret kialakítása. Tekintettel a fannálló sürgősségre, alkalmazni kell a nemzeti parlamenteknek az Európai Unióról és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Európai Unióban betöltött szerepéről szóló 1. jegyzőkönyv 4. cikkében előírt nyolchetes időszak alóli kivételt.
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
(1) A Szerződés 28., 30. és 110. cikkétől eltérve Franciaország engedélyt kap arra, hogy 2020. december 31-ig mentességet vagy kedvezményt biztosítson az „octroi de mer” adó vonatkozásában a mellékletben foglalt jegyzékben szereplő, - a Szerződés 349. cikke értelmében külső régiónak minősülő - Guadeloupe, Francia Guyana, Martinique, Mayotte és Réunion területén helyben előállított termékek tekintetében.
Ezen adómentességeknek vagy adókedvezményeknek illeszkedniük kell az érintett legkülső régiók gazdasági és társadalmi fejlesztési stratégiájához és annak uniós keretéhez, valamint hozzá kell járulniuk a helyi tevékenységek előmozdításához, ugyanakkor nem változtathatják meg a közösségi érdekekkel ellentétes mértékben a kereskedelmi feltételeket.
(2) Az (1) bekezdésben említett teljes adómentességek vagy adókedvezmények alkalmazása nem eredményezhet olyan különbséget, amely a nem az érintett legkülső régiókból érkező hasonló termékekre alkalmazott adómértékekhez képest meghaladja az alábbi mértékeket:
a)
10 százalékpont a melléklet A. részében felsorolt termékek esetében;
b)
20 százalékpont a melléklet B. részében felsorolt termékek esetében;
c)
30 százalékpont a melléklet C. részében felsorolt termékek esetében.
Franciaország kötelezettséget vállal arra, hogy a mellékletben szereplő termékek tekintetében alkalmazott adómentesség vagy adókedvezmény nem haladja meg a helyi gazdasági tevékenységek fenntartásához, előmozdításához és fejlesztéséhez feltétlenül szükséges mértéket.
(3) Franciaország az (1) és (2) bekezdésben említett adómentességet vagy adókedvezményt a legalább 300 000 EUR éves forgalommal rendelkező piaci szereplők esetében alkalmazza. Az említett küszöbértéknél alacsonyabb éves forgalommal rendelkező piaci szereplők nem tartoznak az „octroi de mer” adó hatálya alá.
2. cikk
A francia hatóságok a 228/2013/EU rendelet III. fejezete szerinti egyedi ellátási szabályok előnyeiben részesített termékekre ugyanazokat az adóügyi rendelkezéseket alkalmazzák, mint amelyeket a helyben előállított termékekre alkalmaznak.
3. cikk
(1) Franciaország haladéktalanul tájékoztatja a Bizottságot az 1. cikkben említett adóügyi rendelkezésekről.
(2) Franciaország legkésőbb 2017. december 31-ig jelentést nyújt be a Bizottsághoz az 1. cikkben említett adóügyi rendelkezések alkalmazásáról, amelyben - a legkülső régiókat érintő hátrányok figyelembevételével - ismerteti a megtett intézkedések hatását és ezek hozzájárulását a helyi gazdasági tevékenységek fenntartásához, előmozdításához vagy fejlesztéséhez.
Az említett jelentés alapján a Bizottság jelentést és - adott esetben - az ezen határozat átdolgozására vonatkozó javaslatot nyújt be a Tanácsnak.
4. cikk
A 2004/162/EK határozat 1. cikkének (1) bekezdésében a „2014. december 31.” időpont helyébe a „2015. június 30.” időpont lép.
5. cikk
Az 1-3. cikk 2015. július 1-jétől alkalmazandó.
A 4. cikk 2015. január 1-jétől alkalmazandó.
6. cikk
Ennek a határozatnak a címzettje a Francia Köztársaság.
Kelt Brüsszelben, 2014. december 17-én.