ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 24. června 2014
o způsobu provádění doložky solidarity Unií
(2014/415/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 222 odst. 3 větu první této smlouvy,
s ohledem na společný návrh Evropské komise a vysoké představitelky Unie pro zahraniční věci a bezpečnostní politiku,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto rozhodnutí se vztahuje na provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie. Nevztahuje se na provádění doložky solidarity členskými státy podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“). Podle Prohlášení (č. 37) k článku 222 Smlouvy o fungování Evropské unie může členský stát zvolit nejvhodnější prostředek ke splnění svého závazku solidarity vůči jinému členskému státu.
(2)
Podle čl. 222 odst. 1 Smlouvy o fungování EU jednají Unie a členské státy společně v duchu solidarity, pokud je některý členský stát cílem teroristického útoku nebo obětí přírodní nebo člověkem způsobné pohromy. Je třeba usilovat o soudržnost a doplňkovost opatření Unie a členských států, a to v zájmu členského státu uplatňujícího doložku solidarity a s cílem předejít zdvojování úsilí. Vzhledem k tomu, že členské státy mají koordinovat svou činnost v Radě, aby splnily své povinnosti ohledně solidarity podle čl. 222 odst. 2 Smlouvy o fungování EU, je vhodné stanovit pro provádění doložky solidarity Unií způsob koordinace v Radě.
(3)
Způsob koordinace v Radě by měl vycházet z opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, která Rada schválila dne 25. června 2013, v nichž se stanoví, že v rámci integrované politické reakce Unie na krize budou podporována i opatření pro provádění doložky solidarity. Je třeba, aby Rada zejména v případě přezkumu upravila opatření pro integrovanou politickou reakci Unie na krize.
(4)
Provádění doložky solidarity Unií by mělo vycházet v co největší míře ze stávajících nástrojů, zvyšovat účinnost posilováním koordinace a předcházením zdvojování, fungovat bez přidávání dalších zdrojů, poskytovat členským státům jednoduché a jasné rozhraní na úrovni Unie a respektovat pravomoci svěřené jednotlivým orgánům a útvarům Unie.
(5)
Doložka solidarity vyzývá Unii, aby uvedla do pohotovosti veškeré nástroje, které má k dispozici, jako například strategii vnitřní bezpečnosti Evropské unie, mechanismus civilní ochrany Evropské unie zřízený rozhodnutím Evropského parlamentu a Rady č. 1313/2013/EU (1) (dále jen „mechanismus Unie“), rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 1082/2013/EU (2) a struktury vytvořené v rámci společné bezpečnostní a obranné politiky (SBOP).
(6)
Rozsah opatření pro provádění doložky solidarity Unií by měl být jasně vymezen.
(7)
Pokud jde o boj proti terorismu, strategickým rámcem pro činnost Unie je Strategie Evropské unie pro boj proti terorismu. K dispozici jsou různé nástroje, jako například nástroje pro posílení ochrany kritických infrastruktur v energetice a dopravě (3). Na základě sdělení Komise nazvaném „Politika EU pro boj proti terorismu: dosažené úspěchy a budoucí úkoly“ byla přijata nejrůznější opatření, jako například akce zaměřené na posilování spolupráce mezi donucovacími orgány, na lepší předcházení radikalizaci, zejména zřízením sítě pro zvyšování povědomí o radikalizaci (Radicalisation Awareness Network), a na omezování přístupu teroristů k finančním prostředkům, jakož i k výbušninám (4) a k chemickým, biologickým, radiologickým a jaderným materiálům, nebo akce zaměřené na zvyšování bezpečnosti výbušnin.
(8)
Mechanismus pro uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a mechanismus postupného ukončování by měly být vymezeny na úrovni Unie, založeny na žádosti na vysoké politické úrovni, kterou předloží dotčený členský stát či státy, a podporovány prostřednictvím jediného kontaktního místa na úrovni Unie.
(9)
Opatření pro odezvu na úrovni Unie by měla zvyšovat účinnost prostřednictvím posílené koordinace, jež se bude opírat o stávající nástroje.
(10)
Cílem mechanismu Unie je posílení spolupráce mezi členskými státy a Unií a usnadnění koordinace v oblasti civilní ochrany. Rozhodnutím č. 1313/2013/EU bylo zřízeno středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události (dále jen „středisko“), které zajišťuje nepřetržitou provozní kapacitu a slouží členským státům a Komisi při sledování cílů mechanismu Unie.
(11)
Evropská služba pro vnější činnost (ESVČ) má k dispozici struktury, jež jsou vybaveny know-how v oblasti bezpečnostního zpravodajství a vojenství, jakož i síť delegací, jež rovněž mohou přispět k odezvě na hrozby nebo pohromy na území členských států nebo na krize s vnějším rozměrem. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti společné bezpečnostní a zahraniční politiky (SZBP) a SBOP.
(12)
Je-li to s ohledem na naléhavost situace nezbytné a proveditelné, měla by být opatření pro odezvu na úrovni Unie doprovázena přijímáním právních aktů nebo změnou stávajících aktů v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(13)
Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany. Je-li v případě krizové situace zapotřebí přijmout opatření v rámci SZBP nebo SBOP, měla by Rada přijmout rozhodnutí v souladu s příslušnými ustanoveními Smluv.
(14)
Tímto rozhodnutím není dotčen čl. 42 odst. 7 Smlouvy o Evropské unii.
(15)
Ve sdělení Komise nazvaném „Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“ je jako cíl stanoveno zlepšení odolnosti Unie vůči krizím a katastrofám, a to prostřednictvím řady opatření včetně plného využití doložky solidarity. Jak připomíná Rada ve svých závěrech ze dne 24. a 25. února 2011, zvýšení odolnosti Evropy vůči krizím a katastrofám je zcela zásadní pro další posílení svobody, bezpečnosti a práva v Unii.
(16)
Evropská rada má pravidelně vyhodnocovat hrozby, jimž Unie čelí, tak aby Unie a její členské státy mohly přijímat účinná opatření. Na žádost Evropské rady by také měly být vypracovávány zprávy o konkrétních hrozbách.
(17)
V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU by neměl být žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
(18)
Evropský parlament přijal dne 22. listopadu 2012 usnesení č. 2012/2223 s názvem „Doložky EU o vzájemné obraně a solidaritě: politický a operační rozměr“.
(19)
Toto rozhodnutí respektuje základní práva a je v souladu se zásadami uznávanými v Listině základních práv Evropské unie, a musí být v souladu s těmito právy a zásadami uplatňováno.
(20)
Jelikož cílů tohoto rozhodnutí, totiž provádění doložky solidarity Unií, nemůže být uspokojivě dosaženo členskými státy, ale spíše jich může z důvodu rozsahu a účinků tohoto rozhodnutí být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto rozhodnutí rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Obecný cíl a předmět
1. Toto rozhodnutí stanoví pravidla a postupy pro provádění ustanovení článku 222 Smlouvy o fungování EU (dále jen „doložka solidarity“) ze strany Unie.
2. Za účelem zajištění soudržnosti a doplňkovosti činnosti Unie a členských států zajišťuje Rada na politické úrovni koordinaci odezvy na žádost o použití doložky solidarity, přičemž využije opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize. Při provádění opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize poskytuje podporu Generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ.
3. Opatření na úrovni Unie, jejichž účelem je poskytovat informace a podporu, vycházejí ze stávajících mechanismů Rady, Komise, ESVČ a agentur Unie. V případě potřeby přispívá vysoký představitel Unie pro zahraniční a bezpečnostní politiku (dále jen „vysoký představitel“) a ESVČ tím, že v oblasti působnosti vysokého představitele přijímají náležité iniciativy a poskytují relevantní informace a podporu.
4. Příslušné nástroje Unie a opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize mají stanoveny vlastní postupy a mohou fungovat před uplatněním opatření pro odezvu podle tohoto rozhodnutí i po jejich postupném ukončení.
5. Opatření podle tohoto rozhodnutí zajišťují těsnější koordinaci mezi odezvou na úrovni Unie a na úrovni členských států.
Článek 2
Oblast působnosti
1. V případě teroristických útoků či přírodních nebo člověkem způsobených pohrom, a to bez ohledu na to, zda mají svůj původ na území členských států, či mimo ně, se toto rozhodnutí použije:
a)
na území členských států, na něž se použijí Smlouvy, včetně pevniny, vnitrozemských vod, teritoriálních vod a vzdušného prostoru;
b)
v případě zasažení infrastruktury (jako jsou ropná a plynová zařízení na moři) v teritoriálních vodách, výlučné ekonomické zóně nebo na kontinentálním šelfu členského státu.
Unie je při uplatňování opatření podle tohoto rozhodnutí a zejména tehdy, když používá nástroje, které má k dispozici, vázána mezinárodním právem a nezasahuje do práv států, které nejsou členy EU.
2. Toto rozhodnutí nemá žádné důsledky v oblasti obrany.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto rozhodnutí se rozumí:
a)
„pohromou“ situace, která má či může mít závažný dopad na obyvatelstvo, životní prostředí nebo majetek, včetně kulturního dědictví;
b)
„teroristickým útokem“ teroristický trestný čin ve smyslu rámcového rozhodnutí Rady 2002/475/SVV (5), ve znění rámcového rozhodnutí Rady 2008/919/SVV ze dne 28. listopadu 2008;
c)
„krizí“ pohroma či teroristický útok s tak rozsáhlým dopadem nebo politickým významem, jaký vyžaduje včasnou politickou koordinaci a odezvu na politické úrovni Unie;
d)
„odezvou“ jakékoli opatření přijaté v případě pohromy či teroristického útoku s cílem řešit jejich bezprostřední nepříznivé následky.
Článek 4
Uplatnění doložky solidarity
1. Členský stát zasažený pohromou nebo teroristickým útokem může uplatnit doložku solidarity, pokud poté, co vyčerpá možnosti stávajících prostředků a nástrojů na vnitrostátní a unijní úrovni, dospěje k závěru, že jeho schopnost odezvy nepostačuje k řešení dané krize.
2. Politické orgány zasaženého členského státu se se svou žádostí o uplatnění obrátí na předsednictví Rady. Žádost o uplatnění je prostřednictvím střediska pro koordinaci odezvy na mimořádné události předána rovněž předsedovi Evropské komise.
Článek 5
Opatření pro odezvu na úrovni Unie
1. Jakmile je uplatněna doložka solidarity, Rada zajistí politické a strategické řízení odezvy Unie na uplatnění doložky solidarity, přičemž zohlední pravomoci Komise a vysokého představitele. Za tímto účelem předsednictví Rady ihned aktivuje opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, pokud se již nepoužívají, a informuje všechny členské státy o uplatnění doložky solidarity.
2. Komise a vysoký představitel v souladu s čl. 1 odst. 3 rovněž:
a)
určí všechny příslušné nástroje Unie, jimiž lze přispět k odezvě na krizi, včetně operativních, politických či finančních nástrojů a struktur, a přijmou veškerá potřebná opatření stanovená v těchto nástrojích;
b)
určí za podpory Vojenského štábu EU vojenské kapacity, jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
c)
určí a navrhnou použití nástrojů a prostředků, jež spadají do působnosti agentur Unie a jež mohou nejlépe přispět k odezvě na krizi;
d)
uvědomí Radu o tom, zda jsou stávající nástroje dostačujícími prostředky pro pomoc zasaženému členskému státu po uplatnění doložky solidarity;
e)
předkládají pravidelné integrované hodnotící a analytické zprávy o situaci, jejichž účelem je poskytnout informace a podporu při koordinaci a rozhodování na politické úrovni v Radě v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí.
3. Komise a vysoký představitel v případě potřeby předloží v souladu s čl. 1 odst. 3 Radě návrhy týkající se zejména:
a)
rozhodnutí o mimořádných opatřeních, která nejsou stanovena ve stávajících nástrojích,
b)
žádostí o vojenské kapacity nad rámec stávajících opatření pro civilní ochranu, nebo
c)
opatření na podporu rychlé odezvy členských států.
4. Při použití opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize předsednictví Rady zajistí soudržnost jednání Rady a celkové odezvy na politické úrovni EU, včetně vypracování a aktualizace návrhů opatření, přičemž respektuje právo Komise a vysokého představitele na iniciativu v oblasti jejich působnosti. Podporu a poradenství přitom budou předsednictví poskytovat generální sekretariát Rady, Komise a ESVČ a v případě teroristických útoků protiteroristický koordinátor EU. V závislosti na konkrétním případu krize by měly v souladu s příslušnými ustanoveními práva Unie případně přispět i další struktury a agentury Unie v oblasti SZBP a SBOP.
5. Předsednictví Rady informuje o uplatnění doložky solidarity a o hlavních událostech předsedu Evropské rady a předsedu Evropského parlamentu.
6. Po uplatnění doložky solidarity působí středisko pro koordinaci odezvy na mimořádné události jako kontaktní místo s nepřetržitým provozem na úrovni Unie pro kontakt s členskými státy a dalšími zúčastněnými stranami, aniž jsou tím dotčeny stávající povinnosti, které mají Komise a vysoký představitel, a stávající informační sítě. Toto středisko bude ve spolupráci se situačním střediskem EU a dalšími krizovými středisky Unie v souladu s článkem 6 tohoto rozhodnutí usnadňovat vypracovávání integrovaných zpráv týkajících se situačního povědomí a analýzy.
Článek 6
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy
Integrované zprávy týkající se situačního povědomí a analýzy budou uzpůsobeny potřebám politické úrovně Unie definovaným předsednictvím Rady a poskytnou Radě strategický přehled situace v souladu s opatřeními pro integrovanou politickou reakci EU na krize. V těchto zprávách budou použity ověřené příspěvky poskytnuté dobrovolně členskými státy, Komisí, ESVČ a příslušnými agenturami Unie, jakož i příslušnými mezinárodními organizacemi. V případě uplatnění doložky solidarity v souvislosti s teroristickým útokem budou odděleně prostřednictvím stávajících kanálů zpracovávána vyhodnocení zpravodajských informací.
Článek 7
Postupné ukončení
Postupné ukončení odezvy podle tohoto rozhodnutí se řídí stejným postupem, který je stanoven v čl. 4 odst. 2. Jakmile je členský stát uplatňující doložku solidarity toho názoru, že její uplatňování již není zapotřebí, tuto skutečnost oznámí.
Článek 8
Vyhodnocení hrozeb na úrovni Unie
1. Pro účely pravidelného vyhodnocování hrozeb, kterým Unie čelí, může Evropská rada v případě potřeby požádat Komisi, vysokého představitele a příslušné agentury Unie o vypracování zpráv týkajících se konkrétních hrozeb.
2. Nestanoví-li Evropská rada jinak, musí tyto zprávy vycházet pouze z dostupných hodnocení hrozeb vypracovaných příslušnými orgány, subjekty a agenturami Unie v rámci stávajících opatření a z informací, které dobrovolně poskytují členské státy, přičemž je třeba zabránit zdvojování činností. V případě potřeby se k vypracování těchto zpráv připojí protiteroristický koordinátor EU. V souladu s čl. 346 odst. 1 písm. a) Smlouvy o fungování EU není žádný členský stát povinen poskytovat údaje, jejichž zpřístupnění podle jeho názoru odporuje podstatným zájmům jeho bezpečnosti.
Článek 9
Přezkum
1. Opatření podle tohoto rozhodnutí jsou pravidelně přezkoumávána na základě zjištěných potřeb a v každém případě do 12 měsíců od ukončení jejich uplatňování, a to s cílem zajistit určení a řešení příslušných poznatků. Tento přezkum provádí Rada na základě společné zprávy vypracované Komisí a vysokým představitelem.
2. V případě potřeby lze provést revizi tohoto rozhodnutí. V těchto případech a v souladu s čl. 222 odst. 3 Smlouvy o fungování EU je Radě nápomocen Politický a bezpečnostní výbor a Stálý výbor pro operativní spolupráci v oblasti vnitřní bezpečnosti.
3. Rada může případně upravit opatření pro integrovanou politickou reakci EU na krize, zejména s cílem řešit problémy zjištěné Radou v rámci přezkumu nebo v návaznosti na revizi tohoto rozhodnutí.
Článek 10
Finanční dopady
Veškeré finanční prostředky nezbytné k provádění tohoto rozhodnutí se uvolňují v rámci dohodnutých ročních omezení pro výdaje a v mezích stávajících nástrojů Unie a při dodržení stropů podle víceletého finančního rámce pro jednotlivé roky.
Článek 11
Vstup v platnost
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
V Lucemburku dne 24. června 2014.
A TANÁCS HATÁROZATA
(2014. június 24.)
a szolidaritási klauzula Unió által történő végrehajtására vonatkozó részletes szabályokról
(2014/415/EU)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 222. cikke (3) bekezdésének első mondatára,
tekintettel az Európai Bizottságnak és az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének együttes javaslatára,
mivel:
(1)
Ez a határozat az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 222. cikkének (a továbbiakban: a szolidaritási klauzula) az Unió általi végrehajtására vonatkozik. Nem vonatkozik a szolidaritási klauzulának a tagállamok általi, az EUMSZ 222. cikke (2) bekezdése szerinti végrehajtására. Az Európai Unió működéséről szóló szerződés 222. cikkéről szóló 37. nyilatkozat értelmében egy adott tagállam egy másik tagállamra irányuló szolidaritási kötelezettségének eleget téve megválaszthatja a kötelezettség teljesítésének leghatékonyabb módját.
(2)
Az EUMSZ 222. cikkének (1) bekezdése értelmében, ha egy tagállamot terrortámadás ér, illetve ha természeti vagy ember okozta katasztrófa áldozatává válik, az Unió és tagállamainak a szolidaritás szellemében együttesen kell fellépniük fel. Törekedni kell arra, hogy a klauzula alkalmazását kérő bármelyik tagállamra irányuló uniós és tagállami intézkedések koherensek és egymást kiegészítő jellegűek legyenek, és el kell kerülni az erőfeszítések megkettőzését. Tekintettel arra, hogy az EUMSZ 222. cikkének (2) bekezdése értelmében a tagállamoknak a Tanács keretében egyeztetniük kell egymással szolidaritási kötelezettségeik teljesítését illetően, célszerű ennek érdekében intézkedéseket megállapítani a szolidaritási klauzula Unió általi végrehajtásával kapcsolatban a Tanács keretében folytatandó egyeztetés tekintetében.
(3)
A Tanács keretében folytatandó egyeztetéssel kapcsolatos intézkedéseknek az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedéseken kell alapulniuk, amelyeket a Tanács 2013. június 25-én fogadott el, és amelyek kimondják, hogy az uniós politikai szintű integrált válságreagálás a szolidaritási klauzula alkalmazására vonatkozó intézkedéseket is támogatnia kell. Helyénvaló, hogy a Tanács, különösen a felülvizsgálatok esetén, kiigazítsa az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedéseket.
(4)
A szolidaritási klauzula Unió általi végrehajtása során a lehető legnagyobb mértékben támaszkodni kell a már meglévő eszközökre, a koordináció erősítése és a párhuzamosságok elkerülése révén növelni kell a hatékonyságot, nem lehet igénybe venni kiegészítő forrásokat, egyszerű és egyértelmű kapcsolattartási lehetőséget kell biztosítani uniós szinten a tagállamok számára, és tiszteletben kell tartani az egyes uniós intézményekre és szolgálatokra ruházott hatásköröket.
(5)
A szolidaritási klauzula előírja, hogy az Unió mozgósítson minden rendelkezésére álló eszközt. A releváns eszközök közé tartozik az Európai Unió belső biztonsági stratégiája, az 1313/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozattal (1) létrehozott uniós polgári védelmi mechanizmus (a továbbiakban: az uniós mechanizmus), az 1082/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat (2), valamint a közös biztonság- és védelempolitika (KBVP) keretében létrehozott struktúrák.
(6)
A szolidaritási klauzula Unió általi végrehajtására vonatkozó rendelkezések hatályát világosan meg kell határozni.
(7)
A terrorizmus elleni küzdelem tekintetében az Unió fellépésének stratégiai keretét az Európai Unió terrorizmus elleni stratégiája alkotja. Számos eszköz - mint például a kritikus energetikai és közlekedési infrastruktúrák védelmét (3) erősítő eszközök - bevezetésére sor került. A Bizottság „Az EU terrorizmusellenes politikája: legfőbb eredmények és jövőbeni kihívások” című közleményét több fellépés is követte, így például lépések történtek a bűnüldöző hatóságok közötti együttműködés javítása, a radikalizálódás megakadályozásának - különösen a radikalizálódást figyelő uniós információs központ létrehozása révén történő - előmozdítása, a terroristák pénzeszközökhöz, robbanóanyagokhoz (4), valamint vegyi, biológiai, radiológiai és nukleáris anyagokhoz való hozzáférésének korlátozása, továbbá a robbanóanyagok biztonságának fokozása érdekében.
(8)
Meg kell határozni uniós szinten egy, az e határozat szerinti intézkedések aktiválására és azok alkalmazásának fokozatos megszüntetésére szolgáló mechanizmust, amely az érintett tagállam magas szintű politikai kérésén alapul, és amelyet egyetlen uniós szintű kapcsolati pont támogat.
(9)
Az uniós szintű reagálási intézkedéseknek a meglévő eszközök alapján folytatott megerősített koordináció révén javítaniuk kell a hatékonyságot.
(10)
Az uniós mechanizmus célja, hogy a polgári védelem terén megerősítse a tagállamok és az Unió közötti együttműködést és megkönnyítse a koordinációt. Az 1313/2013/EU határozat létrehozta a Veszélyhelyzet-kezelési Koordinációs Központot (ERCC), amely a hét minden napján napi 24 órában elérhető műveleti kapacitást kell biztosítania, és az uniós mechanizmus célkitűzéseinek megvalósításában a tagállamok és a Bizottság rendelkezésére kell állnia.
(11)
Az Európai Külügyi Szolgálat (EKSZ) rendelkezésére állnak hírszerzési és katonai szakértelemmel bíró struktúrák, illetve a küldöttségi hálózat is, mely ugyancsak megkönnyítheti a tagállamok területén jelentkező fenyegetésekre vagy katasztrófákra, illetve külső dimenzióval bíró válságokra való reagálást. A válságtól függően - adott esetben - a közös kül- és biztonságpolitika (KKBP), beleértve a KBVP területén érintett más struktúrákat vagy uniós ügynökségeket is be kell vonni az uniós jog vonatkozó rendelkezéseivel összhangban.
(12)
Amennyiben szükséges és a helyzet sürgősségére tekintettel megvalósítható, az uniós szintű reagálási intézkedéseket jogi aktusok elfogadásával vagy meglévő aktusok módosításával kell kiegészíteni, a Szerződések vonatkozó rendelkezéseinek megfelelően.
(13)
Ennek a határozatnak nem lesznek védelmi vonatkozásai. Amennyiben valamely válság a KKBP vagy a KBVP keretébe tartozó fellépést tesz szükségessé, úgy arról a Szerződések vonatkozó rendelkezéseivel összhangban a Tanácsnak határozatot kell hoznia.
(14)
Ez a határozat nem sérti az Európai Unióról szóló szerződés 42. cikkének (7) bekezdését.
(15)
„Az EU belső biztonsági stratégiájának megvalósítása: öt lépés a biztonságosabb Európa felé” című bizottsági közlemény célul tűzte ki az Unió válságokkal és katasztrófákkal szembeni ellenálló képességének javítását több intézkedés, köztük a szolidaritási klauzula teljes mértékű kihasználása révén. Amint arra a Tanács is emlékeztet a 2011. február 24-25-i következtetéseiben, Európa válságokkal és katasztrófákkal szembeni ellenálló képességének javítása kulcsfontosságú ahhoz, hogy az Unióban tovább erősödjön a szabadság és a biztonság, és a jog még hatékonyabban érvényesülhessen.
(16)
Az Unió és tagállamai eredményes fellépésének biztosítása érdekében az Európai Tanácsnak rendszeresen értékelnie kell az Uniót fenyegető veszélyeket. Az Európai Tanács kérésére jelentéseket kell készíteni a meghatározott fenyegetésekről.
(17)
Az EUMSZ 346. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően egyetlen tagállam sem kötelezhető olyan információ szolgáltatatására, amelynek közlését ellentétesnek tartja alapvető biztonsági érdekeivel.
(18)
2012. november 22-én az Európai Parlament elfogadta „Az EU kölcsönös védelmi és szolidaritási záradékai: politikai és műveleti dimenziók” című 2012/2223. sz. állásfoglalást.
(19)
Ez a határozat tiszteletben tartja az alapvető jogokat és az Európai Unió Alapjogi Chartájában elismert elveket, és alkalmazása során e jogoknak és elveknek megfelelően kell eljárni.
(20)
Mivel e határozat célját, nevezetesen a szolidaritási klauzula Unió általi végrehajtását a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban az intézkedés terjedelme és hatása miatt e cél jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a határozat nem lépi túl az e cél eléréséhez szükséges mértéket,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
Általános célkitűzés és tárgy
(1) Ez a határozat az EUMSZ 222. cikkének (a továbbiakban: a szolidaritási klauzula) az Unió általi végrehajtására vonatkozó szabályokat és eljárásokat állapít meg.
(2) Az uniós és a tagállami fellépések közötti koherencia és kiegészítő jelleg biztosítása érdekében a klauzula alkalmazása iránti kérésre való reagálás politikai szintű koordinálását a Tanács végzi az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedések felhasználásával. Az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedések alkalmazásához a Tanács Főtitkársága, a Bizottság és az EKSZ támogatást biztosít.
(3) Az uniós szintű intézkedések a Tanács, a Bizottság, az EKSZ és az uniós ügynökségek meglévő információ-szolgáltatási és támogatási mechanizmusaira épülnek. Adott esetben a főképviselő és az EKSZ is hozzájárul ezekhez az intézkedésekhez, mégpedig az Unió külügyi és biztonságpolitikai főképviselőjének (főképviselő) hatáskörén belüli kezdeményezések tételével, valamint releváns információk és támogatás nyújtásával.
(4) A releváns uniós eszközök és az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedések tekintetében az azokra vonatkozó eljárásokat kell követni, és ezek az e határozat szerinti válaszlépés alkalmazásának kezdete előtt és megszűnését követően is aktívak lehetnek.
(5) Az ezen határozat szerinti intézkedések az Unió és a tagállamok válaszlépései közötti koordináció fokozása révén elősegítik a hatékonyabb fellépést.
2. cikk
Hatály
(1) Ez a határozat terrortámadás, természeti katasztrófa vagy ember okozta katasztrófa esetében alkalmazandó, függetlenül attól, hogy az a tagállamok területén belülről vagy kívülről ered:
a)
a tagállamok azon területein, amelyekre a Szerződések hatálya kiterjed, ideértve a szárazföldi területet, a belvízi területet, a parti tengeri területet és a légteret;
b)
a valamely tagállam parti tengerén, kizárólagos gazdasági övezetében vagy kontinentális talapzatán található infrastruktúrát (például offshore kőolaj- és földgázlétesítményeket) érintő veszélyhelyzet esetében.
Az Uniót, amikor alkalmazza ezeket az intézkedéseket és különösen amikor mozgósítja a rendelkezésére álló eszközöket, köti a nemzetközi jog, és intézkedései nem sérthetik a nem uniós államok jogait.
(2) Ennek a határozatnak nincsenek védelmi vonatkozásai.
3. cikk
Fogalommeghatározások
E határozat alkalmazásában:
a) „katasztrófa”: minden olyan helyzet, amely súlyos hatással van vagy súlyos hatással lehet személyekre, a környezetre vagy tulajdonra, beleértve a kulturális örökséget is;
b) „terrortámadás”: a 2002/475/IB tanácsi kerethatározat (5) szerinti terrorista bűncselekmény;
c) „válság”: olyan, nagy horderejű vagy politikai jelentőségű katasztrófa vagy terrortámadás, amely kellő időben történő politikai koordinációt és reagálást tesz szükségessé uniós politikai szinten;
d) „reagálás”: katasztrófa vagy terrortámadás esetén hozott, az általa okozott közvetlen káros hatások kezelését célzó fellépés.
4. cikk
A szolidaritási klauzula alkalmazásának kérése
(1) Katasztrófa vagy terrortámadás esetén az érintett tagállam kérheti a szolidaritási klauzula alkalmazását, ha a nemzeti és uniós szinten rendelkezésre álló eszközök által kínált lehetőségeket már kimerítette és úgy véli, hogy a válság mértéke egyértelműen meghaladja a rendelkezésére álló reagálási képességeket.
(2) Az érintett tagállam politikai hatóságai a kérésüket a Tanács elnökségéhez intézik. A kéréseket az Európai Bizottság elnökének is el kell küldeni az ERCC-n keresztül.
5. cikk
Uniós szintű reagálási intézkedések
(1) A szolidaritási klauzula alkalmazása iránti kérés megtételét követően a Tanács biztosítja a szolidaritási klauzula alkalmazása iránti kérés nyomán teendő uniós válaszlépés politikai és stratégiai irányítását, teljes mértékben figyelembe véve a Bizottság és a főképviselő hatáskörét. Ebből a célból a Tanács elnöksége haladéktalanul aktiválja az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedéseket, amennyiben azok alkalmazására még nem került sor, és ily módon minden tagállamot tájékoztat a szolidaritási klauzula alkalmazása iránti kérésről.
(2) Ezzel egyidejűleg a Bizottság és a főképviselő az 1. cikk (3) bekezdésének megfelelően:
a)
azonosít minden olyan releváns uniós eszközt, amely a leginkább alkalmas az adott válságra való reagálás céljára, beleértve az ágazatspecifikus, az operatív, a szakpolitikai és a pénzügyi eszközöket és struktúrákat is, és megtesz minden szükséges, az adott eszközök keretében előírt intézkedést;
b)
azonosít minden olyan katonai képességet, amely alkalmas arra, hogy az EU Katonai Törzsének támogatásával reagáljon a válságra;
c)
azonosítja azokat az eszközöket és erőforrásokat, amelyek az uniós ügynökségek hatáskörébe tartoznak és amelyek alkalmasak a válságra való reagálás céljára, és javaslatot tesz ezek igénybevételére;
d)
tanácsot ad a Tanácsnak arra nézve, hogy a meglévő eszközök elégségesek-e ahhoz, hogy az érintett tagállamnak a klauzula alkalmazása iránti kérés megtételét követően segítséget nyújtsanak;
e)
e határozat 6. cikkével összhangban rendszeres időközönként integrált helyzetismereti és -elemzési jelentést készít a Tanácsban folytatott politikai szintű koordináció és döntéshozatal támogatása és a szükséges információk biztosítása céljából.
(3) A Bizottság és a főképviselő - adott esetben - az 1. cikk (3) bekezdésének megfelelően javaslatokat nyújt be a Tanácsnak, különösen a következőkre vonatkozóan:
a)
a meglévő eszközök keretében nem megvalósítható rendkívüli intézkedésekről szóló határozatok;
b)
a meglévő polgári védelmi intézkedéseket meghaladó katonai képességek iránti kérelmek; vagy
c)
a tagállamok általi gyors reagálást támogató intézkedések.
(4) Az uniós politikai szintű integrált válságreagálási intézkedések igénybevételével a Tanács elnöksége biztosítja a válság Tanács keretében történő kezelésének és az uniós politikai szinten történő átfogó reagálásnak a koherenciáját, többek között az intézkedési javaslatok kidolgozása és naprakésszé tétele tekintetében, tiszteletben tartva a Bizottság és a főképviselő kezdeményezési jogát a hatáskörébe tartozó területeken. Ebben az elnökséget a Főtitkárság, a Bizottság, az EKSZ, illetve - terrortámadás esetén - a terrorizmus elleni küzdelem uniós koordinátora támogatja és segíti tanáccsal. A válságtól függően - adott esetben - a KKBP/KBVP területén érintett struktúrákat vagy uniós ügynökségeket is be kellene vonni az uniós jog vonatkozó rendelkezéseivel összhangban.
(5) A Tanács elnöksége tájékoztatja az Európai Tanács elnökét és az Európai Parlament elnökét a klauzula alkalmazása iránti kérésről és a főbb fejleményekről.
(6) A klauzula alkalmazása iránti kérés megtételét követően uniós szinten az ERCC tartja napi 24 órában a kapcsolatot a tagállamok illetékes hatóságaival és más érdekelt felekkel a Bizottság és a főképviselő meglévő feladatkörének, valamint a meglévő információs hálózatoknak a sérelme nélkül. E határozat 6. cikkével összhangban az ERCC - az Unió helyzetelemző szolgálatával együttműködve - megkönnyíti az integrált helyzetismereti és -elemzési jelentések elkészítését.
6. cikk
Integrált helyzetismereti és -elemzési jelentések
Az integrált helyzetismereti és -elemzési jelentések igazodnak az uniós politikai szintnek a Tanács elnöksége által meghatározott igényeihez, és lehetővé fogják tenni a helyzet stratégiai áttekintését a Tanácsban a politikai szintű integrált válságreagálási intézkedéseknek megfelelően. E jelentések szükségessé teszik a tagállamok, a Bizottság, az EKSZ és az érintett uniós ügynökségek, valamint az érintett nemzetközi szervezetek által önkéntesen rendelkezésre bocsátott, validált információk felhasználását. A klauzula terrortámadások esetében történő alkalmazásakor a hírszerzési értékeléseket és tájékoztatókat külön, a meglévő csatornákon keresztül kell kezelni.
7. cikk
A klauzula alkalmazásának fokozatos megszüntetése
Az e határozat szerinti válaszlépés fokozatos megszüntetése esetében is a 4. cikk (2) bekezdésében meghatározott eljárást kell követni. A klauzula alkalmazását kérő tagállam a lehető leghamarabb jelzi, ha úgy véli, hogy már nincs szükség a klauzula alkalmazására.
8. cikk
Uniós szintű fenyegetésértékelés
(1) Annak érdekében, hogy rendszeresen értékelni lehessen az Uniót fenyegető veszélyeket, az Európai Tanács felkérheti a Bizottságot, a főképviselőt és adott esetben az uniós ügynökségeket, hogy készítsenek jelentést a meghatározott fenyegetésekről.
(2) Amennyiben az Európai Tanács nem rendelkezik másképpen, ezeknek a jelentéseknek kizárólag a hatályos rendelkezések értelmében az érintett uniós intézmények, szervek és ügynökségek által a fenyegetésekről készített, rendelkezésre álló értékeléseken, valamint olyan információkon kell alapulniuk, amelyeket a tagállamok önkéntesen nyújtottak, elkerülve ugyanakkor a munka megkettőzését. A terrorizmus elleni küzdelem uniós koordinátora adott esetben részt vesz e jelentések elkészítésében. Az EUMSZ 346. cikke (1) bekezdése a) pontjának megfelelően egyetlen tagállam sem köteles olyan információt szolgáltatni, amelynek közlését ellentétesnek tartja alapvető biztonsági érdekeivel.
9. cikk
Felülvizsgálat
(1) Az e határozat szerinti intézkedéseket rendszeresen felül kell vizsgálni az azonosított igényeknek megfelelően, de minden esetben az alkalmazásuk megszüntetését követő tizenkét hónapon belül, a vonatkozó tanulságok levonása és kezelése érdekében. Ezt a felülvizsgálatot a Tanács keretében kell elvégezni a Bizottság és a főképviselő által készített együttes jelentés alapján.
(2) Adott esetben ezt a határozatot módosítani lehet. Ebben az esetben és az EUMSZ 222. cikke (3) bekezdésének megfelelően a Tanácsot a Politikai és Biztonsági Bizottság, valamint a Belső Biztonsági Állandó Bizottság segíti.
(3) A Tanács adott esetben kiigazíthatja a politikai szintű integrált válságreagálási intézkedéseket, különösen annak érdekében, hogy kezelje a Tanács által a határozat felülvizsgálatával összefüggésben vagy a határozat módosítását követően azonosított igényeket.
10. cikk
Pénzügyi vonatkozások
Az e határozat végrehajtásához szükséges pénzügyi forrásokat az elfogadott éves kiadási határokon belül, a meglévő uniós eszközök hatályának megfelelően és a többéves pénzügyi keret éves felső határait tiszteletben tartva kell rendelkezésre bocsátani.
11. cikk
Hatálybalépés
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Kelt Luxembourgban, 2014. június 24-én.