SMĚRNICE RADY (EU) 2015/652
ze dne 20. dubna 2015,
kterou se stanoví metody výpočtu a požadavky na podávání zpráv podle směrnice Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES o jakosti benzinu a motorové nafty
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 98/70/ES ze dne 13. října 1998 o jakosti benzinu a motorové nafty a o změně směrnice Rady 93/12/EHS (1), a zejména na čl. 7a odst. 5 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Metoda výpočtu emisí skleníkových plynů u paliv a jiné energie z nebiologických zdrojů, která má být podle ustanovení čl. 7a odst. 5 směrnice 98/70/ES zavedena, by měla zajistit podávání dostatečně přesných zpráv tak, aby mohla Komise kriticky zhodnotit, nakolik dodavatelé plní povinnosti, které jim stanoví čl. 7a odst. 2 uvedené směrnice. Metoda výpočtu by měla zajistit přesnost měření a náležitě zohlednit složitost souvisejících administrativních požadavků. Zároveň by měla dodavatele motivovat ke snižování intenzity skleníkových plynů z paliv, jež dodávají. Je třeba rovněž pečlivě zvážit dopad této metody výpočtu na rafinerie v Unii. Metoda výpočtu by tedy měla vycházet z průměrných hodnot intenzity skleníkových plynů představujících v rámci odvětví průměrnou hodnotu typickou pro dané palivo. Výhodou tohoto postupu by bylo snížení administrativní zátěže pro dodavatele a členské státy. V současnosti by navrhovaná metoda výpočtu neměla vyžadovat členění intenzity skleníkových plynů z paliv podle zdroje suroviny, neboť by to mělo nepříznivý vliv na stávající investice do některých rafinerií v Unii.
(2)
V souvislosti s čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES by požadavky kladené při podávání zpráv na dodavatele z řad malých a středních podniků (MSP), jejichž definici uvádí doporučení Komise 2003/361/ES (2), měly být v co největší míře omezeny. Podobně by ani dovozci benzinu a motorové nafty rafinované v zemích mimo Unii neměli mít povinnost poskytovat podrobné informace o zdrojích ropy použitých k výrobě těchto paliv, neboť tyto informace nemusí být vždy k dispozici nebo může být obtížné je získat.
(3)
S cílem motivovat k dalšímu snižování emisí skleníkových plynů by se do výpočtu emisí skleníkových plynů během životního cyklu u dodavatelů měly zahrnout vykázané úspory snižování emisí z těžby, a to včetně snížení emisí ze spalování a vypouštění plynů. Aby se dodavatelům usnadnilo vykazování úspor emisí z těžby, mělo by být pro účely výpočtu a osvědčení snížení emisí umožněno používat různé emisní režimy. Způsobilé by přitom měly být pouze projekty zaměřené na snížení emisí z těžby, které byly zahájeny po dni zavedení základní normy pro paliva podle čl. 7a odst. 5 písm. b) směrnice 98/70/ES, tj. po 1. lednu 2011.
(4)
Vážený průměr standardních hodnot skleníkových plynů představující typy ropy využívané v Unii je jednoduchou metodou výpočtu, na jejímž základě mohou dodavatelé stanovit obsah skleníkových plynů v palivech, jež dodávají.
(5)
Snížení emisí z těžby u ropy a zemního plynu by se mělo odhadovat a osvědčovat v souladu se zásadami a standardy stanovenými v mezinárodních normách, a to zejména v normách ISO 14064, ISO 14065 a ISO 14066.
(6)
Dále je vhodné usnadnit provádění právních předpisů členskými státy, pokud jde o snižování emisí z těžby, včetně snížení emisí ze spalování a vypouštění plynů. Za tímto účelem by před koncem lhůty pro provedení stanovené v článku 7 této směrnice měly být pod záštitou Komise vypracovány nelegislativní pokyny týkající se přístupů k vyčíslování, ověřování, osvědčování, monitorování a vykazování takovéhoto snížení emisí z těžby (včetně snížení emisí ze spalování a vypouštění plynů při těžbě suroviny).
(7)
V čl. 7a odst. 5 písm. b) směrnice 98/70/ES je stanovena povinnost zavést metodiku ke stanovení základní normy pro paliva vycházející z emisí skleníkových plynů z fosilních paliv během jejich životního cyklu na jednotku energie v roce 2010 („základní norma pro paliva“). Základní norma pro paliva by měla vycházet ze spotřebovaného množství nafty, benzinu, plynového oleje pro nesilniční použití, zkapalněného ropného plynu (LPG) a stlačeného zemního plynu (CNG) za využití údajů, jež byly členskými státy oficiálně oznámeny orgánu Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (dále jen „rámcová úmluva“) v roce 2010. Základní normou pro paliva by nemělo být referenční fosilní palivo, jež se používá k výpočtu snížení emisí skleníkových plynů z biopaliv a jež by se mělo zachovat v podobě, kterou stanoví příloha IV směrnice 98/70/ES.
(8)
Vzhledem k tomu, že složení skladby příslušných fosilních paliv se rok od roku mění jen málo, budou meziroční souhrnné rozdíly v intenzitě skleníkových plynů z fosilních paliv rovněž malé. Je tudíž vhodné, aby hodnoty základní normy vycházely z údajů o průměrné spotřebě v Unii za rok 2010, jež členské státy vykázaly orgánu Rámcové úmluvy OSN o změně klimatu.
(9)
Základní norma pro paliva by měla vyjadřovat průměrnou intenzitu skleníkových plynů z těžby a intenzitu z fosilních paliv z průměrné komplexní rafinerie. Základní norma pro paliva by se tedy měla vypočítat za použití průměrných standardních hodnot pro jednotlivá paliva. Hodnota základní normy pro paliva by měla v období do roku 2020 zůstat beze změny, tak aby byla pro dodavatele zajištěna právní jistota, pokud jde o jejich povinnost snižovat intenzitu skleníkových plynů z paliv, jež dodávají.
(10)
V čl. 7a odst. 5 písm. d) směrnice 98/70/ES je upraveno přijetí metody výpočtu podílu elektrických silničních vozidel na snížení emisí skleníkových plynů během životního cyklu paliva. Podle tohoto článku by měla být tato metoda výpočtu v souladu s čl. 3 odst. 4 směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/28/ES (3). K zajištění tohoto souladu by se měl pro účinnost hnacího ústrojí použít týž opravný faktor.
(11)
Elektřinu dodanou pro použití v silniční dopravě mohou dodavatelé podle čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES vykazovat v rámci svých ročních zpráv členským státům. V zájmu omezení administrativních nákladů je vhodné, aby metoda výpočtu pro účely podávání zpráv dodavateli byla založena na odhadech spotřeby elektřiny v daném elektrickém silničním vozidle či motocyklu, a nikoliv na skutečném měření jeho spotřeby.
(12)
V případě, kdy dochází ke zpracovávání biopaliva a fosilního paliva v rámci téhož procesu, je vhodné uvést podrobné informace o tom, jakým způsobem bylo odhadnuto množství skleníkových plynů z daného biopaliva a jejich intenzita. K tomu je zapotřebí zvláštní metoda, protože výsledné množství biopaliva nelze, například při souběžné hydrogenační úpravě rostlinných olejů s fosilními palivy, změřit. V čl. 7d odst. 1 směrnice 98/70/ES se stanoví, že emise skleníkových plynů z biopaliv vznikajících během životního cyklu se mají pro účely článku 7a a čl. 7b odst. 2 uvedené směrnice vypočítat podle téže metody výpočtu. Proto má osvědčení emisí skleníkových plynů v rámci uznaných nepovinných režimů stejnou platnost pro účely článku 7a i pro účely čl. 7b odst. 2 směrnice 98/70/ES.
(13)
Požadavek, aby dodavatel podával zprávy, stanovený v čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES, by měly doplňovat harmonizovaný formulář a harmonizované definice údajů, jež se vykazují. Harmonizace definic údajů je potřebná k náležitému provedení výpočtu intenzity skleníkových plynů, jenž je s povinností jednotlivých dodavatelů podávat zprávy spojen, jelikož tyto údaje tvoří klíčové vstupní informace pro harmonizovanou metodu výpočtu podle čl. 7a odst. 5 písm. a) směrnice 98/70/ES. Tyto údaje zahrnují identifikaci dodavatele, množství paliva či energie uvedené na trh a typ paliva či energie uvedený na trh.
(14)
Požadavek, aby dodavatel podával zprávy, stanovený v čl. 7a odst. 1 směrnice 98/70/ES, by měly doplňovat harmonizované požadavky na vykazování, formulář a harmonizované definice údajů pro účely podávání zpráv o účinnosti paliv spotřebovaných v Unii z hlediska skleníkových plynů členskými státy Komisi. Tyto požadavky na podávání zpráv především umožní aktualizovat vlastnosti referenčního fosilního paliva uvedené v příloze IV části C bodě 19 směrnice 98/70/ES a v příloze V části C bodě 19 směrnice 2009/28/ES a usnadní podávání zpráv požadované podle čl. 8 odst. 3 a čl. 9 odst. 2 směrnice 98/70/ES i aktualizaci metody výpočtu v souladu s technickým a vědeckým pokrokem tak, aby tato metoda plnila svůj zamýšlený účel. Uvedené údaje by mělyzahrnovat množství paliva či energie uvedených na trh, typ paliva či energie a místo nákupu a původ paliva či energie uvedených na trh.
(15)
Za účelem snížení administrativní zátěže by členské státy měly dodavatelům umožnit, aby při plnění svých povinností podávat zprávy vycházeli z rovnocenných údajů, jež se shromažďují podle jiných unijních nebo vnitrostátních právních předpisů, a to za předpokladu, že budou při podávání zpráv dodrženy požadavky uvedené v příloze IV a definice uvedené v přílohách I a III.
(16)
Aby se usnadnilo podávání zpráv skupinám dodavatelů v souladu s čl. 7a odst. 4 směrnice 98/70/ES, umožňuje čl. 7a odst. 5 písm. c) uvedené směrnice zavedení všech nezbytných pravidel. Podávání zpráv je těmto skupinám vhodné usnadnit, aby se zamezilo narušení fyzického pohybu paliv, neboť různí dodavatelé uvádějí na trh různá paliva v rozdílných poměrech, a mohou tedy v zájmu dosažení cíle snížení emisí skleníkových plynů využívat zdroje různých úrovní. Je proto nezbytné harmonizovat definice identifikace dodavatele, množství paliva či energie uvedeného na trh, typu paliva či energie a místa nákupu a původu paliva či energie uvedených na trh. K vyloučení dvojího započtení v případech, kdy společně podávají zprávy dodavatelé v souladu s čl. 7a odst. 4, je navíc vhodné harmonizovat provádění metody výpočtu a podávání zpráv v členských státech, včetně podávání zpráv Komisi, a to tak, aby se potřebné informace od skupiny dodavatelů vztahovaly k určitému členskému státu.
(17)
V souladu s čl. 8 odst. 3 směrnice 98/70/ES mají všechny členské státy povinnost předložit každoročně zprávu o jakosti paliva na vnitrostátní úrovni za předchozí kalendářní rok, a to na základě formuláře zavedeného rozhodnutím Komise 2002/159/ES (4). K zohlednění změn směrnice 98/70/ES zavedených směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2009/30/ES (5) a následných dodatečných požadavků na členské státy v oblasti podávání zpráv, jakož i v zájmu účinnosti a harmonizace je nezbytné vyjasnit, jaké informace by se měly vykazovat, a stanovit formulář k předkládání údajů dodavateli a členskými státy.
(18)
Komise předložila návrh opatření výboru ustavenému podle směrnice 98/70/ES dne 23. února 2012. Výbor nebyl s to přijmout stanovisko kvalifikovanou většinou, a je tedy vhodné, aby Komise v souladu s čl. 5a odst. 4 rozhodnutí Komise 1999/468/ES (6) předložila tento návrh Radě,
PŘIJALA TUTO SMĚRNICI:
Článek 1
Předmět a oblast působnosti
1. Tato směrnice stanoví pravidla pro metody výpočtu a požadavky na podávání zpráv podle směrnice 98/70/ES.
2. Tato směrnice se vztahuje na paliva používaná k pohonu silničních vozidel a nesilničních pojízdných strojů (včetně plavidel vnitrozemské plavby, pokud se neplaví po moři), zemědělských a lesnických traktorů a rekreačních plavidel, pokud se neplaví po moři, jakož i na elektřinu používanou silničními vozidly.
Článek 2
Definice
Pro účely této směrnice se, nad rámec definic obsažených již ve směrnici 98/70/ES, rozumí:
1)
„emisemi z těžby“ veškeré emise skleníkových plynů, k nimž dojde předtím, než se začne daná surovina zpracovávat v rafinerii nebo zpracovatelském zařízení, kde se vyrábí palivo uvedené v příloze I;
2)
„přírodní živicí“ jakýkoliv zdroj rafinerské suroviny, který se vyznačuje tím, že:
a)
v ložisku na místě těžby vykazuje podle zkušební metody D287 Americké společnosti pro zkoušení a materiály (7) (dále jen „API“) hustotu API 10° nebo méně;
b)
jeho průměrná roční hodnota viskozity za teploty panující v ložisku přesahuje hodnotu vypočtenou podle rovnice: viskozita (v centipoisech) = 518,98e-0,038T; kde T je teplota ve stupních Celsia;
c)
spadá pod definici dehtových písků pod kódem kombinované nomenklatury (KN) 2714 stanovenou v nařízení Rady (EHS) č. 2658/87 (8);
d)
mobilizace zdroje této suroviny se dosahuje těžebním vrtem nebo tepelně podporovanou gravitační drenáží, přičemž tepelná energie se získává převážně z jiných zdrojů, než je samotný zdroj vstupní suroviny;
3)
„ropnou břidlicí“ jakýkoliv zdroj rafinerské suroviny, který se nachází ve skalním ložisku, obsahuje pevné kerogeny a spadá pod definici ropné břidlice pod kódem KN 2714 stanovenou nařízením (EHS) č. 2658/87. Mobilizace zdroje suroviny se dosáhne těžebním vrtem nebo tepelně podporovanou gravitační drenáží;
4)
„základní normou pro paliva“ základní norma pro paliva vycházející z emisí skleníkových plynů z fosilních paliv během jejich životního cyklu na jednotku energie v roce 2010;
5)
„konvenční ropou“ jakýkoliv zdroj rafinerské suroviny, který v ložisku na místě původu vykazuje podle zkušební metody D287 hustotu API vyšší než 10° a který nespadá pod definici kódu KN 2714 stanovenou nařízením (EHS) č. 2658/87.
Článek 3
Metoda výpočtu intenzity skleníkových plynů z dodaných paliv a energie (vyjma biopaliv) a podávání zpráv dodavateli
1. Pro účely čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES zajistí členské státy, aby dodavatelé používali k určení intenzity skleníkových plynů z jimi dodávaných paliv metodu výpočtu uvedenou v příloze I této směrnice.
2. Pro účely čl. 7a odst. 1 druhého pododstavce a čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES stanoví členské státy dodavatelům povinnost vykazovat údaje na základě definic a metody výpočtu stanovených v příloze I této směrnice. Tyto údaje se vykazují každoročně za použití šablon uvedených v příloze IV této směrnice.
3. Pro účely čl. 7a odst. 4 směrnice 98/70/ES zajistí každý členský stát, aby skupina dodavatelů, která se rozhodne být považována za jediného dodavatele, plnila v daném členském státě své povinnosti podle čl. 7a odst. 2.
4. V případě dodavatelů, kteří jsou malými a středními podniky, použijí členské státy zjednodušenou metodu uvedenou v příloze I této směrnice.
Článek 4
Výpočet základní normy paliv a snížení intenzity skleníkových plynů
Pro účely ověření toho, zda dodavatelé plní své závazky vyplývající z čl. 7a odst. 2 směrnice 98/70/ES, jim členské státy stanoví povinnost porovnávat snížení emisí skleníkových plynů vznikajících během životního cyklu paliv a elektřiny, kterého dosáhli, se základní normou pro paliva stanovenou v příloze II této směrnice.
Článek 5
Podávání zpráv členskými státy
1. Při předkládání zpráv Komisi podle čl. 8 odst. 3 směrnice 98/70/ES poskytnou členské státy Komisi údaje týkající se plnění ustanovení článku 7a uvedené směrnice vymezené v příloze III této směrnice.
2. Pro předkládání údajů vymezených v příloze III této směrnice použijí členské státy nástroje platformy ReportNet Evropské agentury pro životní prostředí poskytnuté podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 401/2009 (9). Členské státy údaje prostřednictvím elektronického přenosu dat předávají do ústředního registru údajů, který spravuje Evropská agentura pro životní prostředí.
3. Údaje se vykazují každoročně za použití šablony uvedené v příloze IV. Členské státy oznámí Komisi den přenosu údajů a pro účely kontaktu název příslušného orgánu, který zodpovídá za ověření a vykázání údajů Komisi.
Článek 6
Sankce
Členské státy stanoví pravidla pro sankce ukládané v případě porušení vnitrostátních právních předpisů přijatých na základě této směrnice a podniknou veškerá opatření nezbytná k zajištění jejich uplatňování. Stanovené sankce musí být účinné, přiměřené a odrazující. Členské státy oznámí příslušná ustanovení Komisi do 21. dubna 2017 a neprodleně jí oznámí jakékoli jejich pozdější změny.
Článek 7
Provedení
1. Členské státy uvedou v účinnost právní a správní předpisy nezbytné pro dosažení souladu s touto směrnicí do 21. dubna 2017. Neprodleně o nich uvědomí Komisi.
2. Tyto předpisy přijaté členskými státy musí obsahovat odkaz na tuto směrnici nebo musí být takový odkaz učiněn při jejich úředním vyhlášení. Způsob odkazu si stanoví členské státy.
3. Členské státy sdělí Komisi znění hlavních ustanovení vnitrostátních právních předpisů, které přijmou v oblasti působnosti této směrnice.
Článek 8
Vstup v platnost
Tato směrnice vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 9
Určení
Tato směrnice je určena členských státům.
V Lucemburku dne 20. dubna 2015.
A TANÁCS (EU) 2015/652 IRÁNYELVE
(2015. április 20.)
a benzin és a dízelüzemanyagok minőségéről szóló 98/70/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti számítási módszerek és jelentéstételi követelmények meghatározásáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a benzin és a dízelüzemanyagok minőségéről, valamint a 93/12/EGK tanácsi irányelv módosításáról szóló, 1998. október 13-i 98/70/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen a 7a. cikkének (5) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
mivel:
(1)
A nem biológiai forrásokból származó tüzelőanyagok és energia üvegházhatásúgáz-kibocsátására vonatkozó, a 98/70/EK irányelv 7a. cikkének (5) bekezdése alapján megállapítandó számítási módszernek megfelelő pontosságú jelentéstételt kell eredményeznie ahhoz, hogy a Bizottság kritikai szempontból értékelni tudja a forgalmazóknak az említett irányelv 7a. cikke (2) bekezdése szerinti kötelezettségeknek való megfelelését. A számítási módszernek pontosságot kell biztosítania, kellően figyelembe véve a kapcsolódó adminisztratív követelmények összetettségét. Ugyanakkor ösztönöznie kell a forgalmazókat az általuk forgalmazott tüzelőanyagok üvegházhatásúgáz-kibocsátási intenzitásának csökkentésére. Gondosan kell mérlegelni a számítási módszer hatását az uniós kőolajfinomítókra. Ezért a számítási módszernek az adott tüzelőanyagra jellemző iparági átlagértéket kifejező átlagos üvegházhatásúgáz-kibocsátási intenzitásokon kell alapulnia. Ez azzal az előnnyel járna, hogy csökkenne a forgalmazók és a tagállamok adminisztratív terhe. Ebben a szakaszban a javasolt számítási módszer nem követelheti meg a tüzelőanyagok üvegházhatásúgáz-kibocsátási intenzitásának a nyersanyagok forrása alapján történő megkülönböztetését, mivel ez hatással lenne bizonyos uniós kőolajfinomítók jelenlegi beruházásaira.
(2)
A 98/70/EK irányelv 7a. cikke (1) bekezdésének keretében a lehető legalacsonyabb mértékűre kell csökkenteni azon forgalmazók jelentéstételi követelményeit, amelyek a 2003/361/EK bizottsági ajánlásban (2) meghatározott kis- és középvállalkozások (kkv-k). Hasonlóképp, az Unión kívül finomított benzint és dízelolajat forgalmazó importőröket nem indokolt az ilyen tüzelőanyagok előállításához használt kőolajok forrásával kapcsolatos részletes adatszolgáltatásra kötelezni, mivel lehetséges, hogy ezek az adatok nem állnak rendelkezésre, vagy nehéz azokat beszerezni.
(3)
Az üvegházhatású gázok kibocsátása további csökkentésének ösztönzése érdekében a forgalmazók teljes életciklusra számított üvegházhatásúgáz-kibocsátásának számítása során be kell számítani azokat a - például fáklyázás és lefúvatás során - megvalósított termelésoldali kibocsátáscsökkentéseket, amelyeknek a forgalmazók a jóváírását kérik. A forgalmazók számára a termelésoldali kibocsátáscsökkentések jóváírása igénylésének megkönnyítése érdekében meg kell engedni különböző kibocsátási rendszereknek a kibocsátáscsökkentések számításához és hitelesítéséhez való alkalmazását. Csak a 98/70/EK irányelv 7a. cikke (5) bekezdésének b) pontja szerinti, tüzelőanyagokra vonatkozó kiindulási érték megállapítási időpontja után, tehát 2011. január 1. után induló termelésoldali kibocsátáscsökkentési projektek lehetnek jogosultak.
(4)
Az üvegházhatású gázok uniós kőolajfogyasztást kifejező súlyozott átlagos alapértékei egyszerű számítási módszert kínálnak a forgalmazók számára az általuk forgalmazott tüzelőanyag üvegházhatásúgáz-tartalmának meghatározására.
(5)
A termelésoldali kibocsátáscsökkentéseket a nemzetközi szabványokban, különösen az ISO 14064, ISO 14065 és ISO 14066 szerint meghatározott alapelvekkel és szabványokkal összhangban kell megbecsülni és ellenőrizni.
(6)
Helyénvaló továbbá elősegíteni azon jogszabályok tagállami végrehajtását, amelyek a - például fáklyázás és lefúvatás során - megvalósított termelésoldali kibocsátáscsökkentésekre vonatkoznak. Ennek céljából ki kell dolgozni a Bizottság égisze alatt egy nem jogalkotási iránymutatást az ezen irányelv 7. cikkében meghatározott átültetési időszak vége előtt az ilyen termelésoldali kibocsátáscsökkentések (ideértve az olajkitermelést kísérő fáklyázás és lefúvatás csökkentését) mennyiségének meghatározására, ellenőrzésére, hitelesítésére, nyomon követésére és jelentésére vonatkozó megközelítésekről.
(7)
A 98/70/EK irányelv 7a. cikke (5) bekezdésének b) pontja olyan, a tüzelőanyagokra vonatkozó kiindulási érték meghatározására szolgáló módszer létrehozását írja elő, amely a a fosszilis tüzelőanyagokból származó, teljes életciklusra és energiaegységre számított, 2010. évi üvegházhatású gázkibocsátáson alapul. A tüzelőanyagokra vonatkozó kiindulási érték alapját a fogyasztott dízel, benzin, nem közúti használatú gázolaj, cseppfolyósított szénhidrogéngáz és sűrített földgáz mennyiségeinek kell képeznie, amely mennyiségek megállapítása a tagállamok által az Egyesült Nemzetek Szervezetének Éghajlat-változási Keretegyezménye (UNFCC) részére 2010-ben hivatalosan jelentett adatok felhasználásával történik. A tüzelőanyagokra vonatkozó kiindulási érték nem lehet azonos a bioüzemanyagokból származó üvegházhatású gázok terén elért csökkentések számításához használandó fosszilisüzemanyag-komparátorral, amelynek továbbra is a 98/70/EK irányelv IV. mellékletében meghatározott értéknek kell maradnia.
(8)
Mivel a vonatkozó fosszilistüzelőanyag-keverék összetétele egyik évről a másikra csak kis mértékben változik, a fosszilis tüzelőanyagok üvegházhatásúgáz-kibocsátási intenzitásának évek közötti összesített eltérése szintén alacsony lesz. Ezért helyénvaló, hogy a tüzelőanyagokra vonatkozó kiindulási érték a tagállamok által az UNFCCC részére jelentett 2010. évi átlagos uniós fogyasztási adatain alapuljon.
(9)
A tüzelőanyagokra vonatkozó kiindulási értéknek átlagos termelésoldali üvegházhatásúgáz-kibocsátási intenzitást, valamint a tüzelőanyagnak a fosszilis tüzelőanyagokra vonatkozó átlagos komplex kőolajfinomító-beli intenzitását kell kifejeznie. Ezért a tüzelőanyagokra vonatkozó kiindulási értéket a vonatkozó átlagos tüzelőanyag-alapértékekből kell számolni. A tüzelőanyagokra vonatkozó kiindulási kibocsátási értéknek változatlannak kell maradnia a 2020-ig tartó időszakban annak érdekében, hogy a forgalmazók számára kiszámítható legyen a szabályozás az általuk forgalmazott tüzelőanyagok üvegházhatásúgáz-kibocsátási intenzitásának csökkentésére vonatkozó kötelezettségeik terén.
(10)
A 98/70/EK irányelv 7a. cikke (5) bekezdésének d) pontja az elektromos közúti járműveknek a teljes életciklusra számított üvegházhatásúgáz-kibocsátás csökkentéséhez való hozzájárulása kiszámítására vonatkozó módszer elfogadásáról rendelkezik. Az említett cikk szerint a számítási módszernek összeegyeztethetőnek kell lennie a 2009/28/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (3) 3. cikkének (4) bekezdésével. Ezen összeegyeztethetőség biztosítása érdekében a hajtáslánc hatékonysága tekintetében ugyanazt a kiigazítási tényezőt kell alkalmazni.
(11)
A közúti közlekedésben való felhasználás céljából forgalmazott villamos energiát a forgalmazók a tagállamoknak tett éves jelentéseik részeként jelenthetik a 98/70/EK irányelv 7a. cikkének (1) bekezdése szerint. Az adminisztratív költségek korlátozása érdekében helyénvaló, hogy a számítási módszer a forgalmazók általi jelentéstétel céljából az adott elektromos közúti gépjármű vagy motorkerékpár villamosenergia-fogyasztásának becsült, mintsem ténylegesen mért értékét vegye alapul.
(12)
Helyénvaló, hogy a jogszabály részletes megközelítést tartalmazzon az olyan bioüzemanyagok mennyiségének és üvegházhatásúgáz-kibocsátási intenzitásának a becsléséhez, amelyek esetén egy bioüzemanyag és egy fosszilis tüzelőanyag ugyanazon folyamat során kerül feldolgozásra. Speciális módszer megállapítása szükséges, mivel a keletkező bioüzemanyag mennyisége nem mérhető, mint például a növényi olajok fosszilis tüzelőanyaggal együtt történő hidrogénes kezelése során. A 98/70/EK irányelv 7d. cikkének (1) bekezdése előírja, hogy az említett irányelv 7a. cikkének és a 7b. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában a bioüzemanyagok teljes életciklusra számított üvegházhatásúgáz-kibocsátása számításának ugyanazzal a módszerrel kell történnie. Ezért az üvegházhatásúgáz-kibocsátások elismert önkéntes rendszerekkel történő tanúsítása mind a 98/70/EK irányelv 7a. cikke, mind 7b. cikkének (2) bekezdése esetében érvényes.
(13)
A 98/70/EK irányelv 7a. cikkének (1) bekezdésében megállapított forgalmazói jelentéstételi követelményt indokolt kiegészíteni a jelentésben szereplő adatok harmonizált formátumával és harmonizált meghatározásaival. Az adatok meghatározásainak harmonizációja szükséges az egyes forgalmazók jelentéstételi kötelezettségeivel összefüggő üvegházhatásúgáz-kibocsátási intenzitás számításának megfelelő végrehajtásához, mivel az adatok szolgáltatják a 98/70/EK irányelv 7a. cikke (5) bekezdésének a) pontja szerint harmonizált számítási módszer kulcsfontosságú bemenetét. Ezek az adatok a forgalmazó azonosítóját, valamint a forgalomba hozott tüzelőanyag vagy energia mennyiségét és típusát tartalmazzák.
(14)
A 98/70/EK irányelv 7a. cikkének (1) bekezdésében megállapított forgalmazói jelentéstételi követelményt indokolt kiegészíteni harmonizált jelentéstételi követelményekkel, a jelentéstétel formátumával, valamint az Unióban fogyasztott tüzelőanyagok üvegházhatásúgáz-teljesítményével kapcsolatban a Bizottság részére történő tagállami jelentéstételt szolgáló harmonizált meghatározásokkal. Konkrétabban, ezek a jelentéstételi követelmények lehetővé fogják tenni a 98/70/EK irányelv IV. melléklete C. részének 19. pontjában és a 2009/28/EK irányelv V. melléklete C. részének 19. pontjában leírt fosszilisüzemanyag-komparátor frissítését, és elő fogják segíteni a 98/70/EK irányelv 8. cikkének (3) bekezdésében és 9. cikkének (2) bekezdésében előírt jelentéstételt, valamint a számítási módszernek a műszaki és tudományos fejlődéshez való hozzáigazítását, hogy ezáltal e módszer megfeleljen a rendeltetésének. Ezeknek az adatoknak a forgalomba hozott tüzelőanyag vagy energia mennyiségét és típusát, beszerzési helyét és származását kell tartalmazniuk.
(15)
Helyénvaló, hogy a tagállamok az adminisztratív terhek csökkentése érdekében lehetővé tegyék a forgalmazók számára, hogy egyéb, uniós vagy tagállami jogszabályok alapján gyűjtött adatokat használjanak a jelentéstételi kötelezettségük teljesítésére abban az esetben, ha a jelentéstétel megfelel a IV. mellékletben meghatározott követelményeknek, valamint az I. és III. mellékletben megállapított meghatározásoknak.
(16)
A forgalmazói csoportoknak a 98/70/EK irányelv 7a. cikke (4) bekezdése szerinti jelentéstétele elősegítése érdekében az említett irányelv 7a. cikke (5) bekezdésének c) pontja megengedi az ehhez szükséges valamennyi szabály megállapítását. Az ilyen módon történő jelentéstétel elősegítése kívánatos, hogy azáltal elkerülhető legyen a zavar a tüzelőanyagok fizikai mozgásában, mivel a különböző forgalmazók különböző összetételű különböző tüzelőanyagokat hoznak forgalomba, és ezért az üvegházhatásúgáz-kibocsátások csökkentésével kapcsolatos célkitűzések teljesítéséhez adott esetben különböző mértékben kell forrásokat mozgósítniuk. Ezért szükséges a forgalmazók azonosításának, a forgalomba hozott tüzelőanyag vagy energia mennyiségének, típusának, beszerzési helyének és származásának meghatározását harmonizálni. Továbbá a 7a. cikk (4) bekezdése szerinti közös forgalmazói jelentéstételek kétszeres figyelembevételének elkerüléséhez harmonizálni kell a számítási és a jelentéstételi módszer tagállamokban való végrehajtását, beleértve a Bizottság részére történő jelentéstételt is, annak érdekében, hogy a forgalmazók adott csoportjától származó kötelező információk egy meghatározott tagállamra vonatkozzanak.
(17)
A 98/70/EK irányelv 8. cikkének (3) bekezdése szerint a tagállamoknak az előző naptári évre vonatkozó nemzeti tüzelőanyag-minőségi adatokról éves jelentést kell benyújtaniuk a 2002/159/EK bizottsági határozatban (4) megállapított formátum szerint. A 98/70/EK irányelv 2009/30/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (5) általi módosításainak és a tagállamokat terhelő további, később bevezetett jelentéstételi kötelezettségek figyelembevétele, valamint a hatékonyság és a harmonizáció érdekében szükséges annak tisztázása, hogy mely információkat kell jelenteni, valamint szükséges egy, az adatok forgalmazók és tagállamok általi benyújtására vonatkozó formátum elfogadása.
(18)
A Bizottság 2012. február 23-án intézkedéstervezetet terjesztett a 98/70/EK irányelv által létrehozott bizottság elé. Ez a bizottság nem tudott a szükséges minősített többséggel véleményt nyilvánítani. Ezért helyénvaló, hogy a Bizottság - az 1999/468/EK tanácsi határozat (6) 5a. cikkének (4) bekezdése szerint - javaslatot terjesszen a Tanács elé,
ELFOGADTA EZT AZ IRÁNYELVET:
1. cikk
Tárgy - Hatály
(1) Ez az irányelv a 98/70/EK irányelv szerinti számítási módszerekre és jelentéstételi követelményekre vonatkozó szabályokat állapít meg.
(2) Ez az irányelv a közúti járművek és a nem közúti önjáró munkagépek (beleértve a belvízi hajókat, amikor nincsenek tengeren), a mezőgazdasági és erdészeti traktorok, valamint a kedvtelési célú vízi járművek (amikor nincsenek tengeren) meghajtásához használt tüzelőanyagokra és a közúti járművekben használt villamos energiára vonatkozik.
2. cikk
Fogalommeghatározások
Ezen irányelv alkalmazásában a 98/70/EK irányelvben foglalt fogalommeghatározásokon túlmenően a következő meghatározásokat kell alkalmazni:
1. „termelésoldali kibocsátások”: a nyersanyagoknak az I. melléklet szerinti üzemanyagot előállító kőolajfinomítóba vagy feldolgozóüzembe történő beérkezése előtt keletkező üvegházhatásúgáz-kibocsátások;
2. „természetes bitumen”: a kőolajfinomítás bármely nyersanyagforrása, amely:
a)
kitermelési helyén a tárolórétegben az Amerikai Anyagvizsgáló Társaság (ASTM) (7) D287 vizsgálati módszerében meghatározottak szerint az Amerikai Kőolajipari Intézet (API) sűrűségbesorolása szerint 10-es vagy alacsonyabb fokozatú,
b)
tárolórétegbeli hőmérsékleten az alábbi egyenlettel számított értéknél magasabb éves átlagos viszkozitással rendelkezik: Viszkozitás (Centipoise) = 518,98e-0,038T; ahol T a Celsius-fokban kifejezett hőmérséklet;
c)
a 2658/87/EGK tanácsi rendeletben (8) meghatározott Kombinált Nómenklatúra (KN) szerinti 2714 KN-kóddal jelölt kátrányos homok meghatározása alá tartozik; és
d)
a nyersanyagforrás kinyerése bányászati kitermeléssel vagy termikusan segített gravitációs lecsapolással történik, amely esetben a hőenergiát elsősorban nem magából a nyersanyagforrásból nyerik;
3. „olajpala-nyersanyag”: szilárd kerogént tartalmazó kőzetformációban található bármely, a 2658/87/EGK tanácsi rendeletben meghatározott 2714 KN-kóddal jelölt olajpala meghatározása alá tartozó kőolajfinomítói nyersanyagforrás. A nyersanyagforrás kinyerése bányászati kitermeléssel vagy termikusan segített gravitációs lecsapolással történik.
4. „tüzelőanyagokra vonatkozó kiindulási érték”: tüzelőanyagokra vonatkozó kiindulási érték, amely a fosszilis tüzelőanyagokból származó, teljes életciklusra és energiaegységre számított, 2010. évi üvegházhatásúgáz-kibocsátáson alapul;
5. „hagyományos nyersolaj”: bármely, származási helyén a tárolórétegben az ASTM D287 vizsgálati módszere szerint mérve az API sűrűségbesorolása szerint 10-nél magasabb fokozatú, a 2658/87/EGK tanácsi rendeletben meghatározott 2714 KN-kóddal jelölt meghatározás alá nem tartozó kőolajfinomítói nyersanyag.
3. cikk
A forgalmazott, bioüzemanyagoktól eltérő tüzelőanyagok és energia üvegházhatásúgáz-kibocsátási intenzitásának számítására szolgáló módszer és a forgalmazók általi jelentéstétel
(1) A 98/70/EK irányelv 7a. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában a tagállamok biztosítják, hogy a forgalmazók az ezen irányelv I. mellékletében előírt számítási módszert használják az általuk forgalmazott tüzelőanyagok üvegházhatásúgáz-kibocsátási intenzitásának meghatározására.
(2) A 98/70/EK irányelv 7a. cikke (1) bekezdése második albekezdésének és a 7a. cikke (2) bekezdésének alkalmazásában a tagállamok előírják a forgalmazók számára, hogy az adatokat az ezen irányelv I. mellékletében szereplő fogalommeghatározások és számítási módszer használatával jelentsék. Az adatokat évente, az ezen irányelv IV. mellékletében meghatározott sablon használatával kell jelenteni.
(3) A 98/70/EK irányelv 7a. cikke (4) bekezdésének alkalmazásában valamennyi tagállamnak gondoskodnia kell arról, hogy azon forgalmazói csoportok, amelyek úgy döntenek, hogy egyetlen forgalmazónak minősüljenek, az adott tagállamban eleget tegyenek a 7a. cikk (2) bekezdése szerinti kötelezettségüknek.
(4) A tagállamok az ezen irányelv I. mellékletében meghatározott egyszerűsített módszert alkalmazzák azon forgalmazók esetében, amelyek kis- és középvállalkozások.
4. cikk
A tüzelőanyagokra vonatkozó kiindulási értéknek és az üvegházhatásúgáz-kibocsátási intenzitás csökkentésének számítása
A forgalmazókra vonatkozó, a 98/70/EK irányelv 7a. cikkének (2) bekezdése szerinti kötelezettségeknek való megfelelés ellenőrzéséhez a tagállamok előírják a forgalmazók számára, hogy a tüzelőanyagok és a villamosenergia terén elért, a teljes életciklusra számított üvegházhatásúgáz-kibocsátásukra vonatkozó csökkentéseket vessék össze az ezen irányelv II. mellékletében meghatározott, tüzelőanyagokra vonatkozó kiindulási értékkel.
5. cikk
A tagállamok általi jelentéstétel
(1) A 98/70/EK irányelv 8. cikkének (3) bekezdése szerinti jelentéseik Bizottsághoz történő benyújtása során a tagállamok az említett irányelv 7a. cikkének való megfeleléssel kapcsolatos, az ezen irányelv III. mellékletében meghatározott adatokat szolgáltatnak a Bizottság számára.
(2) A tagállamok az ezen irányelv III. mellékletében meghatározott adatokat az Európai Környezetvédelmi Ügynökség által a 401/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (9) alapján rendelkezésre bocsátott ReportNet eszközök felhasználásával nyújtják be. A tagállamok az adatokat elektronikus adatátvitellel viszik be az Európai Környezetvédelmi Ügynökség által kezelt központi adattárba.
(3) Az adatokat évente, a IV. mellékletében szereplő sablon használatával kell szolgáltatni. A tagállamok értesítik a Bizottságot a bevitel dátumáról, valamint az adatok ellenőrzéséért és a Bizottságnak való jelentéséért felelős illetékes hatóság kapcsolattartójának nevéről.
6. cikk
Szankciók
A tagállamok meghatározzák az ezen irányelv alapján elfogadott nemzeti rendelkezések megsértése esetén alkalmazandó szankciókra vonatkozó szabályokat, és meghoznak minden szükséges intézkedést e szabályok végrehajtásának biztosítása érdekében. A szankcióknak hatékonyaknak, arányosaknak és visszatartó erejűeknek kell lenniük. A tagállamok 2017. április 21-ig értesítik a Bizottságot ezekről a rendelkezésekről, és haladéktalanul értesítik az e rendelkezéseket érintő minden későbbi módosításról is.
7. cikk
Átültetés
(1) A tagállamok hatályba léptetik azokat a törvényi, rendeleti és közigazgatási rendelkezéseket, amelyek szükségesek ahhoz, hogy ennek az irányelvnek 2017. április 21-ig megfeleljenek. Erről haladéktalanul tájékoztatják a Bizottságot.
(2) Amikor a tagállamok elfogadják ezeket a rendelkezéseket, azokban hivatkozni kell erre az irányelvre, vagy azokhoz hivatalos kihirdetésük alkalmával ilyen hivatkozást kell fűzni. A hivatkozás módját a tagállamok határozzák meg.
(3) A tagállamok közlik a Bizottsággal nemzeti joguk azon főbb rendelkezéseinek szövegét, amelyeket az ezen irányelv által szabályozott területen fogadnak el.
8. cikk
Hatálybalépés
Ez az irányelv az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
9. cikk
Címzettek
Ennek az irányelvnek a tagállamok a címzettjei.
Kelt Luxembourgban, 2015. április 20-án.