NAŘÍZENÍ KOMISE V PŘENESENÉ PRAVOMOCI (EU) č. 134/2014
ze dne 16. prosince 2013,
kterým se doplňuje nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 168/2013, pokud jde o požadavky týkající se vlivu na životní prostředí a výkonnosti pohonné jednotky, a mění příloha V uvedeného nařízení
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 168/2013 ze dne 15. ledna 2013 o schvalování dvoukolových nebo tříkolových vozidel a čtyřkolek a dozoru nad trhem s těmito vozidly (1), a zejména na čl. 18 odst. 3, čl. 23 odst. 12, čl. 24 odst. 3 a článek 74 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Pojem „vozidla kategorie L“ zahrnuje širokou řadu typů lehkých vozidel se dvěma, třemi nebo čtyřmi koly, např. motokola, dvoukolové a tříkolové mopedy, dvoukolové a tříkolové motocykly, motocykly s postranním vozíkem a lehká čtyřkolová vozidla (čtyřkolky), jako například silniční čtyřkolky, terénní čtyřkolky a quadrimobily.
(2)
Nařízení (EU) č. 168/2013 stanoví možnost uplatnění předpisů Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů (dále jen „EHK OSN“) pro účely EU schvalování typu celého vozidla. Podle uvedeného nařízení se schválení typu v souladu s předpisy EHK OSN, jejichž použití je povinné, považuje za EU schválení typu.
(3)
Povinné používání předpisů EHK OSN umožní zamezit zdvojení, nejen pokud jde o technické požadavky, ale rovněž pokud jde o certifikaci a správní postupy. Schválení typu přímo založené na mezinárodně dohodnutých normách by navíc mohlo zlepšit přístup na trh ve třetích zemích, zejména v těch, které jsou smluvními stranami Dohody Evropské hospodářské komise Organizace spojených národů o přijetí jednotných technických pravidel pro kolová vozidla, zařízení a části, které se mohou montovat nebo užívat na kolových vozidlech, a o podmínkách pro vzájemné uznávání schválení typu udělených na základě těchto pravidel (dále jen „revidovaná dohoda z roku 1958“), k níž Unie přistoupila rozhodnutím Rady 97/836/ES (2), čímž by se posílila konkurenceschopnost výrobního odvětví Unie. Předpisy EHK OSN, jež byly dosud vydány, jsou však buď zastaralé, nebo neexistují, a proto jsou podrobeny přezkumu a upraveny v souladu s technickým pokrokem.
(4)
Z tohoto důvodu je nařízením (EU) č. 168/2013 stanoveno zrušení několika směrnic, které se týkají schvalování vozidel kategorie L, jejich systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla, pokud jde o požadavky týkající se vlivu na životní prostředí a výkonnosti pohonné jednotky. Pro účely EU schvalování typu by tyto směrnice měly být nahrazeny nejprve ustanoveními tohoto nařízení. V dlouhodobém horizontu, až bude proces přezkumu na úrovni OSN dokončen, budou k dispozici rovnocenné předpisy EHK OSN, které pak umožní nahradit znění tohoto nařízení odkazy na tyto předpisy EHK OSN.
(5)
S ohledem na technický pokrok byl v roce 2011 aktualizován zejména předpis EHK OSN č. 41 o emisích hluku motocyklů kategorií L3e a L4e. Proto by měl být předpis EHK OSN č. 41 učiněn závazným v rámci právních předpisů o EU schválení typu a měl by nahradit přílohu III kapitoly 9 směrnice Evropského parlamentu a Rady 97/24/ES (3), tak aby motocykly musely splňovat pouze jeden soubor požadavků na hladinu akustického tlaku u motocyklů, které jsou celosvětově uznávány smluvními stranami revidované dohody z roku 1958. Ze stejného důvodu, tedy za účelem dosažení vzájemného uznání mezi smluvními stranami revidované dohody z roku 1958, by v oblasti požadavků týkajících se výkonnosti pohonné jednotky v případě elektromotorů měl být učiněn závazným i předpis EHK OSN č. 85 o měření netto výkonu elektromotorů.
(6)
Úrovně normy Euro 4 a 5 jsou opatřeními, jejichž cílem je snížit emise částic a prekurzorů ozonu, jako jsou oxidy dusíku a uhlovodíky. Pro zlepšení kvality ovzduší a dosažení toho, aby výfukový systém, jemuž bylo uděleno schválení typu systému, splňoval mezní hodnoty znečištění, je třeba podstatně snížit emise uhlovodíků z vozidel kategorie L, což by nejen přímo výrazně snížilo u těchto vozidel neúměrně vysoké emise uhlovodíků z výfuku a emise uhlovodíků způsobené vypařováním, ale také by to pomohlo snížit v městských oblastech úrovně těkavých částic a možná i smogu.
(7)
Jedno z opatření proti nadměrným emisím uhlovodíků z vozidel kategorie L spočívá v omezení emisí způsobených vypařováním na hmotnostní limity uhlovodíků stanovené v příloze VI části C nařízení (EU) č. 168/2013. Za tímto účelem musí být při schvalování typu provedena zkouška typu IV, kterou se měří emise vozidla způsobené vypařováním. Jedním z požadavků zkoušky typu IV (Sealed House evaporative Emission Determination (SHED)) je, aby byla buď namontována rychle opotřebovaná nádobka s aktivním uhlím, nebo aby byl použit aditivní faktor zhoršení v případě, kdy je namontována nádobka s aktivním uhlím, která prošla záběhem. Zda je použití tohoto faktoru zhoršení jako alternativy k reprezentativní a rychle opotřebované nádobce s aktivním uhlím nákladově efektivní, bude prozkoumáno ve studii o dopadech na životní prostředí podle čl. 23 odst. 4 nařízení (EU) č. 168/2013. Prokáže-li výsledek studie, že tato metoda není nákladově efektivní, bude v dohledné době následovat návrh na zrušení této alternativy, který by měl platit od úrovně Euro 5 výše.
(8)
Aby mezi členskými státy nevznikaly žádné technické překážky obchodu a aby zákazníci a uživatelé dostávali objektivní a přesné informace, je zapotřebí standardizované metody měření energetické účinnosti vozidel (spotřeby paliva nebo energie, emisí oxidu uhličitého a rovněž akčního dosahu na elektřinu).
(9)
Metody měření výkonnosti pohonné jednotky, včetně maximální konstrukční rychlosti vozidla, maximálního točivého momentu a maximálního trvalého celkového výkonu vozidel kategorie L, mohou být v jednotlivých členských státech odlišné, což by mohlo být překážkou obchodu v rámci Unie. Proto je třeba vypracovat harmonizované požadavky na metody měření výkonnosti pohonné jednotky vozidel kategorie L s cílem umožnit schvalování vozidel, systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků, které mají být použity pro každý typ takového vozidla.
(10)
Požadavky na funkční bezpečnost nebo na vliv na životní prostředí vyžadují omezit možnosti neoprávněných úprav určitých typů vozidel kategorie L. Aby tato omezení nebránila majitelům vozidel v provádění údržby, měla by se týkat výhradně neoprávněných úprav, které významně škodlivým způsobem ovlivňují vliv vozidla na životní prostředí a výkonnost jeho pohonné jednotky a funkční bezpečnost. Jelikož škodlivé neoprávněné úpravy hnacího ústrojí vozidla mají dopad na vliv vozidla na životní prostředí i na jeho funkční bezpečnost, mělo by být na podrobné požadavky týkající se výkonnosti pohonné jednotky a systému omezování hluku stanovené v tomto nařízení odkazováno i pro účely prosazování ochrany proti neoprávněným úpravám hnacího ústrojí.
(11)
V příloze V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se odkazuje na osm druhů zkoušek pro posouzení vlivu na životní prostředí u vozidla kategorie L, které má být schváleno. Je vhodné stanovit v tomto aktu v přenesené pravomoci podrobné požadavky na zkoušky, jakož i změnit přílohu V část A nařízení (EU) č. 168/2013, a to tak, že u zkušebních limitů schválených Radou a Evropským parlamentem se uvedou odkazy na podrobné zkušební postupy a technické požadavky stanovené v tomto nařízení. Odkaz na podrobné zkušební postupy a požadavky stanovené v tomto nařízení by měl být vložen do přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 prostřednictvím změn stanovených v příloze XII tohoto nařízení,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA I
PŘEDMĚT A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se zavádějí podrobné technické požadavky a zkušební postupy týkající se vlivu na životní prostředí a výkonnosti pohonné jednotky u vozidel kategorie L a systémů, konstrukčních částí a samostatných technických celků určených pro tato vozidla v souladu s nařízením (EU) č. 168/2013 a stanoví seznam předpisů EHK OSN a jejich změny.
Článek 2
Definice
Použijí se definice nařízení (EU) č. 168/2013. Kromě toho se použijí tyto definice:
(1)
„fází 1 WMTC“ se rozumí celosvětově harmonizovaný zkušební cyklus pro motocykly stanovený v celosvětovém technickém předpisu EHK OSN č. 2 (4), který se od roku 2006 používá u typů motocyklů kategorie L3e jako cyklus zkoušek emisí typu I alternativní k evropskému jízdnímu cyklu;
(2)
„fází 2 WMTC“ se rozumí celosvětově harmonizovaný zkušební cyklus pro motocykly stanovený v pozměněném celosvětovém technickém předpisu EHK OSN č. 2 (5), který se používá jako povinný cyklus zkoušek emisí typu I při schvalování vozidel (pod)kategorií L3e, L4e, Ll5e-A a Ll7e-A splňujících normu Euro 4;
(3)
„fází 3 WMTC“ se rozumí revidovaný WMTC uvedený v příloze VI části A nařízení (EU) č. 168/2013, který odpovídá celosvětově harmonizovanému zkušebnímu cyklu pro motocykly stanovenému v pozměněném celosvětovém technickém předpisu EHK OSN č. 2 (6) a který je přizpůsoben pro vozidla s nízkou maximální konstrukční rychlostí a používá se jako povinný cyklus zkoušek emisí typu I při schvalování vozidel kategorie L splňujících normu Euro 5;
(4)
„maximální konstrukční rychlostí vozidla“ se rozumí maximální rychlost vozidla stanovená v souladu s článkem 15 tohoto nařízení;
(5)
„emisemi výfukových plynů“ se rozumí výfukové emise plynných znečišťujících látek a částic;
(6)
„filtrem částic“ se rozumí filtrovací zařízení namontované ve výfukovém systému vozidla za účelem snížení množství částic ve výfukových plynech;
(7)
„řádně udržovaným a užívaným“ se při výběru zkušebního vozidla rozumí, že dané zkušební vozidlo splňuje kritéria pro přijetí, pokud jde o dobrou úroveň údržby a běžné používání podle doporučení výrobce;
(8)
„požadavkem motoru na palivo“ se rozumí druh paliva běžně používaný pro daný motor:
a)
benzin (E5);
b)
zkapalněný zemní plyn (LPG);
c)
NG/biomethan (zemní plyn);
d)
benzin (E5), nebo LPG;
e)
benzin (E5), nebo NG/biomethan;
f)
motorová nafta (B5);
g)
směs etanolu (E85) a benzinu (E5) - flex fuel;
h)
směs bionafty a motorové nafty (B5) - flex fuel;
i)
vodík (H2) nebo směs (H2NG) NG/biomethanu a vodíku;
j)
benzin (E5), nebo vodík - bi-fuel;
(9)
„schválením typu s ohledem na vliv na životní prostředí“ se rozumí schválení typu, varianty nebo verze vozidla s ohledem na tyto podmínky:
a)
soulad s ustanoveními přílohy V částí A a B nařízení (EU) č. 168/2013;
b)
příslušnost k jedné rodině podle pohonu na základě kritérií stanovených v příloze XI;
(10)
„typem vozidla s ohledem na vliv na životní prostředí“ se rozumí soubor vozidel kategorie L, která se neliší v těchto hlediscích:
a)
ekvivalentní setrvačná hmotnost stanovená ve vztahu k referenční hmotnosti v souladu s dodatky 5, 7 nebo 8 přílohy II;
b)
vlastnosti pohonu podle přílohy XI týkající se rodiny podle pohonu;
(11)
„periodicky se regenerujícím systémem“ se rozumí zařízení k regulaci znečišťujících látek, jako např. katalyzátor, filtr částic nebo jakékoli jiné zařízení k regulaci znečišťujících látek, které potřebuje periodický regenerační proces v intervalech kratších než 4 000 km normálního provozu vozidla;
(12)
„vozidlem poháněným alternativním palivem“ se rozumí vozidlo určené k provozu s nejméně jedním typem paliva, které je buď plynné za atmosférické teploty a tlaku, nebo je z podstatné části získáváno z neminerálních olejů;
(13)
„vozidlem flex fuel H2NG“ se rozumí vozidlo flex fuel určené k provozu s různými směsmi vodíku a zemního plynu nebo biomethanu;
(14)
„kmenovým vozidlem“ se rozumí vozidlo, které je představitelem rodiny podle pohonu stanovené v příloze XI;
(15)
„typem zařízení k regulaci znečišťujících látek“ se rozumí kategorie zařízení k regulaci znečišťujících látek, která se používají k regulaci emisí znečišťujících látek a která se neliší ve svých zásadních vlastnostech týkajících se vlivu na životní prostředí a konstrukce;
(16)
„katalyzátorem“ se rozumí zařízení k regulaci emisí znečišťujících látek, které přeměňuje toxické vedlejší produkty spalování ve výfukových plynech motoru na méně toxické látky pomocí katalyzovaných chemických reakcí;
(17)
„typem katalyzátoru“ se rozumí kategorie katalyzátorů, které se neliší v těchto hlediscích:
a)
počet nasycených nosičů, struktura a materiál;
b)
druh katalytické činnosti (oxidační, třícestná, nebo jiný druh katalytické činnosti);
c)
objem, poměr čelního průřezu a délky nosiče;
d)
obsah katalytického materiálu;
e)
poměr katalytických materiálů;
f)
hustota kanálků;
g)
rozměry a tvar;
h)
tepelná ochrana;
i)
neoddělitelné sběrné výfukové potrubí, katalyzátor a tlumič hluku zabudované do výfukového systému vozidla nebo oddělitelné a vyměnitelné jednotky výfukového systému;
(18)
„referenční hmotností“ se rozumí hmotnost vozidla kategorie L v provozním stavu stanovená v souladu s článkem 5 nařízení (EU) č. 168/2013, zvýšená o hmotnost řidiče (75 kg) a případně o hmotnost pohonné baterie;
(19)
„poháněcí soustavou“ se rozumí část hnacího ústrojí následující za výstupem pohonné jednotky (pohonných jednotek), kterou případně tvoří spojky s měničem momentu, převodovka a její ovládání, buď hnací hřídel, nebo řemenový či řetězový převod, diferenciály, koncový převod a pneumatiky poháněných kol (rádius);
(20)
„systémem stop-start“ se rozumí automatické zastavení a nastartování pohonné jednotky za účelem omezení chodu motoru na volnoběžné otáčky, aby se tak u vozidla snížila spotřeba paliva a emise znečišťujících látek a CO2;
(21)
„softwarem hnacího ústrojí“ se rozumí soubor algoritmů týkajících se procesu zpracování dat v řídících jednotkách hnacího ústrojí, řídících jednotkách pohonu nebo řídících jednotkách poháněcí soustavy, který obsahuje uspořádanou posloupnost příkazů měnících stav těchto řídících jednotek;
(22)
„kalibrací hnacího ústrojí“ se rozumí použití konkrétního souboru datových map a parametrů, které používá software řídící jednotky k vyladění řízení jednotky (jednotek) hnacího ústrojí, pohonné jednotky (pohonných jednotek) nebo jednotky (jednotek) poháněcí soustavy;
(23)
„řídicí jednotkou hnacího ústrojí“ se rozumí kombinovaná řídící jednotka spalovacího motoru (motorů), elektrických trakčních motorů nebo systémů jednotky poháněcí soustavy včetně převodovky nebo spojky;
(24)
„řídicí jednotkou motoru“ se rozumí palubní počítač, který částečně nebo zcela řídí motor nebo motory vozidla;
(25)
„řídicí jednotkou poháněcí soustavy“ se rozumí palubní počítač, který částečně nebo zcela řídí poháněcí soustavu vozidla;
(26)
„čidlem“ se rozumí zařízení, které měří fyzikální veličinu nebo stav a přeměňuje je na elektrický signál, který slouží jako vstup do řídicí jednotky;
(27)
„aktuátorem“ se rozumí zařízení, které mění výstupní signál z řídicí jednotky na pohyb, teplo nebo jiný fyzikální stav za účelem ovládání hnacího ústrojí / motoru (motorů) nebo poháněcí soustavy;
(28)
„karburátorem“ se rozumí zařízení, které vytváří směs paliva a vzduchu, kterou lze spalovat ve spalovacím motoru;
(29)
„přepouštěcím kanálem“ se rozumí spojení mezi klikovou skříní a spalovací komorou dvoudobého motoru, kterým do spalovací komory vstupuje čerstvá směs vzduchu, paliva a mazacího oleje;
(30)
„systémem sání vzduchu“ se rozumí systém, který sestává z konstrukčních částí umožňujících vstup čerstvého vzduchu nebo směsi vzduchu a paliva do motoru, a zahrnuje případně vzduchový filtr, sací trubky, rezonátor (rezonátory), skříň škrticí klapky a sběrné sací potrubí motoru;
(31)
„turbodmychadlem“ se rozumí odstředivý kompresor, jehož pohonnou jednotku tvoří turbína poháněná výfukovými plyny a který zvyšuje množství vzduchu vstupujícího do spalovacího motoru, čímž zvyšuje výkonnost pohonné jednotky;
(32)
„přeplňovacím kompresorem“ se rozumí kompresor nasávaného vzduchu, který slouží k plnění spalovacího motoru pod tlakem, čímž zvyšuje výkonnost pohonné jednotky;
(33)
„palivovým článkem“ se rozumí zařízení, které přeměňuje chemickou energii z vodíku na elektrickou energii k pohonu vozidla;
(34)
„klikovou skříní“ se rozumějí prostory uvnitř nebo vně motoru, které jsou spojeny s olejovou vanou vnitřními nebo vnějšími kanály, kterými mohou unikat plyny a páry;
(35)
„zkouškou propustnosti“ se rozumí testování ztrát stěnami nekovové palivové nádrže a stabilizace materiálu nekovové palivové nádrže před zkouškou zásobníku paliva v souladu s přílohou II částí C č. 8 nařízení (EU) č. 168/2013;
(36)
„propouštěním“ se rozumí ztráty stěnami systémů uložení a rozvodu paliva, které se obecně zkouší zjišťováním úbytku hmotnosti;
(37)
„vypařováním“ se rozumí ztráty výdechem z palivové nádrže, ze systému rozvodu paliva nebo z jiných zdrojů, ze kterých unikají uhlovodíky do ovzduší;
(38)
„kilometrovým nájezdem“ se rozumí ujetí předem určené vzdálenosti reprezentativním zkušebním vozidlem nebo vozovým parkem reprezentativních zkušebních vozidel, jak je stanoveno v čl. 23 odst. 3 písm. a) nebo b) nařízení (EU) č. 168/2013 v souladu s požadavky na zkoušky uvedenými v příloze VI tohoto nařízení;
(39)
„elektrickým hnacím ústrojím“ se rozumí systém, který se skládá z jednoho nebo více zásobníků elektrické energie, jako jsou baterie, elektromechanické setrvačníky, superkondenzátory apod., jednoho nebo více elektrických konvertorů a jednoho nebo více elektrických strojů, které mění uskladněnou elektrickou energii na mechanickou energii dodávanou kolům k pohonu vozidla;
(40)
„akčním dosahem na elektřinu“ se rozumí vzdálenost, kterou mohou vozidla poháněná pouze elektrickým hnacím ústrojím nebo hybridním elektrickým hnacím ústrojím s externím nabíjením ujet na elektřinu z jedné plně nabité baterie nebo jiného zásobníku elektrické energie, přičemž vzdálenost se měří postupem uvedeným v dodatku 3.3 k příloze VII;
(41)
„akčním dosahem OVC“ se rozumí celková vzdálenost, kterou vozidlo ujede během úplné jízdní zkoušky s kombinovanými cykly, a to až do vyčerpání energie z baterie (nebo z jiného zásobníku elektrické energie) nabité z externího zdroje, přičemž vzdálenost se měří postupem popsaným v dodatku 3.3 k příloze VII;
(42)
„maximální třicetiminutovou rychlostí“ vozidla se rozumí maximální dosažitelná rychlost vozidla měřená během 30 minut jako výsledek třicetiminutového výkonu podle předpisu EHK OSN č. 85;
(43)
„schválením typu s ohledem na výkonnost pohonné jednotky“ se rozumí schválení typu, varianty nebo verze vozidla s ohledem na výkonnost pohonných jednotek, pokud jde o tyto podmínky:
(a)
maximální konstrukční rychlost (rychlosti) vozidla;
(b)
maximální trvalý jmenovitý točivý moment nebo maximální netto točivý moment;
(c)
maximální trvalý jmenovitý výkon nebo maximální netto výkon;
(d)
maximální celkový točivý moment a výkon v případě vozidla s hybridní technologií;
(44)
„typem pohonu“ se rozumí pohonné jednotky, jejichž vlastnosti se podstatně neliší z hlediska maximální konstrukční rychlosti vozidla, maximálního netto výkonu, maximálního trvalého jmenovitého výkonu a maximálního točivého momentu;
(45)
„netto výkonem“ se rozumí výkon dosažený na zkušebním stavu na konci klikového hřídele nebo rovnocenné konstrukční části pohonné jednotky při otáčkách naměřených výrobcem při schvalování typu, spolu s příslušenstvím uvedeným v tabulkách Ap2.1-1 nebo Ap2.2-1 dodatku 2 k příloze X, a s ohledem na účinnost převodovky, jestliže lze netto výkon měřit pouze s namontovanou převodovkou;
(46)
„maximálním netto výkonem“ se rozumí maximální netto výkon pohonných jednotek, které zahrnují jeden nebo více spalovacích motorů, a to při plném zatížení motoru;
(47)
„maximálním točivým momentem“ se rozumí maximální hodnota točivého momentu měřená při plném zatížení motoru;
(48)
„příslušenstvím“ se rozumějí všechny přístroje a zařízení uvedené v tabulce Ap2.1-1 nebo Ap2.2-1 v příloze X.
KAPITOLA II
POVINNOSTI VÝROBCE TÝKAJÍCÍ SE VLIVU VOZIDEL NA ŽIVOTNÍ PROSTŘEDÍ
Článek 3
Požadavky na montáž a na prokazování týkající se vlivu vozidel kategorie L na životní prostředí
1. Výrobce vybaví vozidla kategorie L takovými systémy, konstrukčními částmi a samostatnými technickými celky majícími dopad na vliv vozidla na životní prostředí, které jsou konstruovány, vyráběny a montovány takovým způsobem, aby vozidlo při běžném provozu a údržbě podle předpisů výrobce bylo v souladu s podrobnými technickými požadavky a zkušebními postupy podle tohoto nařízení.
2. Výrobce prokáže prostřednictvím fyzické prokazovací zkoušky schvalovacímu orgánu, že vozidla kategorie L, která jsou dodávána na trh, zaregistrována nebo uvedena do provozu v Unii, jsou v souladu s podrobnými technickými požadavky a zkušebními postupy týkajícími se vlivu těchto vozidel na životní prostředí, jež jsou stanoveny v článcích 5 až 15.
3. Pokud výrobce změní vlastnosti systému omezování emisí nebo výkonnost kterékoli z konstrukčních částí ovlivňujících emise poté, co byl daný typ vozidla schválený s ohledem na jeho vliv na životní prostředí uveden na trh, musí tuto skutečnost bez prodlení oznámit schvalovacímu orgánu. Výrobce musí schvalovacímu orgánu prokázat, že změněné vlastnosti systému omezování emisí nebo dané konstrukční části nemají za následek horší vliv na životní prostředí, než který byl prokázán při schválení typu.
4. Výrobce musí zajistit, aby náhradní díly a zařízení, které jsou dodány na trh nebo uvedeny do provozu v Unii, byly v souladu s podrobnými technickými požadavky a zkušebními postupy týkajícími se vlivu vozidel na životní prostředí, jež jsou stanoveny v tomto nařízení. Schválené vozidlo kategorie L vybavené takovým náhradním dílem nebo zařízením musí splňovat stejné požadavky na zkoušky a mezní hodnoty výkonnosti jako vozidlo vybavené původním dílem nebo zařízením, které splňuje požadavky životnosti v rozsahu uvedeném v čl. 22 odst. 2 a článcích 23 a 24 nařízení (EU) č. 168/2013 včetně.
5. Výrobce musí zajistit, aby byly dodržovány postupy schvalování typu pro ověření shodnosti výroby, pokud jde o podrobné požadavky týkající se vlivu na životní prostředí a výkonnosti pohonné jednotky stanovené v článku 33 nařízení (EU) č. 168/2013 a v jeho příloze II části C č. 3.
6. Výrobce předloží schvalovacímu orgánu popis přijatých opatření bránících neoprávněným úpravám systému řízení hnacího ústrojí včetně počítačů regulujících vliv na životní prostředí a výkonnost pohonné jednotky v souladu s přílohou II částí C č. 1 nařízení (EU) č. 168/2013.
7. V případě hybridních technologií nebo v případě vybavení systémem stop-start musí výrobce do vozidla nainstalovat „servisní režim“, jenž umožní nepřetržitý chod motoru spotřebovávajícího palivo pro účely zkoušky nebo kontroly vlivu na životní prostředí a výkonnosti pohonné jednotky. Pokud provedení takové kontroly nebo zkoušky vyžaduje speciální postup, musí to být upřesněno v návodu na údržbu (nebo v rovnocenném dokumentu). Tento speciální postup nesmí vyžadovat použití jiného zvláštního zařízení, než jaké je ve výbavě vozidla.
Článek 4
Uplatňování předpisů EHK OSN
1. Na schvalování typu s ohledem na vliv na životní prostředí a na výkonnost pohonné jednotky se vztahují předpisy EHK OSN a jejich změny uvedené v příloze I tohoto nařízení.
2. Vozidla s maximální konstrukční rychlostí ≤ 25 km/h musí splňovat všechny příslušné požadavky předpisů EHK OSN vztahující se na vozidla s maximální konstrukční rychlostí 25 km/h.
3. Odkazy na vozidla kategorií L1, L2, L3, L4, L5, L6 a L7 v předpisech EHK OSN se rozumí odkazy na vozidla kategorií L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e a L7e (v tomto pořadí) podle tohoto nařízení včetně případných podkategorií.
Článek 5
Technické specifikace, požadavky a zkušební postupy týkající se vlivu vozidel kategorie L na životní prostředí
1. Zkušební postupy týkající se vlivu na životní prostředí a výkonnosti pohonné jednotky musí být provedeny v souladu se zkušebními požadavky stanovenými v tomto nařízení.
2. Zkušební postupy musí být provedeny nebo dosvědčeny schvalovacím orgánem, případně technickou zkušebnou, pokud je k tomu oprávněná schvalovacím orgánem. Výrobce vybere reprezentativní kmenové vozidlo, aby ke spokojenosti schvalovacího orgánu prokázal, že vozidla kategorie L splňují požadavky týkající se vlivu na životní prostředí, v souladu s požadavky přílohy XI.
3. Metody měření a výsledky zkoušek se oznámí schvalovacímu orgánu ve formátu zkušebního protokolu podle čl. 32 odst. 1 nařízení (EU) č. 168/2013.
4. Schválení typu s ohledem na vliv na životní prostředí, pokud jde o zkoušky typu I, II, III, IV, V, VII a VIII, se rozšíří na různé varianty a verze vozidla a typy a rodiny pohonu, jestliže parametry verze vozidla, pohonu nebo systému k regulaci znečišťujících látek stanovené v příloze XI jsou identické nebo se pohybují v mezích předepsané a deklarované tolerance, které jsou stanoveny v uvedené příloze.
5. V případě hybridních technologií nebo v případě vybavení systémem stop-start se zkoušky provádějí za chodu motoru spotřebovávajícího palivo, pokud tak zkušební postup stanoví.
Článek 6
Požadavky na zkoušku typu I: výfukové emise po studeném startu
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu I týkající se výfukových emisí po studeném startu podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou II tohoto nařízení.
Článek 7
Požadavky na zkoušku typu II: výfukové emise při (zvýšených) volnoběžných otáčkách a při volné akceleraci
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu II týkající se výfukových emisí při (zvýšených) volnoběžných otáčkách a při volné akceleraci podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou III tohoto nařízení.
Článek 8
Požadavky na zkoušku typu III: emise plynů z klikové skříně
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu III týkající se emisí plynů z klikové skříně podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou IV tohoto nařízení.
Článek 9
Požadavky na zkoušku typu IV: emise způsobené vypařováním
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu IV týkající se emisí způsobených vypařováním podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou V tohoto nařízení.
Článek 10
Požadavky na zkoušku typu V: životnost zařízení k regulaci znečišťujících látek
Zkušební postupy a požadavky na zkoušení životnosti zařízení k regulaci znečišťujících látek v rámci zkoušky typu V, uvedené příloze V části A nařízení (EU) č. 168/2013, se provádějí a ověřují v souladu s přílohou VI tohoto nařízení.
Článek 11
Požadavky na zkoušku typu VII: emise CO2, spotřeba paliva, spotřeba elektrické energie nebo akční dosah na elektřinu
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu VII týkající se energetické účinnosti s ohledem na emise CO2, spotřebu paliva, spotřebu elektrické energie nebo akční dosah na elektřinu podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou VII tohoto nařízení.
Článek 12
Požadavky na zkoušku typu VIII: environmentální zkoušky systému OBD
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu VIII týkající se environmentální části palubní diagnostiky (OBD) podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou VIII tohoto nařízení.
Článek 13
Požadavky na zkoušku typu IX: hladina akustického tlaku
Zkušební postupy a požadavky platné pro zkoušku typu IX týkající se hladiny akustického tlaku podle přílohy V části A nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou IX tohoto nařízení.
KAPITOLA III
POVINNOSTI VÝROBCŮ TÝKAJÍCÍ SE VÝKONNOSTI POHONU VOZIDEL
Článek 14
Obecné povinnosti
1. Před dodáním vozidla kategorie L na trh musí výrobce schvalovacímu orgánu prokázat výkonnost pohonné jednotky typu vozidla kategorie L v souladu s požadavky stanovenými v tomto nařízení.
2. Při dodání vozidla kategorie L na trh nebo při jeho registraci nebo před jeho uvedením do provozu musí výrobce zajistit, aby výkonnost pohonné jednotky typu vozidla kategorie L nebyla vyšší než výkonnost pohonné jednotky, která byla oznámena schvalovacímu orgánu v dokumentaci podle článku 27 nařízení (EU) č. 168/2013.
3. Výkonnost pohonné jednotky vozidla, které bylo vybaveno náhradním systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem, nesmí být vyšší než výkonnost pohonu vozidla, které je vybaveno původním systémem, konstrukční částí nebo samostatným technickým celkem.
Článek 15
Požadavky na výkonnost pohonu
Zkušební postupy a požadavky na výkonnost pohonné jednotky uvedené v příloze II části A č. 2 nařízení (EU) č. 168/2013 se provádějí a ověřují v souladu s přílohou X tohoto nařízení.
KAPITOLA IV
POVINNOSTI ČLENSKÝCH STÁTŮ
Článek 16
Schvalování typu vozidel kategorie L, jejich systémů, konstrukčních částí nebo samostatných technických celků
1. Pokud o to výrobce požádá, nesmějí vnitrostátní orgány odmítnout z důvodů týkajících se vlivu vozidla na životní prostředí udělit schválení typu s ohledem na vliv na životní prostředí a na výkonnost pohonné jednotky nebo vnitrostátní schválení nového typu vozidla nebo zakázat dodávání vozidla, systému, konstrukční části nebo samostatného technického celku na trh, jejich registraci nebo uvedení do provozu, pokud dotčené vozidlo splňuje ustanovení nařízení (EU) č. 168/2013 a podrobné zkušební požadavky stanovené v tomto nařízení.
2. S účinkem od dat stanovených v příloze IV nařízení (EU) č. 168/2013 musí vnitrostátní orgány v případě nových vozidel, která nesplňují úroveň Euro 4 stanovenou v příloze VI částech A1, B1, C1 a D a v příloze VII nařízení (EU) č. 168/2013 nebo úroveň Euro 5 stanovenou v příloze VI částech A2, B2, C2 a D a v příloze VII nařízení (EU) č. 168/2013, považovat prohlášení o shodě obsahující předchozí hodnoty environmentálních limitů za neplatná pro účely čl. 43 odst. 1 nařízení (EU) č. 168/2013 a z důvodů týkajících se emisí, spotřeby paliva nebo energie nebo příslušných požadavků na funkční bezpečnost nebo konstrukci vozidla zakáží dodávání takových vozidel na trh, jejich registraci nebo uvádění do provozu.
3. V případě použití ustanovení čl. 77 odst. 5 nařízení (EU) č. 168/2013 vnitrostátní orgány klasifikují schválený typ vozidla v souladu s přílohou I uvedeného nařízení.
Článek 17
Schválení typu náhradních zařízení k regulaci znečišťujících látek
1. Vnitrostátní orgány zakáží dodávání na trh nových náhradních zařízení k regulaci znečišťujících látek určených k montáži do vozidla nebo jejich montáž do vozidla, pokud nejsou typu, kterému bylo v souladu s čl. 23 odst. 10 nařízení (EU) č. 168/2013 a s tímto nařízením uděleno schválení typu s ohledem na vliv na životní prostředí a na výkonnost pohonné jednotky.
2. Vnitrostátní orgány mohou nadále udělovat rozšíření EU schválení typu podle článku 35 nařízení (EU) č. 168/2013 pro náhradní zařízení k regulaci znečišťujících látek, která jsou typu spadajícího do oblasti působnosti směrnice 2002/24/ES, a to za podmínek, které platily původně. Vnitrostátní orgány zakáží dodávání na trh takového typu náhradního zařízení k regulaci znečišťujících látek nebo jeho montáž do vozidla, pokud není typu, který byl schválen.
3. Typ náhradního zařízení k regulaci znečišťujících látek určený k montáži do vozidla, jenž byl schválen jako typ v souladu s tímto nařízením, se zkouší v souladu s dodatkem 10 k příloze II a s přílohou VI.
4. Originální náhradní zařízení k regulaci znečišťujících látek, která jsou typu, na nějž se vztahuje toto nařízení, a která jsou určena k montáži do vozidla, na které se vztahuje příslušný dokument o schválení typu celého vozidla, nemusí splňovat požadavky na zkoušky uvedené v dodatku 10 k příloze II, jestliže splňují požadavky bodu 4 uvedeného dodatku.
KAPITOLA V
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 18
Změna přílohy V nařízení (EU) č. 168/2013
Část A přílohy V nařízení (EU) č. 168/2013 se mění v souladu s přílohou XII.
Článek 19
Vstup v platnost
1. Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
2. Použije se ode dne 1. ledna 2016.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 16. prosince 2013.
A BIZOTTSÁG 134/2014/EU FELHATALMAZÁSON ALAPULÓ RENDELETE
(2013. december 16.)
a 168/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek a környezeti teljesítményre, valamint a meghajtóegység teljesítményére vonatkozó követelmények tekintetében történő kiegészítéséről, továbbá V. mellékletének módosításáról
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a két- vagy háromkerekű járművek, valamint a négykerekű motorkerékpárok jóváhagyásáról és piacfelügyeletéről szóló, 2013. január 15-i 168/2013/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 18. cikke (3) bekezdésére, 23. cikke (12) bekezdésére, 24. cikke (3) bekezdésére és 74. cikkére,
mivel:
(1)
Az „L kategóriájú járművek” kifejezés a könnyű két-, három- és négykerekű járművek széles skáláját foglalja magában; ide tartoznak például a motoros kerékpárok, a két- vagy háromkerekű segédmotoros kerékpárok, a két- vagy háromkerekű motorkerékpárok, az oldalkocsis motorkerékpárok, valamint a könnyű négykerekű járművek (négykerekű motorkerékpárok), mint például a közúti kvadok, a terepjáró kvadok és a mikroautók.
(2)
A 168/2013/EU rendelet lehetővé teszi az ENSZ Európai Gazdasági Bizottsága (ENSZ-EGB) előírásainak a teljes járműre vonatkozó EU-típusjóváhagyás céljára történő alkalmazását. A rendelet szerint a kötelezően alkalmazandó ENSZ-EGB-előírások alapján megadott típusjóváhagyás EU-típusjóváhagyásnak tekintendő.
(3)
Az ENSZ-EGB-előírások kötelező alkalmazásával nemcsak a műszaki előírások megkettőzése, hanem a tanúsítási és a közigazgatási eljárások megismétlése is elkerülhetővé válik. A közvetlenül a nemzetközileg elfogadott szabványokon alapuló típusjóváhagyás ezenkívül fokozhatja az uniós gazdasági ágazat versenyképességét azáltal, hogy megkönnyítheti majd a piacra jutást a harmadik országokban, különösen azokban, amelyek szerződő felei az Egyesült Nemzetek Európai Gazdasági Bizottsága kerekes gépjárművekre és azokba szerelhető, illetve azokon használható berendezésekre és tartozékokra vonatkozó egységes műszaki előírások elfogadásáról, valamint ezen előírások alapján kibocsátott jóváhagyások kölcsönös elismerésének feltételeiről szóló megállapodásának (a továbbiakban: felülvizsgált 1958. évi megállapodás), amelyhez az Unió a 97/836/EK tanácsi határozattal (2) csatlakozott. A jelenlegi ENSZ-EGB-előírások azonban vagy idejétmúltak, vagy nem léteznek, ezért most felülvizsgálatuk és a műszaki fejlődéshez való hozzáigazításuk van soron.
(4)
Ezért a 168/2013/EU rendelet számos olyan irányelv hatályon kívül helyezéséről rendelkezik, melyek tárgya az L kategóriájú járműveknek és az ezekbe szánt rendszereknek, alkatrészeknek és önálló műszaki egységeiknek a környezeti teljesítményükre és meghajtóegységük teljesítményére vonatkozó követelmények tekintetében történő jóváhagyása. Az EU-típusjóváhagyás céljára ezeket az irányelveket először e rendelet rendelkezései váltják fel. Később, ha e felülvizsgálat folyamata az ENSZ szintjén már lezárult, egyenértékű ENSZ-EGB-előírások állnak majd rendelkezésre, amelyeknek köszönhetően fel lehet váltani e rendelet szövegét az ENSZ-EGB vonatkozó előírásaira való hivatkozással.
(5)
Az L3e és L4e kategóriájú motorkerékpárok zajkibocsátását szabályozó 41. sz. ENSZ-EGB-előírást 2011-ben már hozzáigazították a műszaki fejlődéshez. Ezért a 41. sz. ENSZ-EGB-előírást kötelezővé kell tenni az uniós típus-jóváhagyási jogszabályokban, és annak fel kell váltania a 97/24/EK irányelv (3) 9. fejezetének III. mellékletét annak érdekében, hogy a motorkerékpároknak csak egy - a felülvizsgált 1958. évi megállapodás szerződő felei által világszerte elfogadott - a motorkerékpárok zajkibocsátására vonatkozó szabályrendszernek kelljen megfelelniük. Az elektromos motorok hasznos teljesítményének mérését szabályozó 85. sz. ENSZ-EGB-előírást szintén kötelezővé kell tenni a felülvizsgált 1958. évi megállapodás szerződő felei közötti, az elektromos motorok meghajtóegységének teljesítményével kapcsolatos, fent említett kölcsönös elismerés céljából.
(6)
Ilyen intézkedések pl. az Euro 4-es és az Euro 5-ös környezetvédelmi normák, amelyek a légszennyező részecskék és az ózonprekurzorok (például a nitrogén-oxidok és szénhidrogének) kibocsátásának csökkentésére irányulnak. Az L kategóriájú járművekből származó szénhidrogén-kibocsátásokat nagymértékben csökkenteni kell a levegőminőség javítása érdekében, valamint azért, hogy a rendszer-típusjóváhagyással rendelkező kipufogórendszer megfeleljen a szennyezési határértékeknek, nem csupán azért, hogy az említett járművek által a kipufogócsövön vagy párolgások formájában aránytalanul nagy arányban kibocsátott szénhidrogén mennyiségét jelentős mértékben visszaszorítsuk, hanem azért is, mert ez segítene a városok levegőjében csökkenteni az illékony részecskék szintjét és ezzel feltehetően a szmogot is.
(7)
Az egyik ilyen intézkedés, amely az L kategóriájú járművek túlságosan magas szénhidrogén-kibocsátását kívánja mérsékelni, abban áll, hogy a párolgási kibocsátásokat a 168/2013/EU rendelet VI. mellékletének C. részében a szénhidrogén tömegére megállapított határértékekre korlátozza. Ezért a típusjóváhagyás keretében IV. típusú vizsgálatot kell elvégezni a jármű párolgási kibocsátásainak megmérése céljából. A IV. típusú vizsgálat, azaz a párolgási kibocsátások légmentes kamrában végzett vizsgálata (SHED-vizsgálat) többek között egy gyorsan öregített aktívszéntartály beszerelését írja elő, amely helyett bejáratott aktívszéntartályt is lehet használni, de ez utóbbi esetben egy additív romlási tényezőt is alkalmazni kell. A 168/2013/EU rendelet 23. cikkének (4) bekezdésében említett környezeti hatástanulmány ki fog terjedni arra kérdésre, hogy költséghatékony lenne-e fenntartani e romlási tényezőt a bejáratott aktívszéntartály beszerelésének alternatívájaként. Ha ez a módszer a tanulmány szerint nem költséghatékony, a Bizottság kellő időben javaslatot fog előterjeszteni ezen lehetőség megszüntetésére, amelyet az Euro 5 környezeti normán túl kell alkalmazni.
(8)
Annak érdekében, hogy a tagállamok között ne jöjjenek létre kereskedelmi akadályok, továbbá tárgyilagos és pontos információk álljanak a fogyasztók rendelkezésére, szabványosított mérési módszerre van szükség a járművek energiahatékonyságának (tüzelőanyag- vagy energiafogyasztás, szén-dioxid-kibocsátás, elektromos hatósugár) mérésére.
(9)
Az L kategóriájú járművek meghajtóegysége teljesítményének, ezen belül legnagyobb tervezési sebességének, legnagyobb nyomatékának és legnagyobb folyamatos teljesítményének mérésére szolgáló módszerek tagállamonként eltérőek lehetnek, ami az Unión belül kereskedelmi akadályok kialakulásához vezethet. Harmonizált követelményeket kell tehát kidolgozni az L kategóriájú járművek meghajtóegysége teljesítményének mérésére azért, hogy a járművekre, rendszereikre, alkatrészeikre vagy önálló műszaki egységeikre vonatkozó jóváhagyást minden ilyen járműtípus esetében meg lehessen adni.
(10)
A funkcionális biztonsági vagy környezetvédelmi követelmények megszorításokat tesznek szükségessé az L kategóriájú járművek bizonyos típusain végzett szakszerűtlen beavatkozásokat illetően. Annak érdekében, hogy ezek a megszorítások ne akadályozzák a járműtulajdonos által végzett szervizelést és karbantartást, ezeket szigorúan az olyan szakszerűtlen beavatkozásokra kell korlátozni, amelyek jelentős mértékben rontják a jármű környezeti teljesítményét, meghajtóegységének teljesítményét, csakúgy mint a jármű funkcionális biztonságát. Mivel a jármű erőátviteli rendszerén végzett káros szakszerűtlen beavatkozás mind a környezeti, mind a funkcionális biztonsági teljesítményre kihat, az ebben a rendeletben a meghajtóegység teljesítményére és a zajcsökkentésre vonatkozóan megállapított részletes követelményeket az erőátviteli rendszeren végzett szakszerűtlen beavatkozás megelőzése céljából is alkalmazni kell.
(11)
A 168/2013/EU rendelet V. mellékletének A. része hivatkozik arra a nyolc vizsgálattípusra, amellyel a jóváhagyás előtt álló L kategóriájú járművek környezeti teljesítményét értékelni lehet. Célszerű e felhatalmazáson alapuló jogi aktusban részletes vizsgálati követelményeket meghatározni, valamint akként módosítani a 168/2013/EU rendelet V. mellékletének A. részét, hogy a Tanács és az Európai Parlament által megállapított vizsgálati határértékek az ebben a rendeletben megállapított részletes vizsgálati eljárásokhoz és műszaki követelményekhez legyenek kapcsolva. A 168/2013/EU rendelet V. mellékletének A. részében hivatkozni kell az ebben a rendeletben meghatározott részletes vizsgálati eljárásokra és követelményekre, ami az e rendelet XII. mellékletében meghatározott módosítások révén valósítható meg,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. FEJEZET
TÁRGY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
Tárgy
E rendelet az L kategóriájú járműveknek és az azokba szánt rendszereknek, alkatrészeknek és önálló műszaki egységeknek a 168/2013/EU rendelet alapján történő jóváhagyása céljából részletes műszaki követelményeket és vizsgálati eljárásokat állapít meg azok környezeti teljesítményével és meghajtóegységük teljesítményével összefüggően, valamint megadja a vonatkozó ENSZ-EGB-előírások és azok módosításainak listáját.
2. cikk
Fogalommeghatározások
A 168/2013/EU rendelet fogalommeghatározásait alkalmazni kell. Emellett a következő fogalommeghatározások is alkalmazandók:
1. „WMTC 1. szakasz”: az ENSZ-EGB 2. számú globális műszaki előírásában (4) meghatározott, világszintű motorkerékpár-vizsgálati ciklus (World Motorcycle Testing Cycle, WMTC), amelyet 2006 óta az L3e motorkerékpár-típusok esetében az európai menetciklus alternatívájaként I. típusú kibocsátásvizsgálati ciklusként használnak;
2. „WMTC 2. szakasz”: az ENSZ-EGB 2. számú, módosított globális műszaki előírásában (5) meghatározott, világszintű motorkerékpár-vizsgálati ciklus (World Motorcycle Testing Cycle, WMTC), amelyet kötelező I. típusú kibocsátásvizsgálati ciklusként használnak az Euro 4-nek megfelelő L3e, L4e, L5e-A és L7e-A (al)kategóriájú járművek jóváhagyása során;
3. „WMTC 3. szakasz”: a 168/2013/EU rendelet VI. mellékletének A. részében említett, felülvizsgált világszintű motorkerékpár-vizsgálati ciklus (World Motorcycle Testing Cycle, WMTC), amely egyenértékű az ENSZ-EGB 2. számú, módosított globális műszaki előírásában (6) meghatározott WMTC-vel, amelyet kiigazítottak az alacsony legnagyobb tervezési sebességű járművek tekintetében, és amelyet kötelező I. típusú kibocsátásvizsgálati ciklusként használnak az Euro 5-nek megfelelő L kategóriájú járművek jóváhagyása során;
4. „a jármű legnagyobb tervezési sebessége”: a jármű e rendelet 15. cikke szerint meghatározott legnagyobb sebessége;
5. „kipufogógáz-kibocsátás”: a jármű kipufogócsövén keresztül kibocsátott gáz-halmazállapotú szennyező anyagok és légszennyező részecskék;
6. „részecskeszűrő”: a jármű kipufogórendszerébe szerelt szűrőberendezés, amelynek az a rendeltetése, hogy csökkentse a kipufogógáz-áramban a légszennyező részecskék mennyiségét;
7. „megfelelően karbantartott és használt”: azt jelenti, hogy a vizsgálati járműként kiválasztott jármű teljesíti a járműgyártó ajánlása szerint a vizsgálati járművek karbantartásának megfelelő szintjével és a szokásos használattal kapcsolatban megállapított feltételeket;
8. „a motor tüzelőanyag-szükséglete”: a motorban általában használt tüzelőanyag-típus:
9. „jármű típusjóváhagyás a környezeti teljesítmény tekintetében”: járműtípus, -változat vagy -kivitel jóváhagyása a következő feltételek tekintetében:
10. „járműtípus a környezeti teljesítmény tekintetében”: olyan L kategóriájú járművek halmaza, amelyek az alábbiak tekintetében nem különböznek egymástól:
11. „időszakos regenerálású rendszer”: olyan kibocsátáscsökkentő eszköz, pl. katalizátor, részecskeszűrő vagy bármilyen más kibocsátáscsökkentő eszköz, amely szabályos időközönként - mielőtt a jármű szokásos üzemmódban 4 000 km utat tenne meg - regenerálást igényel;
12. „alternatív tüzelőanyaggal működő jármű”: olyan jármű, amely kialakításánál fogva legalább egy olyan tüzelőanyaggal működik, amely légköri hőmérsékleten és nyomáson gáz-halmazállapotú, vagy alapjában véve nem ásványi olajszármazék;
13. „rugalmas tüzelőanyag-felhasználású H2NG-üzemű jármű”: olyan rugalmas tüzelőanyag-felhasználású jármű, amely kialakításánál fogva a hidrogén és a földgáz vagy biometán különböző keverékeivel működik;
14. „alapjármű”: a XI. mellékletben meghatározott hajtáscsaládot képviselő jármű;
15. „a kibocsátáscsökkentő berendezés típusa”: a kibocsátáscsökkentő berendezések azon kategóriája, amelyeket a szennyezőanyag-kibocsátás csökkentésére használnak, és amely kategóriába az alapvető környezeti teljesítményük és felépítési jellemzőik tekintetében egymástól nem különböző berendezések tartoznak;
16. „katalizátor”: olyan kibocsátáscsökkentő berendezés, amely a motor által kibocsátott mérgező égéstermékeket katalizált kémiai reakciók révén kevésbé mérgező anyagokká alakítja át;
17. „katalizátortípus”: a katalizátorok azon kategóriája, amelybe az alábbiak tekintetében egymástól nem különböző katalizátorok tartoznak:
18. „referenciatömeg”: az L kategóriájú járműnek a 168/2013/EU rendelet 5. cikke szerint meghatározott menetkész tömege, amelyet megnöveltek a vezető tömegével (75 kg) és adott esetben meghajtást végző akkumulátorok tömegével;
19. „hajtáslánc”: az erőátviteli rendszer azon része, amely a meghajtóegység(ek) után helyezkedik el, és a következőkből áll: (nyomatékváltó) tengelykapcsoló(k), ha van(nak), sebességváltómű és vezérlőberendezése, amely lehet vagy hajtótengely, vagy szíjhajtás, vagy lánchajtás, differenciálmű, végáttétel és a meghajtott kerék gumiabroncsa (sugár);
20. „start-stop rendszer”: olyan rendszer, amely automatikusan leállítja, majd beindítja a meghajtóegységet az alapjáratban töltött idő lerövidítése, a tüzelőanyag-megtakarítás, továbbá a jármű szennyezőanyag- és CO2-kibocsátásának csökkentése céljából;
21. „az erőátviteli rendszer szoftvere”: az erőátviteli rendszer, a meghajtóegység vagy a hajtáslánc vezérlőegysége adatfeldolgozó rendszereinek működésével kapcsolatos algoritmusok összessége, amely meghatározott sorrendű utasításokat tartalmaz, amelyek megváltoztatják a vezérlőegységek állapotát;
22. „az erőátviteli rendszer kalibrációja”: a vezérlőegység szoftvere által használt adattérképek és -paraméterek meghatározott készletének alkalmazása az erőátviteli rendszer, a meghajtóegység vagy a hajtáslánc vezérlőberendezésének beállítása céljából;
23. „az erőátviteli rendszer vezérlőegysége”: a belső égésű motor(ok), elektromos hajtómotorok vagy hajtásláncegységekből álló rendszerek kombinált vezérlőegysége, ideértve a sebességváltóművet vagy a tengelykapcsolót is;
24. „motorvezérlő egység”: a jármű motorját vagy motorjait részben vagy teljes mértékben szabályozó fedélzeti számítógép;
25. „a hajtáslánc vezérlőegysége”: a jármű hajtásláncát részben vagy teljes mértékben szabályozó fedélzeti számítógép;
26. „érzékelő”: egy fizikai mennyiséget vagy állapotot mérő és azt olyan elektromos jellé átalakító berendezés, amely a vezérlőegység bemeneteként szolgál;
27. „működtető”: egy vezérlőegységtől kapott kimeneti jelet az erőátviteli rendszer, a motor(ok) a hajtáslánc vezérlése céljából mozgássá, hővé vagy más fizikai állapottá átalakító berendezés;
28. „porlasztó”: a tüzelőanyagot és a levegőt olyan keverékké elegyítő berendezés, amelyet a belső égésű motor el tud égetni;
29. „átömlőcsatorna”: kétütemű motor forgattyúházát és égéskamráját összekötő rész, amelyen keresztül az új töltet friss levegőből, tüzelőanyagból és kenőolajból álló keverék bekerül az égéskamrába;
30. „levegőbeszívó rendszer”: olyan rendszer, melynek alkatrészei lehetővé teszik, hogy a frisslevegőtöltet vagy a levegőből és tüzelőanyagból álló keverék bejusson a motorba, és amelynek részét képezik a következők (amennyiben beszerelték): levegőszűrő, szívócsövek, rezonátor(ok), fojtószelep és a motor szívócsonkja;
31. „turbófeltöltő”: kipufogógáz-turbinával működtetett centrifugális kompresszor, amely többletlevegőt vezet a belső égésű motorba, és ezáltal fokozza a meghajtóegység teljesítményét;
32. „mechanikus feltöltő”: olyan kompresszor, amely a beszívott levegőt összesűríti, a belső égésű motorba vezeti, és ezáltal fokozza a meghajtóegység teljesítményét;
33. „tüzelőanyagcella”: a hidrogénből származó kémiai energiát a jármű meghajtásának céljára elektromos energiává átalakító berendezés;
34. „forgattyúsház”: a motor belső vagy külső tereinek összessége, amelyeket olyan belső vagy külső vezetékek kötnek össze az olajteknővel, amelyeken keresztül a gázok és gőzök kiszivároghatnak;
35. „szivárgásvizsgálat”: a nem fémből készült tüzelőanyag-tartály falain át bekövetkező anyagveszteség vizsgálata, valamint a nem fémből készült tüzelőanyag-tartály előkondicionálása a 168/2013/EU rendelet II. mellékletének C8. pontja szerinti tüzelőanyagtárolás-vizsgálatot megelőzően;
36. „áteresztés”: a tüzelőanyag-tároló és -ellátó rendszer falain át bekövetkező anyagveszteség, amelyet általában a súlyveszteség meghatározásával vizsgálnak;
37. „párolgás”: a tüzelőanyag-tároló vagy -ellátó rendszer, illetve bármilyen egyéb forrás szellőzési veszteségei, amelyből szénhidrogének távozhatnak a levegőbe;
38. „futásteljesítmény”: a jóváhagyandó járműveket képviselő vizsgálati jármű vagy vizsgálati járművekből álló flotta által e rendelet VI. mellékletében megállapított vizsgálati követelményeknek megfelelően megtett, a 168/2013/EU rendelet 23. cikke (3) bekezdésének a) vagy b) pontja szerint előre meghatározott távolság;
39. „elektromos erőátviteli rendszer”: egy vagy több elektromosenergia-tároló berendezésből, pl. akkumulátorokból, elektromechanikus lendkerekekből, szuperkondenzátorokból stb., egy vagy több elektromosáram-kondicionáló berendezésből és egy vagy több elektromos gépből álló rendszer, amely gépek a tárolt elektromos energiát mechanikus energiává alakítják, amely a jármű meghajtása céljából a kerekekhez jut el;
40. „elektromos hatósugár”: a csak elektromos erőátviteli rendszerrel meghajtott vagy hibrid elektromos erőátviteli rendszerrel meghajtott, külső feltöltésű járművek esetében az a VII. melléklet 3.3. függelékében leírt eljárással mért távolság, amelyet egy darab teljesen feltöltött akkumulátorral vagy más elektromosenergia-tároló berendezéssel elektromos üzemmódban meg lehet tenni;
41. „külső feltöltési hatósugár”: a VII. melléklet 3.3. függelékében leírt módon mért, a teljes vegyes ciklusok során azon idő alatt megtett össztávolság, amíg a külső feltöltésű akkumulátor (vagy egyéb elektromosenergia-tároló berendezés) le nem merül;
42. „harmincperces legnagyobb sebesség”: a jármű azon legnagyobb sebessége, amelyet a 85. sz. ENSZ-EGB-előírásban meghatározott 30 perces legnagyobb teljesítmény kifejtése közben el lehet érni, és amelyet 30 percen keresztül mérnek;
43. „jármű típusjóváhagyása a meghajtóegység teljesítménye tekintetében”: valamely járműtípusnak, -változatnak vagy -kivitelnek a meghajtóegység teljesítménye tekintetében történő jóváhagyása a következő feltételek alapján:
44. „meghajtástípus”: olyan meghajtóegységek csoportja, amelyek az olyan lényeges szempontok tekintetében, mint a jármű legnagyobb tervezési sebessége, a legnagyobb hasznos teljesítmény, a legnagyobb folyamatos névleges teljesítmény és a legnagyobb nyomaték nem különböznek egymástól;
45. „hasznos teljesítmény”: a próbapadon, a forgattyús tengely vagy az annak megfelelő alkatrész végén a gyártó által a típusjóváhagyás során mért fordulatszámon, a X. melléklet 2. függelékének Ap2.1-1., illetve Ap2.2-1. táblázatában felsorolt segédberendezésekkel együtt leadott teljesítmény, a sebességváltó hatásfokát is figyelembe véve, amennyiben a teljesítménymérést csak sebességváltóval felszerelt meghajtóegységen lehet végezni;
46. „legnagyobb hasznos teljesítmény”: az egy vagy több belső égésű motort magában foglaló meghajtóegységek által teljes motorterhelés mellett leadott legnagyobb hasznos teljesítmény;
47. „legnagyobb nyomaték”: a motor teljes terhelésnél mért legnagyobb nyomatéka;
48. „segédberendezések”: a X. melléklet Ap.2.1-1., illetve Ap.2.2-1. táblázatában felsorolt valamennyi készülék és berendezés.
II. FEJEZET
A GYÁRTÓ KÖTELEZETTSÉGEI A JÁRMŰVEK KÖRNYEZETI TELJESÍTMÉNYÉVEL KAPCSOLATBAN
3. cikk
Az L kategóriájú járművek környezeti teljesítményével kapcsolatos beszerelési és igazolási követelmények
(1) A gyártó az L kategóriájú járműveket a környezeti teljesítmény szempontjából olyan rendszerekkel, alkatrészekkel és önálló műszaki egységekkel szereli fel, amelyeket úgy terveztek, gyártottak és szereltek össze, hogy a rendeltetésszerűen használt és a gyártó utasításainak megfelelően karbantartott jármű teljesíteni tudja az ebben a rendeletben meghatározott részletes műszaki követelményeket, és megfeleljen az ugyanitt meghatározott vizsgálati eljárásokon.
(2) A gyártó fizikai vizsgálatok elvégzésével igazolja a jóváhagyó hatóság előtt, hogy az Unióban forgalmazott, nyilvántartásba vett vagy forgalomba helyezett L kategóriájú járművek teljesítik az 5-15. cikkben az e járművek környezeti teljesítményével kapcsolatban meghatározott részletes műszaki követelményeket, és megfelelnek az ugyanott előírt vizsgálati eljárásokon.
(3) Ha a gyártó azt követően módosítja a kibocsátáscsökkentő rendszer jellemzőit vagy a kibocsátás tekintetében lényeges bármely alkatrész teljesítményét, hogy a környezeti teljesítmény tekintetében jóváhagyott járműtípust forgalomba hozták, ezt haladéktalanul jelenti a jóváhagyó hatóságnak. A gyártó igazolja a jóváhagyó hatóság előtt, hogy sem a módosított kibocsátáscsökkentő rendszer, sem a módosított alkatrészek jellemzői nem eredményeznek a típusjóváhagyás során mért környezeti teljesítménynél gyengébb környezeti teljesítményt.
(4) A gyártó gondoskodik arról, hogy az Unióban forgalmazott vagy forgalomba helyezett tartalék alkatrészek és berendezések teljesítsék az ebben a rendeletben a járművek környezeti teljesítménye tekintetében meghatározott részletes műszaki követelményeket, és megfeleljenek az ugyanitt meghatározott vizsgálati eljárásokon. Az ilyen tartalék alkatrészekkel vagy berendezésekkel felszerelt, jóváhagyott L kategóriájú járműveknek ugyanazon vizsgálati követelményeknek és teljesítmény-határértékeknek kell megfelelniük, mint az eredeti alkatrészekkel vagy berendezésekkel felszerelt járműveknek, amelyek a 168/2013/EU rendelet 22. cikkének (2) bekezdésében, valamint 23. és 24. cikkében meghatározott tartóssági követelményeket is teljesítik.
(5) A gyártó biztosítja továbbá, hogy a 168/2013/EU rendelet 33. cikkének és a II. melléklet C3. pontjának megfelelően végrehajtsák a gyártás megfelelőségének igazolására szolgáló típus-jóváhagyási eljárásokat a környezeti teljesítménnyel és a meghajtóegység teljesítményével kapcsolatban.
(6) A gyártó benyújtja a jóváhagyó hatósághoz azon intézkedések leírását, amelyeket a 168/2013/EU rendelet II. melléklete C1. pontjának megfelelően az erőátvitelt vezérlő rendszeren, köztük a környezeti teljesítményt és a meghajtóegység teljesítményét ellenőrző számítógépeken végzett szakszerűtlen beavatkozások megelőzése céljából hoztak.
(7) A hibrid alkalmazások és a stop-start rendszerrel felszerelt alkalmazások esetében a gyártó olyan „üzemmódot” is köteles beépíteni a járműbe, amelyben a jármű képes arra, hogy a környezeti teljesítmény és a meghajtóegység teljesítményének vizsgálata vagy ellenőrzése alatt folyamatosan a tüzelőanyaggal működő motort járassa. Ha e vizsgálat vagy ellenőrzés elvégzése különleges eljárást igényel, annak részleteit a szervizkönyvnek (vagy azzal egyenértékű dokumentumnak) kell tartalmaznia. Ez a különleges eljárás nem igényelhet más szerszámokat vagy berendezéseket, mint amelyekkel a jármű fel van szerelve.
4. cikk
Az ENSZ-EGB-előírások alkalmazása
(1) Az e rendelet I. mellékletében felsorolt ENSZ-EGB-előírásokat és módosításaikat alkalmazni kell a környezeti teljesítmény és a meghajtóegység teljesítményének tekintetében történő típusjóváhagyásra.
(2) A legfeljebb 25 km/h legnagyobb tervezési sebességű járműveknek meg kell felelniük az azokra a járművekre vonatkozó ENSZ-EGB-előírások minden idevágó követelményének, amelyeknek a legnagyobb tervezési sebessége meghaladja a 25 km/h-t.
(3) Az ENSZ-EGB-előírásokban az L1, az L2, az L3, az L4, az L5, az L6, illetve az L7 jármű-kategóriákra tett hivatkozásokat az e rendelet szerinti L1e, L2e, L3e, L4e, L5e, L6e, illetve L7e jármű-kategóriákra való hivatkozásként kell értelmezni, ideértve az alkategóriákat is.
5. cikk
Az L kategóriájú járművek környezeti teljesítményével kapcsolatos műszaki előírások, követelmények és vizsgálati eljárások
(1) A környezeti teljesítmény és a meghajtóegység vizsgálatára szolgáló eljárásokat az ebben a rendeletben meghatározott vizsgálati követelmények szerint kell elvégezni.
(2) A vizsgálati eljárásokat a jóváhagyó hatóság - vagy a jóváhagyó hatóság engedélyével - a műszaki szolgálat végzi el, illetve képviselője jelen van azokon. A gyártó kiválaszt egy, a jóváhagyandó járműveket képviselő alapjárművet, és a jóváhagyó hatóság számára hitelt érdemlő módon igazolja, hogy az L kategóriájú járművek környezeti teljesítménye megfelel a XI. mellékletben meghatározott követelményeknek.
(3) A mérési módszerekről és a vizsgálati eredményekről jelentést kell tenni a jóváhagyó hatóságnak, a 168/2013/EU rendelet 32. cikkének (1) bekezdésében meghatározott vizsgálati jegyzőkönyv formájában.
(4) Az I., II., III., IV., V., VII. és VIII. típusú vizsgálatok alapján a környezeti teljesítmény tekintetében megadott típusjóváhagyás a különféle járműváltozatokra, -kivitelekre, meghajtástípusokra és -családokra is érvényes, feltéve, hogy a járműkivitelre, a meghajtásra és a kibocsátáscsökkentő rendszerre a XI. mellékletben megadott paraméterek megegyeznek, vagy az ugyanabban a mellékletben előírt és megadott tűréseken belül maradnak.
(5) A hibrid alkalmazásokat és a stop-start rendszerrel felszerelt alkalmazásokat a tüzelőanyaggal működő motort járatva kell vizsgálni, amennyiben a vizsgálati eljárás előírja.
6. cikk
Az I. típusú vizsgálatra vonatkozó követelmények: hidegindítás után mért kipufogógáz-kibocsátások
A 168/2013/EU rendelet V. mellékletének A. részében említett, a hidegindítás után mért kipufogógáz-kibocsátások I. típusú vizsgálatára vonatkozó eljárásokat, illetve követelményeket e rendelet II. melléklete szerint kell elvégezni, illetve ellenőrizni.
7. cikk
A II. típusú vizsgálatra vonatkozó követelmények: (emelt) alapjáraton, valamint szabad gyorsítás mellett mért kipufogógáz-kibocsátások
A 168/2013/EU rendelet V. mellékletének A. részében említett, a(z) (emelt) alapjáraton, valamint szabad gyorsítás mellett mért kipufogógáz-kibocsátások II. típusú vizsgálatára vonatkozó eljárásokat, illetve követelményeket e rendelet III. melléklete szerint kell elvégezni, illetve ellenőrizni.
8. cikk
A III. típusú vizsgálatra vonatkozó követelmények: kartergáz-kibocsátások
A 168/2013/EU rendelet V. mellékletének A. részében említett, a kartergáz-kibocsátások III. típusú vizsgálatára vonatkozó eljárásokat, illetve követelményeket e rendelet IV. melléklete szerint kell elvégezni, illetve ellenőrizni.
9. cikk
A IV. típusú vizsgálatra vonatkozó követelmények: párolgási kibocsátások
A 168/2013/EU rendelet V. mellékletének A. részében említett, a párolgási kibocsátások IV. típusú vizsgálatára vonatkozó eljárásokat, illetve követelményeket e rendelet V. melléklete szerint kell elvégezni, illetve ellenőrizni.
10. cikk
Az V. típusú vizsgálatra vonatkozó követelmények: a kibocsátáscsökkentő berendezések tartóssága
A 168/2013/EU rendelet V. mellékletének A. részében említett, a kibocsátáscsökkentő berendezések tartósságának V. típusú vizsgálatára vonatkozó eljárásokat, illetve követelményeket e rendelet VI. melléklete szerint kell elvégezni, illetve ellenőrizni.
11. cikk
A VII. típusú vizsgálatra vonatkozó követelmények: CO2-kibocsátás, tüzelőanyag- és elektromosenergia-fogyasztás, elektromos hatósugár
A 168/2013/EU rendelet V. mellékletének A. részében említett, a CO2-kibocsátással, a tüzelőanyag- és az elektromosenergia-fogyasztással, valamint az elektromos hatósugárral kapcsolatos energiahatékonyság VII. típusú vizsgálatára vonatkozó eljárásokat, illetve követelményeket e rendelet VII. melléklete szerint kell elvégezni, illetve ellenőrizni.
12. cikk
A VIII. típusú vizsgálatra vonatkozó követelmények: az OBD környezettel kapcsolatos elemeinek vizsgálata
A 168/2013/EU rendelet V. mellékletének A. részében említett, a fedélzeti diagnosztika (OBD) környezettel kapcsolatos elemeinek VIII. típusú vizsgálatára vonatkozó eljárásokat, illetve követelményeket e rendelet VIII. melléklete szerint kell elvégezni, illetve ellenőrizni.
13. cikk
A IX. típusú vizsgálatra vonatkozó követelmények: hangszint
A 168/2013/EU rendelet V. mellékletének A. részében említett, a hangszint IX. típusú vizsgálatára vonatkozó eljárásokat, illetve követelményeket e rendelet IX. melléklete szerint kell elvégezni, illetve ellenőrizni.
III. FEJEZET
A GYÁRTÓ KÖTELEZETTSÉGEI A JÁRMŰVEK MEGHAJTÓEGYSÉGÉNEK TELJESÍTMÉNYÉVEL KAPCSOLATBAN
14. cikk
Általános kötelezettségek
(1) Az L kategóriájú járművek forgalmazása előtt a gyártó az e rendeletben meghatározott követelmények szerint igazolja az L kategóriájú járműtípus meghajtóegysége teljesítményének megfelelőségét a jóváhagyó hatóság előtt.
(2) Az L kategóriájú jármű forgalmazása, nyilvántartásba vétele vagy forgalomba helyezése előtt a gyártó meggyőződik arról, hogy az L kategóriájú járműtípus meghajtóegységének teljesítménye nem lépi túl a jóváhagyó hatóságnak a 168/2013/EU rendelet 27. cikkében előírt adatközlő mappában bejelentett értéket.
(3) Az olyan jármű meghajtóegységének teljesítménye, amelynek valamely rendszerét, alkatrészét vagy önálló műszaki egységét pótalkatrésszel helyettesítették, nem haladhatja meg az eredeti rendszerekkel, eredeti alkatrészekkel és eredeti műszaki egységekkel felszerelt jármű meghajtóegységének teljesítményét.
15. cikk
A meghajtóegység teljesítményére vonatkozó követelmények
A 168/2013/EU rendelet II. mellékletének A2. pontjában említett, a meghajtóegység teljesítményére vonatkozó vizsgálati eljárásokat, illetve követelményeket e rendelet X. melléklete szerint kell elvégezni, illetve ellenőrizni.
IV. FEJEZET
A TAGÁLLAMOK KÖTELEZETTSÉGEI
16. cikk
Az L kategóriájú járművek, valamint rendszereik, alkatrészeik és önálló műszaki egységeik típusjóváhagyása
(1) Ha a gyártó kéri, a nemzeti hatóságok a jármű környezeti teljesítményével kapcsolatos okokra hivatkozva nem tagadhatják meg új járműtípus környezeti teljesítményére és meghajtóegységének teljesítményére vonatkozó típusjóváhagyás megadását, továbbá nem tilthatják meg a jármű, valamint rendszerének, alkatrészének vagy önálló műszaki egységének forgalmazását, nyilvántartásba vételét vagy forgalomba helyezését, ha a szóban forgó jármű megfelel a 168/2013/EU rendeletnek és az ebben a rendeletben meghatározott részletes vizsgálati követelményeknek.
(2) A 168/2013/EU rendelet IV. mellékletében megadott időpontoktól a nemzeti hatóságok az olyan új járművek esetében, amelyek nem felelnek meg a 168/2013/EU rendelet VI. mellékletének A1., B1., C1. és D. részében és VII. mellékletében meghatározott Euro 4 környezetvédelmi normának, illetve ugyanazon rendelet VI. mellékletének A2., B2., C2. és D. részében és VII. mellékletében meghatározott Euro 5 környezetvédelmi normának, a korábbi környezetvédelmi határértékeket tartalmazó megfelelőségi nyilatkozatokat nem tekintik többé érvényesnek a 168/2013/EU rendelet 43. cikke első bekezdésének alkalmazásában, és a kibocsátással, a tüzelőanyag- vagy energiafogyasztással, illetve a vonatkozó funkcionális biztonsági vagy járműszerkezeti követelményekkel kapcsolatos okokra hivatkozva megtiltják az ilyen járművek forgalmazását, nyilvántartásba vételét és forgalomba helyezését.
(3) A 168/2013/EU rendelet 77. cikke (5) bekezdésének alkalmazásában a nemzeti hatóságok a jóváhagyott járműtípust az említett rendelet I. melléklete szerint osztályozzák.
17. cikk
A kibocsátáscsökkentő pótberendezések típusjóváhagyása
(1) A nemzeti hatóságok megtiltják az e rendelet alapján jóváhagyott járművekbe szánt új kibocsátáscsökkentő pótberendezések forgalmazását vagy járművekbe való beépítését, ha azok nem olyan típusúak, mint amilyenre a 168/2013/EU rendelet 23. cikkének (10) bekezdése szerint és e rendelet szerint megadták a típusjóváhagyást a környezeti teljesítmény és a meghajtóegység teljesítménye tekintetében.
(2) A nemzeti hatóságok a 168/2013/EU rendelet 35. cikkének megfelelően továbbra is kiterjeszthetik az EU-típusjóváhagyásokat a 2002/24/EK irányelv hatályába tartozó típusú kibocsátáscsökkentő pótberendezésekre az eredeti feltételek szerint. A kibocsátáscsökkentő pótberendezések ilyen típusainak forgalmazását vagy járművekbe való beépítését a nemzeti hatóságok megtiltják, kivéve, ha e berendezések olyan típusúak, amely már megkapta az idevágó típusjóváhagyást.
(3) Az e rendelet alapján típusjóváhagyásban részesített járművekbe szánt kibocsátáscsökkentő pótberendezések típusait a II. melléklet 10. függelékének és a VI. mellékletnek megfelelően kell vizsgálni.
(4) Az eredeti alkatrésznek minősülő, e rendelet hatályába tartozó típusú azon kibocsátáscsökkentő berendezéseknek, amelyeket a teljes járműre vonatkozó típus-jóváhagyási dokumentumban említett járműbe szánnak, nem kell megfelelniük a II. melléklet 10. függelékének, feltéve, hogy teljesítik az említett függelék 4. pontjában meghatározott követelményeket.
V. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
18. cikk
A 168/2013/EU rendelet V. mellékletének módosítása
A 168/2013/EU rendelet V. mellékletének A. része a XII. melléklet szerint módosul.
19. cikk
Hatálybalépés
(1) Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
(2) Ezt a rendeletet 2016. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. december 16-án.