NAŘÍZENÍ RADY (EU) č. 967/2012
ze dne 9. října 2012,
kterým se mění prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011, pokud jde o zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Rady 2006/112/ES ze dne 28. listopadu 2006 o společném systému daně z přidané hodnoty (1), a zejména na článek 397 uvedené směrnice,
s ohledem na návrh Evropské komise,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Směrnice 2006/112/ES stanoví, že od 1. ledna 2015 musí být veškeré telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby zdaněny ve členském státě, v němž je příjemce usazen nebo v němž má bydliště nebo místo, kde se obvykle zdržuje (dále jen „členský stát spotřeby“), bez ohledu na to, kde je osoba povinná k dani poskytující tyto služby usazená.
(2)
K usnadnění plnění daňových povinností byl v případech, kdy jsou takové služby poskytnuty osobám nepovinným k dani, zaveden zvláštní režim pro osoby povinné k dani usazené ve Společenství, ale nikoliv v členském státě poskytnutí služby (dále jen „režim Unie“). Na veškeré tyto služby byl rozšířen další stávající zvláštní režim pro osoby povinné k dani neusazené ve Společenství (dále jen „režim mimo Unii“). Neusazené osoby povinné k dani tak budou mít možnost určit členský stát identifikace, který bude jediným místem elektronického kontaktu pro účely identifikace daně z přidané hodnoty (DPH) a podávání přiznání k dani.
(3)
Osoba povinná k dani s provozovnami ve více než jednom členském státě by měla mít v rámci režimu Unie možnost určit jakýkoliv z dotčených členských států jako členský stát identifikace, vyjma případu, kdy má ve Společenství sídlo ekonomické činnosti. V takovém případě je členským státem identifikace stát, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti.
(4)
Aby osoby povinné k dani používající režim Unie nebyly nepřiměřeně zatěžovány, mělo by být ujasněno, jakým způsobem může být provedena změna členského státu identifikace v případě, že osoba povinná k dani přesune svou stálou provozovnu nebo sídlo ekonomické činnosti tak, že je pro další používání uvedeného režimu změna členského státu identifikace nezbytná.
(5)
Na telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání a elektronické služby poskytnuté v členském státě, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu, se ani jeden ze zvláštních režimů nevztahuje. Mělo by být vyjasněno, že poskytnutí těchto služeb by mělo být přiznáno přímo v dotčeném členském státě.
(6)
Protože jsou oba zvláštní režimy dobrovolné, může se neusazená osoba povinná k dani kdykoliv rozhodnout, že je přestane používat. Je třeba stanovit, od kdy taková rozhodnutí nabývají účinku.
(7)
Aby se zabránilo zbytečné zátěži pro správce daně, měl by však být osobě povinné k dani, která se rozhodne ukončit používání jednoho ze zvláštních režimů, na určité období odepřen opětovný přístup k uvedenému režimu.
(8)
Aby byly identifikační údaje v databázi aktuální, spoléhá se členský stát identifikace na informace od osoby povinné k dani. S cílem zajistit, aby byly databáze aktualizovány neprodleně, je třeba stanovit lhůtu, ve které by osoba povinná k dani používající zvláštní režimy měla sdělit veškeré příslušné informace o ukončení nebo změně činností a o změnách již poskytnutých příslušných informací.
(9)
Neusazené osobě povinné k dani, která chce používat zvláštní režim, musí být přiděleno identifikační číslo pro DPH. Aby se zabránilo nezamýšlenému zpětnému používání režimů ze strany osob povinných k dani, které se již pro účely DPH identifikovaly, je třeba upřesnit, od jakého okamžiku by se zvláštní režimy měly uplatňovat.
(10)
Aby se zabránilo pochybnostem o tom, který členský stát je příslušný, měl by být stanoven členský stát, který může vyjmout osobu povinnou k dani ze zvláštního režimu. Měly by být také upřesněny okolnosti, za kterých má uvedený členský stát přijmout rozhodnutí o vynětí, a okamžik, od kterého nabývá takové rozhodnutí účinku.
(11)
Měl by být vyjasněn koncept ukončení činnosti neusazené osoby povinné k dani, na kterou se vztahuje jeden ze zvláštních režimů, a koncept soustavného porušování pravidel neusazenou osobou povinnou k dani.
(12)
Aby se podpořilo plnění dodržování pravidel a zabránilo se zbytečné zátěži pro správce daně, měl by být osobě povinné k dani vyňaté z jednoho ze zvláštních režimů kvůli soustavnému porušování pravidel na určité období odepřen přístup k oběma zvláštním režimům.
(13)
Mělo by být jasně stanoveno, že pokud osoba povinná k dani přestane jeden ze zvláštních režimů používat, je z jednoho ze zvláštních režimů vyňata, nebo změní členský stát identifikace, měla by plnit veškeré daňové povinnosti týkající se zdaňovacích období předcházejících tomuto ukončení, vynětí nebo této změně u členského státu, který byl členským státem identifikace před ukončením, vynětím nebo změnou.
(14)
Aby členský stát spotřeby mohl snadněji provádět kontrolu, je třeba každé zdaňovací období řešit zvlášť a změny by se měly provádět pouze u dotčeného přiznání k dani.
(15)
Z důvodu kontroly je vhodné požadovat, aby neusazená osoba povinná k dani podala přiznání k dani členským státům identifikace i v případě, že ve zdaňovacím období nedošlo k poskytnutí žádné služby. Mělo by být také vyjasněno, že je nutné uvádět přesnou výši daně bez zaokrouhlení nahoru nebo dolů.
(16)
U změn přiznání k dani je třeba stanovit lhůtu, ve které lze elektronicky podat přiznání členskému státu identifikace. Členské státy spotřeby by měly v každém případě mít možnost přijmout nebo požadovat příslušné informace přímo od osoby povinné k dani a provádět vyměřování DPH v souladu se svými vnitrostátními předpisy.
(17)
V případě členského státu identifikace, jehož měnou není euro, by měla být neusazená osoba povinná k dani vázána rozhodnutím daného členského státu, pokud jde o měnu, v jaké by měla být vyhotovena veškerá přiznání k dani v rámci zvláštních režimů.
(18)
Aniž by byla dotčena vnitrostátní pravidla členských států spotřeby pro kompenzace nadměrných plateb, mělo by být zajištěno výhradně za účelem zajištění účinné správy zvláštních režimů členským státem identifikace a zamezení nadměrné administrativní zátěži jak tohoto členského státu, tak členských států spotřeby, aby osoba povinná k dani nemohla zahrnout částky odvedené DPH do více než jednoho přiznání, a to ani od samého počátku, ani cestou následných úprav.
(19)
V případě neuhrazení, částečného uhrazení nebo uhrazení vyšší částky neusazenou osobou povinnou k dani a s ohledem na úroky, sankce a další vedlejší poplatky je důležité přesně určit povinnosti členského státu identifikace i členských států spotřeby, aby se usnadnil výběr DPH a zajistilo, že za služby poskytnuté v rámci zvláštních režimů byla uhrazena správná částka.
(20)
Záznamy, jež vede neusazená osoba povinná k dani, musí být dostatečně podrobné, aby správcům daně členských států spotřeby umožnily ověřit, zda je přiznání k dani správné. Proto by měly být stanoveny minimální požadavky na údaje, které musí tyto záznamy obsahovat.
(21)
Aby se usnadnilo provádění zvláštních režimů a aby služby poskytované od 1. ledna 2015 mohly pod tyto režimy spadat, měly by mít neusazené osoby povinné k dani možnost podávat své identifikační údaje členskému státu, který si určily jako svůj členský stát identifikace, od 1. října 2014.
(22)
Prováděcí nařízení (EU) č. 282/2011 (2) by proto mělo být odpovídajícím způsobem změněno,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
V prováděcím nařízení (EU) č. 282/2011 se kapitola XI oddíl 2 nahrazuje tímto:
„ODDÍL 2
Zvláštní režimy pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani (články 358 až 369k směrnice 2006/112/ES)
Pododdíl 1
Definice
Článek 57a
Pro účely tohoto oddílu se rozumí:
1)
„režimem mimo Unii“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani neusazené ve Společenství, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 2 směrnice 2006/112/ES;
2)
„režimem Unie“ zvláštní režim pro telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby, které poskytují osoby povinné k dani usazené ve Společenství, avšak neusazené v členském státě spotřeby, jak je stanoveno v hlavě XII kapitole 6 oddílu 3 směrnice 2006/112/ES;
3)
„zvláštním režimem“ podle kontextu „režim mimo Unii“nebo „režim Unie“;
4)
„osobou povinnou k dani“ osoba povinná k dani neusazená ve Společenství ve smyslu čl. 358a bodu 1 směrnice 2006/112/ES nebo osoba povinná k dani neusazená v členském státě spotřeby ve smyslu čl. 369a prvního pododstavce bodu 1 uvedené směrnice.
Pododdíl 2
Uplatňování režimu Unie
Článek 57b
Pokud má osoba povinná k dani používající režim Unie sídlo ekonomické činnosti ve Společenství, je členským státem identifikace členský stát, v němž má sídlo ekonomické činnosti.
Pokud má osoba povinná k dani používající režim Unie sídlo ekonomické činnosti mimo Společenství, avšak má ve Společenství více než jednu stálou provozovnu, může si za členský stát identifikace zvolit podle čl. 369a druhého pododstavce směrnice 2006/112/ES kterýkoli členský stát, v němž má stálou provozovnu.
Pododdíl 3
Oblast působnosti režimu Unie
Článek 57c
Režim Unie se nevztahuje na telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby poskytnuté ve členském státě, v němž má osoba povinná k dani sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu. Poskytnutí těchto služeb se přiznává příslušnému správci daně daného členského státu v přiznání k dani podle článku 250 směrnice 2006/112/ES.
Pododdíl 4
Identifikace
Článek 57d
Pokud osoba povinná k dani oznámí členskému státu identifikace, že hodlá používat jeden ze zvláštních režimů, použije se tento zvláštní režim od prvního dne následujícího kalendářního čtvrtletí.
Pokud se však první poskytnutí služby, na které se má tento zvláštní režim vztahovat, uskuteční přede dnem uvedeným v prvním pododstavci, použije se zvláštní režim ode dne tohoto prvního poskytnutí služby, oznámí-li osoba povinná k dani zahájení činnosti, na kterou se má režim vztahovat, členskému státu identifikace nejpozději desátý den v měsíci následujícím po tomto prvním poskytnutí služby.
Článek 57e
Členský stát identifikace určí osobu povinnou k dani používající režim Unie pomocí jejího identifikačního čísla pro DPH, jak je uvedeno v článcích 214 a 215 směrnice 2006/112/ES.
Článek 57f
1. Pokud osoba povinná k dani používající režim Unie přestane splňovat podmínky stanovené v definici v čl. 369a prvním pododstavci bodu 2 směrnice 2006/112/ES, přestane členský stát, v němž je tato osoba identifikována, být členským státem identifikace. Pokud tato osoba povinná k dani nadále splňuje podmínky pro používání daného zvláštního režimu, označí za účelem jeho dalšího používání za nový členský stát identifikace členský stát, ve kterém má sídlo ekonomické činnosti nebo, pokud nemá sídlo ekonomické činnosti ve Společenství, členský stát, ve kterém má stálou provozovnu.
2. Změní-li se členský stát identifikace podle odstavce 1, použije se tato změna ode dne, kdy osoba povinná k dani přestane mít sídlo ekonomické činnosti nebo stálou provozovnu v členském státě, který dříve uvedla jako členský stát identifikace.
Článek 57 g
Osoba povinná k dani používající zvláštní režim může tento zvláštní režim přestat používat bez ohledu na to, zda nadále poskytuje služby, na něž se tento zvláštní režim může vztahovat. Osoba povinná k dani informuje členský stát identifikace nejpozději 15 dnů před koncem kalendářního čtvrtletí předcházejícího tomu, ve kterém hodlá ukončit používání daného režimu. Toto ukončení nabývá účinku prvním dnem následujícího kalendářního čtvrtletí.
Daňové povinnosti související s poskytnutím telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronických služeb, které vznikly po dni, kdy ukončení používání režimu nabylo účinku, se plní přímo u správce daně dotčeného členského státu spotřeby.
Pokud osoba povinná k dani přestane používat zvláštní režim podle prvního pododstavce, je po dobu dvou kalendářních čtvrtletí od data ukončení vyňata z používání tohoto režimu ve všech členských státech.
Pododdíl 5
Oznamovací povinnost
Článek 57h
1. Osoba povinná k dani elektronicky oznámí nejpozději desátý den následujícího měsíce členskému státu identifikace:
-
ukončení své činnosti, na niž se vztahuje zvláštní režim,
-
jakékoli změny své činnosti, na niž se vztahuje zvláštní režim, takové povahy, že dotyčná osoba již nesplňuje podmínky nezbytné pro používání tohoto zvláštního režimu, a
-
jakékoli změny informací dříve poskytnutých členskému státu identifikace.
2. Změní-li se členský stát identifikace podle článku 57f, uvědomí o tom osoba povinná k dani oba členské státy změnou dotčené nejpozději desátý den v měsíci následujícím po změně usazení. Tato osoba sdělí novému členskému státu identifikace identifikační údaje, které jsou vyžadovány, používá-li osoba povinná k dani zvláštní režim poprvé.
Pododdíl 6
Vynětí
Článek 58
Pokud dojde u osoby povinné k dani používající režim mimo Unii k naplnění alespoň jednoho z kritérií pro vynětí podle článků 363 nebo 369e směrnice 2006/112/ES, členský stát identifikace tuto osobu povinnou k dani z příslušného režimu vyjme.
Osobu povinnou k dani je oprávněn z používání zvláštních režimů vyjmout pouze členský stát identifikace.
Členský stát identifikace založí své rozhodnutí o vynětí na jakýchkoli dostupných informacích, včetně informací poskytnutých jiným členským státem.
Vynětí nabývá účinku prvním dnem kalendářního čtvrtletí následujícího po dni, kdy bylo rozhodnutí o vynětí zasláno elektronickými prostředky osobě povinné k dani.
Je-li však vynětí způsobeno změnou sídla ekonomické činnosti nebo stálé provozovny, nabývá vynětí účinku ode dne této změny.
Článek 58a
Pokud osoba povinná k dani používající zvláštní režim po dobu osmi po sobě následujících kalendářních čtvrtletí neposkytla ani v jednom členském státě spotřeby službu, na kterou se daný režim vztahuje, má se za to, že její zdanitelné činnosti skončily ve smyslu čl. 363 písm. b) nebo čl. 369e písm. b) směrnice 2006/112/ES. Toto ukončení osobě povinné k dani nebrání zvláštní režim používat, pokud znovu zahájí svou činnost, na niž se vztahuje jeden z obou režimů.
Článek 58b
1. Pokud je osoba povinná k dani vyňata ze zvláštního režimu kvůli soustavnému porušování pravidel souvisejících s daným režimem, je vyňata z obou režimů ve všech členských státech po dobu osmi kalendářních čtvrtletí následujících po kalendářním čtvrtletí, v němž byla tato osoba povinná k dani z režimu vyňata.
2. Má se za to, že osoba povinná k dani soustavně porušuje pravidla související se zvláštním režimem ve smyslu čl. 363 písm. d) nebo čl. 369e písm. d) směrnice 2006/112/ES přinejmenším v těchto případech:
a)
pokud jí byly členským státem identifikace vystaveny upomínky podle článku 60a za tři bezprostředně předcházející kalendářní čtvrtletí a přiznání k dani za každé z těchto kalendářních čtvrtletí nebylo podáno do deseti dnů po odeslání upomínky;
b)
pokud jí byly členským státem identifikace vystaveny upomínky podle článku 63a za tři bezprostředně předcházející kalendářní čtvrtletí a osoba povinná k dani neuhradila v plné výši přiznanou daň za každé z těchto kalendářních čtvrtletí do deseti dnů po odeslání upomínky, s výjimkou případů, kdy je zbývající neuhrazená částka nižší než 100 EUR za každé kalendářní čtvrtletí;
c)
pokud na žádost členského státu identifikace nebo členského státu spotřeby a do jednoho měsíce po následné upomínce ze strany členského státu identifikace osoba povinná k dani elektronicky nezpřístupnila záznamy uvedené v článcích 369 a 369k směrnice 2006/112/ES.
Článek 58c
Osoba povinná k dani, která je vyňata z jednoho ze zvláštních režimů, plní všechny své daňové povinnosti související s poskytnutím telekomunikačních služeb, služeb rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronických služeb, které vznikly po dni, kdy vynětí nabylo účinku, přímo u správce daně dotčeného členského státu spotřeby.
Pododdíl 7
Přiznání k dani
Článek 59
1. Každé zdaňovací období ve smyslu článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES je samostatným zdaňovacím obdobím.
2. Použije-li se zvláštní režim ode dne prvního poskytnutí služby podle čl. 57d druhého pododstavce, podá osoba povinná k dani samostatné přiznání k dani za kalendářní čtvrtletí, během kterého došlo k prvnímu poskytnutí služeb.
3. Pokud byla osoba povinná k dani zaregistrována během zdaňovacího období do obou zvláštních režimů, podá přiznání k dani a odvede příslušnou daň členskému státu identifikace v každém z režimů za poskytnuté služby a za období, na která se daný režim vztahuje.
4. Změní-li se členský stát identifikace podle článku 57f po prvním dni dotčeného kalendářního čtvrtletí, podá osoba povinná k dani přiznání k dani a odvede příslušnou daň jak dřívějšímu, tak novému členskému státu identifikace za služby poskytnuté v průběhu příslušných období, ve kterých tyto členské státy byly členským státem identifikace.
Článek 59a
Pokud osoba povinná k dani používající zvláštní režim neposkytla během zdaňovacího období v žádném z členských států spotřeby žádné služby v rámci tohoto zvláštního režimu, podá přiznání k dani, ve kterém uvede, že v daném období nebyly poskytnuty žádné služby (nulové přiznání k dani).
Článek 60
Částky uvedené na přiznáních k dani v rámci zvláštních režimů se nezaokrouhlují nahoru ani dolů na nejbližší celou peněžní jednotku. Přiznána a uhrazena musí být přesná výše daně.
Článek 60a
Členský stát identifikace elektronickými prostředky upomene osoby povinné k dani, které nepodaly daňové přiznání podle článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES, ohledně jejich povinnosti podat přiznání k dani. Členský stát identifikace vystaví upomínku desátý den ode dne, kdy mělo být přiznání podáno a informuje o vystavení upomínky elektronickými prostředky ostatní členské státy.
Všechny následné upomínky a opatření přijatá za účelem vyměření daně a výběru daně jsou odpovědností dotčeného členského státu spotřeby.
Bez ohledu na upomínky vystavené nebo opatření přijatá členským státem spotřeby podá osoba povinná k dani přiznání k dani členskému státu identifikace.
Článek 61
1. Změny číselných údajů obsažených v přiznání k dani se po jeho podání provedou pouze formou změn tohoto přiznání k dani a nikoli úpravami některého následného přiznání k dani.
2. Změny uvedené v odstavci 1 jsou předávány elektronicky členskému státu identifikace po období tří let ode dne, kdy mělo být podáno původní přiznání.
Pravidla členského státu spotřeby ohledně vyměření a změn však nejsou dotčena.
Článek 61a
Pokud osoba povinná k dani:
a)
přestane jeden ze zvláštních režimů používat;
b)
je z jednoho ze zvláštních režimů vyňata nebo
c)
změní členský stát identifikace podle článku 57f,
podá poslední přiznání k dani a odvede odpovídající platbu, jakož i jakékoliv opravy nebo opožděná předchozí přiznání a odpovídající platby členskému státu, který byl členským státem identifikace v okamžiku ukončení, vynětí nebo změny.
Pododdíl 8
Měna
Článek 61b
Pokud členský stát identifikace, jehož měnou není euro, rozhodne, že údaje v přiznání k dani musí být vyjádřeny v jeho národní měně, vztahuje se takové rozhodnutí na přiznání k dani všech osob povinných k dani používajících zvláštní režimy.
Pododdíl 9
Platby
Článek 62
Aniž je dotčen čl. 63a třetí pododstavec a článek 63b, odvede osoba povinná k dani veškeré platby členskému státu identifikace.
Platby daně provedené osobou povinnou k dani podle článku 367 nebo článku 369i směrnice 2006/112/ES odpovídají přiznání k dani podanému podle článku 364 nebo článku 369f uvedené směrnice. Případné pozdější úpravy odvedených částek provede osoba povinná k dani pouze s odkazem na uvedené přiznání k dani a nesmí být přiřazeny k jinému přiznání k dani ani upraveny v některém následném přiznání k dani. Všechny platby odkazují na referenční číslo příslušného přiznání k dani.
Článek 63
Členský stát identifikace, který obdrží platbu vyšší, než je částka vyplývající z přiznání k dani podaného podle článku 364 nebo 369f směrnice 2006/112/ES, vrátí přeplatek přímo dané osobě povinné k dani.
Obdržel-li členský stát identifikace částku na základě přiznání k dani, o němž se následně zjistí, že je nesprávné, a rozdělil-li již tento členský stát tuto částku mezi členské státy spotřeby, tyto členské státy spotřeby vrátí svou příslušnou část přeplatku přímo osobě povinné k dani.
Pokud se však přeplatky vztahují k obdobím až do posledního zdaňovacího období v roce 2018 včetně, vrátí členský stát identifikace náležitou poměrnou část z příslušného podílu, který si ponechal podle čl. 46 odst. 3 nařízení (EU) č. 904/2010, a členský stát spotřeby vrátí přeplatek po odečtení částky, kterou má vrátit členský stát identifikace.
Členské státy spotřeby informují elektronickými prostředky členský stát identifikace o výši těchto vratek.
Článek 63a
Pokud osoba povinná k dani podala přiznání k dani podle článku 364 nebo článku 369f směrnice 2006/112/ES, ale nebyla provedena platba nebo provedená platba je nižší než platba vyplývající z přiznání k dani, zašle členský stát identifikace osobě povinné k dani desátý den po dni, k němuž měla platba být nejpozději provedena podle článku 367 nebo 369i směrnice 2006/112/ES, elektronickými prostředky upomínku ohledně dlužné daně a informuje elektronickými prostředky členské státy spotřeby.
Členský stát identifikace informuje elektronickými prostředky členské státy spotřeby o zaslání upomínky.
Všechny následné upomínky a opatření přijatá za účelem výběru daně jsou odpovědností dotčeného členského státu spotřeby. Pokud tyto následné upomínky vystavil členský stát spotřeby, je příslušná daň odvedena tomuto členskému státu.
O vystavení upomínky informuje členský stát spotřeby elektronickými prostředky členský stát identifikace.
Článek 63b
Pokud přiznání k dani nebylo podáno, nebo pokud je podáno pozdě nebo je neúplné či nesprávné, nebo pokud dojde k prodlení v odvodu daně, vypočítá a vyměří veškeré úroky, sankce či jiné poplatky členský stát spotřeby. Osoba povinná k dani tyto úroky, sankce či jiné poplatky uhradí přímo členskému státu spotřeby.
Pododdíl 10
Záznamy
Článek 63c
1. Aby byly záznamy, které vede osoba povinná k dani, považovány za dostatečně podrobné ve smyslu článků 369 a 369k směrnice 2006/112/ES, musí obsahovat tyto informace:
a)
členský stát spotřeby, do něhož byla služba poskytnuta;
b)
druh poskytnuté služby;
c)
datum poskytnutí služby;
d)
základ daně s uvedením použité měny;
e)
veškerá následná zvýšení nebo snížení základu daně;
f)
uplatněnou sazbu daně;
g)
výši splatné daně s uvedením použité měny;
h)
datum a výši obdržených plateb;
i)
veškeré platby na účet obdržené před poskytnutím služby;
j)
je-li vystavena faktura, informace na ní uvedené;
k)
jméno příjemce, je-li osobě povinné k dani známo;
l)
informace použité ke stanovení místa, kde je příjemce usazen nebo kde má bydliště nebo kde se obvykle zdržuje.
2. Informace uvedené v odstavci 1 zaznamenává osoba povinná k dani tak, aby mohly být dány k dispozici elektronickými prostředky bez prodlení a za jednotlivé poskytnuté služby.“
Článek 2
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se od 1. ledna 2015.
Členské státy však povolí neusazeným osobám povinným k dani podat informace požadované podle článku 360 nebo 369c směrnice 2006/112/ES k registraci v rámci zvláštních režimů pro neusazené osoby povinné k dani, které poskytují telekomunikační služby, služby rozhlasového a televizního vysílání nebo elektronické služby osobám nepovinným k dani, od 1. října 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Lucemburku dne 9. října 2012.
A TANÁCS 967/2012/EU RENDELETE
(2012. október 9.)
a 282/2011/EU végrehajtási rendeletnek a nem adóalanyok számára távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatásokat nyújtó, nem letelepedett adóalanyokra vonatkozó különös szabályozás tekintetében történő módosításáról
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a közös hozzáadottértékadó-rendszerről szóló, 2006. november 28-i 2006/112/EK tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 397. cikkére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
mivel:
(1)
A 2006/112/EK irányelv értelmében 2015. január 1-jétől valamennyi távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatást abban a tagállamban kell megadóztatni, amelyben a szolgáltatást igénybevevő letelepedett, illetve állandó lakóhelye vagy szokásos tartózkodási helye van (a továbbiakban: a fogyasztás helye szerinti tagállam), függetlenül a szolgáltatásokat nyújtó adóalany letelepedési helyétől.
(2)
Amennyiben e szolgáltatásokat nem adóalanyok részére nyújtják, az adókötelezettségek teljesítésének elősegítése érdekében a Közösség területén, de nem a szolgáltatásnyújtás helye szerinti tagállamban letelepedett adóalanyok részére különös szabályozást (a továbbiakban: az uniós szabályozás) vezettek be. A Közösség területén nem letelepedett adóalanyokra vonatkozó másik jelenleg hatályban lévő különös szabályozást (a továbbiakban: a nem uniós szabályozás) kiterjesztették valamennyi fenti szolgáltatásra. Ez lehetővé teszi a nem letelepedett adóalanyok számára, hogy a héaazonosító kiadására és a héa bevallására szolgáló egyetlen elektronikus kapcsolattartó pontként jelöljenek meg egy, az azonosítót kiadó tagállamot.
(3)
Az egynél több tagállamban letelepedett adóalany számára lehetővé kell tenni az uniós szabályozás alapján, hogy bármely érintett tagállamot megjelölje az azonosítót kiadó tagállamként, kivéve, ha gazdasági tevékenységének székhelye a Közösség területén található. Ebben az esetben az az azonosítót kiadó tagállam, amelyben az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye van.
(4)
Az uniós szabályozást alkalmazó adóalanyok aránytalan teherviselésének elkerülése érdekében tisztázni kell, hogy miként lehet megváltoztatni az azonosítót kiadó tagállamot, amennyiben az adóalany állandó telephelyét vagy gazdasági tevékenységének székhelyét oly módon helyezi át, hogy az azonosítót kiadó tagállam megváltoztatása szükséges számára ahhoz, hogy a szabályozást továbbra is alkalmazhassa.
(5)
A különös szabályozások egyike sem vonatkozik az azon tagállamokban nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatásokra, ahol az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye vagy állandó telephelye van. Egyértelművé kell tenni, hogy e szolgáltatásokat közvetlenül az érintett tagállamban kell bevallani.
(6)
Mivel mindkét különös szabályozás választható, a nem letelepedett adóalany bármikor úgy dönthet, hogy megszünteti azok alkalmazását. Meg kell határozni, hogy az ilyen döntések mikortól hatályosak.
(7)
Az adóhatóságokra nehezedő szükségtelen teher elkerülése érdekében azonban az az adóalany, amely úgy dönt, hogy nem folytatja valamely különös szabályozás alkalmazását, egy bizonyos ideig nem léphet be újra az adott különös szabályozási rendszerbe.
(8)
Az azonosítót kiadó tagállam annak érdekében, hogy az adatbázisában naprakészek legyenek a nyilvántartási adatok, az adóalanytól kapott információkra hagyatkozik. Az adatbázisok késedelem nélküli frissítése érdekében határidőt szükséges megállapítani, amelyen belül a különös szabályozást alkalmazó adóalanynak közölnie kell a tevékenysége megszüntetésével vagy megváltoztatásával kapcsolatos valamennyi releváns információt, valamint a már szolgáltatott releváns információkban bekövetkezett valamennyi változást.
(9)
Héa-azonosító számmal kell ellátni azon nem letelepedett adóalanyokat, amelyek a különös szabályozásokat igénybe kívánják venni. A héa-azonosítóval már rendelkező adóalanyok általi nem szándékos visszamenőleges alkalmazás elkerülése érdekében tisztázni kell, hogy a különös szabályozás mikortól alkalmazandó.
(10)
A tagállamok joghatóságai közötti összeütközés elkerülése érdekében meg kell határozni, hogy mely tagállam jogosult az adóalanyt a különös szabályozás alkalmazásából kizárni. Meg kell határozni továbbá azokat az eseteket is, amikor a tagállamnak kizárásról kell határoznia, és hogy e határozat mikor lép hatályba.
(11)
Tisztázni kell a különös szabályozást alkalmazó, nem letelepedett adóalany a szabályozás hatálya alá tartozó tevékenysége megszüntetésének fogalmát, valamint a nem letelepedett adóalany általi, a vonatkozó előírások rendszeres be nem tartása fogalmát.
(12)
A szabályok betartásának ösztönzése és az adóhatóságokra nehezedő indokolatlan terhek elkerülése érdekében meg kell tiltani, hogy a különös szabályozások valamelyikéből a vonatkozó szabályok rendszeres be nem tartása miatt kizárt adóalany egy bizonyos ideig bármelyik különös szabályozást alkalmazza.
(13)
Egyértelművé kell tenni, hogy ha egy adóalany felhagy valamely különös szabályozás alkalmazásával, abból kizárják, vagy megváltoztatja az azonosítót kiadó tagállamát, a megszüntetést, a kizárást vagy a megváltoztatást megelőző bevallási időszakokban felmerülő valamennyi adókötelezettségét azon tagállam adóhatóságainál kell teljesítenie, amely a megszüntetést, a kizárást vagy a megváltoztatást megelőző időszakban az azonosítót kiadó tagállama volt.
(14)
Minden egyes bevallási időszakot külön kell kezelni, ami megkönnyíti a fogyasztás helye szerinti tagállamok általi ellenőrzést, és módosításokat csak az érintett héabevallást illetően lehet eszközölni.
(15)
Ellenőrzési okokból indokolt előírni a nem letelepedett adóalany számára, hogy abban az esetben is be kell nyújtania héabevallást az azonosítót kiadó tagállam részére, ha a bevallási időszakban nem nyújtott szolgáltatást. Egyértelművé kell tenni azt is, hogy a héa pontos összegét lefelé- vagy felfelé történő kerekítés nélkül kell megadni.
(16)
A héabevallás módosítására vonatkozóan határidőt kell megállapítani, amely lejártáig a bevallást elektronikus úton be lehet nyújtani az azonosítót kiadó tagállamhoz. A fogyasztás helye szerinti tagállamok számára biztosítani kell azt a lehetőséget, hogy bármikor közvetlenül kérjenek vagy fogadjanak be az adóalanytól információt, valamint hogy a nemzeti szabályaikkal összhangban állapítsák meg a héát.
(17)
Amennyiben az azonosítót kiadó tagállam pénzneme nem az euro, a nem letelepedett adóalanyt kötelezi az adott tagállamnak arra vonatkozó döntése, hogy a különös szabályozás szerint benyújtott héabevallásokat milyen pénznemben kell elkészíteni.
(18)
A fogyasztás helye szerinti tagállamban a túlfizetések kiegyenlítése tekintetében érvényben lévő nemzeti szabályok sérelme nélkül, valamint kizárólag annak biztosítása érdekében, hogy az azonosítót kiadó tagállamban hatékony legyen a különös szabályozásokkal kapcsolatos ügyintézés, és elkerülhető legyen a túlzott adminisztratív teher ezen tagállam és a fogyasztás helye szerinti tagállam számára egyaránt, biztosítani kell, hogy az adóalany ne társíthasson befizetett héaösszegeket egynél több bevalláshoz, sem első alkalommal, sem az azt követő kiigazítások esetében.
(19)
Arra az esetre, ha a nem letelepedett adóalany nem fizetett adót, kevesebb vagy több adót fizetett, valamint a kamat, a büntetések és egyéb kiegészítő költségek tekintetében lényeges meghatározni az azonosítót kiadó tagállam, illetve a fogyasztás helye szerinti tagállamok kötelezettségeit, megkönnyítve ezáltal a héabehajtást, továbbá biztosítva, hogy a különös szabályozás szerint nyújtott szolgáltatások után a megfelelő összeget fizessék be.
(20)
A nem letelepedett adóalany által vezetett nyilvántartásnak kellőképpen részletesnek kell lennie ahhoz, hogy a fogyasztás szerinti tagállam adóhatósága ellenőrizni tudja a héabevallás helyességét. Ezért meg kell határozni azt is, hogy e nyilvántartásoknak legalább mely információkat kell tartalmazniuk.
(21)
A különös szabályozás alkalmazásának megkönnyítésére, valamint annak érdekében, hogy ez a szabályozás alkalmazható legyen a 2015. január 1-jétől kezdődően nyújtott szolgáltatásokra, lehetővé kell tenni a nem letelepedett adóalany számára, hogy 2014. október 1-jétől benyújtsa a nyilvántartási adatait annak a tagállamnak, amelyet az azonosítót kiadó tagállamként jelölt meg.
(22)
A 282/2011/EU tanácsi végrehajtási rendeletet (2) ezért ennek megfelelően módosítani kell,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
A 282/2011/EU végrehajtási rendeletben a XI. fejezet 2. szakasza helyébe a következő szöveg lép:
„2. SZAKASZ
Nem adóalanyok számára távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokat nyújtó, nem letelepedett adóalanyokra vonatkozó különös szabályozás (A 2006/112/EK irányelv 358-369k. cikke)
1. Alszakasz
Fogalommeghatározások
57a. cikk
E szakasz alkalmazásában:
1. »nem uniós szabályozás«: a 2006/112/EK irányelv XII. címe 6. fejezetének 2. szakaszában megállapított, a Közösség területén nem letelepedett adóalanyok által nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozás;
2. »uniós szabályozás«: a 2006/112/EK irányelv XII. címe 6. fejezetének 3. szakaszában megállapított, a Közösség területén, de nem a fogyasztás helye szerinti tagállamban letelepedett adóalanyok által nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokra vonatkozó különös szabályozás;
3. »különös szabályozások«: a »nem uniós szabályozás« és/vagy az »uniós szabályozás«, a szövegösszefüggés szerint;
4. »adóalany«: a Közösség területén nem letelepedett adóalany a 2006/112/EK irányelv 358a. cikkének 1. pontjában foglaltak szerint vagy a fogyasztás helye szerinti tagállamban nem letelepedett adóalany az említett irányelv 369a. cikke első bekezdésének 1. pontjában foglaltak szerint.
2. Alszakasz
Az uniós szabályozás alkalmazása
57b. cikk
Amennyiben az uniós szabályozást alkalmazó adóalany gazdasági tevékenységének székhelyét a Közösség területén létesítette, az a tagállam az azonosítót kiadó tagállam, amelyben gazdasági tevékenységének székhelye található.
Amennyiben a Közösségen kívül letelepedett, uniós szabályozást alkalmazó adóalany a Közösségben egynél több állandó telephellyel rendelkezik, a 2006/112/EK irányelv 369a. cikkének (2) bekezdésével összhangban bármelyik olyan tagállamot megjelölheti azonosítót kiadó tagállamként, amelyben állandó telephellyel rendelkezik.
3. Alszakasz
Az uniós szabályozás hatálya
57c. cikk
Az uniós szabályozás nem alkalmazandó az azon tagállamban nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor-, valamint elektronikus szolgáltatásokra, amelyben az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye vagy állandó telephelye van. Ezen szolgáltatások nyújtását az említett tagállam illetékes adóhatóságai részére a 2006/112/EK irányelv 250. cikke szerinti héabevallásban kell bevallani.
4. Alszakasz
Adó azonosítás
57d. cikk
Amennyiben az adóalany az azonosítót kiadó tagállamot arról tájékoztatja, hogy a különös szabályozások valamelyikét kívánja alkalmazni, a különös szabályozás a következő naptári negyedév első napjától alkalmazandó.
Amennyiben azonban az első bekezdésben említett időpontot megelőzően kerül sor először azon szolgáltatások nyújtására, amelyekre az adott különleges szabályozás vonatkozhat, a különös szabályozás az első szolgáltatásnyújtás időpontjától alkalmazandó, feltéve, hogy az adóalany legkésőbb az első szolgáltatásnyújtást követő hónap tizedik napján bejelenti az adott különleges szabályozás hatálya alá tartozó tevékenység megkezdését az azonosítót kiadó tagállamnak.
57e. cikk
Az azonosítót kiadó tagállam a 2006/112/EK irányelv 214. és 215. cikkével összhangban héa-azonosító számával látja el az uniós szabályozást alkalmazó adóalanyokat.
57f. cikk
(1) Amennyiben az uniós szabályozást alkalmazó adóalany már nem teljesíti a 2006/112/EK irányelv 369a. cikke első bekezdésének 2. pontjában szereplő fogalommeghatározás feltételeit, az a tagállam, amely az adóazonosítóját kiadta, megszűnik az adóalany azonosítót kiadó tagállama lenni. Amennyiben az adóalany továbbra is teljesíti az adott különös szabályozás alkalmazásának feltételeit, akkor a szabályozás alkalmazásának folytatásához azt a tagállamot kell megjelölnie az azonosítót kiadó tagállamként, amelyben gazdasági tevékenységének székhelye van, illetve amennyiben a székhelye nem a Közösség területén van, akkor egy olyan tagállamot, amelyben állandó telephelye van.
(2) Amennyiben az azonosítót kiadó tagállam az első bekezdés alapján megváltozik, ez a változás attól az időponttól kezdve érvényes, amikortól az adóalany gazdasági tevékenységének székhelye vagy állandó telephelye már nem az azonosítót korábban kiadó tagállamban van.
57 g. cikk
A valamely különös szabályozást alkalmazó adóalany megszüntetheti a különös szabályozás alkalmazását függetlenül attól, hogy továbbra is nyújtja azt a szolgáltatást, amely a szabályozás hatálya alá tartozhat. Az azt megelőző naptári negyedév vége előtt legalább 15 nappal, amelytől meg kívánja szüntetni a különös szabályozás alkalmazását, az adóalany tájékoztatja az azonosítót kiadó tagállamot e szándékáról. A megszüntetés a következő naptári negyedév első napjával lép hatályba.
A megszüntetés hatályosulásának időpontját követően nyújtott távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokkal összefüggően felmerülő valamennyi héakötelezettséget közvetlenül a fogyasztás helye szerinti érintett tagállam adóhatóságai felé kell teljesíteni.
Amennyiben az adóalany az első bekezdéssel összhangban megszünteti valamely különös szabályozás alkalmazását, a megszüntetés időpontjától számított két naptári negyedéven keresztül egyetlen tagállamban sem alkalmazhatja ezt a szabályozást.
5. Alszakasz
Bejelentési kötelezettségek
57h. cikk
(1) Az adóalanynak legkésőbb a tevékenység megszüntetését vagy a változást követő hónap tizedik napján, elektronikus úton tájékoztatnia kell az azonosítót kiadó tagállamot:
-
a valamelyik különös szabályozás hatálya alá tartozó tevékenységének megszüntetéséről,
-
a valamelyik különös szabályozás hatálya alá tartozó tevékenységében bekövetkező olyan módosításokról, amelyek következtében már nem teljesíti a különös szabályozás alkalmazásához szükséges feltételeket, és
-
az azonosítót kiadó tagállamnak bejelentett információkban bekövetkezett változásokról.
(2) Amennyiben az azonosítót kiadó tagállam az 57f. cikkel összhangban megváltozik, az adóalany - legkésőbb a székhely vagy az állandó telephely megváltoztatását követő hónap tizedik napján - tájékoztatja a változásról mindkét érintett tagállamot. Az adóalany az azonosítót kiadó új tagállam számára megadja ugyanazon nyilvántartási adatokat, amelyeket az adóalany akkor köteles megadni, amikor először alkalmazza a különös szabályozást.
6. Alszakasz
Kizárás
58. cikk
Amennyiben a 2006/112/EK irányelv 363. cikkében vagy 369e. cikkében a kizárásra vonatkozóan meghatározott feltételek legalább egyike fennáll valamely különös szabályozást alkalmazó adóalanyra, az azonosítót kiadó tagállam kizárja az adóalanyt az adott szabályozásból.
Kizárólag az azonosítót kiadó tagállam jogosult az adóalanyt valamely különös szabályozás alkalmazásából kizárni.
Az azonosítót kiadó tagállam a kizárásról szóló döntését bármely rendelkezésre álló információra alapozza, beleértve a bármely más tagállam által közölt információkat is.
A kizárás azt a napot követő naptári negyedév első napjától lép hatályba, amelyen az azonosítót kiadó tagállam az adóalanyt a kizárásról elektronikus úton tájékoztatta.
Amennyiben azonban a kizárás oka a gazdasági tevékenység székhelyének vagy az állandó telephelynek a megváltoztatása, a kizárás e változtatás időpontjától hatályos.
58a. cikk
Amennyiben a különös szabályozás valamelyikét alkalmazó adóalany nyolc egymást követő naptári negyedévben a fogyasztás helye szerinti egyetlen tagállamban sem nyújtott a szabályozás hatálya alá tartozó szolgáltatást, úgy kell tekinteni, hogy adóköteles tevékenysége a 2006/112/EK irányelv 363. cikkének b) pontja, illetve 369e. cikkének b) pontja értelmében megszűnt. Ez a megszűnés nem akadálya annak, hogy a valamely különös szabályozás hatálya alá tartozó tevékenységének újrakezdése esetén az adóalany alkalmazza a különös szabályozást.
58b. cikk
(1) Amennyiben az adóalanyt valamelyik különös szabályozásra vonatkozó előírások rendszeres be nem tartása miatt kizárják az érintett szabályozásból, az adóalany valamennyi tagállamban és mindkét szabályozás alkalmazásából kizárt az azonosítót kiadó tagállam általi, kizárásról szóló tájékoztatásának naptári negyedévét követő nyolc naptári negyedévben.
(2) Legalább a következő esetekben úgy kell tekinteni, hogy az adóalany a 2006/112/EK irányelv 363. cikkének d) pontja, illetve 369e. cikkének d) pontja értelmében rendszeresen nem tartja be a valamely különös szabályozásra vonatkozó előírásokat:
a)
amennyiben az azonosítót kiadó tagállam három egymást követő naptári negyedévre vonatkozóan a 60a. cikk szerinti figyelmeztetést küldött meg neki, és a héabevallást a figyelmeztetések kiküldésétől számított tíz napon belül egyik naptári negyedévre vonatkozóan sem nyújtotta be;
b)
amennyiben három egymást követő naptári negyedévre vonatkozóan az azonosítót kiadó tagállam a 63a. cikk szerinti figyelmeztetéseket küldött meg neki, és az adóalany a figyelmeztetések kiküldésétől számított tíz napon belül nem fizette be az esedékes héa teljes összegét egyik naptári negyedévre vonatkozóan sem, kivéve, ha a fennmaradó be nem fizetett összeg valamennyi naptári negyedév vonatkozásában kevesebb, mint 100 EUR;
c)
amennyiben az azonosítót kiadó tagállam vagy a fogyasztás helye szerinti tagállam kérésére és az azonosítót kiadó tagállam által ezt követően küldött figyelmeztetést követően egy hónappal sem bocsátotta elektronikus úton rendelkezésre a 2006/112/EK irányelv 369. és 369k. cikkeiben említett nyilvántartást.
58c. cikk
Amennyiben az adóalanyt kizárják valamelyik különös szabályozásból, az adóalany a kizárás hatályossá válásának időpontját követően nyújtott a távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokkal összefüggően felmerülő, héával kapcsolatos valamennyi kötelezettséget közvetlenül a fogyasztás helye szerinti érintett tagállam adóhatóságai felé teljesíti.
7. Alszakasz
Héa-bevallás
59. cikk
(1) A 2006/112/EK irányelv 364. vagy 369f. cikke értelmében vett minden bevallási időszak önálló bevallási időszak.
(2) Amennyiben az 57d. cikk második bekezdésével összhangban a különös szabályozás az első szolgáltatásnyújtás időpontjától alkalmazandó, az adóalanynak külön héabevallást kell benyújtania arra a naptári negyedévre vonatkozóan, amelyben az első szolgáltatást nyújtotta.
(3) Amennyiben egy adóalanyt valamely bevallási időszak folyamán valamennyi különös szabályozás keretében nyilvántartásba vettek, akkor héabevallást kell benyújtania, és teljesítenie kell a megfelelő befizetéseket az azonosítót kiadó tagállam részére mindkét szabályozás keretében, az adott szabályozás hatálya alá tartozó szolgáltatásnyújtások és az érintett időszak tekintetében.
(4) Amennyiben az azonosítót kiadó tagállamnak az 57f. cikk szerinti megváltoztatása az adott naptári negyedév első napját követően történik, az adóalanynak mind az előző, mind az új - azonosítót kiadó - tagállam számára be kell nyújtania a héabevallást, és teljesítenie kell a megfelelő befizetéseket külön-külön azon időszakok során nyújtott szolgáltatások tekintetében, amelyek alatt a tagállamok az azonosítót kiadó tagállamoknak minősültek.
59a. cikk
Amennyiben a valamely különös szabályozást alkalmazó adóalany egy adott bevallási időszakban egyetlen fogyasztás helye szerinti tagállamban sem nyújt a különös szabályozás hatálya alá tartozó szolgáltatást, olyan héabevallást kell benyújtania, amelyből kiderül, hogy az említett időszak során nem történt szolgáltatásnyújtás (nullás héabevallás).
60. cikk
A különös szabályozás szerinti héabevallásban szereplő összeg nem kerekíthető sem lefelé, sem felfelé a legközelebbi egész pénzegységre. A héa pontos összegét kell bevallani és befizetni.
60a. cikk
Az azonosítót kiadó tagállam elektronikus úton figyelmezteti a 2006/112/EK irányelv 364. vagy 369f. cikke szerinti héabevallás benyújtását elmulasztó adóalanyokat a bevallás benyújtására vonatkozó kötelezettségükre. Az azonosítót kiadó tagállam a bevallás benyújtása esedékességének napját követő tizedik napon figyelmeztetést küld meg, és tájékoztatja a többi tagállamot a figyelmeztetés megküldéséről.
Bármely ezt követő figyelmeztetés, illetve a héa megállapítása és behajtása érdekében tett lépés a fogyasztás helye szerinti érintett tagállam felelősségi körébe tartozik.
A fogyasztás helye szerinti tagállam által megküldött figyelmeztetések vagy megtett lépések ellenére az adóalanynak a héabevallásokat az azonosítót kiadó tagállam számára kell benyújtania.
61. cikk
(1) A héabevallás benyújtását követően az abban szereplő adatok utólagos megváltoztatására kizárólag az adott bevallás módosítása révén kerülhet sor, későbbi bevallásokban történő kiigazításuk révén nem.
(2) Az (1) bekezdésben említett módosításokat az eredeti bevallás benyújtása esedékességének időpontjától számított három évig terjedő időszakon belül kell elektronikus úton eljuttatni az azonosítót kiadó tagállamnak.
Ez nem érinti azonban a fogyasztás helye szerinti tagállamnak az adómegállapításra és a módosításokra vonatkozó szabályait.
61a. cikk
Amennyiben valamely adóalany:
a)
megszünteti valamely különös szabályozás alkalmazását;
b)
kizárják valamely különös szabályozásból; vagy
c)
az 57f. cikkel összhangban megváltoztatja az azonosítót kiadó tagállamot,
a záró héabevallást és a megfelelő befizetéseket, valamint a korábbi bevallásokkal kapcsolatos minden helyesbítést vagy késedelmes benyújtást, illetve a megfelelő befizetéseket azon tagállamban kell benyújtania vagy teljesítenie, amely az adott megszüntetés, kizárás vagy változtatás előtt az azonosítót kiadó tagállam volt.
8. Alszakasz
Pénznem
61b. cikk
Amennyiben az azonosítót kiadó tagállam, amelynek pénzneme nem az euro, előírja, hogy a héabevallás a saját nemzeti pénznemében készüljön, ezen előírás valamennyi, különös szabályozást alkalmazó adóalany héabevallására alkalmazandó.
9. Alszakasz
Adófizetés
62. cikk
A 63a. cikk harmadik bekezdése és a 63b. cikk sérelme nélkül, az adóalany az azonosítót kiadó tagállam részére teljesíti a befizetéseket.
Az adóalany által a 2006/112/EK irányelv 367. vagy 369i. cikke szerint befizetett héa összegének az említett irányelv 364. vagy 369f. cikke alapján benyújtott héabevalláshoz kell kapcsolódnia. Az adóalany által befizetett összeget kizárólag ehhez a bevalláshoz kapcsolódóan lehet később módosítani, és azt nem lehet egy másik bevalláshoz kapcsolni, vagy egy későbbi bevallásban módosítani. Minden egyes befizetés esetében meg kell adni a kapcsolódó bevallás hivatkozási számát.
63. cikk
Ha az azonosítót kiadó tagállam a 2006/112/EK irányelv 364. vagy 369f. cikke szerinti héabevallás alapján fizetendő összegnél magasabb összeget szedett be, a többletet közvetlenül az érintett adóalanynak téríti vissza.
Ha az azonosítót kiadó tagállam egy később hibásnak bizonyuló héabevallásra tekintettel részesült befizetésben, és az érintett tagállam az összeget már elosztotta a fogyasztás helye szerinti tagállamok között, akkor az esetleges többletből e fogyasztás helye szerinti tagállamok a rájuk eső részt közvetlenül térítik vissza az adóalanynak.
Amennyiben azonban a többletfizetések a 2018. évi utolsó bevallási időszakra vagy az azt megelőző bevallási időszakokra vonatkoznak, az azonosítót kiadó tagállam a 904/2010/EU rendelet 46. cikke (3) bekezdésének megfelelően visszatartott összeg arányos részét téríti vissza, a fogyasztás helye szerinti tagállam pedig a többletfizetés és az azonosítót kiadó tagállam általi visszatérítés összegének különbözetét téríti vissza.
A fogyasztás helye szerinti tagállam elektronikus úton tájékoztatja az azonosítót kiadó tagállamot a visszatérített összegekről.
63a. cikk
Amennyiben az adóalany a 2006/112/EK irányelv 364. vagy 369f. cikke alapján héabevallást nyújt be, azonban befizetés nem történik, vagy a befizetés összege kevesebb, mint a bevallásban szereplő összeg, az azonosítót kiadó tagállam azon napot követő tizedik napon, amelyen a fizetést legkésőbb teljesíteni kellett volna, a 2006/112/EK irányelv 367. vagy 369i. cikkével összhangban elektronikus úton figyelmezteti az adóalanyt a fennálló héatartozására.
Az azonosítót kiadó tagállam elektronikus úton tájékoztatja a fogyasztás helye szerinti tagállamokat a figyelmeztetés megküldéséről.
Minden ezt követő figyelmeztetés és a héa behajtása érdekében tett lépés a fogyasztás helye szerinti érintett tagállam felelősségi körébe tartozik. Amennyiben az ilyen jellegű további figyelmeztetéseket a fogyasztás helye szerinti tagállam küldte meg, a héát e tagállam részére kell teljesíteni.
A fogyasztás helye szerinti tagállam elektronikus úton tájékoztatja az azonosítót kiadó tagállamot a figyelmeztetés megküldéséről.
63b. cikk
Amennyiben a héabevallást nem nyújtották be, vagy a héabevallást későn nyújtották be, vagy az hiányos vagy hibás, továbbá ha a héabefizetés késedelmes, a fogyasztás helye szerinti tagállam hatáskörébe tartozik a kamat, a bírság és az egyéb díjak kiszámítása és kivetése. Az adóalany az ilyen kamatokat, büntetéseket és más díjakat közvetlenül a fogyasztás helye szerinti tagállamnak teljesíti.
10. Alszakasz
Nyilvántartás
63c. cikk
(1) Annak érdekében, hogy a 2006/112/EK irányelv 369. és 369k. cikke értelmében kellőképp részletesnek minősüljön, az adóalany által vezetett nyilvántartásnak az alábbi információkat kell tartalmaznia:
a)
a fogyasztás helye szerinti tagállam, amelynek területén a szolgáltatást nyújtják;
b)
a nyújtott szolgáltatás típusa;
c)
a szolgáltatásnyújtás időpontja;
d)
az adóalap, a pénznem megadásával;
e)
az adóalap esetleges további növelése vagy csökkentése;
f)
az alkalmazott héamérték;
g)
a fizetendő héa összege, a pénznem megadásával;
h)
a teljesítés időpontja és a kapott ellenérték;
i)
a szolgáltatásnyújtás teljesítése előtt kapott előlegek;
j)
amennyiben számlakibocsátásra kerül sor, a számlán szereplő információk;
k)
a szolgáltatás igénybevevőjének neve, amennyiben az az adóalany számára ismert;
l)
a szolgáltatást igénybevevő letelepedési helyének, illetve állandó lakóhelyének vagy szokásos tartózkodási helyének meghatározására szolgáló információ.
(2) Az (1) bekezdésben említett információkat az adóalanynak oly módon kell nyilvántartania, hogy az késedelem nélkül és minden egyes nyújtott szolgáltatás tekintetében elektronikus úton rendelkezésre bocsátható legyen.”
2. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2015. január 1-jétől kell alkalmazni.
A tagállamok mindazonáltal lehetővé teszik, hogy a nem letelepedett adóalanyok a nem adóalanyok számára távközlési, rádió- és televízióműsor- vagy elektronikus szolgáltatásokat nyújtó, nem letelepedett adóalanyokra vonatkozó különös szabályozás keretében történő nyilvántartásba vétel céljából 2014. október 1-jétől kezdve benyújthassák a 2006/112/EK irányelv 360., vagy 369c. cikkben előírt információkat.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Luxembourgban, 2012. október 9-én.