NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 230/2014
ze dne 11. března 2014,
kterým se zřizuje nástroj přispívající ke stabilitě a míru
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 209 odst. 1 a čl. 212 odst. 2 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
v souladu s řádným legislativním postupem (1),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Toto nařízení představuje jeden z nástrojů, které přímo podporují vnější politiky Unie, a navazuje na nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1717/2006 (2), jehož platnost skončila dne 31. prosince 2013.
(2)
Zachovávání míru, předcházení konfliktům, posilování mezinárodní bezpečnosti a pomoc obyvatelstvu, zemím a regionům, které čelí přírodním nebo člověkem způsobeným katastrofám, patří mezi hlavní cíle vnější činnosti Unie, jak jsou stanoveny mimo jiné v článku 21 Smlouvy o Evropské unii (dále jen „Smlouva o EU“). Krize a konflikty postihující země a regiony a další faktory, jako jsou terorismus, organizovaná trestná činnost, násilí na základě pohlaví, změna klimatu, problémy v oblasti kybernetické bezpečnosti a bezpečnostní hrozby související s přírodními katastrofami, ohrožují stabilitu a bezpečnost. K účinnému a včasnému řešení těchto otázek je zapotřebí specifických finančních zdrojů a nástrojů financování, jejichž působení může doplňovat humanitární pomoc a nástroje dlouhodobé spolupráce.
(3)
Evropská rada v závěrech ze zasedání konaného ve dnech 15. a 16. června 2001 potvrdila program Unie pro předcházení násilným konfliktům, zdůraznila politický závazek Unie usilovat o předcházení konfliktům jakožto jeden z hlavních cílů vnějších vztahů Unie a uznala, že k dosažení tohoto cíle mohou přispět nástroje rozvojové spolupráce. Závěry Rady ze dne 20. června 2011 o předcházení konfliktům znovu upozornily na hodnotu tohoto programu jakožto platného základu politiky pro další činnost Unie v oblasti předcházení konfliktům. V závěrech ze dne 17. listopadu 2009 potvrdila Rada „koncepci posílení kapacit EU pro mediaci a dialog“.
(4)
V závěrech Rady ze dne 19. listopadu 2007 o reakci EU na nestabilní situace a v závěrech Rady a zástupců vlád členských států zasedajících v Radě rovněž ze dne 19. listopadu 2007 o bezpečnosti a rozvoji bylo zdůrazněno, že propojení mezi rozvojem a bezpečností by mělo být východiskem pro strategie a politiky Unie, aby se tak přispělo k soudržnosti politik v zájmu rozvoje v souladu s článkem 208 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) a obecně k soudržnosti vnější činnosti Unie. Konkrétněji Rada dospěla k závěru, že by budoucí činnost v oblasti bezpečnosti a rozvoje měla zahrnovat důsledky, které má pro bezpečnost a rozvoj změna klimatu, otázky týkající se životního prostředí a řízení přírodních zdrojů a migrace.
(5)
Dne 12. prosince 2003 schválila Evropská rada Evropskou bezpečnostní strategii a dne 11. prosince 2008 společnou analýzu zprávy o jejím provádění. Ve sdělení nazvaném „Strategie vnitřní bezpečnosti Evropské unie: pět kroků směrem k bezpečnější Evropě“ Komise rovněž upozornila na význam spolupráce se třetími zeměmi a regionálními organizacemi, zvláště pro účely potírání nejrůznějších hrozeb, jako jsou obchod s lidmi, obchod s drogami a terorismus.
(6)
Ve sdělení nazvaném „Úvahy o postupu EU v nestabilních situacích - činnost ve složitém prostředí pro trvale udržitelný rozvoj, stabilitu a mír“ Komise uznala, že Unie zásadním způsobem přispívá k prosazování míru a stability tím, že řeší projevy násilí a počáteční příčiny nedostatečné bezpečnosti a násilných konfliktů. Toto nařízení by mělo přispívat k dosažení uvedených cílů.
(7)
Dne 8. prosince 2008 schválila Rada komplexní přístup k provádění rezolucí Rady bezpečnosti OSN 1325 (2000) a 1820 (2008) o ženách, míru a bezpečnosti ze strany Unie, přičemž uznala úzké propojení otázek míru, bezpečnosti, rozvoje a rovnosti žen a mužů. Unie soustavně požaduje plné uplatňování programu pro ženy, mír a bezpečnost, který byl stanoven v příslušných rezolucích Rady bezpečnosti OSN, a to především pokud jde o nutnost bojovat proti násilí páchanému na ženách během konfliktů a podporovat účast žen na budování míru.
(8)
Strategický rámec a akční plán EU pro lidská práva a demokracii, který Rada přijala dne 25. června 2012, požaduje vypracování operativních pokynů s cílem zajistit, aby byla lidská práva zohledňována při navrhování a provádění opatření zaměřených na pomoc v boji proti terorismu, a zdůrazňuje, že prioritou Unie při uplatňování lidských práv je vymýcení mučení a jiného krutého, nelidského či ponižujícího zacházení a dodržování požadavků na řádné soudní řízení (včetně presumpce neviny, práva na spravedlivý proces a práva na obhajobu).
(9)
Demokracie a lidská práva jsou ve vztazích Unie se třetími zeměmi na předním místě, a měly by tudíž být v rámci tohoto nařízení považovány za zásadní principy.
(10)
V prohlášení Evropské rady ze dne 25. března 2004 o boji proti terorismu se požaduje, aby byly cíle týkající se boje proti terorismu začleněny do programů vnější pomoci. Strategie Evropské unie pro boj proti terorismu, přijatá Radou dne 30. listopadu 2005, požadovala posílení spolupráce v boji proti terorismu se třetími zeměmi a OSN. V závěrech Rady ze dne 23. května 2011 o posílení vazeb mezi vnitřními a vnějšími aspekty boje proti terorismu se požadovalo posílení kapacit příslušných orgánů zapojených do boje proti terorismu ve třetích zemích v rámci strategického programování nástroje stability, který byl zřízen nařízením (ES) č. 1717/2006.
(11)
Nařízení (ES) č. 1717/2006 bylo přijato s cílem umožnit Unii uplatňovat soustavnou a integrovanou reakci na krizové situace a na nově vznikající krize, řešit specifické globální a transregionální bezpečnostní hrozby a posílit připravenost na krize. Cílem tohoto nařízení je zavést revidovaný nástroj a vycházet přitom ze zkušeností s nařízením (ES) č. 1717/2006 s cílem zvýšit účinnost a soudržnost činností Unie v oblasti reakce na krize, předcházení konfliktům, budování míru a připravenosti na krize a při řešení bezpečnostních hrozeb a výzev.
(12)
Opatření přijatá podle tohoto nařízení by měla sledovat cíle podle článku 21 Smlouvy o EU a článků 208 a 212 Smlouvy o fungování EU. Mohou doplňovat opatření, která Unie přijala v zájmu dosahování cílů společné zahraniční a bezpečnostní politiky v rámci hlavy V Smlouvy o EU, a opatření přijatá v rámci části V Smlouvy o fungování EU a měla by být s těmito opatřeními v souladu. Rada a Komise by měly v rámci svých pravomocí spolupracovat za účelem zajištění této soustavnosti.
(13)
Toto nařízení by mělo být v souladu s ustanoveními o organizaci a fungování Evropské služby pro vnější činnost (dále jen „ESVČ“), která byla zřízena rozhodnutím Rady 2010/427/EU (3). V prohlášení vysoké představitelky o politické odpovědnosti z roku 2010 byly potvrzeny zásady dialogu a konzultací s Evropským parlamentem a poskytování informací a podávání zpráv Evropskému parlamentu.
(14)
Komise a případně ESVČ by si měly pravidelně a často vyměňovat názory a informace s Evropským parlamentem. Kromě toho by v souladu s příslušnými interinstitucionálními dohodami o této otázce měl být Evropskému parlamentu poskytnut přístup k dokumentům, aby mohly být na základě odpovídajících informací vykonávány kontrolní pravomoci podle nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 (4).
(15)
Společná pravidla a postupy pro provádění nástrojů Unie pro financování vnější činnosti jsou stanoveny v nařízení Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 231/2014 (5).
(16)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení tohoto nařízení by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci, pokud jde o programování a prováděcí opatření. Prováděcí pravomoci by měly být vykonávány v souladu s nařízením (EU) č. 182/2011.
(17)
Tyto prováděcí akty by s ohledem na svou povahu, zejména na své politické zaměření a rozpočtové dopady, měly být přijímány přezkumným postupem, s výjimkou opatření malého finančního rozsahu.
(18)
Je-li to nezbytné v závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, v nichž je nutná rychlá reakce Unie, měla by Komise přijmout okamžitě použitelné prováděcí akty.
(19)
Unie by měla usilovat o co nejúčinnější využití dostupných zdrojů k optimalizaci dopadu své vnější činnosti. Toho by mělo být dosahováno soudržností a doplňkovosti nástrojů Unie pro vnější činnost, jakož i vytvářením synergie mezi tímto nástrojem, ostatními nástroji Unie pro financování vnější činnosti a dalšími politikami Unie. To by mělo dále vést ke vzájemnému posílení programů navržených v rámci nástrojů pro financování vnější činnosti.
(20)
Jelikož cílů tohoto nařízení nemůže být dosaženo uspokojivě členskými státy, ale spíše jich, z důvodu rozsahu a účinků činnosti, může být lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o EU. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné pro dosažení těchto cílů.
(21)
Toto nařízení stanoví finanční krytí na celou dobu své použitelnosti, které představuje pro Evropský parlament a Radu hlavní referenční částku při ročním rozpočtovém procesu ve smyslu bodu 17 interinstitucionální dohody ze dne 2. prosince 2013 mezi Evropským parlamentem, Radou a Komisí o rozpočtové kázni, spolupráci v rozpočtových záležitostech a řádném finančním řízení (6).
(22)
Je vhodné uvést dobu použitelnosti tohoto nařízení do souladu s dobou použitelnosti nařízení Rady (EU, Euratom) č. 1311/2013 (7). Proto by se toto nařízení mělo použít od 1. ledna 2014 do 31. prosince 2020,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
HLAVA I
OBECNÁ USTANOVENÍ
Článek 1
Předmět a cíle
1. Toto nařízení zřizuje nástroj (nástroj přispívající ke stabilitě a míru), který na období let 2014 až 2020 poskytuje přímou podporu pro vnější politiky Unie tím, že zvyšuje účinnost a soudržnost činností Unie v oblastech reakce na krize, předcházení konfliktům, budování míru a připravenosti na krize a při řešení globálních a nadregionálních hrozeb.
2. Unie přijímá opatření pro rozvojovou spolupráci a opatření pro finanční, hospodářskou a technickou spolupráci se třetími zeměmi, regionálními a mezinárodními organizacemi a dalšími státními subjekty i subjekty z řad občanské společnosti podle podmínek stanovených v tomto nařízení.
3. Pro účely tohoto nařízení zahrnuje pojem „subjekty občanské společnosti“ nevládní organizace, organizace zastupující původní obyvatelstvo, místní sdružení občanů a podnikatelů, družstva, odbory, organizace zastupující hospodářské a sociální zájmy, místní organizace (včetně sítí) podílející se na decentralizované regionální spolupráci a integraci, spotřebitelské organizace, ženské a mládežnické organizace, vzdělávací, kulturní, výzkumné a vědecké organizace, univerzity, církve a náboženská sdružení a společenství, sdělovací prostředky a veškerá nevládní sdružení a soukromé a veřejné nadace, které mohou přispívat k rozvoji vnitřních politik nebo jejich vnějšímu rozměru. Je-li to nutné k dosažení cílů tohoto nařízení, mohou být financovány i jiné organizace nebo subjekty, které nejsou v tomto odstavci uvedeny.
4. Toto nařízení má tyto specifické cíle:
a)
v krizových situacích nebo v případě vznikajících krizí urychleně přispívat k nastolení stability účinnou reakcí, která má pomoci zachovat, vytvořit nebo obnovit podmínky potřebné k řádnému provádění vnějších politik a činností Unie podle článku 21 Smlouvy o EU;
b)
přispívat k předcházení konfliktům a zajišťování kapacity a připravenosti k řešení situací před krizí a po ní a budování míru; a
c)
řešit specifické globální a nadregionální hrozby ohrožující mír, mezinárodní bezpečnost a stabilitu.
Článek 2
Soulad a doplňkovost pomoci Unie
1. Komise zajistí, aby opatření přijatá podle tohoto nařízení byla v souladu s celkovým strategickým rámcem politiky Unie pro dané partnerské země, zejména s cíli opatření uvedených v odstavci 2, i s jinými příslušnými opatřeními Unie.
2. Opatření přijatá podle tohoto nařízení mohou doplňovat opatření přijatá podle hlavy V Smlouvy o EU a části páté Smlouvy o fungování EU a musí být s nimi v souladu. Opatření přijatá podle tohoto nařízení řádně zohledňují stanoviska Evropského parlamentu.
3. Pomoc Unie poskytovaná podle tohoto nařízení doplňuje pomoc poskytovanou na základě nástrojů Unie pro vnější pomoc, je poskytována pouze tehdy, jestliže odpovídající a účinnou reakci nelze poskytnout na základě uvedených nástrojů, a je plánována a prováděna tak, aby byla v případě potřeby zajištěna kontinuita činností v rámci těchto nástrojů.
4. V rámci možností jsou zahrnuty tyto průřezové otázky, a to i ve fázi programování:
a)
podpora demokracie a řádné správy věcí veřejných,
b)
lidská práva a humanitární právo včetně práv dětí a práv původního obyvatelstva,
c)
nediskriminace,
d)
rovnost žen a mužů a posílení postavení žen,
e)
předcházení konfliktům a
f)
změna klimatu.
5. Činnosti, na které se vztahuje nařízení Rady (ES) č. 1257/96 (8) a rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1313/2013/EU (9) a které jsou způsobilé pro financování podle uvedených aktů, nejsou financovány podle tohoto nařízení.
6. Pro zvýšení účinnosti a doplňkovosti opatření v oblasti pomoci poskytované Unií a členskými státy a s cílem zabránit dvojímu financování podporuje Komise úzkou koordinaci činností Unie a činností členských států, a to jak na úrovni rozhodování, tak v praxi. Za tímto účelem provozují členské státy a Komise systém výměny informací. Komise může dávat podněty na podporu takové koordinace. Komise kromě toho zajišťuje koordinaci a spolupráci s mnohostrannými, regionálními a subregionálními organizacemi a dalšími dárci.
HLAVA II
DRUHY POMOCI UNIE
Článek 3
Pomoc v reakci na krizovou situaci nebo vznikající krizi s cílem předejít konfliktům
1. Unie poskytne technickou a finanční pomoc v zájmu dosažení specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. a) v reakci na tyto výjimečné a nepředvídané situace:
a)
naléhavá situace, krize nebo vznikající krize,
b)
situace, která představuje hrozbu pro demokracii, veřejný pořádek, ochranu lidských práv a základních svobod nebo ochranu a bezpečnost osob, zejména těch, které jsou v nestabilních situacích vystaveny násilí páchanému na základě pohlaví, nebo
c)
situace, u které hrozí, že by mohla vyústit v ozbrojený konflikt nebo by mohla vážně destabilizovat dotyčnou třetí zemi nebo země.
Tato pomoc může rovněž řešit situace, kdy se Unie dovolává základních ustanovení mezinárodních dohod s cílem částečně či úplně pozastavit spolupráci se třetími zeměmi.
2. Technická a finanční pomoc podle odstavce 1 se může vztahovat na:
a)
podporu uskutečňovanou poskytováním technické a logistické pomoci, která se zaměřuje na úsilí mezinárodních a regionálních organizací a státních subjektů a subjektů občanské společnosti o podporu budování důvěry, zprostředkování, dialog a usmíření;
b)
podporu provádění rezolucí Rady bezpečnosti Organizace spojených národů o ženách, míru a bezpečnosti, zejména v zemích v nestabilní situaci, zasažených konflikty nebo po skončení konfliktů;
c)
podporu zřízení a fungování prozatímních správ ustavených v souladu s mezinárodním právem;
d)
podporu rozvoje demokratických státních institucí fungujících na principu plurality, včetně opatření na podporu úlohy žen v těchto institucích, podporu účinné civilní správy a civilního dohledu nad bezpečnostním systémem, jakož i opatření k posílení kapacity donucovacích a justičních orgánů zapojených do boje proti terorismu, organizované trestné činnosti a všem formám nezákonného obchodování;
e)
podporu mezinárodních trestních tribunálů a ad hoc vnitrostátních tribunálů, komisí pro pravdu a usmíření a mechanismů pro právní řešení nároků v oblasti lidských práv a uplatňování majetkových práv a rozhodování o nich, zřízených v souladu s mezinárodními standardy v oblasti lidských práv a právního státu;
f)
podporu opatření nezbytných k zahájení obnovy a rekonstrukce základní infrastruktury, bydlení, veřejných budov a hospodářského majetku a základní výrobní kapacity a rovněž opatření k obnovení hospodářské činnosti, vytváření pracovních míst a nastolení minimálních podmínek nutných pro udržitelný sociální rozvoj;
g)
podporu civilních opatření týkajících se demobilizace a opětovného začlenění bývalých bojovníků a jejich rodin do občanské společnosti a v případě potřeby jejich návratu do vlasti a rovněž opatření zaměřených na řešení situace dětských vojáků a bojovnic;
h)
podporu opatření na zmírnění sociálních následků restrukturalizace ozbrojených sil;
i)
podporu opatření, která v rámci politik spolupráce Unie a jejich cílů řeší socioekonomické dopady, jež pro civilní obyvatelstvo vyplývají z přítomnosti protipěchotních min, nevybuchlé munice nebo výbušných zbytků válečné munice. Činnosti financované na základě tohoto nařízení mohou mimo jiné zahrnovat informování o rizicích, odhalování min a odminování a s tím spojenou likvidaci zásob;
j)
podporu opatření, která se v rámci politik spolupráce Unie a jejich cílů přijímají za účelem boje proti nedovolenému používání palných, ručních palných a lehkých zbraní a k zabránění přístupu k nim;
k)
podporu opatření, která zajistí, že budou odpovídajícím způsobem uspokojeny zvláštní potřeby žen a dětí v krizových situacích a konfliktech, včetně situací, kdy jsou vystaveny násilí na základě pohlaví;
l)
podporu rehabilitace obětí ozbrojených konfliktů a jejich opětovného začleňování do společnosti, včetně opatření, která řeší zvláštní potřeby žen a dětí;
m)
podporu opatření, jejichž cílem je prosazovat a hájit úctu k lidským právům a základním svobodám, demokracii a právnímu státu a příslušné mezinárodní nástroje;
n)
podporu socioekonomických opatření, která prosazují spravedlivý přístup k přírodním zdrojům v krizové situaci nebo v případě vznikající krize a jejich transparentní řízení, včetně budování míru;
o)
podporu opatření, která řeší možný dopad náhlých přesunů obyvatelstva významných z hlediska politické a bezpečnostní situace, včetně opatření, která řeší potřeby hostitelských komunit v krizové situaci nebo při vznikající krizi, včetně budování míru;
p)
podporu opatření, která podporují rozvoj a organizovanost občanské společnosti a její účast na politickém procesu, včetně opatření, která mají podpořit úlohu žen v těchto procesech, a opatření na podporu nezávislých, pluralitních a profesionálních sdělovacích prostředků;
q)
podporu opatření, jejichž cílem je reakce na přírodní nebo člověkem způsobené katastrofy, které ohrožují stabilitu, a na ohrožení veřejného zdraví související s pandemiemi, která buď zastoupí, nebo doplní humanitární pomoc Unie a pomoc v oblasti civilní ochrany.
3. V situacích uvedených v odstavci 1 tohoto článku může Unie poskytnout také technickou a finanční pomoc, která není výslovně zahrnuta v odstavci 2 tohoto článku. Tato pomoc se omezuje na mimořádná opatření pomoci podle čl. 7 odst. 2, která splňují všechny tyto podmínky:
a)
spadají do obecné oblasti působnosti tohoto nařízení i specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. a);
b)
jsou časově omezena na období stanovené v čl. 7 odst. 2;
c)
za obvyklé situace by byla způsobilá podle jiných nástrojů Unie pro poskytování vnější pomoci nebo jiných složek tohoto nařízení, avšak vzhledem k nutnosti reagovat na danou situaci urychleně by měla být řešena prostřednictvím opatření pro případ krize nebo vznikající krize.
Článek 4
Pomoc určená pro předcházení konfliktům, budování míru a připravenost na krize
1. Unie poskytuje technickou a finanční pomoc v zájmu dosažení specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. b). Tato pomoc zahrnuje podporu opatření, jejichž cílem je budování a posilování kapacity Unie a jejích partnerů v oblasti předcházení konfliktům, budování míru a řešení potřeb před krizí a po ní v úzké koordinaci s OSN a dalšími mezinárodními, regionálními a subregionálními organizacemi a státními subjekty a subjekty občanské společnosti v souvislosti s úsilím o:
a)
podporu včasného varování a začlenění analýzy rizik spojených s konfliktem do tvorby a provádění politik;
b)
zprostředkování a budování kapacity pro účely budování důvěry, vyjednávání, dialogu a usmíření, zejména v souvislosti se vznikajícím napětím mezi společenstvími;
c)
posilování kapacit pro účast a nasazování v civilních stabilizačních misích;
d)
zlepšování obnovy po skončení konfliktu, jakož i obnovy po katastrofě v souvislosti s politickou a bezpečnostní situací;
e)
potlačování praxe spočívající ve využívání přírodních zdrojů k financování konfliktů a podporu dodržování pravidel iniciativ, jako je Kimberleyský systém certifikace, zúčastněnými stranami, zejména v souvislosti s prováděním účinných vnitrostátních kontrol těžby přírodních zdrojů a obchodování s nimi.
2. Opatření podle tohoto článku:
a)
zahrnují předávání know-how, výměnu informací a osvědčených postupů, posuzování, zkoumání a analýzu rizik nebo hrozeb, systémy včasného varování, odbornou přípravu a poskytování služeb;
b)
přispívají k dalšímu rozvoji strukturálního dialogu o otázkách budování míru;
c)
mohou zahrnovat technickou a finanční pomoc při provádění podpůrných činností zaměřených na budování míru a státu.
Článek 5
Pomoc při řešení globálních a nadregionálních hrozeb a vznikajících hrozeb
1. Unie poskytuje technickou a finanční pomoc v zájmu dosažení specifických cílů stanovených v čl. 1 odst. 4 písm. c) v těchto oblastech:
a)
ohrožení veřejného pořádku, ochrany a bezpečnosti osob, kritické infrastruktury a veřejného zdraví;
b)
zmírňování rizik, ať již vzniklých záměrně, náhodně nebo z přírodních příčin, spojených s chemickými, biologickými, radiologickými nebo jadernými materiály či látkami, a připravenost na tato rizika.
2. Pomoc v oblastech uvedených v odst. 1 písm. a) zahrnuje podporu opatření, jejichž cílem je:
a)
posílení kapacity donucovacích, justičních a civilních orgánů, které jsou zapojeny do boje proti terorismu, organizované trestné činnosti včetně počítačové trestné činnosti a všem formám nezákonného obchodování a provádějí účinnou kontrolu nezákonného obchodu a tranzitu;
b)
řešení hrozeb pro kritickou infrastrukturu, která může zahrnovat mezinárodní dopravu, včetně osobní a nákladní dopravy, energetické operace a distribuci energie a elektronické informační a komunikační sítě. Taková opatření musí klást důraz zejména na nadregionální spolupráci a uplatňování mezinárodních standardů v oblastech informování o rizicích, analýzy ohroženosti, připravenosti na mimořádné situace, varování a zvládání důsledků;
c)
zajištění přiměřené reakce na závažná ohrožení veřejného zdraví, včetně náhlých epidemií s potenciálním nadnárodním dopadem;
d)
řešení globálních a nadregionálních důsledků změny klimatu s potenciálně destabilizačním dopadem na mír a bezpečnost.
3. Pokud jde o opatření uvedená v odst. 2 písm. a):
a)
prioritou je nadregionální spolupráce se zapojením dvou nebo více třetích zemí, které projevily jednoznačnou politickou vůli vznikající problémy řešit. Spolupráce v boji proti terorismu může rovněž probíhat s jednotlivými zeměmi, regiony nebo mezinárodními, regionálními a subregionálními organizacemi;
b)
kladou důraz zejména na řádnou správu věcí veřejných a musí být v souladu s mezinárodním právem;
c)
pokud jde o pomoc orgánům zapojeným do boje proti terorismu, je prioritou podpora opatření, která se týkají vypracovávání a posilování právních předpisů pro boj proti terorismu, provádění a uplatňování právních předpisů ve finanční, celní a imigrační oblasti, vypracovávání donucovacích postupů, které jsou v souladu s nejpřísnějšími mezinárodními normami a mezinárodním právem, posílení demokratické kontroly a mechanismů institucionálního dohledu a předcházení násilnému radikalismu;
d)
pokud jde o pomoc v souvislosti s problematikou drog, je třeba věnovat náležitou pozornost mezinárodní spolupráci s cílem šířit osvědčené postupy vedoucí ke snižování poptávky, výroby a napáchaných škod.
4. Pomoc v oblastech uvedených v odst. 1 písm. b) zahrnuje podporu opatření, jejichž cílem je:
a)
podpora civilních výzkumných činností jako alternativy k obrannému výzkumu;
b)
zlepšení bezpečnostních postupů týkajících se civilních objektů, v nichž jsou uloženy citlivé chemické, biologické, radiologické nebo jaderné materiály či látky nebo v nichž se s těmito materiály nebo látkami nakládá v rámci civilních výzkumných programů;
c)
podpora - poskytovaná v rámci politik spolupráce Unie a jejich cílů - vytvoření civilní infrastruktury a příslušných civilních studií nutných k demontáži, dekontaminaci nebo přebudování těch zařízení a lokalit sloužících k výrobě nebo skladování zbraní, které byly prohlášeny za vyňaté z obranného programu;
d)
posílení kapacity příslušných civilních orgánů zapojených do vytváření a vykonávání účinné kontroly nedovoleného obchodu s chemickými, biologickými, radiologickými a jadernými materiály nebo látkami (včetně vybavení pro jejich výrobu nebo nosiče);
e)
vytváření právního rámce a institucionálních kapacit pro zavedení a prosazování účinných kontrol vývozu zboží dvojího užití, včetně opatření v oblasti regionální spolupráce;
f)
vypracování účinných opatření v oblasti civilní připravenosti na katastrofy, plánování pro případ mimořádných situací, reakce na krizi a kapacit pro sanační opatření.
HLAVA III
PROGRAMOVÁNÍ A PROVÁDĚNÍ
Článek 6
Obecný rámec
Pomoc Unie se provádí v souladu s nařízením (EU) č. 236/2014 a prostřednictvím:
a)
mimořádných opatření pomoci a programů prozatímní reakce uvedených v článku 7;
b)
tematických strategických dokumentů a víceletých orientačních programů uvedených v článku 8;
c)
ročních akčních programů, individuálních opatření a zvláštních opatření;
d)
podpůrných opatření.
Článek 7
Mimořádná opatření pomoci a programy prozatímní reakce
1. Pomoc Unie podle článku 3 se poskytuje prostřednictvím mimořádných opatření pomoci a programů prozatímní reakce.
2. V situacích uvedených v čl. 3 odst. 1 může Komise přijmout mimořádná opatření pomoci, která splňují podmínky stanovené v čl. 3 odst. 3. Takové mimořádné opatření pomoci může trvat až 18 měsíců a v případě objektivních a nepředvídatelných překážek bránících jeho provedení může být dvakrát prodlouženo o další období až šesti měsíců, nejvýše na celkovou dobu 30 měsíců, jestliže nedojde ke zvýšení finanční částky určené pro dané opatření.
V případě vleklých krizí a konfliktů může Komise přijmout druhé mimořádné opatření pomoci trvající až 18 měsíců.
Doba trvání mimořádného opatření pomoci podle prvního pododstavce v kombinaci s dobou trvání mimořádného opatření pomoci podle druhého pododstavce nesmí přesáhnout 36 měsíců.
3. Pokud náklady na mimořádné opatření pomoci převyšují částku 20 000 000 EUR, přijímá se přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014.
4. Před přijetím nebo prodloužením mimořádného opatření pomoci, jež vyžaduje náklady do výše 20 000 000 EUR, informuje Komise Radu o jeho povaze a cílech a předpokládaných finančních částkách. Komise rovněž informuje Radu dříve, než přistoupí k zásadním změnám mimořádných opatření pomoci, která již byla přijata. V zájmu soudržnosti vnější činnosti Unie zohlední Komise přístup přijatý Radou v rámci příslušné politiky, a to jak při plánování, tak při následném provádění těchto opatření.
5. Co nejdříve po přijetí mimořádného opatření pomoci a v každém případě do tří měsíců od jeho přijetí Komise informuje Evropský parlament a Radu tím, že jim předloží přehled o povaze opatření, souvislostech a důvodech pro jejich přijetí a rovněž o doplňkovosti těchto opatření k probíhající a plánované reakci Unie.
6. Komise může přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014 přijmout programy prozatímní reakce za účelem vytvoření nebo obnovení základních podmínek nezbytných pro účinné provádění politik Unie v oblasti vnější spolupráce.
Programy prozatímní reakce navazují na mimořádná opatření pomoci.
7. Komise včas řádně informuje Evropský parlament o plánování a provádění pomoci Unie podle článku 3, mimo jiné o plánovaných finančních částkách, a rovněž informuje Evropský parlament o případných zásadních změnách nebo prodlouženích této pomoci.
Článek 8
Tematické strategické dokumenty a víceleté orientační programy
1. Tematické strategické dokumenty představují obecný základ pro provádění pomoci podle článků 4 a 5. Tematické strategické dokumenty jsou rámcem pro spolupráci mezi Unií a dotčenými partnerskými zeměmi nebo regiony.
2. Při přípravě a provádění tematických strategických dokumentů jsou dodržovány zásady účinnosti pomoci, jako je partnerství, koordinace a případně harmonizace. Za tímto účelem musí být tematické strategické dokumenty v souladu s programovými dokumenty schválenými nebo přijatými v rámci jiných nástrojů Unie pro vnější pomoc a bránit jejich zdvojování.
Tematické strategické dokumenty jsou v zásadě založeny na dialogu Unie nebo případně příslušných členských států s dotčenými partnerskými zeměmi nebo regiony, do něhož jsou zapojeny občanská společnost a regionální a místní orgány, s cílem zajistit, aby se dotčené země nebo regiony s programovacím procesem dostatečně ztotožnily.
V zájmu podpory jednotnosti a doplňkovosti svých činností v oblasti spolupráce vedou Unie a členské státy v počáteční fázi programovacího procesu vzájemné konzultace.
3. Každý tematický strategický dokument musí být doplněn o víceletý orientační program shrnující prioritní oblasti vybrané pro financování Unie, specifické cíle, očekávané výsledky, výkonnostní ukazatele a harmonogram pomoci Unie.
Víceletý orientační program stanoví orientační finanční částky pro jednotlivé programy s přihlédnutím k potřebám a konkrétním obtížím dotčených partnerských zemí či regionů. Je-li to nezbytné, mohou být tyto finanční příděly vyjádřeny v podobě rozpětí.
4. Tematické strategické dokumenty schvaluje a víceleté orientační programy přijímá Komise přezkumným postupem podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014. Uvedený postup se použije také na podstatné přezkumy, v jejichž důsledku se tematické strategické dokumenty nebo víceleté orientační programy výrazně změní.
5. Přezkumný postup podle čl. 16 odst. 3 nařízení (EU) č. 236/2014 se nepoužije v případě méně podstatných změn nebo technických úprav tematických strategických dokumentů a víceletých orientačních programů spočívajících v přesunu prostředků v rámci orientačních finančních částek na jednotlivé prioritní oblasti nebo ve zvýšení či snížení původně přiděleného orientačního finančního příspěvku nejvýše o 20 %, přičemž částka nesmí přesáhnout 10 000 000 EUR, pokud tyto změny nebo technické úpravy nemají vliv na prioritní oblasti a cíle vytyčené v uvedených dokumentech.
V takovém případě je třeba o změnách a technických úpravách neprodleně informovat Evropský parlament a zástupce členských států ve výboru podle článku 11.
6. V závažných, naléhavých a řádně odůvodněných případech, pokud jde o potřebu rychlé reakce Unie, může Komise změnit tematické strategické dokumenty a víceleté orientační programy postupem podle čl. 16 odst. 4 nařízení (EU) č. 236/2014.
7. Při veškerém plánování nebo přezkumech programů probíhajících po zveřejnění zprávy o přezkumu v polovině období podle článku 17 nařízení (EU) č. 236/2014 se zohlední výsledky, zjištění a závěry obsažené v této zprávě.
Článek 9
Občanská společnost
Pokud je to možné a vhodné, probíhají příprava, programování, provádění a sledování opatření podle tohoto nařízení v konzultaci s občanskou společností.
Článek 10
Lidská práva
1. Komise zajistí, aby opatření týkající se boje proti terorismu a organizované trestné činnosti přijatá podle tohoto nařízení byla prováděna v souladu s mezinárodním právem, včetně mezinárodního humanitárního práva.
2. V souladu se strategickým rámcem a akčním plánem EU pro lidská práva a demokracii Komise vypracuje operativní pokyny s cílem zajistit zohledňování lidských práv při navrhování a provádění opatření uvedených v odstavci 1, zejména pokud jde o předcházení mučení a jinému krutému, nelidskému a ponižujícímu zacházení a dodržování požadavků na řádné soudní řízení včetně presumpce neviny, práva na spravedlivý proces a práva na obhajobu. Hledisko lidských práv musí být pevně zakotveno i v opatřeních zaměřených na kybernetickou bezpečnost a boj proti počítačové trestné činnosti.
3. Komise důkladně sleduje provádění opatření uvedených v odstavci 1 za účelem zajištění souladu s povinnostmi v oblasti lidských práv. Komise začlení informace v tomto ohledu do svých pravidelných zpráv.
HLAVA IV
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 11
Postup projednávání ve výboru
Komisi je nápomocen výbor („Výbor pro nástroj stability a míru“). Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 12
Evropská služba pro vnější činnost
Toto nařízení se uplatňuje v souladu s rozhodnutím 2010/427/EU, a zejména s jeho článkem 9.
Článek 13
Finanční krytí
1. Celková finanční částka na provádění tohoto nařízení v období 2014-2020 činí 2 338 719 000 EUR.
2. Roční rozpočtové prostředky schvaluje Evropský parlament a Rada v mezích víceletého finančního rámce.
3. V období 2014-2020:
a)
se alespoň 70 procentních bodů celkového finančního krytí vyčlení na opatření spadající do působnosti článku 3 a
b)
devět procentních bodů celkového finančního krytí se vyčlení na opatření spadající do působnosti článku 4.
Článek 14
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014 do dne 31. prosince 2020.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 11. března 2014.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 230/2014/EU RENDELETE
(2014. március 11.)
a stabilitás és a béke elősegítését szolgáló eszköz létrehozásáról
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 209. cikke (1) bekezdésére és 212. cikke (2) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
rendes jogalkotási eljárás keretében (1),
mivel:
(1)
E rendelet az egyik olyan eszköz, amely közvetlen támogatást nyújt az Unió külső politikáihoz és a 1717/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) helyébe lép, amely 2013. december 31-én hatályát vesztette.
(2)
Az Unió - többek között az Európai Unióról szóló szerződés (EUSZ) 21. cikkében meghatározott - külső tevékenységének elsődleges céljai közé tartozik a béke megőrzése, a konfliktusok kialakulásának megelőzése és a nemzetközi biztonság erősítése, valamint a segítségnyújtás a természeti vagy az ember által okozott katasztrófákkal sújtott embercsoportoknak, országoknak vagy régióknak. Az országokat és régiókat érintő válságok és konfliktusok, valamint az olyan egyéb tényezők, mint a terrorizmus, a szervezett bűnözés, a nemi alapú erőszak, az éghajlatváltozás, a kiberbiztonsággal kapcsolatos kihívások, továbbá a természeti katasztrófák nyomán megjelenő biztonsági fenyegetések veszélyt jelentenek a stabilitásra és a biztonságra. Annak érdekében, hogy e problémákat hatékonyan és időben lehessen kezelni, olyan egyedi pénzügyi forrásokra és finanszírozási eszközökre van szükség, amelyek a humanitárius támogatást és a hosszú távú együttműködési eszközöket kiegészítve képesek működni.
(3)
Az Európai Tanács a 2001. június 15-16-i következtetéseiben jóváhagyta az erőszakos cselekmények megelőzésére vonatkozó uniós programot, amelyben hangsúlyozta az Uniónak a konfliktusmegelőzés mint az EU egyik legfőbb külkapcsolati célkitűzése iránti politikai elkötelezettségét, és elismerte, hogy a fejlesztési együttműködési eszközök hozzájárulhatnak e cél eléréséhez. A konfliktusmegelőzésről kiadott 2011. június 20-i következtetéseiben a Tanács ismételten hangsúlyozta, hogy e program továbbra is a megfelelő szakpolitikai alapot képezi a konfliktusmegelőzés terén végrehajtandó további uniós tevékenységekhez. A Tanács a 2009. november 17-i következtetéseiben jóváhagyta az EU közvetítéssel és párbeszéddel kapcsolatos kapacitásának megerősítésére vonatkozó koncepciót.
(4)
Az Unió bizonytalan helyzetekre adott válaszairól szóló, 2007. november 19-i tanácsi következtetések, valamint a Tanács és a tagállamok kormányainak a Tanács keretében ülésező képviselői által szintén 2007. november 19-én elfogadott, a biztonságról és a fejlesztésről szóló következeztetések hangsúlyozzák, hogy az Európai Unió működéséről szóló szerződés (a továbbiakban: EUMSZ) 208. cikkében foglaltaknak megfelelően a politikák fejlesztési célú koherenciájához és általában az Unió külső tevékenységeinek összehangoltságához való hozzájárulás érdekében az uniós stratégiákban és politikákban figyelembe kell venni a fejlesztés és a biztonság közötti kapcsolatot. A Tanács konkrétabban azt a következtetést vonta le, hogy a biztonságra és a fejlesztésre irányuló jövőbeni tevékenységeknek magukban kell foglalniuk az éghajlatváltozásnak a környezetvédelem és a természeti erőforrások kezelése, valamint a migrációval kapcsolatos kérdések biztonságra és a fejlesztésre gyakorolt hatásait.
(5)
Az Európai Tanács 2003. december 12-én jóváhagyta az európai biztonsági stratégiát, 2008. december 11-én pedig az annak végrehajtásáról szóló jelentésről készített közös elemzést. „Az EU belső biztonsági stratégiájának megvalósítása: öt lépés a biztonságosabb Európa felé” című közleményében a Bizottság rámutatott a harmadik országokkal és a regionális szervezetekkel folytatott együttműködés fontosságára is, különösen az olyan többrétű fenyegetésekkel szembeni küzdelem érdekében, mint az emberkereskedelem, a kábítószer-kereskedelem és a terrorizmus.
(6)
„Az EU bizonytalan helyzetekre adott válaszai felé - a fenntartható fejlődés, stabilitás és béke érdekében történő, nehéz körülmények közötti kötelezettségvállalásról” című közleményében a Bizottság elismerte, hogy az unió jelentősen hozzájárult a béke és stabilitás elősegítéséhez az erőszakos megnyilvánulások, valamint a bizonytalanság és az erőszakos konfliktusok alapvető okainak kezelésével. E rendeletnek hozzá kell járulnia az említett célok eléréséhez.
(7)
A Tanács 2008. december 8-án jóváhagyta a nőkről, a békéről és a biztonságról szóló 1325 (2000) és 1820 (2008) ENSZ BT-határozatnak az EU általi végrehajtására vonatkozó átfogó megközelítést, elismerve a béke, a biztonság, a fejlesztés és a nemek közötti egyenlőség között fennálló szoros kapcsolatokat. Az Unió következetesen szorgalmazta az ENSZ Biztonsági Tanácsának a vonatkozó határozataiban megállapított, a nőkkel, a békével és a biztonsággal kapcsolatos menetrend teljes körű végrehajtását, hangsúlyozva, hogy fel kell lépni a nőkkel szemben fegyveres konfliktusok során alkalmazott erőszak ellen, és fokozni kell a nők részvételét a békeépítésben.
(8)
A Tanács által 2012. június 25-én elfogadott, az emberi jogokra és a demokráciára vonatkozó uniós stratégiai keret és cselekvési terv egyrészt operatív iránymutatás kidolgozására szólít fel annak biztosítása érdekében, hogy az emberi jogokat figyelembe vegyék a terrorizmus elleni küzdelmet támogató intézkedések tervezése és végrehajtása során, másrészt hangsúlyozza, hogy a kínzás és más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód felszámolása, valamint a jogszerű eljárás (többek között az ártatlanság vélelme, a tisztességes eljáráshoz és a védelemhez való jog) tiszteletben tartása kiemelt fontossággal bír az Unió számára az emberi jogok érvényre juttatása során.
(9)
A demokrácia és az emberi jogok az Unió harmadik országokkal fenntartott kapcsolatainak előterében kapnak helyet, és ezért ezen rendelet alapelveinek tekintendők.
(10)
A terrorizmus elleni küzdelemről szóló, 2004. március 25-i nyilatkozatában az Európai Tanács arra szólított fel, hogy a terrorizmus elleni küzdelem célkitűzéseit be kell építeni a külső támogatási programokba. A Tanács által 2005. november 30-án elfogadott, az Európai Unió terrorizmus elleni stratégiája a harmadik országokkal és az Egyesült Nemzetekkel való fokozott együttműködésre szólított fel. A terrorizmus elleni küzdelem belső és külső vetületei közötti kapcsolatok szorosabbá tételéről szóló, 2011. május 23-i következtetéseiben a Tanács arra szólított fel, hogy az 1717/2006/EK rendelettel létrehozott Stabilitási Eszköz stratégiai programozásában erősítsék meg azon illetékes hatóságok képességeit, amelyek harmadik országokban vesznek részt a terrorizmus elleni küzdelemben.
(11)
Az 1717/2006/EK rendeletet abból a célból fogadták el, hogy az Unió képes legyen következetes és integrált választ adni a válsághelyzetekre és a kialakuló válságokra, kezelni tudja a globális és a régiókon átnyúló konkrét biztonsági fenyegetéseket, valamint hogy fokozza a válsághelyzetekre való felkészültséget. E rendelet célja az 1717/2006/EK rendelet nyomán levont tapasztalatokon alapuló felülvizsgált eszköz létrehozása a válságreagálás, a konfliktusmegelőzés, a békeépítés és a biztonsági fenyegetések és kihívások kezelésére szolgáló válsághelyzetekre való felkészültség terén tett uniós tevékenységek hatékonyságának és összehangoltságának fokozása érdekében.
(12)
Az e rendelet alapján elfogadott intézkedéseknek az EUSZ 21. cikkében, valamint az EUMSZ 208. és 212. cikkében szereplő célkitűzések megvalósítására kell irányulniuk. Ezek az intézkedések kiegészíthetik a közös kül- és biztonságpolitika célkitűzéseinek elérése érdekében az EUSZ V. címének, valamint az EUMSZ ötödik részének keretében az Unió által elfogadott intézkedéseket, és azokkal összhangban kell lenniük. A Tanácsnak és a Bizottságnak - saját hatáskörüknek megfelelően - együtt kell működniük ezen összhang biztosítása érdekében.
(13)
Ennek a rendeletnek összhangban kell állnia az Európai Külügyi Szolgálat (a továbbiakban: EKSZ) szervezetére és működésére vonatkozóan a 2010/427/EU tanácsi határozatban (3) megállapított rendelkezésekkel. A főképviselőnek a politikai elszámoltathatóságról tett 2010-es nyilatkozata megerősíti az Európai Parlamenttel való párbeszéd, konzultáció, valamint a számára biztosított tájékoztatásra és jelentéstételre vonatkozó elveket.
(14)
A Bizottságnak és a EKSZ-nek szükség szerint rendszeres és gyakori vélemény- és információcserét kell folytatnia az Európai Parlamenttel. Ezen túlmenően, az erről szóló intézményközi megállapodásoknak megfelelően az Európai Parlament számára hozzáférést kell biztosítani a dokumentumokhoz abból a célból, hogy a 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) szerinti, ellenőrzéshez való jog informális módon gyakorolható legyen.
(15)
Az Unió külső tevékenységét finanszírozó eszközök végrehajtására vonatkozó közös szabályokat és eljárásokat a(z) 231/2014/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletben (5) kell megállapítani.
(16)
Az e rendelet végrehajtásához szükséges egységes feltételek biztosítása érdekében a Bizottságot végrehajtási hatáskörökkel kell felruházni a programozási és a végrehajtási intézkedések vonatkozásában. Az említett végrehajtási hatásköröket a 182/2011/EU rendelettel összhangban kell gyakorolni.
(17)
Az említett végrehajtási jogi aktusok jellegét, és különösen szakpolitikai orientációjukat és költségvetési vonzatukat figyelembe véve, elfogadásukhoz - a pénzügyileg kisebb léptékű intézkedések kivételével - főszabályként a vizsgálóbizottsági eljárást kell alkalmazni.
(18)
Kellően indokolt és rendkívül sürgős, az Unió gyors válaszát igénylő esetekben a Bizottságnak azonnal alkalmazandó végrehajtási jogi aktusokat kell elfogadnia.
(19)
Az Uniónak a rendelkezésre álló források leghatékonyabb kihasználására kell törekednie külső tevékenysége hatásainak optimalizálása érdekében. Ezt a külső tevékenységet szolgáló eszközök közötti összehangoltság és kiegészítő jelleg, valamint az ezen eszköz, a külső tevékenységet finanszírozó egyéb uniós eszközök és az egyéb uniós szakpolitikák közötti szinergiák megteremtése révén kell elérni. Ennek pedig a külső tevékenységet finanszírozó eszközök keretében kidolgozott programok kölcsönös megerősítését is maga után kell vonnia.
(20)
Mivel e rendelet céljait a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, az Unió szintjén azonban az intézkedés léptéke, illetve hatásai miatt e célok jobban megvalósíthatók, az Unió intézkedéseket hozhat az EUSZ 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvének megfelelően ez a rendelet nem lépi túl az e célok eléréséhez szükséges mértéket.
(21)
Ez a rendelet meghatározza az alkalmazási időtartamára vonatkozó pénzügyi keretösszeget, amely az éves költségvetési eljárás során az Európai Parlament, a Tanács és a Bizottság közötti, a költségvetési fegyelemről, a költségvetési ügyekben való együttműködésről és a hatékony és eredményes pénzgazdálkodásról szóló, 2013. december 2-i intézményközi megállapodás (6) 17. pontja értelmében vett elsődleges referenciaösszeget jelenti az Európai Parlament és a Tanács számára.
(22)
Indokolt e rendelet alkalmazásának időszakát az 1311/2013/EU, Euratom tanácsi rendelet (7) alkalmazási időszakához igazítani. Ezért ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől2020. december 31-ig kell alkalmazni,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
I. CÍM
ÁLTALÁNOS RENDELKEZÉSEK
1. cikk
Tárgy és célkitűzések
(1) Ez a rendelet létrehoz egy eszközt (stabilitás és a béke elősegítését szolgáló eszköz), amely a 2014 és 2020 közötti időszakban közvetlen támogatást nyújt az Unió külső politikáihoz, fokozva a válságreagálás, a konfliktusmegelőzés, a békeépítés és a válsághelyzetekre való felkészültség, valamint a globális és a régiókon átnyúló fenyegetések kezelése terén az uniós tevékenységek hatékonyságát és összehangoltságát.
(2) Az Unió fejlesztési együttműködési intézkedéseket, valamint pénzügyi, gazdasági és technikai együttműködési intézkedéseket hajt végre harmadik országokkal, regionális és nemzetközi szervezetekkel, továbbá egyéb állami és civil társadalmi szereplőkkel, az e rendeletben meghatározott feltételek szerint.
(3) E rendelet alkalmazásában a civil társadalmi szereplők kifejezés a következőket fogalja magában: a nem kormányzati szervezetek, az őslakos népesség szervezetei, helyi lakosok csoportosulásai és szakmai szövetségek, szövetkezetek, szakszervezetek, a gazdasági és szociális érdekvédelmi szervezetek, helyi szervezetek (beleértve a hálózatokat), amelyek a regionális együttműködésben és integrációban tevékenykednek, a fogyasztói szervezetek, női szervezetek, ifjúsági szervezetek, oktatási, kulturális, kutatási és tudományos szervezetek, egyetemek, egyházak és vallási egyesületek vagy közösségek, a média és minden olyan nem kormányzati egyesület és magán- vagy közalapítvány, amely hozzájárulhat a belső politikák fejlődéséhez vagy külső dimenziójához. Az e bekezdésben fel nem sorolt szervek vagy szereplők is finanszírozhatók, amennyiben ez a rendelet céljainak eléréséhez szükséges.
(4) A rendelet egyedi célkitűzései a következők:
a)
válsághelyzetben vagy kialakulóban lévő válsághelyzetben a stabilitáshoz való gyors hozzájárulás, hatékony válaszadással azon feltételek megőrzésének, megteremtésének vagy helyreállításának elősegítése érdekében, amelyek elengedhetetlenek az Unió külső politikáinak és tevékenységeinek megfelelő végrehajtásához az EUSZ 21. cikkével összhangban;
b)
a konfliktusok megelőzéséhez és a válságokat megelőző és az azokat követő helyzetek kezelésére és a békeépítésre való kapacitás és felkészültség biztosításához való hozzájárulás a; valamint
c)
a békét, a nemzetközi biztonságot és a stabilitást fenyegető globális és régiókon átnyúló konkrét veszélyek kezelése.
2. cikk
Az uniós támogatás összehangoltsága és kiegészítő jellege
(1) A Bizottság biztosítja, hogy az e rendelet alapján elfogadott intézkedések összhangban legyenek az Uniónak a partnerországokra vonatkozó átfogó stratégiai szakpolitikai keretével, és különösen a (2) bekezdésben említett intézkedések céljaival, valamint az egyéb vonatkozó uniós intézkedésekkel.
(2) Az e rendelet alapján elfogadott intézkedések kiegészíthetik az EUSZ V. címe és az EUMSZ ötödik része alapján elfogadott intézkedéseket, és azokkal összhangban kell lenniük. Az e rendelet alapján elfogadott intézkedések során kellően figyelembe kell venni az Európai Parlament véleményét.
(3) Az e rendelet alapján nyújtott uniós támogatás ki kell, hogy egészítse az uniós külső támogatási eszközök alapján nyújtott támogatásokat; a támogatás nyújtására csak olyan esetekben kerül sor, amelyekben az említett eszközök alapján nem adható megfelelő és hatékony válasz, és oly módon kell azt megtervezni és végrehajtani, hogy - adott esetben - az említett egyéb eszközök keretében történő tevékenységek folytonossága megvalósuljon.
(4) Lehetőség szerint a következő átfogó kérdéseket kell figyelembe venni, a programozás során is:
a)
a demokrácia és a jó kormányzás előmozdítása;
b)
az emberi jogok és a humanitárius jog, a gyermekek jogait és az őslakos népek jogait is beleértve;
c)
megkülönböztetésmentesség;
d)
a nemek közötti egyenlőség és a nők társadalmi szerepvállalásának növelése;
e)
konfliktusmegelőzés; és
f)
éghajlatváltozás.
(5) Az 1257/96/EK tanácsi rendelet (8) és az 1313/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat (9) hatálya alá tartozó és e jogalkotási aktusok alapján finanszírozható tevékenységek e rendelet alapján nem finanszírozhatók.
(6) Az uniós és a nemzeti támogatási intézkedések hatékonyságának és kiegészítő jellegének javítása, valamint a kettős finanszírozás elkerülése érdekében a Bizottság mind döntéshozatali, mind gyakorlati szinten biztosítja az uniós tevékenységek közötti, valamint a tagállami tevékenységekkel való szoros koordinációt. Ennek érdekében a tagállamok és a Bizottság információcsere-rendszert működtetnek. A Bizottság kezdeményezéseket tehet a fenti koordináció előmozdítására. A Bizottság ezen túlmenően biztosítja a többoldalú, regionális és szubregionális szervezetekkel, valamint más támogatókkal folytatott koordinációt és együttműködést.
II. CÍM
AZ UNIÓS TÁMOGATÁS TÍPUSAI
3. cikk
Támogatás válsághelyzetben vagy kialakuló válsághelyzetben a konfliktusok megelőzése érdekében
(1) Az Unió technikai és pénzügyi segítségnyújtást biztosít az 1. cikk (4) bekezdésének a) pontjában meghatározott egyedi célkitűzések megvalósítása érdekében az alábbi kivételes és előre nem látott helyzetekben:
a)
szükséghelyzet, válsághelyzet vagy kialakuló válsághelyzet;
b)
a demokráciát, a közrendet, az emberi jogok és az alapvető szabadságjogok védelmét vagy az egyének - és különösen az instabil helyzetekben elkövetett nemi alapú erőszaknak kitett egyének - védelmét és biztonságát fenyegető helyzet; vagy
c)
olyan helyzet, amely fegyveres összetűzéshez vagy az érintett harmadik ország(ok) súlyos destabilizálódásához vezethet.
Az ilyen segítségnyújtás olyan helyzetekre is irányulhat, amelyekben az Unió harmadik országokkal való együttműködésének részleges vagy teljes felfüggesztése érdekében nemzetközi megállapodások rendelkezéseinek lényeges elemeire hivatkozott.
(2) Az (1) bekezdésben említett technikai és pénzügyi segítségnyújtás a következőkre terjedhet ki:
a)
a nemzetközi és regionális szervezetek, valamint állami vagy civil társadalmi szereplők által a bizalomépítés, a közvetítés, a párbeszéd és a megbékélés érdekében kifejtett erőfeszítések támogatása technikai és logisztikai segítségnyújtással;
b)
az ENSZ Biztonsági Tanácsának a nőkről, a békéről és a biztonságról szóló határozatai végrehajtásának a támogatása, különösen az instabil, konfliktushelyzetben vagy konfliktust követő helyzetben lévő országokban;
c)
a nemzetközi joggal összhangban felhatalmazott átmeneti kormányzat létrehozásának és működésének a támogatása;
d)
demokratikus, pluralista állami intézmények kialakításának a támogatása, beleértve azokat az intézkedéseket, amelyek célja a nők szerepének növelése az ilyen intézményekben, valamint a hatékony polgári közigazgatás és a biztonsági rendszer polgári ellenőrzésének megteremtése, továbbá azokat az intézkedéseket, amelyek megerősítik a terrorizmus, a szervezett bűnözés és a tiltott kereskedelem valamennyi formája elleni küzdelemben részt vevő bűnüldöző és igazságügyi hatóságok kapacitását;
e)
nemzetközi büntetőbíróságok és ad hoc nemzeti bíróságok, igazságfeltáró és békéltető bizottságok, továbbá az emberi jogi panaszok törvényes rendezésére szolgáló, valamint tulajdonjogi követelésekkel és azok megítélésével kapcsolatos olyan mechanizmusok támogatása, amelyeket az emberi jogok és a jogállamiság nemzetközi normáival összhangban hoztak létre;
f)
az alapinfrastruktúra, a lakhatás, a középületek, a gazdasági javak és az alapvető termelő kapacitás helyreállításának és újjáépítésének a megkezdéséhez szükséges intézkedések, valamint a gazdasági tevékenység újraindításához, a munkahelyteremtéshez és a fenntartható társadalmi fejlődéshez szükséges minimumfeltételek kialakításához szükséges egyéb intézkedések támogatása;
g)
a volt katonák leszerelését és családjukkal együtt a civil társadalomba történő újrabeilleszkedését, valamint - adott esetben - hazatelepülésüket segítő polgári intézkedések, továbbá a gyermek- és a női katonák helyzetének megoldását célzó intézkedések támogatása;
h)
a fegyveres erők átszervezésének társadalmi hatásait mérséklő intézkedések támogatása;
i)
a gyalogsági aknák, fel nem robbant hadianyag- vagy háborús robbanóanyag-maradványok polgári lakosságra gyakorolt társadalmi-gazdasági hatásának kezelésére irányuló intézkedések támogatása, az uniós együttműködési politikák és azok célkitűzéseinek keretében. Az e rendelet keretében finanszírozott tevékenységek magukban foglalhatják többek között a veszélyekkel kapcsolatos képzést, az aknakeresést és aknamentesítést, valamint ezzel összefüggésben a készletek megsemmisítését;
j)
a lőfegyverek, kézifegyverek és könnyűfegyverek jogellenes használata és megszerzése elleni küzdelmet ösztönző intézkedések támogatása az uniós együttműködési politikák és azok célkitűzéseinek keretében;
k)
a nők és a gyermekek válság- és konfliktushelyzetekben fennálló sajátos szükségleteinek biztosítását célzó intézkedések támogatása, beleértve a nemi alapú erőszakkal szembeni kiszolgáltatottságukat is;
l)
a fegyveres konfliktusok áldozatai rehabilitációjának és újrabeilleszkedésének a támogatása, beleértve a nők és gyermekek sajátos szükségleteit biztosító intézkedéseket is;
m)
az emberi jogok és az alapvető szabadságok, a demokrácia, a jogállamiság és az ezekhez kapcsolódó nemzetközi jogi okmányok tiszteletben tartását elősegítő és védelmét szolgáló intézkedések támogatása;
n)
válsághelyzetekben vagy kialakuló válsághelyzetekben, illetve békeépítés során a természeti erőforrásokhoz való méltányos hozzáférést és ezen erőforrások átlátható kezelését elősegítő társadalmi-gazdasági intézkedések támogatása;
o)
a hirtelen népességmozgások által a politikai és biztonsági helyzetre gyakorolt potenciális hatások kezelését célzó intézkedések támogatása, beleértve a válsághelyzetben vagy kialakuló válsághelyzetekben, illetve békeépítés során a befogadó közösségek szükségleteinek biztosítását támogató intézkedéseket is;
p)
a civil társadalom fejlődését és szerveződését, valamint a politikai folyamatban való részvételét elősegítő intézkedések támogatása, beleértve a nők ezen folyamatokban betöltött szerepének fokozását, valamint a független, sokszínű és professzionális média ösztönzését célzó intézkedéseket is;
q)
uniós humanitárius és polgári védelmi segítségnyújtás hiányában, illetve annak kiegészítéseképpen a stabilitást fenyegető, természeti vagy az ember okozta katasztrófákra és a járványokkal kapcsolatos közegészségügyi veszélyekre adott válaszintézkedések támogatása.
(3) Az e cikk (1) bekezdésében említett helyzetekben az Unió az e cikk (2) bekezdésének hatálya alá kifejezetten nem tartozó technikai és pénzügyi segítségnyújtást is biztosíthat. Ezt a támogatást a 7. cikk (2) bekezdésében említett azon rendkívüli támogatási intézkedésekre kell korlátozni, amelyek teljesítik a következő feltételeket:
a)
mind az e rendelet általános hatálya alá, mind pedig az 1. cikk (4) bekezdésének a) pontjában foglalt egyedi célkitűzések körébe tartoznak;
b)
a 7. cikk (2) bekezdésében megállapított időtartamra korlátozódnak;
c)
főszabály szerint más uniós külső támogatási eszközök vagy az e rendelet egyéb elemei alapján lennének támogatásra jogosultak, azonban a helyzetre való gyors reagálás szükségessége miatt rájuk a válság vagy a kialakuló válság esetén alkalmazandó intézkedések vonatkoznak.
4. cikk
A konfliktusmegelőzéshez, a békeépítéshez, a válsághelyzetekre való felkészültséghez nyújtott támogatás
(1) Az Unió technikai és pénzügyi támogatást nyújt az 1. cikk (4) bekezdésének b) pontjában meghatározott egyedi célkitűzések megvalósításához. Ennek a támogatásnak az Unió és partnerei konfliktusmegelőzési, békeépítési, valamint a válságot megelőző és az azt követő szükségleteket célzó kapacitásának - az Egyesült Nemzetek Szervezetével és más nemzetközi, regionális és szubregionális szervezetekkel, valamint az állami és a civil társadalmi szereplőkkel szoros együttműködésben történő - kiépítésére és megerősítésére szolgáló intézkedések támogatására kell kiterjednie, az alábbiakra irányuló erőfeszítéseikkel összefüggésben:
a)
a korai előrejelzés és a konfliktusérzékeny kockázatelemzés előmozdítása a szakpolitika kialakításában és végrehajtásban;
b)
a bizalomépítés, a közvetítés, a párbeszéd és a megbékélés elősegítése, valamint az ezekhez kapcsolódó kapacitásépítés, különös tekintettel a közösségek között kialakuló feszültségekre;
c)
a polgári stabilizációs missziókban való részvételi és telepítési kapacitások megerősítése;
d)
a konfliktus utáni helyreállítás és a politikai és biztonsági helyzetre kiható katasztrófák utáni helyreállítás javítása;
e)
annak megakadályozása, hogy a természeti erőforrásokat konfliktusok finanszírozására használják fel, valamint - különösen ami a természeti erőforrások kitermelésére és kereskedelmére vonatkozó hatékony belföldi ellenőrzés végrehajtását illeti - az olyan kezdeményezések érdekeltek általi betartásának támogatása, mint például a kimberley-i folyamat tanúsítási rendszere.
(2) Az e cikk szerinti intézkedések:
a)
kiterjednek a know-how átadására, az információcserére és a legjobb gyakorlatok megosztására, a kockázat- vagy fenyegetettségértékelésre, a kutatásra és az elemzésre, a korai előrejelző rendszerekre, a képzésekre és a szolgáltatásnyújtásra;
b)
hozzájárulnak a békeépítéssel kapcsolatos kérdésekről folytatott strukturális párbeszéd javításához;
c)
kiterjedhetnek a békeépítést és az államépítést támogató tevékenységek végrehajtásához nyújtott technikai és pénzügyi támogatásra.
5. cikk
A globális és a régiókon átnyúló, valamint a kialakulóban lévő fenyegetések kezeléséhez nyújtott támogatás
(1) Az Unió technikai és pénzügyi támogatást nyújt az 1. cikk (4) bekezdésének c) pontjában meghatározott egyedi célkitűzések megvalósításához az alábbi területeken:
a)
a közrendet, az egyének védelmét és biztonságát, a kritikus infrastruktúrát és a közegészséget érintő fenyegetések;
b)
a vegyi, biológiai, radiológiai és nukleáris anyagokhoz vagy szerekhez kapcsolódó kockázatok mérséklése és az azokra való felkészültség, legyenek azok szándékos, véletlen vagy természeti eredetű kockázatok;
(2) Az (1) bekezdés a) pontjában hivatkozott területeken nyújtott támogatásnak az alábbiakra irányuló intézkedések elősegítésére kell kiterjednie:
a)
a terrorizmus, a szervezett bűnözés, ideértve a számítástechnikai bűnözést, továbbá a tiltott kereskedelem valamennyi formája elleni küzdelemben, valamint az illegális kereskedelem és árutovábbítás tényleges ellenőrzésében részt vevő bűnüldöző, igazságügyi és polgári hatóságok kapacitásának megerősítése.
b)
a kritikus infrastruktúrát, így például a nemzetközi szállítást - beleértve a személy- és áruszállítást -, az energiával kapcsolatos tevékenységeket és az energiaelosztást, továbbá az elektronikus információs és kommunikációs hálózatokat érintő fenyegetések kezelése. Ezen intézkedéseknek külön hangsúlyt kell fektetniük a régiókon átnyúló együttműködésre, valamint a kockázati tudatossággal, a sebezhetőségi elemzésekkel, a vészhelyzeti felkészültséggel, a riasztás és annak következményei kezelésével kapcsolatos nemzetközi normák alkalmazására;
c)
a közegészséget fenyegető jelentős veszélyekre, többek között a hirtelen kialakuló és esetlegesen több államot érintő járványokra való megfelelő reagálás biztosítása;
d)
az éghajlatváltozás által gyakorolt, a békét és a biztonságot esetlegesen destabilizáló, globális és több régióra kiterjedő hatások kezelése.
(3) A (2) bekezdés a) pontjában említett intézkedések vonatkozásában:
a)
elsőbbséget kell biztosítani a két vagy több olyan harmadik ország részvételével folytatott, régiókon átnyúló együttműködésnek, amelyek egyértelmű politikai hajlandóságot mutatnak a felmerülő problémák kezelésére. A terrorizmus elleni küzdelem terén folytatott együttműködés megvalósítható egy-egy országgal, régióval, illetve nemzetközi, regionális vagy szubregionális szervezettel is;
b)
külön hangsúlyt kell fektetni a jó kormányzásra, és összhangban kell állniuk a nemzetközi joggal;
c)
a terrorizmus elleni küzdelemben érintett hatóságok támogatását illetően előnyben kell részesíteni a terrorizmus elleni jogszabályok továbbfejlesztésére és megszilárdítására, a pénzügyi, a vámügyi és a bevándorlási jogszabályok végrehajtására és az azokkal kapcsolatos gyakorlatra, a legmagasabb szintű nemzetközi normákkal összehangolt és a nemzetközi jognak megfelelő bűnüldözési eljárások kialakítására, a demokratikus ellenőrzés és az intézményi felügyeleti mechanizmusok megerősítésére, valamint az erőszakos radikalizálódás megelőzésére vonatkozó támogatási intézkedéseket;
d)
a kábítószerrel kapcsolatos problémák kezeléséhez nyújtott támogatást illetően kellő figyelmet kell fordítani arra a nemzetközi együttműködésre, amelynek célja a kereslet, az előállítás és az ártalmak csökkentése érdekében alkalmazott legjobb gyakorlatok előmozdítása.
(4) Az (1) bekezdés b) pontjában hivatkozott területeken nyújtott támogatásnak az alábbiakra irányuló intézkedések elősegítésére kell kiterjednie:
a)
a védelmi célú kutatás alternatívájaként polgári kutatási tevékenységek előmozdítása;
b)
a polgári kutatási programok keretében érzékeny vegyi, biológiai, radiológiai és nukleáris anyagok vagy szerek tárolására vagy kezelésére szolgáló polgári létesítményekkel kapcsolatos biztonsági gyakorlatok javítása;
c)
a fegyverkezéshez kapcsolódó, de védelmi programhoz már nem tartozó létesítmények és helyszínek leszereléséhez, helyreállításához vagy átalakításához szükséges polgári infrastruktúrák létrehozásának és a vonatkozó polgári tanulmányok készítésének támogatása az uniós együttműködési politikák és azok céljai keretében;
d)
a vegyi, biológiai, radiológiai és nukleáris anyagok vagy szerek (többek között az előállításukhoz szükséges eszközök és hordozóeszközeik) tiltott kereskedelmének tényleges ellenőrzését kidolgozásában és végrehajtásában részt vevő illetékes polgári hatóságok kapacitásának megerősítése;
e)
a kettős felhasználású termékek kivitele hatékony ellenőrzésének bevezetésére és végrehajtására szolgáló jogi keret és intézményi kapacitások kialakítása, ideértve a regionális együttműködési intézkedéseket is;
f)
a hatékony polgári katasztrófavédelem, a vészhelyzeti tervezés és a válságreagálás, valamint a helyreállító intézkedésekhez szükséges kapacitás kialakítása.
III. CÍM
PROGRAMOZÁS ÉS VÉGREHAJTÁS
6. cikk
Általános keret
Az uniós támogatást a 236/2014/EU rendelettel és a következő intézkedésekkel összhangban kell végrehajtani:
a)
a 7. cikk szerinti rendkívüli támogatási intézkedések és átmeneti intézkedési programok;
b)
a 8. cikk szerinti tematikus stratégiai dokumentumok és többéves indikatív programok;
c)
éves cselekvési programok, egyedi intézkedések és különleges intézkedések;
d)
kísérő intézkedések.
7. cikk
Rendkívüli támogatási intézkedések és átmeneti intézkedési programok
(1) A 3. cikk szerinti uniós támogatást rendkívüli támogatási intézkedések és átmeneti intézkedési programok útján kell elérhetővé tenni.
(2) A Bizottság a 3. cikk (3) bekezdésében meghatározott feltételeket teljesítő rendkívüli támogatási intézkedéseket fogadhat el a 3. cikk (1) bekezdésében említett helyzetekben. Az ilyen rendkívüli támogatási intézkedések időtartama legfeljebb 18 hónap lehet, de a végrehajtásukat hátráltató objektív és előre nem látható akadályok esetén ez az időtartam kétszer - alkalmanként legfeljebb hat hónappal - meghosszabbítható összesen legfeljebb 30 hónapra, feltéve, hogy nem emelik meg az adott intézkedés pénzügyi összegét.
Elhúzódó válság és konfliktus esetében a Bizottság egy második, legfeljebb 18 hónap időtartamú rendkívüli támogatási intézkedést is elfogadhat.
Az első albekezdésben említett rendkívüli támogatási intézkedés és a második albekezdésben említett rendkívüli támogatási intézkedés együttes időtartama nem haladhatja meg a 36 hónapot.
(3) Amennyiben a rendkívüli támogatási intézkedés költsége meghaladja a 20 000 000 EUR-t, akkor azt a 236/2014/EU rendelet 16. cikkének (3) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárással összhangban kell elfogadni.
(4) A legfeljebb 20 000 000 EUR költségű rendkívüli támogatási intézkedések elfogadása vagy meghosszabbítása előtt a Bizottság tájékoztatja a Tanácsot az intézkedések jellegéről és céljairól, valamint a tervezett pénzügyi összegekről. A Bizottság hasonlóképpen tájékoztatja a Tanácsot azt megelőzően is, hogy a már elfogadott rendkívüli támogatási intézkedéseken jelentős tartalmi módosításokat hajtana végre. Az Unió külső tevékenységeinek összhangja érdekében a Bizottság az ilyen intézkedések tervezése és végrehajtása során egyaránt figyelembe veszi a Tanács vonatkozó szakpolitikai megközelítését.
(5) A rendkívüli támogatási intézkedések elfogadását követően a lehető leghamarabb, de legkésőbb három hónapon belül a Bizottság jelentést tesz az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, amelyben áttekintést nyújt az elfogadott intézkedések jellegéről, hátteréről és indokolásáról, beleértve azt is, hogy az intézkedések mennyiben egészítik ki a folyamatban lévő, illetve a tervezett uniós reagálást.
(6) A Bizottság a 236/2014/EU rendelet 16. cikkének (3) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárással összhangban átmeneti intézkedési programokat fogadhat el az Unió külső együttműködési politikáinak hatékony végrehajtásához szükséges alapvető feltételek megteremtése, illetve helyreállítása érdekében.
Az átmeneti intézkedési programoknak a rendkívüli támogatási intézkedésekre kell épülniük.
(7) A Bizottság megfelelő módon, kellő időben tájékoztatja az Európai Parlamentet a 3. cikk szerinti uniós támogatás - többek között a tervezett pénzügyi összegek - tervezéséről és végrehajtásáról, továbbá az említett támogatás jelentős módosításairól vagy hosszabbításairól is tájékoztatja az Európai Parlamentet.
8. cikk
Tematikus stratégiai dokumentumok és többéves indikatív programok
(1) A 4. és 5. cikk szerinti támogatás végrehajtásának általános alapjául a tematikus stratégiai dokumentumoknak kell szolgálniuk. A tematikus stratégiai dokumentumoknak keretet kell nyújtaniuk az Unió és az érintett partnerországok vagy -régiók közötti együttműködéshez.
(2) A tematikus stratégiai dokumentumokat a segélyhatékonysági alapelveknek - például a partnerségre, a koordinációra és adott esetben a harmonizációra - megfelelően kell elkészíteni és végrehajtani. Ennek érdekében a tematikus stratégiai dokumentumoknak összhangban kell állniuk a külső támogatásra vonatkozó más uniós eszközök alapján jóváhagyott vagy elfogadott programozási dokumentumokkal, és azokkal nem lehetnek átfedésben.
A tematikus stratégiai dokumentumoknak elvben az Unió - vagy adott esetben a megfelelő tagállamok - és az érintett partnerországok vagy -régiók között folytatott párbeszéden kell alapulniuk, bevonva a civil társadalmat, továbbá a regionális és a helyi hatóságokat annak biztosítása érdekében, hogy az érintett országok vagy régiók kellő felelősséget vállalhassanak a programozási folyamatban.
Az Unió és annak tagállamai a programozási folyamat korai szakaszában konzultációt folytatnak egymással abból a célból, hogy az együttműködési tevékenységeik összhangját és egymást kiegészítő jellegét előmozdítsák.
(3) Minden egyes tematikus stratégiai dokumentumot többéves indikatív programnak kell kísérnie, amely összegzi az uniós finanszírozásra kiválasztott kiemelt területeket, az egyedi célkitűzéseket, a várt eredményeket, a teljesítménymutatókat és az uniós támogatás időkeretét.
A többéves indikatív programban meg kell határozni az abban szereplő egyes programok indikatív pénzügyi keretét, figyelemmel az érintett partnerországok vagy -régiók szükségleteire és egyedi nehézségeire. A pénzügyi keret szükség esetén összegsáv formájában is megadható.
(4) A Bizottság a 236/2014/EU rendelet 16. cikkének (3) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárással összhangban hagyja jóvá a tematikus stratégiai dokumentumokat, illetve fogadja el a többéves indikatív programokat. Az említett eljárást az olyan érdemi felülvizsgálatokra is alkalmazni kell, amelyek a tematikus stratégiai dokumentum és a többéves indikatív program jelentős módosítását eredményezik.
(5) A 236/2014/EU rendelet 16. cikkének (3) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás nem alkalmazandó a tematikus stratégiai dokumentumok és a többéves indikatív programok olyan nem érdemi módosításaira vagy technikai kiigazításaira, amelyek alapján finanszírozást csoportosítanak át az indikatív pénzügyi kereten belüli, kiemelt területek között, illetve a kiinduló indikatív pénzügyi keretet legfeljebb 20 %-kal, de 10 000 000 EUR-t meg nem haladó összeggel növelik vagy csökkentik, feltéve, hogy ezek a módosítások vagy technikai kiigazítások nem érintik az említett dokumentumokban meghatározott kiemelt területeket és célkitűzéseket.
Ez esetben a módosításokat vagy technikai kiigazításokat haladéktalanul közölni kell az Európai Parlamenttel és a tagállamoknak a 11. cikkben említett bizottságba delegált képviselőivel.
(6) Amennyiben azt az Unió gyors reagálását igénylő sürgősségi szempontok kellőképpen indokolják a Bizottság a(z) 236/2014/EU rendelet 16. cikkének (4) bekezdésében említett sürgősségi eljárással összhangban módosíthatja a tematikus stratégiai dokumentumokat és a többéves indikatív programokat.
(7) A 236/2014/EU rendelet 17. cikkében említett félidős felülvizsgálati jelentés közzétételét követően végrehajtott programozási vagy program-felülvizsgálati tevékenység során figyelembe kell venni a jelentésben foglalt eredményeket, megállapításokat és következtetéseket.
9. cikk
Civil társadalom
Az e rendelet szerinti intézkedések előkészítése, programozása, végrehajtása és monitoringja során - lehetőség és szükség szerint - konzultálni kell a civil társadalommal.
10. cikk
Emberi jogok
(1) A Bizottság gondoskodik arról, hogy az e rendelet szerint elfogadott, a terrorizmus és a szervezett bűnözés elleni küzdelemmel kapcsolatos intézkedések végrehajtása összhangban legyen a nemzetközi joggal, és azon belül a nemzetközi humanitárius joggal.
(2) Az emberi jogokra és a demokráciára vonatkozó uniós stratégiai keretnek és cselekvési tervnek megfelelően a Bizottság operatív iránymutatást dolgoz ki annak biztosítása érdekében, hogy az emberi jogokat figyelembe vegyék az (1) bekezdésben említett intézkedések tervezése és végrehajtása során, különös tekintettel a kínzás és más kegyetlen, embertelen vagy megalázó bánásmód megelőzésére, valamint a jogszerű eljárásnak - többek között az ártatlanság vélelmének, a tisztességes eljáráshoz és a védelemhez való jognak - a tiszteletben tartására. Az emberi jogi szempontnak a kiberbiztonságra és a számítástechnikai bűnözés elleni küzdelemre irányuló intézkedésekben is egyértelműen meg kell nyilvánulnia.
(3) A Bizottság gondosan figyelemmel kíséri az (1) bekezdésben említett intézkedések végrehajtását, annak érdekében, hogy biztosítsa az emberi jogi kötelezettségeknek valómegfelelést. A Bizottság erre vonatkozóan tájékoztatást nyújt a rendszeres jelentéstétel során.
IV. CÍM
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
11. cikk
A Bizottság
A Bizottság munkáját egy bizottság (a továbbiakban: a stabilitást és a békét szolgáló eszközzel foglalkozó bizottság) segíti. A bizottság a 182/2011/EU rendelet szerinti bizottság.
12. cikk
Európai Külügyi Szolgálat
Ezt a rendeletet a 2010/427/EU határozattal - és különösen annak 9. cikkével - összhangban kell alkalmazni.
13. cikk
Pénzügyi keretösszeg
(1) Az e rendelet végrehajtására elkülönített pénzügyi keretösszeg a 2014-től-2020-ig tartó időszakra 2 338 719 000 EUR.
(2) Az éves előirányzatokat az Európai Parlament és a Tanács engedélyezi a többéves pénzügyi keretben meghatározott korlátokon belül.
(3) A 2014-től 2020-ig tartó időszakban:
a)
a pénzügyi keretösszeg legalább 70 százalékpontját a 3. cikkben szereplő intézkedésekre;
b)
a pénzügyi keretösszeg kilenc százalékpontját pedig a 4. cikkben szereplő intézkedésekre kell fordítani.
14. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetésének napját követő napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől2020. december 31-ig kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2014. március 11-én.