ROZHODNUTÍ RADY
ze dne 15. července 2013,
kterým se některé členské státy opravňují, aby v zájmu Evropské unie ratifikovaly protokol, kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963, nebo k němu přistoupily, jakož i učinily prohlášení ohledně uplatňování příslušných vnitřních pravidel práva Unie
(2013/434/EU)
RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 81 odst. 2 ve spojení s čl. 218 odst. 6 písm. a) této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
s ohledem na souhlas Evropského parlamentu,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Unie usiluje o vytvoření společného soudního prostoru založeného na zásadě vzájemného uznávání soudních rozhodnutí.
(2)
Protokol ze dne 12. září 1997 (dále jen „protokol z roku 1997“), kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963 (dále jen „Vídeňská úmluva“), byl vyjednán s cílem zlepšit odškodnění obětí škod způsobených jadernými událostmi. Je tudíž žádoucí, aby se v členských státech, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy, uplatňovala ustanovení protokolu z roku 1997.
(3)
Unie má výlučnou pravomoc, pokud jde o články XI a XII Vídeňské úmluvy v znění protokolu z roku 1997, pokud se jejich ustanovení týkají pravidel stanovených nařízením Rady (ES) č. 44/2001 ze dne 22. prosince 2000 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (1). Nařízení Rady (ES) č. 44/2001 bude ke dni 10. ledna 2015 nahrazeno nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 1215/2012 ze dne 12. prosince 2012 o příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí v občanských a obchodních věcech (2). Členské státy si ponechávají pravomoc v záležitostech, na něž se vztahuje protokol z roku 1997 a jež se netýkají práva Unie. Vzhledem k obsahu a záměru protokolu z roku 1997 nelze přijetí ustanovení protokolu spadajících do pravomoci Unie oddělit od ustanovení, která spadají do pravomoci členských států.
(4)
Vídeňská úmluva ani protokol z roku 1997 neumožňují účast regionálním organizacím pro hospodářskou integraci. Unie se proto nemůže stát smluvní stranou protokolu z roku 1997.
(5)
Členské státy, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy, a před přistoupením k Evropské unii protokol z roku 1997 neratifikovaly, by proto měly být oprávněny protokol z roku 1997 v zájmu Unie ratifikovat nebo k němu přistoupit.
(6)
Dvanáct členských států Unie, konkrétně Belgie, Německo, Řecko, Španělsko, Francie, Itálie, Nizozemsko, Portugalsko, Slovinsko, Finsko, Švédsko a Spojené království jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy o odpovědnosti vůči třetím stranám v oblasti jaderné energie ze dne 29. července 1960, pozměněné dodatkovým protokolem ze dne 28. ledna 1964 a protokolem ze dne 16. listopadu 1982 (dále jen „Pařížská úmluva“). Pařížská úmluva stanoví režim pro odškodnění obětí škod způsobených jadernými událostmi, který vychází z podobných zásad jako Vídeňská úmluva. Protokol ze dne 12. února 2004 (dále jen „protokol z roku 2004“), kterým se mění Pařížská úmluva, zlepšuje odškodnění obětí škod způsobených jadernými událostmi. Členské státy, které jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy, byly oprávněny rozhodnutími Rady 2004/294/ES (3) a 2007/727/ES (4), aby protokol z roku 2004 v zájmu tehdejšího Společenství ratifikovaly nebo k němu přistoupily. Je proto objektivně opodstatněné, aby toto rozhodnutí nebylo určeno těm členským státům, které jsou smluvními stranami Pařížské úmluvy a nikoli Vídeňské úmluvy.
(7)
Pět členských států Unie, konkrétně Irsko, Kypr, Lucembursko, Malta a Rakousko, kromě toho není smluvními stranami ani Vídeňské úmluvy, ani Pařížské úmluvy. Vzhledem k tomu, že protokol z roku 1997 mění Vídeňskou úmluvu a že nařízení (ES) č. 44/2001 opravňuje členské státy vázané uvedenou úmluvou, aby pokračovaly v uplatňování pravidel stanovených v úmluvě, která se týkají příslušnosti a uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, je objektivně opodstatněné, aby bylo toto rozhodnutí určeno pouze těm členským státům, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy. Irsko, Kypr, Lucembursko, Malta a Rakousko by se tedy měly i nadále řídit pravidly obsaženými v nařízení (ES) č. 44/2001 a používat je pro oblast upravenou Vídeňskou úmluvou a protokolem z roku 1997, kterým se uvedená úmluva mění.
(8)
V důsledku toho se použití ustanovení protokolu z roku 1997, pokud jde o Unii, omezí pouze na ty členské státy, které jsou smluvními stranami Vídeňské úmluvy v okamžiku přijetí tohoto rozhodnutí.
(9)
Pravidla týkající se uznávání a výkonu soudních rozhodnutí, která jsou stanovena v článku XII Vídeňské úmluvy ve znění článku 14 protokolu z roku 1997, by neměla mít přednost před pravidly upravujícími řízení o uznávání a výkonu soudních rozhodnutí stanovenými v nařízení (ES) č. 44/2001. Členské státy, jež jsou tímto rozhodnutím oprávněny ratifikovat protokol z roku 1997 nebo k němu přistoupit, by tudíž měly učinit prohlášení stanovené v tomto rozhodnutí, aby bylo zajištěno uplatňování příslušných pravidel Unie.
(10)
Spojené království a Irsko, na něž se vztahuje Protokol č. 21 o postavení Spojeného království a Irska s ohledem na prostor svobody, bezpečnosti a práva připojený ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se účastní přijímání a používání tohoto rozhodnutí.
(11)
V souladu s články 1 a 2 Protokolu č. 22 o postavení Dánska, připojeného ke Smlouvě o Evropské unii a ke Smlouvě o fungování Evropské unie, se Dánsko neúčastní přijímání tohoto rozhodnutí, a toto rozhodnutí pro ně není závazné ani použitelné,
PŘIJALA TOTO ROZHODNUTÍ:
Článek 1
Rada opravňuje Bulharsko, Českou republiku, Estonsko, Litvu, Maďarsko, Polsko a Slovensko, aby v zájmu Unie ratifikovaly protokol ze dne 12. září 1997, kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963, nebo k němu přistoupily.
Znění protokolu z roku 1997 se připojuje k tomuto rozhodnutí.
Článek 2
Rada opravňuje Bulharsko, Českou republiku, Estonsko, Litvu, Maďarsko, Polsko a Slovensko, aby učinily následující prohlášení:
„Soudní rozhodnutí v záležitostech, na něž se vztahuje Protokol ze dne 12. září 1997, kterým se mění Vídeňská úmluva o občanskoprávní odpovědnosti za jaderné škody ze dne 21. května 1963, vydaná soudem některého členského státu Evropské unie, jenž je smluvní stranou tohoto protokolu, jsou uznávána a vykonatelná v [název členského státu činícího prohlášení] v souladu s příslušnými pravidly Evropské unie v této oblasti.“
Článek 3
Toto rozhodnutí vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Článek 4
Toto rozhodnutí je určeno Bulharské republice, České republice, Estonské republice, Litevské republice, Maďarsku, Polské republice a Slovenské republice v souladu se Smlouvami.
V Bruselu dne 15. července 2013.
A TANÁCS HATÁROZATA
(2013. július 15.)
egyes tagállamoknak az atomkárokért való polgári jogi felelősségről szóló, 1963. május 21-i Bécsi Egyezményt módosító jegyzőkönyv Európai Unió érdekében történő megerősítésére vagy az ahhoz történő csatlakozásra, valamint a vonatkozó belső uniós jogszabályok alkalmazásáról szóló nyilatkozat tételére való felhatalmazásáról
(2013/434/EU)
AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 81. cikke (2) bekezdésére, összefüggésben 218. cikke (6) bekezdésének a) pontjával,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
tekintettel az Európai Parlament egyetértésére,
mivel:
(1)
Az Unió egy, a bírósági határozatok kölcsönös elismerésének elvén alapuló közös igazságügyi térség létrehozására törekszik.
(2)
Az atomkárokért való polgári jogi felelősségről szóló, 1963. május 21-i Bécsi Egyezményt (a továbbiakban: a Bécsi Egyezmény) módosító, 1997. szeptember 12-i jegyzőkönyv (a továbbiakban: az 1997. évi jegyzőkönyv) elfogadásának célja az volt, hogy elősegítse a nukleáris incidensek által okozott károk áldozatainak kártalanítását. Ennélfogva kívánatos, hogy az 1997. évi jegyzőkönyv rendelkezései alkalmazandók legyenek azokban a tagállamokban, amelyek a Bécsi Egyezmény szerződő felei.
(3)
Az Unió kizárólagos hatáskörrel rendelkezik az 1997. évi jegyzőkönyvvel módosított Bécsi Egyezmény XI. és XII. cikke tekintetében, amennyiben ezek rendelkezései érintik a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2000. december 22-i 44/2001/EK tanácsi rendeletben (1) megállapított szabályokat. A 44/2001/EK tanácsi rendelet helyébe 2015. január 10-től a polgári és kereskedelmi ügyekben a joghatóságról, valamint a határozatok elismeréséről és végrehajtásáról szóló, 2012. december 12-i 1215/2012/EU európai parlamenti és tanácsi rendelet (2) lép. A tagállamok továbbra is fenntartják hatáskörüket az 1997. évi jegyzőkönyv hatálya alá tartozó, de uniós jogot nem érintő ügyekben. Tekintettel az 1997. évi jegyzőkönyv tárgyára és céljára, a jegyzőkönyv uniós hatáskörbe tartozó rendelkezéseinek elfogadása nem választható el a tagállamok hatáskörébe tartozó rendelkezésektől.
(4)
Regionális gazdasági integrációs szervezetek nem lehetnek a Bécsi Egyezmény és az 1997. évi jegyzőkönyv részes felei. Ennek következtében az Unió nem válhat az 1997. évi jegyzőkönyv szerződő felévé.
(5)
Azokat a tagállamokat, amelyek a Bécsi Egyezmény szerződő felei, ám amelyek nem erősítették meg az 1997. évi jegyzőkönyvet az Unióhoz való csatlakozásukat megelőzően, fel kell hatalmazni arra, hogy az Unió érdekében erősítsék meg az 1997. évi jegyzőkönyvet vagy csatlakozzanak ahhoz.
(6)
Az Unió tagállamai közül tizenketten nevezetesen Belgium, Németország, Görögország, Spanyolország, Franciaország, Olaszország, Hollandia, Portugália, Szlovénia, Finnország, Svédország és az Egyesült Királyság,, és - szerződő felei az 1964. január 28-i kiegészítő jegyzőkönyvvel és az 1982. november 16-i jegyzőkönyvvel módosított, az atomenergia területén való polgári jogi felelősségről szóló, 1960. július 29-i Párizsi Egyezménynek (a továbbiakban: a Párizsi Egyezmény). A Párizsi Egyezmény a Bécsi Egyezményben foglaltakhoz hasonló elvek alapján létrehozza a nukleáris incidensek áldozatainak kártalanítására vonatkozó rendszert. A Párizsi Egyezményt módosító 2004. február 12-i jegyzőkönyv (a továbbiakban: a 2004. évi jegyzőkönyv) továbbfejleszti a nukleáris incidensek okozta károk kártalanítását. A 2004/294/EK (3) és a 2007/727/EK (4) tanácsi határozat felhatalmazta azokat a tagállamokat, amelyek szerződő felei a Párizsi Egyezménynek, hogy az akkori Közösség érdekében erősítsék meg a 2004. évi jegyzőkönyvet vagy csatlakozzanak ahhoz. Tényszerűen indokolt ezért, hogy ennek a határozatnak ne legyenek a címzettjei azok a tagállamok, amelyek a Párizsi Egyezménynek szerződő felei, a Bécsi Egyezménynek azonban nem.
(7)
Ezenkívül az Unió öt tagállama, nevezetesen Írország, Ciprus, Luxemburg, Málta és Ausztria, nem szerződő felei sem a Bécsi Egyezménynek, sem a Párizsi Egyezménynek. Mivel az 1997. évi jegyzőkönyv módosítja a Bécsi Egyezményt, és a 44/2001/EK tanácsi rendelet felhatalmazza a szóban forgó Egyezmény által kötelezett tagállamokat az abban a joghatóságra, valamint az elismerésre és a végrehajtásra vonatkozóan foglalt szabályok alkalmazásának folytatására, tényszerűen indokolt, hogy e határozat címzettjei csak azok a tagállamok legyenek, amelyek a Bécsi Egyezmény szerződő felei. Ennek megfelelően Írországnak, Ciprusnak, Luxemburgnak, Máltának és Ausztriának továbbra is a 44/2001/EK rendeletben foglalt szabályokhoz kell tartaniuk magukat, és továbbra is alkalmazniuk kell azokat a Bécsi Egyezmény és az azt módosító 1997. évi jegyzőkönyv hatálya alá tartozó területen.
(8)
Következésképpen az Unió tekintetében az 1997. évi jegyzőkönyv rendelkezéseit csak azoknak a tagállamoknak kell alkalmazniuk, amelyek e határozat elfogadásának időpontjában a Bécsi Egyezmény szerződő felei.
(9)
A határozatok elismerése és végrehajtása terén az 1997. évi jegyzőkönyv 14. cikkével módosított Bécsi Egyezmény XII. cikkében meghatározott szabályok nem élvezhetnek elsőbbséget a 44/2001/EK rendeletben megállapított, a határozatok elismerésére és végrehajtására vonatkozó eljárásokra irányadó szabályokkal szemben. Ezért azoknak a tagállamoknak, amelyek e határozattal felhatalmazást kapnak az 1997. évi jegyzőkönyv megerősítésére vagy az ahhoz történő csatlakozásra, meg kell tenniük az e határozatban foglalt nyilatkozatot a vonatkozó uniós szabályok alkalmazásának biztosítása céljából.
(10)
Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, az Egyesült Királyságnak és Írországnak a szabadságon, a biztonságon és a jog érvényesülésén alapuló térség tekintetében fennálló helyzetéről szóló (21.) jegyzőkönyv hatálya alá tartozó Egyesült Királyság és Írország részt vesz ennek a határozatnak az elfogadásában és alkalmazásában.
(11)
Az Európai Unióról szóló szerződéshez és az Európai Unió működéséről szóló szerződéshez csatolt, Dánia helyzetéről szóló 22. jegyzőkönyv 1. és 2. cikkével összhangban Dánia nem vesz részt ennek a határozatnak az elfogadásában, az rá nézve nem kötelező és nem alkalmazandó,
ELFOGADTA EZT A HATÁROZATOT:
1. cikk
A Tanács felhatalmazza Bulgáriát, a Cseh Köztársaságot, Észtországot, Litvániát, Magyarországot, Lengyelországot és Szlovákiát, hogy az Unió érdekében erősítse meg az atomkárokért való polgári jogi felelősségről szóló, 1963. május 21-i Bécsi Egyezményt módosító 1997. szeptember 12-i jegyzőkönyvet, vagy csatlakozzon ahhoz.
Az 1997. évi jegyzőkönyv szövegét csatolták e határozathoz.
2. cikk
A Tanács felhatalmazza Bulgáriát, a Cseh Köztársaságot, Észtországot, Litvániát, Magyarországot, Lengyelországot és Szlovákiát a következő nyilatkozat megtételére:
„Az atomkárokért való polgári jogi felelősségről szóló, 1963. május 21-i Bécsi Egyezményt (a továbbiakban: a Bécsi Egyezmény) módosító, 1997. szeptember 12-i jegyzőkönyv hatálya alá tartozó ügyekben hozott határozatok, amennyiben azokat az Európai Unió olyan tagállamának bírósága hozta, amely szerződő fele az említett jegyzőkönyvnek, az Európai Unió vonatkozó jogszabályainak megfelelően [a nyilatkozatot tevő tagállam neve]-ban/-ben/-on elismerhetők és végrehajthatók.”
3. cikk
Ez a határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
4. cikk
Ennek a határozatnak a Szerződéseknek megfelelően a Bolgár Köztársaság, a Cseh Köztársaság, az Észt Köztársaság, a Litván Köztársaság, Magyarország, a Lengyel Köztársaság és a Szlovák Köztársaság a címzettje.
Kelt Brüsszelben, 2013. július 15-én.