NAŘÍZENÍ EVROPSKÉHO PARLAMENTU A RADY (EU) č. 525/2013
ze dne 21. května 2013
o mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací na úrovni členských států a Unie vztahujících se ke změně klimatu a o zrušení rozhodnutí č. 280/2004/ES
(Text s významem pro EHP)
EVROPSKÝ PARLAMENT A RADA EVROPSKÉ UNIE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie, a zejména na čl. 192 odst. 1 této smlouvy,
s ohledem na návrh Evropské komise,
po postoupení návrhu legislativního aktu vnitrostátním parlamentům,
s ohledem na stanovisko Evropského hospodářského a sociálního výboru (1),
s ohledem na stanovisko Výboru regionů (2),
v souladu s řádným legislativním postupem (3),
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 280/2004/ES ze dne 11. února 2004 o mechanismu monitorování emisí skleníkových plynů ve Společenství a provádění Kjótského protokolu (4) zavedlo rámec pro monitorování antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů, hodnocení pokroku při plnění závazků týkajících se těchto emisí a provádění požadavků na monitorování a podávání zpráv podle Rámcové úmluvy Organizace spojených národů o změně klimatu (dále jen „úmluva UNFCCC“) (5) a Kjótského protokolu (6) v Unii. Aby byl zohledněn aktuální a budoucí vývoj na mezinárodní úrovni v souvislosti s úmluvou UNFCCC a Kjótským protokolem a byly prováděny nové požadavky na monitorování a podávání zpráv stanovené v právu Unie, je třeba rozhodnutí č. 280/2004/ES nahradit.
(2)
Rozhodnutí č. 280/2004/ES by mělo být nahrazeno nařízením vzhledem k širší oblasti působnosti práva Unie, k zahrnutí dalších kategorií osob, jichž se povinnosti týkají, ke komplexnější a vysoce technické povaze zavedených ustanovení, ke zvýšené potřebě jednotných pravidel uplatnitelných v celé Unii, aby bylo usnadněno provádění.
(3)
Hlavním cílem úmluvy UNFCCC je dosáhnout stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která by zabránila nebezpečnému narušení klimatického systému lidskou činností. Aby bylo tohoto cíle dosaženo, neměl by být celkový nárůst průměrné roční teploty při zemském povrchu vyšší než 2 °C ve srovnání s úrovní před průmyslovou revolucí.
(4)
Je třeba důkladně monitorovat, vykazovat a pravidelně hodnotit emise skleníkových plynů v Unii a členských státech a jejich úsilí o řešení problematiky změny klimatu.
(5)
K pokroku ve vyváženém řešení problémů spojených se změnou klimatu významně přispělo rozhodnutí 1/CP.15, přijaté na konferenci smluvních stran úmluvy UNFCCC (dále jen „rozhodnutí 1/CP.15“), a rozhodnutí 1/CP.16, přijaté na konferenci smluvních stran úmluvy UNFCCC (dále jen „rozhodnutí 1/CP.16“). Tato rozhodnutí zavádějí nové požadavky na monitorování a podávání zpráv, které se uplatní při realizaci ambiciózního snížení emisí, k němuž se Unie a její členské státy zavázaly, a poskytují podporu rozvojovým zemím. Rovněž se v těchto rozhodnutích uznává, že zabývat se přizpůsobením změně klimatu má stejnou prioritu jako zmírňování dopadů. Rozhodnutí 1/CP.16 také vyžaduje, aby rozvinuté země rozvíjely strategie nebo plány rozvoje nízkouhlíkového hospodářství. Očekává se, že tyto strategie nebo plány přispějí k vybudování nízkouhlíkové společnosti a zajistí pokračování vysokého růstu a udržitelného rozvoje, jakož i nákladově efektivní způsob za účelem dosažení dlouhodobého cíle v oblasti klimatu při náležitém zohlednění postupných fází. Toto nařízení by mělo provádění uvedených požadavků na monitorování a podávání zpráv usnadnit.
(6)
Další rozhodný závazek Unie a členských států významně snížit své emise skleníkových plynů představuje soubor legislativních aktů Unie přijatý v roce 2009, dále označen jako „klimaticko-energetický balíček“, zejména rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 406/2009/ES ze dne 23. dubna 2009 o úsilí členských států snížit emise skleníkových plynů, aby byly splněny závazky Společenství v oblasti snížení emisí skleníkových plynů do roku 2020 (7), a směrnice Evropského parlamentu a Rady 2009/29/ES ze dne 23. dubna 2009, kterou se mění směrnice 2003/87/ES s cílem zlepšit a rozšířit systém pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (8). Systém Unie pro monitorování a vykazování emisí by měl být rovněž aktualizován s ohledem na nové požadavky uvedených dvou právních předpisů.
(7)
Úmluva UNFCCC zavazuje Unii a její členské státy, aby vypracovávaly, pravidelně aktualizovaly, zveřejňovaly a předkládaly konferenci smluvních stran národní inventury antropogenních emisí ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol z roku 1987 o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu, k Vídeňské úmluvě na ochranu ozonové vrstvy (9) (dále jen „Montrealský protokol“), za použití srovnatelných postupů dohodnutých na konferenci smluvních stran.
(8)
Ustanovení čl. 5 odst. 1 Kjótského protokolu vyžaduje, aby Unie a členské státy zřídily a vedly vnitrostátní systém pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol, s cílem zajistit provádění jiných ustanovení Kjótského protokolu. Unie a členské státy by současně měly uplatňovat pokyny pro vnitrostátní systémy stanovené v příloze rozhodnutí 19/CMP.1 přijatého na konferenci smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu (dále jen „rozhodnutí 19/CMP.1“). Rozhodnutí 1/CP.16 dále vyžaduje zavedení vnitrostátních předpisů pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů všech skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol. Toto nařízení by mělo umožnit provádění obou těchto požadavků.
(9)
Kypr je zahrnut mezi země přílohy I úmluvy UNFCCC rozhodnutím konference smluvních stran úmluvy UNFCCC 10/CP.17 s účinkem od 9. ledna 2013 a Malta je v uvedené příloze zahrnuta rozhodnutím konference smluvních stran úmluvy UNFCCC 3/CP 15 s účinkem od 26. října 2010.
(10)
Zkušenosti získané prováděním rozhodnutí č. 280/2004/ES poukázaly na potřebu posílit součinnost a soudržnost s podáváním zpráv podle jiných právních nástrojů, zejména se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2003/87/ES ze dne 13. října 2003 o vytvoření systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů ve Společenství (10), s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 166/2006 ze dne 18. ledna 2006, kterým se zřizuje evropský registr úniků a přenosů znečišťujících látek (11), se směrnicí Evropského parlamentu a Rady 2001/81/ES ze dne 23. října 2001 o národních emisních stropech pro některé látky znečisťující ovzduší (12), s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 842/2006 ze dne 17. května 2006 o některých fluorovaných skleníkových plynech (13) a s nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1099/2008 ze dne 22. října 2008 o energetické statistice (14). Přestože zjednodušení požadavků na podávání zpráv si vyžádá změnu jednotlivých právních nástrojů, používání jednotných údajů pro vykazování emisí skleníkových plynů je zásadní pro zajištění kvality vykazování emisí.
(11)
Čtvrtá hodnotící zpráva Mezivládního panelu pro změnu klimatu (IPCC) uvádí potenciál globálního oteplování u fluoridu dusitého (dále jen „NF3“) ve výši zhruba 17 000 krát vyšší než je hodnota pro oxid uhličitý (CO2). NF3 se v rostoucí míře používá v elektronickém odvětví jako náhrada za zcela fluorované uhlovodíky (dále jen „PFC“) a fluorid sírový (dále jen „SF6“). V souladu s čl. 191 odst. 2 Smlouvy o fungování Evropské unie (dále jen „Smlouva o fungování EU“) musí být politika Unie v oblasti životního prostředí založena na zásadě předběžné opatrnosti. Tato zásada vyžaduje monitorování NF3 za účelem posouzení hladiny emisí v Unii a případně stanovení zmírňujících opatření.
(12)
Údaje aktuálně vykazované v rámci národní inventury skleníkových plynů a národních a unijních registrů nedostačují k tomu, aby bylo možno na úrovni členských států stanovit emise CO2 z civilního letectví na národní úrovni, na které se nevztahuje směrnice 2003/87/ES. Při přijímání ustanovení o povinnostech podávat zprávy by Unie neměla na členské státy a malé a střední podniky (SME) klást nároky, které nejsou úměrné sledovaným cílům. Emise CO2 z letů, na něž se nevztahuje směrnice 2003/87/ES, představují pouze velmi malou část celkových emisí skleníkových plynů a vytvoření systému pro vykazování těchto emisí by vzhledem ke stávajícím požadavkům na širší odvětví podle směrnice 2003/87/ES představovalo nepřiměřenou zátěž. Proto by emise CO2 z kategorie zdroje „1.A.3.A civilní letectví“ podle IPCC měly být pro účely článku 3 a čl. 7 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES považovány za rovné nule.
(13)
V zájmu zajištění efektivity opatření pro monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů je nutné zabránit tomu, aby se finanční a administrativní zátěž, které členské státy již čelí, dále zvyšovala.
(14)
Přestože se emise a pohlcení emisí skleníkových plynů souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím (dále jen „LULUCF“) započítávají do cíle Unie pro snížení emisí podle Kjótského protokolu, nejsou součástí cíle 20 % snížení do roku 2020 v rámci klimaticko-energetického balíčku. Článek 9 rozhodnutí č. 406/2009/ES ukládá Komisi, aby posoudila podmínky, podle nichž budou emise a jejich pohlcování v souvislosti s LULUCF začleněny do závazku Unie v oblasti snížení emisí skleníkových plynů, přičemž se zajistí trvalost a ekologická vyváženost příspěvku LULUCF a zároveň důsledné monitorování a přesná evidence příslušných emisí a pohlcení. Ukládá také, aby Komise případně předložila legislativní návrh s cílem, aby vstoupil v platnost od roku 2013. Komise dne 12. března 2012 předložila Evropskému parlamentu a Radě jako první krok k zahrnutí oblasti LULUCF do závazku přijatého Unií v oblasti snižování emisí návrh, který vedl k přijetí rozhodnutí Evropského parlamentu a Rady č. 529/2013/EU ze dne 21. května 2013 o pravidlech započítávání týkajících se emisí skleníkových plynů a jejich pohlcení v důsledku činností souvisejících s využíváním půdy, změnami ve využívání půdy a lesnictvím a o informacích o opatřeních týkajících se těchto činností (15).
(15)
Unie a členské státy by se měly snažit podávat co nejaktuálnější informace o emisích skleníkových plynů, zejména v rámci strategie Evropa 2020 a harmonogramů stanovených touto strategií. Toto nařízení by mělo umožnit vypracování těchto odhadů v co nejkratším možném čase za pomoci statistických a dalších informací, podle potřeby například za pomoci údajů získaných z vesmíru prostřednictvím programu Globální monitoring životního prostředí a bezpečnosti a jiných družicových systémů.
(16)
Vzhledem k tomu, že Komise oznámila záměr navrhnout nové požadavky na monitorování a podávání zpráv pro emise z námořní dopravy, včetně případných změn tohoto nařízení, neměl by být žádný takový návrh tímto nařízením dotčen, a ustanovení o monitorování a vykazování emisí z námořní dopravy by proto neměla být v této fázi do tohoto nařízení začleněna.
(17)
Zkušenosti získané při provádění rozhodnutí č. 280/2004/ES ukazují na potřebu zlepšit transparentnost, přesnost, jednotnost, úplnost a srovnatelnost informací vykazovaných o politikách a opatřeních a odhadech. Rozhodnutí č. 406/2009/ES vyžaduje, aby členské státy podávaly zprávy o předpokládaném pokroku při plnění svých povinností podle uvedeného rozhodnutí, včetně informací o vnitrostátních politikách, opatřeních a vnitrostátních odhadech. Strategie Evropa 2020 stanoví agendu integrované hospodářské politiky, která vyžaduje, aby Unie a členské státy nadále usilovaly o včasné podávání zpráv o politikách a opatřeních v oblasti změny klimatu a jejich předpokládaných dopadech na emise. K dosažení těchto cílů by mělo významně přispět vytvoření systémů na úrovni Unie a členských států společně s lepšími pokyny pro podávání zpráv. Aby se zajistilo, že Unie splní své mezinárodní a interní požadavky na vykazování odhadů emisí skleníkových plynů, a aby bylo možné posoudit její pokrok při plnění mezinárodních a interních závazků a povinností, měla by Komise rovněž vypracovávat a používat odhady skleníkových plynů.
(18)
Aby bylo možné monitorovat pokrok členských států a jejich opatření v oblasti přizpůsobení se změně klimatu, jsou od nich zapotřebí lepší informace. Tyto informace jsou nutné k navržení komplexní strategie Unie pro přizpůsobení se změně klimatu v souladu s bílou knihou Komise ze dne 1. dubna 2009 nazvanou „Přizpůsobení se změně klimatu: směřování k evropskému akčnímu rámci“. Vykazování informací o tomto přizpůsobení umožní členským státům sdílet osvědčené postupy a posuzovat své potřeby a úroveň připravenosti v boji proti změně klimatu.
(19)
Podle rozhodnutí 1/CP.15 se Unie a členské státy zavázaly poskytovat významné finanční prostředky na podporu opatření pro přizpůsobení se změně klimatu a opatření zmírňující dopady změny klimatu v rozvojových zemích. V souladu s bodem 40 rozhodnutí 1/CP.16 každá rozvinutá země, která je smluvní stranou úmluvy UNFCCC, musí posílit podávání zpráv o poskytování finanční a technologické podpory a podpory na vybudování kapacit pro smluvní strany z řad rozvojových zemí. Posílené podávání zpráv má zásadní význam pro uznání úsilí Unie a členských států, které vyvinuly ke splnění svých závazků. Rozhodnutí 1/CP.16 rovněž zavedlo nový mechanismus pro technologie v zájmu posílení mezinárodního přenosu technologií. Toto nařízení by mělo zajistit, že budou poskytovány aktualizované informace o činnostech v oblasti přenosu technologií do rozvojových zemí na základě nejlepších dostupných údajů.
(20)
Směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/101/ES (16) změnila směrnici 2003/87/ES tak, aby zahrnovala oblast letectví do systému pro obchodování s povolenkami na emise skleníkových plynů v Unii. Směrnice 2003/87/ES obsahuje ustanovení o použití výnosů z dražeb, o podávání zpráv o použití výnosů z dražeb členskými státy a o opatřeních přijatých podle čl. 3d uvedené směrnice. Směrnice 2003/87/ES ve znění směrnice 2009/29/ES nyní rovněž obsahuje ustanovení o použití výnosů z dražeb a stanoví, že by alespoň 50 % z těchto výnosů mělo být použito pro účely jedné nebo více činností uvedených v čl. 10 odst. 3 směrnice 2003/87/ES. Transparentní používání výnosů získaných z dražeb povolenek podle směrnice 2003/87/ES je zásadní pro podporu závazků Unie.
(21)
Úmluva UNFCCC zavazuje Unii a její členské státy k tomu, aby vypracovaly, pravidelně aktualizovaly, zveřejňovaly a předkládaly konferenci smluvních stran národní sdělení a dvouleté zprávy za použití pokynů, metodik a formátů dohodnutých konferencí smluvních stran. Rozhodnutí 1/CP.16 vyžaduje posílené podávání zpráv o cílech v oblasti zmírňování škod a o poskytování finanční a technické podpory a podpory na vybudování kapacit pro smluvní strany z řad rozvojových zemí.
(22)
Rozhodnutí č. 406/2009/ES převedlo stávající roční cyklus podávání zpráv na roční cyklus závazků vyžadující komplexní přezkum inventur skleníkových plynů členských států v kratším čase než stávající přezkum inventur podle úmluvy UNFCCC, aby bylo možno využít pružnosti a podle potřeby přijmout nápravná opatření na konci každého příslušného roku. Na úrovni Unie je třeba stanovit proces přezkumu inventur skleníkových plynů předložených členskými státy, aby bylo zajištěno důvěryhodné, jednotné, transparentní a včasné posouzení souladu s rozhodnutím č. 406/2009/ES.
(23)
V rámci procesu úmluvy UNFCCC se v současnosti projednává řada technických prvků souvisejících s vykazováním emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, jako jsou potenciály globálního oteplování, rozsah vykazovaných skleníkových plynů a metodické pokyny IPCC, které se mají použít k vypracování národních inventur skleníkových plynů. Revize těchto metodických prvků v rámci procesu úmluvy UNFCCC a následné přepočty časových řad emisí skleníkových plynů mohou změnit úroveň a trendy emisí skleníkových plynů. Komise by měla tento vývoj na mezinárodní úrovni sledovat a v případě potřeby navrhnout změnu tohoto nařízení s cílem zajistit soulad s metodikami používanými v rámci procesu úmluvy UNFCCC.
(24)
Výpočet a vykazování emisí metanu je v souladu se stávajícími pokyny pro vykazování emisí skleníkových plynů podle úmluvy UNFCCC založen na potenciálech globálního oteplování s časovým horizontem 100 let. Vzhledem k jeho vysokému potenciálu globálního oteplování a poměrně krátké životnosti metanu v atmosféře by Komise měla analyzovat, jaké dopady na politiky a opatření by mělo přijetí dvacetiletého časového horizontu pro metan.
(25)
Komise by měla dopady na politiky a opatření analyzovat s ohledem na usnesení Evropského parlamentu ze dne 14. září 2011 o komplexním přístupu k jiným antropogenním emisím ovlivňujícím klima, než jsou emise CO2, a poté, co bude v rámci úmluvy UNFCCC dosaženo dohody o používání dohodnutých a zveřejněných pokynů IPCC pro monitorování a vykazování emisí černého uhlíku, a v případě potřeby by měla změnit přílohu I tohoto nařízení.
(26)
Emise skleníkových plynů ve všech vykazovaných časových řadách by měly být odhadovány pomocí stejných metod. Výchozí údaje o činnosti a emisní faktory by měly být získávány a používány jednotným způsobem, který zajistí, že změny v trendech emisí nejsou způsobeny změnami metod odhadu nebo předpokladů. Přepočítání emisí skleníkových plynů by se mělo provádět v souladu s dohodnutými pokyny a s cílem zlepšit jednotnost, přesnost a úplnost vykazovaných časových řad a provádění podrobnějších metod. Pokud se metodika nebo způsob získávání výchozích údajů o činnosti a emisních faktorů změní, měly by členské státy inventury za vykázané časové řady přepočítat a posoudit potřebu přepočítání na základě důvodů stanovených v dohodnutých pokynech, zejména u hlavních kategorií. Toto nařízení by mělo stanovit, zda a za jakých podmínek by se k účinkům těchto přepočtů mělo přihlížet za účelem stanovení ročních emisních přídělů.
(27)
Letectví má dopady na světové klima v důsledku uvolňování CO2 a rovněž v důsledku dalších emisí, včetně emisí oxidů dusíku, a mechanismů, jako je zvyšování tvorby cirrové oblačnosti. Vzhledem k rychlému vývoji vědeckých poznatků o těchto dopadech by mělo být v rámci tohoto nařízení pravidelně prováděno aktualizované posuzování dopadů letectví na světové klima, které nesouvisejí s CO2. Modelový přístup, který se v tomto ohledu používá, by měl být přizpůsoben vědeckému pokroku. Komise by na základě svých posouzení těchto dopadů mohla zvážit příslušné strategické možnosti jejich řešení.
(28)
Cílem Evropské agentury pro životní prostředí je podpora udržitelného rozvoje a pomoc k dosažení významného a měřitelného zlepšení stavu životního prostředí v Evropě poskytováním včasných, cílených, relevantních a spolehlivých informací tvůrcům politik, veřejným institucím a veřejnosti. Evropská agentura pro životní prostředí by měla být Komisi v případě potřeby nápomocna při monitorování a podávání zpráv, zejména v souvislosti s inventurním systémem Unie a jejím systémem politik, opatření a odhadů, při provádění ročního odborného přezkumu inventur členských států, hodnocení pokroku při plnění závazků Unie ke snižování emisí, správě evropské platformy pro přizpůsobení se změně klimatu, pokud jde o dopady změny klimatu, zranitelnost vůči této změně a přizpůsobování se této změně a při předkládání spolehlivých informací týkajících se klimatu veřejnosti.
(29)
Na všechny požadavky týkající se poskytování informací a údajů podle tohoto nařízení by se měla vztahovat pravidla Unie v oblasti ochrany údajů a obchodního tajemství.
(30)
Informace a údaje shromážděné podle tohoto nařízení mohou v budoucnu přispět i k tvorbě a posuzování politiky Unie v oblasti změny klimatu.
(31)
Komise by měla sledovat provádění požadavků na monitorování a podávání zpráv uvedených v tomto nařízení a budoucí vývoj v rámci úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu za účelem zajištění jejich jednotnosti. V tomto ohledu by Komise měla v případě potřeby předložit Evropskému parlamentu a Radě příslušný legislativní návrh.
(32)
Za účelem zajištění jednotných podmínek k provedení čl. 5 odst. 4, čl. 7 odst. 7 a 8, čl. 8 odst. 2, čl. 12 odst. 3, čl. 17 odst. 4, čl. 19 odst. 5 a 6 tohoto nařízení, by měly být Komisi svěřeny prováděcí pravomoci. S výjimkou čl. 19 odst. 6 by měly být tyto pravomoci vykonávány v souladu s nařízením Evropského parlamentu a Rady (EU) č. 182/2011 ze dne 16. února 2011, kterým se stanoví pravidla a obecné zásady způsobu, jakým členské státy kontrolují Komisi při výkonu prováděcích pravomocí (17).
(33)
Za účelem stanovení harmonizovaných požadavků na podávání zpráv potřebných pro monitorování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací s významem pro politiku změny klimatu by měla být na Komisi přenesena pravomoc přijímat akty v souladu s článkem 290 Smlouvy o fungování EU za účelem změny přílohy I a přílohy III tohoto nařízení v souladu s rozhodnutími přijatými v rámci úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu, zohlednění změn v souvislosti s potenciály globálního oteplování a mezinárodně dohodnutými pokyny k inventurám, stanovení důležitých požadavků týkajících se inventurního systému Unie a zavedení registru Unie. Je obzvláště důležité, aby Komise v rámci přípravné činnosti vedla odpovídající konzultace, a to i na odborné úrovni. Při přípravě a vypracovávání aktů v přenesené pravomoci by Komise měla zajistit, aby byly příslušné dokumenty předány současně, včas a vhodným způsobem Evropskému parlamentu a Radě.
(34)
Jelikož cílů tohoto nařízení, totiž stanovení mechanismu monitorování a vykazování emisí skleníkových plynů a podávání dalších informací na úrovni členských států a Unie vztahujících se ke změně klimatu, nemůže být uspokojivě dosaženo na úrovni členských států, a může jich proto být z důvodu rozsahu a účinků navrhovaného opatření lépe dosaženo na úrovni Unie, může Unie přijmout opatření v souladu se zásadou subsidiarity stanovenou v článku 5 Smlouvy o Evropské unii. V souladu se zásadou proporcionality stanovenou v uvedeném článku nepřekračuje toto nařízení rámec toho, co je nezbytné k dosažení těchto cílů,
PŘIJALY TOTO NAŘÍZENÍ:
KAPITOLA 1
PŘEDMĚT, OBLAST PŮSOBNOSTI A DEFINICE
Článek 1
Předmět
Tímto nařízením se vytváří mechanismus pro:
a)
zajištění včasnosti, transparentnosti, přesnosti, jednotnosti, srovnatelnosti a úplnosti zpráv podávaných Unií a jejími členskými státy sekretariátu úmluvy UNFCCC;
b)
vykazování a ověřování informací týkajících se závazků Unie a jejích členských států v souladu s úmluvou UNFCCC a Kjótským protokolem a rozhodnutí přijatých podle této úmluvy a protokolu a hodnocení pokroku při plnění těchto závazků;
c)
monitorování a vykazování všech antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol o látkách, které poškozují ozonovou vrstvu v členských státech;
d)
monitorování, vykazování, přezkum a ověřování emisí skleníkových plynů a dalších informací v souladu s článkem 6 rozhodnutí č. 406/2009/ES;
e)
podávání zpráv o použití výnosů pocházejících z dražeb povolenek podle čl. 3d odst. 1 nebo 2 nebo čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES v souladu s čl. 3d odst. 4 a čl. 10 odst. 3 uvedené směrnice;
f)
monitorování a podávání zpráv o opatřeních přijatých členskými státy za účelem přizpůsobení se nevyhnutelným následkům změny klimatu nákladově efektivním způsobem;
g)
hodnocení pokroku členských států při plnění jejich závazků podle rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 2
Oblast působnosti
Toto nařízení se vztahuje na:
a)
podávání zpráv o strategiích Unie a jejích členských států v oblasti rozvoje nízkouhlíkového hospodářství a případných aktualizací těchto strategií v souladu s rozhodnutím 1/CP.16;
b)
emise skleníkových plynů uvedené v příloze I tohoto nařízení z odvětví a zdrojů a pohlcení pomocí propadů, na něž se vztahují národní inventury skleníkových plynů podle čl. 4 odst. 1 písm. a) úmluvy UNFCCC a které jsou vypouštěny na území členských států;
c)
emise skleníkových plynů spadající do oblasti působnosti čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES;
d)
dopady na klima, které nejsou spojeny s CO2 a souvisejí s emisemi z civilního letectví;
e)
odhady Unie a jejích členských států týkající se antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol, a na související politiky a opatření členských států;
f)
celkovou finanční a technologickou podporu rozvojovým zemím v souladu s požadavky podle úmluvy UNFCCC;
g)
používání výnosů z dražeb povolenek v souladu s čl. 3d odst. 1 a 2 a čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES;
h)
opatření členských států zaměřená na přizpůsobení se změně klimatu.
Článek 3
Definice
Pro účely tohoto nařízení se rozumí:
1)
„potenciálem globálního oteplování“ celkové přispění plynu ke globálnímu oteplování na základě emise jedné jednotky tohoto plynu v poměru k jedné jednotce referenčního plynu, CO2, kterému je přiřazena hodnota 1;
2)
„národním inventurním systémem“ systém institucionálních, právních a procesních opatření členského státu pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů, které nejsou kontrolovány Montrealským protokolem, a pro vykazování a archivaci informací o inventurách v souladu s rozhodnutím 19/CMP.1 nebo dalšími příslušnými rozhodnutími orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
3)
„příslušnými inventurními orgány“ orgány, které mají v rámci národního inventurního systému na starosti sestavování inventury skleníkových plynů;
4)
„zajištěním kvality“ („QA“) plánovaný systém přezkumných postupů, jehož účelem je zajistit splnění cílů v oblasti kvality údajů a vykazování nejlepších možných odhadů a informací v zájmu podpory účinnosti programu kontroly kvality a poskytnutí pomoci členským státům;
5)
„kontrolou kvality“ („QC“) systém běžných technických činností určených k měření a kontrole kvality informací a odhadů sestavovaných za účelem zajištění integrity, správnosti a úplnosti údajů, zjištění a řešení chyb a opomenutí, dokumentace a archivace údajů nebo jiných používaných materiálů a zaznamenávání všech činností QA;
6)
„ukazatelem“ kvantitativní nebo kvalitativní faktor nebo proměnná, která umožňuje lépe pochopit pokrok při provádění politik a opatření a trendy emisí skleníkových plynů;
7)
„jednotkou přiděleného množství“ („AAU“) jednotka vydaná v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 konference smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu (dále jen „rozhodnutí 13/CMP.1“) nebo jiných příslušných rozhodnutími orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
8)
„jednotkou propadů“ („RMU“) jednotka vydaná v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
9)
„jednotkou snížení emisí“ („ERU“) jednotka vydaná v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
10)
„ověřeným snížením emisí“ („CER“) jednotka vydaná v souladu s článkem 12 Kjótského protokolu a požadavky podle tohoto protokolu a příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu;
11)
„dočasným ověřeným snížením emisí“ („tCER“) jednotka vydaná v souladu s článkem 12 Kjótského protokolu a požadavky přijatými podle tohoto protokolu, jakož i v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu, tedy kredity vydané za pohlcení emisí, které jsou ověřené pro zalesňování nebo obnovu lesů (opětovné zalesňování) v rámci projektu mechanismu čistého rozvoje, jež budou nahrazeny po skončení platnosti na konci druhého kontrolního období;
12)
„dlouhodobým ověřeným snížením emisí“ („lCER“) jednotka vydaná v souladu s článkem 12 Kjótského protokolu a požadavky přijatými podle tohoto protokolu, jakož i v souladu s příslušnými ustanoveními přílohy rozhodnutí 13/CMP.1 nebo jiných příslušných rozhodnutí orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu, tedy kredity vydané za dlouhodobé pohlcení emisí ověřené pro zalesňování nebo obnovu lesů v rámci projektu mechanismu čistého rozvoje, jež budou nahrazeny po skončení platnosti na konci započítávaného období projektu nebo v případě negativní změny v uložení nebo nepředložení zprávy o ověření.
13)
„národním registrem“ registr ve formě standardizované elektronické databáze, která obsahuje údaje o případném vydání, držení, převodu, získání, zrušení, odebrání, přesunu, nahrazení nebo změny doby skončení platnosti jednotek AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER;
14)
„politikami a opatřeními“ veškeré nástroje, jejichž cílem je provádění závazků podle čl. 4 odst. 2 písm. a) a b) úmluvy UNFCCC, mezi něž mohou patřit nástroje, jejichž hlavním cílem není omezení a snížení emisí skleníkových plynů;
15)
„systémem pro politiky a opatření a odhady“ systém institucionálních, právních a procesních opatření pro vykazování politik a opatření a odhadů antropogenních emisí skleníkových plynů, na něž se nevztahuje Montrealský protokol, ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, jak to vyžaduje článek 12 tohoto nařízení;
16)
„předběžným hodnocením politik a opatření“ hodnocení předpokládaných účinků politiky nebo opatření;
17)
„následným hodnocením politik a opatření“ hodnocení předchozích účinků politiky nebo opatření;
18)
„odhady bez opatření“ odhady antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, které nezahrnují účinky všech politik a opatření, jež jsou plánovány, přijaty nebo prováděny po roce zvoleném pro příslušný odhad jako rok výchozí;
19)
„odhady s opatřeními“ odhady antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, které zahrnují účinky politik a opatření z hlediska snížení emisí skleníkových plynů, jež byly přijaty a provedeny;
20)
„odhady s dodatečnými opatřeními“ odhady antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, které zahrnují účinky politik a opatření z hlediska snížení emisí skleníkových plynů, jež byly přijaty a provedeny za účelem zmírnění změny klimatu, jakož i politiky a opatření, které se k tomuto účelu plánují;
21)
„analýzou citlivosti“ vyšetření modelového algoritmu nebo předpokladu za účelem kvantifikace toho, jak citlivé nebo stabilní jsou modelové výstupní údaje ve vztahu ke změnám vstupních údajů nebo výchozích předpokladů. Provádí formou variací vstupních hodnot nebo modelových rovnic, přičemž se sleduje, jak se na základě těchto variací mění modelové výstupní údaje;
22)
„podporou spojenou se zmírňováním změny klimatu“ podpora činností v rozvojových zemích, které přispívají k plnění cíle stabilizace koncentrací skleníkových plynů v atmosféře na úrovni, která by zabránila nebezpečnému narušení klimatického systému lidskou činností;
23)
„podporou spojenou s přizpůsobováním se změně klimatu“ podpora činností v rozvojových zemích, jejichž účelem je snížit zranitelnost lidských nebo přírodních systémů vůči dopadům změny klimatu a rizikům s klimatem spojeným udržováním nebo zvyšováním přizpůsobivosti a odolnosti rozvojových zemí;
24)
„technickými opravami“ úpravy odhadů národních inventur skleníkových plynů provedené v souvislosti s přezkumem prováděným podle článku 19 v případě, že předložené inventurní údaje jsou neúplné nebo sestavené způsobem, který není v souladu s příslušnými mezinárodními nebo unijními pravidly nebo pokyny, a jež mají nahradit původně předložené odhady;
25)
„přepočty“ v souladu s pokyny pro vykazování ročních inventur podle úmluvy UNFCCC postup vytváření nových odhadů antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů z dříve předložených inventur v důsledku změn metodik nebo způsobu získávání a používání emisních faktorů a údajů o činnosti, zahrnutí nových kategorií zdrojů a propadů, nebo nových plynů nebo změn v hodnotě potenciálu globálního oteplování skleníkových plynů.
KAPITOLA 2
STRATEGIE ROZVOJE NÍZKOUHLÍKOVÉHO HOSPODÁŘSTVÍ
Článek 4
Strategie rozvoje nízkouhlíkového hospodářství
1. Členské státy a Komise jménem Unie vypracují své strategie rozvoje nízkouhlíkového hospodářství v souladu s ustanoveními o podávání zpráv, která jsou dohodnuta na mezinárodní úrovni v souvislosti s procesem úmluvy UNFCCC, aby přispěly:
a)
k transparentnímu a přesnému monitorování skutečného a plánovaného pokroku dosaženého členskými státy - mimo jiné za přispění opatření Unie - při plnění závazků Unie a členských států k omezování nebo snižování antropogenních emisí skleníkových plynů podle úmluvy UNFCCC;
b)
ke splnění závazků členských států v oblasti snižování emisí skleníkových plynů v souladu s rozhodnutím č. 406/2009/ES a k dosažení dlouhodobého snížení emisí a posílení pohlcování pomocí propadů ve všech odvětvích v souladu s cílem Unie snížit do roku 2050 nákladově-efektivním způsobem emise o 80 až 95 % v porovnání s úrovněmi v roce 1990, a to v souvislosti se snížením ze strany rozvinutých zemí jako celku, jež je podle IPCC nezbytné.
2. Členské státy Komisi předloží zprávu o stavu provádění své strategie rozvoje nízkouhlíkového hospodářství do 9. ledna 2015 od vstupu tohoto nařízení v platnost, nebo v souladu s jakýmkoli harmonogramem dohodnutým na mezinárodní úrovni v souvislosti s procesem úmluvy UNFCCC.
3. Komise a členské státy své strategie rozvoje nízkouhlíkového hospodářství a jejich případné aktualizace neprodleně zveřejní.
KAPITOLA 3
VYKAZOVÁNÍ HISTORICKÝCH EMISÍ SKLENÍKOVÝCH PLYNŮ A JEJICH POHLCENÍ
Článek 5
Národní inventurní systémy
1. Členské státy zřídí, provozují a neustále se snaží zdokonalovat národní inventurní systémy v souladu s požadavky úmluvy UNFCCC na vnitrostátní systémy pro odhad antropogenních emisí ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů uvedených v příloze I tohoto nařízení a zajistit včasnost, transparentnost, přesnost, jednotnost, srovnatelnost a úplnost svých inventur skleníkových plynů.
2. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné inventurní orgány měly přístup:
a)
k údajům a metodám vykazovaným u činností a zařízení v souladu se směrnicí 2003/87/ES pro účely vypracování národních inventur skleníkových plynů a aby byla zajištěna jednotnosti emisí skleníkových plynů vykazovaných v rámci systému Unie pro obchodování s emisemi a v národních inventurách skleníkových plynů;
b)
případně k údajům o fluorovaných plynech shromážděným prostřednictvím systémů podávání zpráv v jednotlivých oblastech podle čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 842/2006 pro účely vypracování národních inventur skleníkových plynů;
c)
případně k emisím, výchozím údajům a metodikám vykazovaným zařízeními podle nařízení (ES) č. 166/2006 pro účely vypracování národních inventur skleníkových plynů;
d)
k údajům vykazovaným podle nařízení (ES) č. 1099/2008.
3. Členské státy zajistí, aby jejich příslušné inventurní orgány mohly případně:
a)
využívat systémy podávání zpráv zavedené podle čl. 6 odst. 4 nařízení (ES) č. 842/2006 za účelem zlepšení odhadů fluorovaných plynů v národních inventurách skleníkových plynů;
b)
provádět roční kontroly souladu uvedené v čl. 7 odst. 1 písm. l) a m).
4. Komise v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujícími přijme prováděcí akty za účelem stanovení pravidel pro strukturu, formát a postup předkládání informací týkajících se národních systémů inventur a požadavků na vytvoření, provoz a fungování národních systémů inventur. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 6
Inventurní systém Unie
1. Zřizuje se inventurní systém Unie pro zajištění včasnost, transparentnost, přesnost, jednotnost, srovnatelnost a úplnost národních inventur s ohledem na inventuru skleníkových plynů Unie. Komise tento systém spravuje, udržuje a neustále se jej snaží zdokonalovat. Součástí tohoto systému jsou:
a)
program zajišťování kvality a kontroly kvality, který zahrnuje stanovení cílů kvality a vytvoření plánu zajištění kvality a kontroly kvality inventur. Komise je členským státům při provádění programů zajištění kvality a kontroly kvality nápomocna;
b)
postup pro odhadování údajů chybějících v národní inventuře prováděné po konzultaci s dotyčným členským státem;
c)
přezkumy inventur skleníkových plynů členských států podle článku 19.
2. Komise je v souladu s článkem 25 zmocněna k přijetí aktu v přenesené pravomoci týkajícího se základních požadavků na inventurní systém Unie v zájmu splnění povinností podle rozhodnutí 19/CMP.1. Komise nepřijme taková ustanovení podle odstavce 1, jejichž dodržení je pro členské státy obtížnější než v případě ustanovení aktů přijatých v souladu s čl. 3 odst. 3 a čl. 4 odst. 2 rozhodnutí č. 280/2004/ES.
Článek 7
Inventury skleníkových plynů
1. Členské státy do 15. ledna každého roku („rok X“) určí a vykazují Komisi:
a)
své antropogenní emise skleníkových plynů uvedených v příloze I tohoto nařízení a antropogenní emise skleníkových plynů uvedených v čl. 2 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES za rok X-2 v souladu s požadavky na vykazování podle úmluvy UNFCCC. Aniž je dotčeno vykazování skleníkových plynů uvedených v příloze I tohoto nařízení, se hodnoty emisí CO2 z kategorie zdrojů „1.A.3.A civilní letectví“ podle IPCC považují pro účely článku 3 a čl. 7 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES za rovné nule;
b)
údaje podle požadavků UNFCCC na podávání zpráv týkající se jejich antropogenních emisích oxidu uhelnatého (CO), oxidu siřičitého (SO2), oxidů dusíku (NOx) a těkavých organických sloučenin za rok X-2, které jsou v souladu s údaji již vykazovanými podle článku 7 směrnice 2001/81/ES a Úmluvy EHK OSN o dálkovém znečišťování ovzduší přecházejícím hranice států;
c)
své antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení CO2 pomocí propadů vyvolané činnostmi v oblasti LULUCF za rok X-2 v souladu s požadavky na vykazování podle UNFCCC;
d)
své antropogenní emise skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení CO2 pomocí propadů vyvolané činnostmi v oblasti LULUCF v souladu s rozhodnutím č. 529/2013/EU a Kjótským protokolem a informace o započítání těchto emisí a jejich pohlcování v důsledku činností v oblasti LULUCF v souladu s rozhodnutím č. 529/2013/EU a s čl. 3 odst. 3 a 4 Kjótského protokolu, jakož i příslušnými rozhodnutími podle tohoto protokolu, za období mezi rokem 2008 nebo jinými příslušnými roky a rokem X-2. Pokud členské státy započítávají obhospodařování orné půdy, obhospodařování pastvin, obnovu vegetace nebo odvodňování a zavodňování mokřadů, vykazují kromě toho své emise skleníkových plynů ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů pro každou tuto činnost za příslušný referenční rok nebo období uvedené v příloze VI rozhodnutí č. 529/2013/EU a příloze rozhodnutí 13/CMP.1. Členské státy při dodržování svých povinností podávat zprávy podle tohoto písmene, a zejména při předkládání informací o emisích a pohlceních v souvislosti s jejich povinnostmi započítávání uvedenými v rozhodnutí č. 529/2013/EU, předkládají informace při plném zohlednění platných pokynů IPCC pro správnou praxi v oblasti LULUCF;
e)
jakékoli změny informací uvedených v písmenech a) až d) za období mezi příslušným referenčním rokem nebo obdobím a rokem X-3, včetně důvodů těchto změn;
f)
informace o ukazatelích za rok X-2, jak jsou uvedeny v příloze III;
g)
informace z jejich národního registru o vydání, nabytí, držení, převodu, zrušení, stažení a přesunu jednotek AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER za rok X-1;
h)
souhrnné informace o uzavřených převodech podle čl. 3 odst. 4 a 5 rozhodnutí č. 406/2009/ES za rok X-1;
i)
informace o využívání společného provádění, mechanismu čistého rozvoje a mezinárodního obchodování s emisemi podle článků 6, 12 a 17 Kjótského protokolu nebo o jakémkoli dalším flexibilním mechanismu stanoveném jinými nástroji přijatými konferencí smluvních stran úmluvy UNFCCC nebo konferencí smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu, za účelem splnění svých kvantifikovaných závazků k omezení nebo snížení emisí podle článku 2 rozhodnutí č. 2002/358/ES a Kjótského protokolu nebo jakýchkoli budoucích závazků podle úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu za rok X-2;
j)
informace o krocích podniknutých za účelem zlepšení odhadů inventur, zejména v oblastech inventury, které byly na základě odborných přezkumů předmětem úprav nebo doporučení;
k)
skutečné nebo odhadované příděly ověřených emisí vykazovaných zařízeními a provozovateli podle směrnice 2003/87/ES na kategorie zdrojů národní inventury skleníkových plynů, pokud je to možné, a poměr těchto ověřených emisí k celkovým vykázaným emisím skleníkových plynů z těchto kategorií zdrojů za rok X-2;
l)
případně výsledky kontrol souladu emisí vykázaných v inventurách skleníkových plynů za rok X-2 s ověřenými emisemi vykázanými v souladu se směrnicí 2003/87/ES;
m)
případně výsledky kontrol souladu údajů použitých pro odhad emisí při sestavování inventur skleníkových plynů za rok X-2 s:
i)
údaji použitými pro sestavení inventur látek znečišťujících ovzduší podle směrnice 2001/81/ES,
ii)
údaji vykazovanými podle čl. 6 odst. 1 nařízení (ES) č. 842/2006,
iii)
energetickými údaji vykazovanými v souladu s článkem 4 a přílohou B nařízení (ES) č. 1099/2008;
n)
popis změn svého národního inventurního systému;
o)
popis změn národního registru;
p)
informace o jejich plánu v oblasti zajištění kvality a kontroly kvality, obecné hodnocení nejistoty a obecné posouzení úplnosti, a pokud jsou k dispozici, další prvky zprávy o národní inventuře skleníkových plynů nezbytné pro přípravu zprávy o inventuře skleníkových plynů v Unii.
V prvním roce, v němž se mají v souladu s tímto nařízením podávat zprávy, členské státy oznámí Komisi jakýkoliv záměr uplatnit čl. 3 odst. 4 a 5 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
2. Členské státy předloží Komisi do 15. ledna druhého roku po skončení každého z období započítávání uvedených v příloze I rozhodnutí č. 529/2013/EU předběžné údaje a do 15. března téhož roku konečné údaje připravené pro jejich záznamy v odvětví LULUCF pro dané období započítávání v souladu s čl. 4 odst. 6 uvedeného rozhodnutí.
3. Členské státy do 15. března každého roku podávají Komisi úplnou a aktuální zprávu o národní inventuře. Tato zpráva obsahuje všechny informace stanovené v odstavci 1 a jakékoli následné aktualizace těchto informací.
4. Členské státy do 15. dubna každého roku předkládají sekretariátu úmluvy UNFCCC národní inventuru obsahující informace předložené Komisi v souladu s odstavcem 3.
5. Komise každoročně ve spolupráci s členskými státy sestaví inventuru skleníkových plynů v Unii a připraví zprávu o inventuře skleníkových plynů v Unii a do 15. dubna každého roku je předloží sekretariátu úmluvy UNFCCC.
6. Komise je zmocněna k přijímání aktů v přenesené pravomoci v souladu s článkem 25 s cílem:
a)
doplnit látky na seznam nebo odstranit látky ze seznamu skleníkových plynů uvedeného v příloze I tohoto nařízení nebo doplnit, odstranit nebo pozměnit ukazatele uvedené v příloze III tohoto nařízení v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících;
b)
zohlednit změny v souvislosti s potenciálem globálního oteplování a mezinárodně dohodnutými pokyny k inventurám v souladu s příslušnými rozhodnutími orgánů úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgánů v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících.
7. Komise v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány v rámci dohod z nich vycházejících či na ně navazujících přijme prováděcí akty za účelem stanovení struktury, formátu a postupu předkládání inventur skleníkových plynů členských států podle odstavce 1. Tyto prováděcí akty rovněž stanoví lhůty pro spolupráci a koordinaci mezi Komisí a členskými státy při přípravě zprávy o inventuře skleníkových plynů Unie. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
8. Komise přijme prováděcí akty za účelem stanovení struktury, formátu a postupu vykazování emisí skleníkových plynů členských států a pohlcení v souladu s článkem 4 rozhodnutí č. 529/2013/EU Komise při přijímání těchto prováděcích aktů zajistí slučitelnost lhůt Unie a úmluvy UNFCCC pro sledování a vykazování uvedených informací. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 8
Přibližné inventury skleníkových plynů
1. Členské státy do 31. července každého roku („rok X“) předloží Komisi pokud možno přibližné národní inventury skleníkových plynů za rok X-1. Komise každoročně sestaví přibližné inventuru skleníkových plynů v Unii na základě přibližných národních inventur skleníkových plynů členských států, popřípadě na základě vlastních odhadů, pokud členský stát do stanoveného data nepředložil vlastní přibližné inventury. Komise tyto informace každoročně zveřejní do 30. září.
2. Komise přijme prováděcí akty za účelem stanovení struktury, formátu a postupu předkládání přibližných inventur skleníkových plynů členských států podle odstavce 1. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 9
Postupy pro doplnění odhadů emisí za účelem sestavení inventury Unie
1. Komise provede počáteční kontrolu údajů předložených členskými státy podle čl. 7 odst. 1 z hlediska jejich přesnosti. Výsledky těchto kontrol zašle členským státům do šesti týdnů od lhůty pro předložení. Členské státy do 15. března zodpoví relevantní dotazy vznesené na základě počáteční kontroly a předloží konečné znění inventury za rok X-2.
2. Pokud členský stát do 15. března nepředloží dané údaje inventury požadované pro sestavení inventury Unie, může Komise vypracovat odhady, kterými doplní údaje předložené členskými státy, a sice za konzultace a v úzké spolupráci s dotčenými členskými státy. Pro tento účel Komise použije pokyny platné pro přípravu národních inventur skleníkových plynů.
KAPITOLA 4
REGISTRY
Článek 10
Zřízení a provoz registrů
1. Unie a členské státy zřídí a spravují registry za účelem přesného započítání vydání, držení, převodu, nabytí, zrušení, odebrání, přesunu, nahrazení nebo případně změny doby skončení platnosti jednotek AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER. Členské státy mohou tyto registry používat také pro přesné započítání jednotek uvedených v čl. 11a odst. 5 směrnice 2003/87/ES.
2. Unie a členské státy mohou své registry spravovat ve sjednoceném systému spolu s jedním nebo více členskými státy.
3. Údaje uvedené v odstavci 1 tohoto článku se zpřístupní ústřednímu správci jmenovanému podle článku 20 směrnice 2003/87/ES.
4. Komisi je svěřena pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci v souladu s článkem 25 za účelem zřízení registru Unie uvedeného v odstavci 1 tohoto článku.
Článek 11
Odebrání jednotek podle Kjótského protokolu
1. Členské státy po dokončení přezkumu svých národních inventur podle Kjótského protokolu za každý rok prvního kontrolního období podle Kjótského protokolu, včetně vyřešení jakýchkoli otázek spojených s prováděním, odeberou z registru jednotky AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER odpovídající jejich čistým emisím v průběhu daného roku.
2. Pokud jde o poslední rok prvního kontrolního období podle Kjótského protokolu, členské státy odeberou jednotky z registru před koncem dodatečného období pro splnění závazků stanovených v rozhodnutí 11/CMP.1 konference smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu.
KAPITOLA 5
PODÁVÁNÍ ZPRÁV O POLITIKÁCH A OPATŘENÍCH A VYKAZOVÁNÍ ODHADŮ TÝKAJÍCÍCH SE ANTROPOGENNÍCH EMISÍ SKLENÍKOVÝCH PLYNŮ ZE ZDROJŮ A POHLCENÍ POMOCÍ PROPADŮ
Článek 12
Národní a unijní systémy pro politiky a opatření a odhady
1. Členské státy a Komise do 9. července 2015 zřídí a provozují a neustále se snaží zdokonalovat národní a unijní systémy pro podávání zpráv o politikách a opatřeních a o vykazování odhadů týkajících se antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů. Tyto systémy zahrnují příslušná platná institucionální, právní a procesní ustanovení členského státu a Unie pro hodnocení politiky a vypracovávání odhadů antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů.
2. Členské státy a Komise usilují o zajištění včasnosti, transparentnosti, přesnosti, jednotnosti, srovnatelnosti a úplnosti informací podávaných ve zprávách o politikách, opatřeních a odhadech antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů, jak je uvedeno v článcích 13 a 14, případně včetně používání a uplatňování údajů, metod a modelů a provádění činností v oblasti zajištění kvality a kontroly kvality a analýzy citlivosti.
3. Komise v souladu s příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány dohod z nich vycházejících či na ně navazujících přijme prováděcí akty ohledně struktury, formátu a postupu předkládání informací týkajících se systémů členských států a Unie pro politiky a opatření a odhady podle odstavců 1 a 2 tohoto článku, článku 13 a čl. 14 odst. 1. Komise zajistí soudržnost s mezinárodně dohodnutými požadavky na vykazování, jakož i slučitelnost lhůt Unie pro monitorování a vykazování uvedených informací s příslušnými mezinárodními lhůtami. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 13
Podávání zpráv o politikách a opatřeních
1. Členské státy do 15. března 2015 a poté každé dva roky předloží Komisi:
a)
popis svého národního systému pro podávání zpráv o politikách a opatřeních nebo o souborech opatření a pro vykazování odhadů antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů v souladu s čl. 12 odst. 1, pokud tento popis dosud nebyl předložen, nebo informace o jakýchkoli změnách tohoto systému, pokud již tento popis předložily;
b)
aktualizace týkající se strategií rozvoje nízkouhlíkového hospodářství uvedených v článku 4 a pokroku při provádění těchto strategií;
c)
informace o vnitrostátních politikách a opatřeních nebo souborech opatření a o provádění politik a opatření nebo souborů opatření Unie, které omezují nebo snižují emise skleníkových plynů ze zdrojů nebo podporují pohlcení pomocí propadů, poskytované v rozlišení podle odvětví a uspořádané podle jednotlivých plynů nebo skupin plynů (HFC a PFC) uvedených v příloze I. Tyto informace musí odkazovat na platné a příslušné vnitrostátní nebo unijní politiky a zahrnují:
i)
cíl politiky nebo opatření a stručný popis politiky nebo opatření,
ii)
druh politického nástroje,
iii)
stav provádění politiky nebo opatření nebo souborů opatření,
iv)
ukazatele pro monitorování a hodnocení dosaženého pokroku v čase, pokud se používají,
v)
jsou-li k dispozici, kvantitativní odhady účinků na emise ze zdrojů a pohlcení pomocí propadů skleníkových plynů rozdělené podle:
-
výsledků předběžných hodnocení účinků jednotlivých politik a opatření nebo jejich souborů týkajících se zmírňování změny klimatu. Odhady se poskytují na období čtyř po sobě jdoucích budoucích let končící číslicí 0 nebo 5, které bezprostředně následují po roce, za nějž se podává zpráva, přičemž se rozlišuje mezi emisemi skleníkových plynů, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, a emisemi, na něž se vztahuje rozhodnutí č. 406/2009/ES,
-
výsledků následných hodnocení dopadů jednotlivých politik a opatření nebo jejich souborů týkajících se zmírňování změny klimatu, přičemž se rozlišuje mezi emisemi skleníkových plynů, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES, a emisemi, na něž se vztahuje rozhodnutí č. 406/2009/ES,
vi)
odhady předpokládaných nákladů a přínosů politik a opatření, případně odhady realizovaných nákladů a přínosů politik a opatření, jsou-li k dispozici,
vii)
veškeré odkazy na posouzení a podpůrné technické zprávy uvedené v odstavci 3, jsou-li k dispozici;
d)
informace uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. d) rozhodnutí č. 406/2009/ES;
e)
informace o tom, do jaké míry opatření členského státu představuje významnou součást úsilí vyvíjeného na vnitrostátní úrovni i do jaké míry odhadované využití společného provádění, mechanismu čistého rozvoje a mezinárodního obchodování s emisemi doplňuje vnitrostátní opatření v souladu s příslušnými ustanoveními Kjótského protokolu a rozhodnutími přijatými podle tohoto protokolu.
2. Členský stát sdělí Komisi jakékoli významné změny informací vykázaných podle tohoto článku v prvním roce vykazovaného období do 15. března roku následujícího po podání předchozí zprávy.
3. Členské státy v elektronické podobě zveřejní jakékoli příslušné posouzení nákladů a účinků vnitrostátních politik a opatření, jsou-li k dispozici, a jakékoli příslušné informace o provádění politik a opatření Unie, které omezují nebo snižují emise skleníkových plynů ze zdrojů nebo podporují jejich pohlcení pomocí propadů, společně s jakýmikoli existujícími technickými zprávami, z nichž tato posouzení vycházejí. Jejich součástí by měly být popisy použitých modelů a metodických přístupů, definice a výchozí předpoklady.
Článek 14
Vykazování odhadů
1. Členské státy do 15. března 2015 a poté každé dva roky předloží Komisi národní odhady antropogenních emisí skleníkových plynů ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů, uspořádané podle jednotlivých plynů nebo skupin plynů (HFC a PFC) uvedených v příloze I a podle odvětví. Tyto odhady zahrnují kvantitativní odhady na období čtyř po sobě jdoucích budoucích let končící číslicí 0 nebo 5, které bezprostředně následují po roce, za nějž se podává zpráva. V národních odhadech jsou zohledněny veškeré politiky a opatření přijaté na úrovni Unie a zahrnují:
a)
odhady bez opatření, jsou-li k dispozici, odhady s opatřeními a, jsou-li k dispozici, odhady s dodatečnými opatřeními;
b)
celkové odhady skleníkových plynů a samostatné odhady předpokládaných emisí skleníkových plynů pro zdroje emisí, na něž se vztahuje směrnice 2003/87/ES a rozhodnutí č. 406/2009/ES;
c)
dopad politik a opatření určených podle článku 13. Jestliže tyto politiky a opatření zahrnuty nejsou, je zapotřebí tuto skutečnost jasně uvést a vysvětlit;
d)
výsledky analýzy citlivosti provedené za účelem sestavení odhadů;
e)
veškeré příslušné odkazy na posouzení a technické zprávy, z nichž tyto odhady vycházejí, uvedené v odstavci 4.
2. Členský stát sdělí Komisi jakékoli významné změny informací vykázaných podle tohoto článku v prvním roce vykazovaného období do 15. března roku následujícího po podání předchozí zprávy.
3. Členské státy podají zprávu o nejaktuálnějších dostupných odhadech. Pokud členský stát do 15. března každého druhého roku nepředloží úplné odhady a Komise stanoví, že členský stát nemůže doplnit chybějící údaje odhadů poté, co tyto byly určeny prostřednictvím postupů pro zajištění kvality nebo kontroly kvality uplatněných Komisí, může Komise za konzultace dotčeného členského státu vypracovat odhady, které jsou zapotřebí pro sestavení odhadů Unie.
4. Členské státy v elektronické podobě zveřejní své národní odhady emisí skleníkových plynů ze zdrojů a jejich pohlcení pomocí propadů společně s příslušnými technickými zprávami, z nichž tyto odhady vycházejí. Součástí těchto odhadů by měly být popisy použitých modelů a metodických přístupů, definice a výchozí předpoklady.
KAPITOLA 6
PODÁVÁNÍ JINÝCH ZPRÁV TÝKAJÍCÍCH SE ZMĚNY KLIMATU
Článek 15
Podávání zpráv o národních adaptačních opatřeních
Členské státy do 15. března 2015 a poté každé čtyři roky, v souladu s lhůtami pro podávání zpráv podle úmluvy UNFCCC, podají Komisi informace o svých vnitrostátních plánech a strategiích v oblasti přizpůsobování se změně klimatu, uvádějící prováděná nebo plánovaná opatření s cílem usnadnit přizpůsobení se změně klimatu. Tyto informace zahrnují hlavní cíle a kategorie dopadu změny klimatu, na které jsou opatření zaměřena, jako jsou záplavy, zvyšování mořské hladiny, extrémní teploty, sucha a jiné mimořádné povětrnostní jevy.
Článek 16
Podávání zpráv o finanční a technické podpoře poskytnuté rozvojovým zemím
1. Členské státy spolupracují s Komisí, aby bylo možné včas a soudržným způsobem vykázat pomoc poskytovanou Unií a jejími členskými státy rozvojovým zemím v souladu s příslušnými použitelnými ustanoveními úmluvy UNFCCC, včetně případného společného formátu dohodnutého v rámci úmluvy UNFCCC, a zajistit, aby tyto informace byly každoročně vykázány do 30. září.
2 Členské státy případně nebo v příslušných případech podle úmluvy UNFCCC usilují o to, aby předložily informace o finančních tocích založené na tzv. „ukazatelích z Ria“ pro podporu spojenou se zmírňováním změny klimatu a podporu spojenou s přizpůsobováním se změně klimatu, které představil výbor pro rozvojovou pomoc OECD, a metodické informace o provádění metodiky ukazatelů z Ria v oblasti změny klimatu.
3. Vykazují-li se informace o uvolněných soukromých finančních tocích, zahrnují informace o definicích a metodice, jež byly pro stanovení veškerých hodnot použity.
4. Informace předložené v souvislosti s podporou zahrnují v souladu s rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC nebo Kjótského protokolu nebo orgány dohod z nich vycházejících či na ně navazujících informace o podpoře za účelem zmírňování změny klimatu, přizpůsobování se této změně a budování kapacit a přenosu technologií a pokud možno informace o tom, zda se jedná o nové a dodatečné finanční zdroje.
Článek 17
Podávání zpráv o použití výnosů z dražeb a projektových kreditů
1. Členské státy do 31. července každého roku („rok X“) předloží Komisi za rok X-1:
a)
podrobné odůvodnění uvedené v čl. 6 odst. 2 rozhodnutí č. 406/2009/ES;
b)
informace o použití výnosů v roce X-1, které členský stát získal z dražeb povolenek v souladu s čl. 10 odst. 1 směrnice 2003/87/ES, včetně informací o těchto výnosech, které byly použity k jednomu nebo více z účelů uvedených v čl. 10 odst. 3 této směrnice, nebo o ekvivalentu těchto výnosů ve finanční hodnotě a o opatřeních přijatých podle uvedeného článku;
c)
informace o používání všech výnosů, podle určení členského státu, které získal z dražeb povolenek v oblasti letectví v souladu s čl. 3d odst. 1 nebo 2 směrnice 2003/87/ES; tyto informace se poskytnou v souladu s čl. 3d odst. 4 uvedené směrnice;
d)
informace uvedené v čl. 6 odst. 1 písm. b) rozhodnutí č. 406/2009/ES a informace o tom, jak jejich nákupní politika podporuje plnění mezinárodní dohody o změně klimatu;
e)
informace o uplatňování čl. 11b odst. 6 směrnice 2003/87/ES, pokud jde o projektové činnosti výroby hydroelektrické energie s výrobní kapacitou přesahující 20 MW.
2. Výnosy z dražeb, které v okamžiku, kdy členský stát Komisi podává zprávu v souladu s tímto článkem, nebyly vyplaceny, se kvantifikují a vykazují ve zprávách na následující roky.
3. Zprávy podané Komisi v souladu s tímto článkem členské státy zveřejní. Komise zveřejní souhrnné informace Unie, a to ve snadno přístupné formě.
4. Komise přijme prováděcí akty za účelem stanovení struktury, formátu a postupů podávání zpráv členskými státy v souvislosti s vykazováním informacím podle tohoto článku. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
Článek 18
Dvouleté zprávy a vnitrostátní sdělení
1. Unie a členské státy podávají sekretariátu úmluvy UNFCCC dvouleté zprávy v souladu s rozhodnutím konference smluvních stran úmluvy UNFCCC 2/CP.17, nebo s příslušnými navazujícími rozhodnutími přijatými orgány UNFCCC, a vnitrostátní sdělení v souladu s článkem 12 úmluvy UNFCCC.
2. Členské státy poskytují Komisi kopie vnitrostátních sdělení a dvouletých zpráv podávaných sekretariátu úmluvy UNFCCC.
KAPITOLA 7
ODBORNÝ PŘEZKUM EMISÍ SKLENÍKOVÝCH PLYNŮ PROVÁDĚNÝ UNIÍ
Článek 19
Přezkum inventur
1. Komise provede komplexní přezkum údajů národních inventur předložených členskými státy v souladu s čl. 7 odst. 4 tohoto nařízení s cílem stanovit roční emisní příděl podle čl. 3 odst. 2 čtvrtého pododstavce rozhodnutí č. 406/2009/ES pro účely uplatňování článků 20 a 27 tohoto nařízení a s cílem monitorovat, jak jsou členské státy úspěšné při dosahování svých cílů v oblasti snižování nebo omezování emisí skleníkových plynů podle článku 3 a 7 rozhodnutí č. 406/2009/ES v letech, kdy je komplexní přezkum prováděn.
2. Počínaje údaji vykazovanými za rok 2013 provádí Komise každoroční přezkum údajů národních inventur předkládaných členskými státy v souladu s čl. 7 odst. 1 tohoto nařízení, které jsou relevantní pro monitorování snižování nebo omezování emisí skleníkových plynů ze strany členských států v souladu s články 3 a 7 rozhodnutí č. 406/2009/ES a všech dalších cílů snížení nebo omezení emisí skleníkových plynů stanovených v právních předpisech Unie. Členské státy se tohoto procesu v plném rozsahu účastní.
3. Součástí komplexního přezkumu uvedeného v odstavci 1 jsou:
a)
kontroly za účelem ověření transparentnosti, přesnosti, jednotnosti, srovnatelnosti a úplnosti předložených informací;
b)
kontroly za účelem zjištění případů, kdy jsou údaje inventur připravovány způsobem, který není v souladu s pokyny úmluvy UNFCCC nebo pravidly Unie, a
c)
případný výpočet nutných technických oprav, které z přezkumu vyplynou, na základě konzultace s členskými státy.
4. Součástí každoročních přezkumů jsou kontroly stanovené v odst. 3 písm. a). Pokud o to členský stát po konzultaci s Komisí požádá nebo jsou při těchto kontrolách zjištěny významné skutečnosti, jako jsou:
a)
doporučení pocházející z dřívějších přezkumů provedených Unií nebo v rámci úmluvy UNFCCC, která nebyla provedena, nebo otázky, které členský stát nevysvětlil;
b)
nadhodnocené nebo podhodnocené údaje související s některou klíčovou kategorií v inventuře daného členského státu,
zahrnuje každoroční přezkum týkající se daného členského státu rovněž kontroly stanovené v odst. 3 písm. b), aby bylo možné provést výpočty podle odst. 3 písm. c).
5. Komise přijme prováděcí akty za účelem stanovení harmonogramu a kroků pro provádění komplexního přezkumu podle odstavce 1 a každoročního přezkumu podle odstavce 2 tohoto článku, včetně úkolů stanovených v odstavcích 3 a 4 tohoto článku, a to i k zajištění náležité konzultace členských států s ohledem na závěry přezkumů. Tyto prováděcí akty se přijímají přezkumným postupem podle čl. 26 odst. 2.
6. Komise stanoví prostřednictvím prováděcího aktu celkové množství emisí za příslušný rok na základě opravených údajů inventur jednotlivých členských států po provedení příslušného přezkumu.
7. Údaje za každý členský stát, které se zaznamenávají v registrech zřízených v souladu s článkem 11 rozhodnutí č. 406/2009/ES a článkem 19 směrnice 2003/87/ES k datu připadajícímu na čtyři měsíce ode dne zveřejnění prováděcího aktu přijatého v souladu s odstavcem 6 tohoto článku, jsou relevantní pro uplatnění čl. 7 odst. 1 rozhodnutí č. 406/2009/ES. To zahrnuje změny těchto údajů v případě, že členský stát využije pružnosti v souladu s články 3 a 5 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 20
Účinky přepočtů
1. Komise po dokončení komplexního přezkumu údajů inventur za rok 2020 v souladu s článkem 19 vypočítá podle vzorce stanoveného v příloze II souhrn účinků přepočítaných emisí skleníkových plynů za každý členský stát.
2. Aniž je dotčen čl. 27 odst. 2 tohoto nařízení, Komise mimo jiné použije souhrn uvedený v odstavci 1 tohoto článku při navrhování cílů snížení nebo omezení emisí pro každý členský stát na období po roce 2020 v souladu s článkem 14 rozhodnutí č. 406/2009/ES.
3. Výsledky výpočtů provedených v souladu s odstavcem 1 Komise neprodleně zveřejní.
KAPITOLA 8
PODÁVÁNÍ ZPRÁV O POKROKU PŘI PLNĚNÍ UNIJNÍCH A MEZINÁRODNÍCH ZÁVAZKŮ
Článek 21
Podávání zpráv o pokroku
1. Komise každoročně posoudí na základě informací podle tohoto nařízení a po konzultaci s členskými státy pokrok Unie a jejích členských států při plnění níže uvedených závazků, aby zhodnotila, zda byl pokrok dostačující:
a)
závazky podle článku 4 úmluvy UNFCCC a článku 3 Kjótského protokolu, které jsou dále stanoveny v rozhodnutích přijatých konferencí smluvních stran úmluvy UNFCCC nebo konferencí smluvních stran úmluvy UNFCCC jednající jako shromáždění smluvních stran Kjótského protokolu. Posouzení plnění těchto závazků vychází z informací poskytnutých podle článků 7, 8, 10 a 13 až 17;
b)
povinnosti stanovené v článku 3 rozhodnutí č. 406/2009/ES. Posouzení dodržování těchto povinností vychází z informací poskytnutých podle článků 7, 8, 13 a 14.
2. Každé dva roky Komise posoudí celkový dopad letectví na světové klima, včetně emisí jiných než CO2, nebo jejich dopady na základě údajů o emisích poskytnutých členskými státy podle článku 7 a toto posouzení případně doplní odkazy na vědecké pokroky a údaje o leteckém provozu.
3. Komise předloží každý rok do 31. října Evropskému parlamentu a Radě zprávu shrnující závěry posouzení, jak je stanoveno v odstavcích 1 a 2.
Článek 22
Zpráva o dodatečné lhůtě pro plnění závazků podle Kjótského protokolu
Unie a jednotlivé členské státy předloží sekretariátu úmluvy UNFCCC zprávu o dodatečné lhůtě pro plnění závazků podle odstavce 3 rozhodnutí 13/CMP.1 poté, co tato lhůta uplyne.
KAPITOLA 9
SPOLUPRÁCE A PODPORA
Článek 23
Spolupráce mezi členskými státy a Unií
Členské státy a Unie vzájemně spolupracují a koordinují činnosti v souvislosti s povinnostmi podle tohoto nařízení ohledně:
a)
sestavení inventury skleníkových plynů Unie a vypracování zprávy o inventuře skleníkových plynů Unie v souladu s čl. 7 odst. 5;
b)
vypracování sdělení Unie obsahujícího údaje z národních inventur v souladu s článkem 12 úmluvy UNFCCC a dvouleté zprávy Unie v souladu s rozhodnutím 2/CP.17 nebo s následnými příslušnými rozhodnutími přijatými orgány úmluvy UNFCCC;
c)
postupu přezkumu a zajištění souladu podle úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu v souladu s příslušnými rozhodnutími podle úmluvy UNFCCC a Kjótského protokolu, jakož i postupu Unie pro přezkum inventur skleníkových plynů členských států uvedený v článku 19 tohoto nařízení;
d)
jakýchkoliv úprav v souladu s čl. 5 odst. 2 Kjótského protokolu nebo vyplývajících z přezkumu provedeného Unií podle článku 19 tohoto nařízení nebo jiných změn inventur a zpráv o inventurách, které byly nebo mají být předloženy sekretariátu úmluvy UNFCCC;
e)
sestavení přibližné inventury skleníkových plynů Unie podle článku 8 tohoto nařízení;
f)
podávání zpráv v souvislosti s odebráním jednotek AAU, RMU, ERU, CER, tCER a lCER po uplynutí dodatečného období uvedeného v odstavci 14 rozhodnutí 13/CMP.1 za účelem splnění závazků v souladu s čl. 3 odst. 1 Kjótského protokolu.
Článek 24
Úloha Evropské agentury pro životní prostředí
Evropská agentura pro životní prostředí je Komisi nápomocna při plnění článků 6 až 9, 12 až 19, 21 a 22 v souladu s jejím ročním pracovním programem. Tato pomoc zahrnuje:
a)
sestavování inventury skleníkových plynů Unie a vypracování zprávy o inventuře skleníkových plynů Unie;
b)
provádění postupů zajištění kvality a kontroly kvality za účelem sestavení inventury skleníkových plynů Unie;
c)
vypracování odhadů pro údaje nevykazované v národních inventurách skleníkových plynů;
d)
provádění přezkumů;
e)
sestavování přibližné inventury skleníkových plynů Unie;
f)
sestavování informací poskytovaných členskými státy o politikách a opatřeních a odhadech;
g)
provádění postupů zajištění kvality a kontroly kvality v souvislosti s výkazy a informacemi, jež členské státy podávají o odhadech, politikách a opatřeních;
h)
příprava odhadů pro údaje o odhadech nevykazované členskými státy;
i)
sestavení údajů potřebných pro výroční zprávu, kterou vypracovává Komise a předkládá ji Evropskému parlamentu a Radě;
j)
šíření informací shromážděných v souladu s tímto nařízením, včetně správy a aktualizace databáze zmírňujících politik a opatření členských států, a evropské platformy pro přizpůsobení se změně klimatu ve vztahu k dopadům změny klimatu a zranitelnosti a přizpůsobování se této změně.
KAPITOLA 10
PŘENESENÍ PRAVOMOCI
Článek 25
Výkon přenesené pravomoci
1. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci je svěřena Komisi za podmínek stanovených v tomto článku.
2. Pravomoc přijímat akty v přenesené pravomoci uvedená v článcích 6, 7 a 10 je svěřena Komisi na dobu pěti let od 8. července 2013. Komise vypracuje zprávu o přenesené pravomoci nejpozději devět měsíců před koncem tohoto pětiletého období. Přenesení pravomoci se automaticky prodlužuje o stejně dlouhá období, pokud Evropský parlament nebo Rada nevysloví proti tomuto prodloužení námitku nejpozději tři měsíce před koncem každého z těchto období.
3. Evropský parlament nebo Rada mohou přenesení pravomoci uvedené v článcích 6, 7 a 10 kdykoli zrušit. Rozhodnutím o zrušení se ukončuje přenesení pravomoci v něm blíže určené. Rozhodnutí nabývá účinku prvním dnem po zveřejnění v Úředním věstníku Evropské unie, nebo k pozdějšímu dni, který je v něm upřesněn. Nedotýká se platnosti již platných aktů v přenesené pravomoci.
4. Přijetí aktu v přenesené pravomoci Komise neprodleně oznámí současně Evropskému parlamentu a Radě.
5. Akt v přenesené pravomoci přijatý podle článků 6, 7 a 10 vstoupí v platnost, pouze pokud proti němu Evropský parlament nebo Rada nevysloví námitky ve lhůtě tří měsíců ode dne, kdy jim byl tento akt oznámen, nebo pokud Evropský parlament i Rada před uplynutím této lhůty informují Komisi o tom, že námitky nevysloví. Z podnětu Evropského parlamentu nebo Rady se tato lhůta prodlouží o tři měsíce.
KAPITOLA 11
ZÁVĚREČNÁ USTANOVENÍ
Článek 26
Postup projednávání ve výboru
1. Komisi je nápomocen Výbor pro změnu klimatu. Tento výbor je výborem ve smyslu nařízení (EU) č. 182/2011.
2. Odkazuje-li se na tento odstavec, použije se článek 5 nařízení (EU) č. 182/2011.
Článek 27
Přezkum
1. Komise pravidelně přezkoumává soulad ustanovení tohoto nařízení o monitorování a podávání zpráv s budoucími rozhodnutími souvisejícími s úmluvou UNFCCC a Kjótským protokolem nebo jinými právními předpisy Unie. Komise rovněž pravidelně posuzuje, zda v důsledku vývoje v rámci úmluvy UNFCCC nenastává situace, kdy povinnosti podle tohoto nařízení již nejsou nutné, nejsou přiměřené vzhledem k odpovídajícím výhodám, je třeba je upravit, nebo nejsou v souladu s požadavky na vykazování podle úmluvy UNFCCC či jsou vzhledem k těmto požadavkům duplicitní, a pokud je to vhodné, předloží Evropskému parlamentu a Radě legislativní návrh.
2. Komise do prosince roku 2016 prověří, zda dopad uplatňování pokynů IPCC pro národní inventury skleníkových plynů z roku 2006 nebo významná změna používané metodiky úmluvy UNFCCC při určování inventur skleníkových plynů nevede k rozdílu většímu než 1 % v celkových emisí skleníkových plynů členského státu relevantních pro článek 3 rozhodnutí č. 406/2009/ES, a může provést revizi ročních emisních přídělů stanovených v čl. 3 odst. 2 čtvrtém pododstavci rozhodnutí č. 406/2009/ES.
Článek 28
Zrušení
Rozhodnutí č. 280/2004/ES se zrušuje. Odkazy na zrušené rozhodnutí se považují za odkazy na toto nařízení v souladu se srovnávací tabulkou obsaženou v příloze IV.
Článek 29
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
Ve Štrasburku dne 21. května 2013.
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS A TANÁCS 525/2013/EU RENDELETE
(2013. május 21.)
az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának nyomon követésére és bejelentésére, valamint az éghajlatváltozással kapcsolatos egyéb információk nemzeti és uniós szintű bejelentésére szolgáló rendszerről, valamint a 280/2004/EK határozat hatályon kívül helyezéséről
(EGT-vonatkozású szöveg)
AZ EURÓPAI PARLAMENT ÉS AZ EURÓPAI UNIÓ TANÁCSA,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre és különösen annak 192. cikke (1) bekezdésére,
tekintettel az Európai Bizottság javaslatára,
a jogalkotási aktus tervezete nemzeti parlamenteknek való megküldését követően,
tekintettel az Európai Gazdasági és Szociális Bizottság véleményére (1),
tekintettel a Régiók Bizottságának véleményére (2),
rendes jogalkotási eljárás keretében (3),
mivel:
(1)
Az üvegházhatást okozó gázok Közösségen belüli kibocsátásának nyomon követését szolgáló rendszerről és a Kiotói Jegyzőkönyv végrehajtásáról szóló, 2004. február 11-i 280/2004/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (4) létrehozta az üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátásának és nyelőnkénti eltávolításának nyomon követésére, és az ilyen kibocsátások vonatkozásában vállalt kötelezettségek teljesítésében elért előrehaladás mérésére, valamint az ENSZ éghajlatváltozási keretegyezményében (UNFCCC) (5), illetve a Kiotói Jegyzőkönyvben (6) foglalt nyomonkövetési és jelentéstételi követelmények Unióban történő bevezetésére szolgáló rendszert. A UNFCCC-vel és a Kiotói Jegyzőkönyvvel összefüggő legutóbbi és jövőbeli nemzetközi fejlemények figyelembevétele, valamint az uniós jogban előírt új nyomonkövetési és jelentéstételi követelmények végrehajtása érdekében a 280/2004/EK határozatot új jogi aktussal kell felváltani.
(2)
Az uniós jog szélesebb köre, a kötelezettségekkel érintett személyek további kategóriáinak jogszabályba emelése, a bevezetendő rendelkezések összetettsége és műszaki jellege, az egész Unióban alkalmazandó egységes szabályok iránti egyre fokozódó igény miatt és a végrehajtás elősegítése érdekében a 280/2004/EK határozatot rendelettel kell felváltani.
(3)
Az UNFCCC végső célja az üvegházhatást okozó gázok légköri koncentrációinak olyan szinten történő stabilizálása, amely megakadályozza az éghajlati rendszer veszélyes, emberi eredetű befolyásolását. E célkitűzés elérése érdekében az általános globális éves felszíni középhőmérséklet-emelkedés mértéke legfeljebb 2 °C-kal haladhatja meg az iparosodás előtti hőmérsékleti szintet.
(4)
Szükség van az üvegházhatású gázok Unió és tagállamok általi kibocsátásának és az általuk az éghajlatváltozás kezelése érdekében tett erőfeszítéseknek a nyomon követésére, rendszeres értékelésére és bejelentésére.
(5)
Az UNFCCC Feleinek Konferenciája által elfogadott 1/CP.15. sz. határozat (a továbbiakban: 1/CP.15. sz. határozat), illetve az UNFCCC Feleinek Konferenciája által elfogadott 1/CP.16. sz. határozat (a továbbiakban: 1/CP.16. sz. határozat) nagymértékben hozzájárultak ahhoz, hogy sikerült előbbre lépni az éghajlatváltozás okozta problémák kiegyensúlyozott megoldását célzó törekvésekben. E határozatok új nyomonkövetési és jelentéstételi követelményeket vezettek be az Unió és a tagállamok által vállalt ambiciózus kibocsátáscsökkentés megvalósításának vonatkozásában, és támogatást biztosítottak a fejlődő országok számára. E határozatok elismerték továbbá, hogy az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást ugyanolyan prioritásként kell kezelni, mint az éghajlatváltozás mérséklését. Az 1/CP.16. sz. határozat előírja a fejlett országok számára, hogy dekarbonizációs fejlesztési stratégiákat vagy terveket dolgozzanak ki. Az ilyen stratégiák vagy tervek várhatóan hozzájárulnak a karbonszegény társadalom megteremtéséhez, a folyamatos és magas szintű növekedéshez és a fenntartható fejlődéshez, valamint az éghajlattal kapcsolatos hosszú távú cél megvalósítása tekintetében történő költséghatékony előrehaladáshoz, kellő figyelmet fordítva a közbenső szakaszokra is. E rendelet célja, hogy megkönnyítse az említett nyomonkövetési és jelentéstételi követelmények végrehajtását.
(6)
A 2009-ben elfogadott uniós jogi aktusok csoportja (a továbbiakban: éghajlatváltozásra és a megújuló energiaforrásokra vonatkozó csomag), különösen az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának a 2020-ig terjedő időszakra szóló közösségi kötelezettségvállalásoknak megfelelő szintre történő csökkentésére irányuló tagállami törekvésekről szóló, 2009. április 23-i 406/2009/EK európai parlamenti és tanácsi határozat (7), valamint a 2003/87/EK irányelvnek az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének továbbfejlesztése és kiterjesztése tekintetében történő módosításáról szóló, 2009. április 23-i 2009/29/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (8) szintén az üvegházhatású gázok kibocsátásának jelentős mértékű csökkentésére irányuló határozott uniós és tagállami kötelezettségvállalást jelzi. A kibocsátás nyomon követésére és bejelentésére vonatkozó uniós rendszert e két jogi aktus új követelményei alapján szintén korszerűsíteni kell.
(7)
Az UNFCCC kötelezi az Uniót és a tagállamait arra, hogy - a Felek Konferenciája által jóváhagyott összehasonlítható módszerek alkalmazásával - dolgozzanak ki nemzeti jegyzéket az ózonréteg védelméről szóló Bécsi Egyezménynek az ózonréteget lebontó anyagokról szóló 1987. évi Montreali Jegyzőkönyve (9) (a továbbiakban: Montreali Jegyzőkönyv) által nem szabályozott, üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátásairól és nyelőnkénti eltávolításáról, azt tegyék rendszeres időközönként naprakésszé, tegyék közzé és juttassák el a Felek Konferenciája számára.
(8)
A Kiotói Jegyzőkönyv 5. cikkének (1) bekezdése - a Kiotói Jegyzőkönyv egyéb rendelkezéseinek végrehajtása érdekében - előírja az Unió és a tagállamok számára, hogy hozzanak létre és tartsanak fenn olyan nemzeti rendszereket, amelyek a Montreali Jegyzőkönyv által nem szabályozott, üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátásainak és nyelőnkénti eltávolításának becslésére szolgálnak. E rendszerek létrehozása és fenntartása során az Uniónak és a tagállamoknak alkalmazniuk kell az UNFCCC Feleinek a Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek találkozójaként szolgáló Konferenciája által elfogadott 19/CMP.1. sz. határozat (a továbbiakban: 19/CMP.1. sz. határozat) mellékletében a nemzeti rendszerekre vonatkozóan meghatározott iránymutatásokat. Ezenkívül az 1/CP.16. sz. határozat előírja, hogy nemzeti rendszereket kell létrehozni a Montreali Jegyzőkönyv által nem szabályozott, üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátásainak és nyelőnkénti eltávolításának becslésére. Ennek a rendeletnek lehetővé kell tennie e követelmények végrehajtását.
(9)
Az UNFCCC Feleinek Konferenciája által hozott, 2013. január 9-től kezdődően hatályos 10/CP.17. sz. határozat és a 2010. október 26. óta hatályban lévő 3/CP.15. sz. határozat felvették Ciprust és Máltát az UNFCCC I. mellékletébe.
(10)
A 280/2004/EK határozat végrehajtása során szerzett tapasztalatok azt bizonyították, hogy növelni kell a szinergiát és az összhangot a többi jogi eszköz - különösen az üvegházhatást okozó gázok kibocsátási egységei Közösségen belüli kereskedelmi rendszerének létrehozásáról szóló, 2003. október 13-i 2003/87/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (10), az Európai Szennyezőanyag-kibocsátási és -szállítási Nyilvántartás létrehozásáról szóló, 2006. január 18-i 166/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (11), az egyes légköri szennyezők nemzeti kibocsátási határértékeiről szóló, 2001. október 23-i 2001/81/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (12), az egyes fluortartalmú, üvegházhatást okozó gázokról szóló, 2006. május 17-i 842/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (13) és az energiastatisztikáról szóló, 2008. október 22-i 1099/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (14) - szerinti jelentéstétellel. Bár a bejelentési követelmények egységesítése az egyes jogi eszközök módosítását igényli, a kibocsátásra vonatkozó jelentéstétel megfelelő minőségének biztosításához elengedhetetlenül szükséges az, hogy az üvegházhatású gázok kibocsátásának bejelentése során egységes adatokat alkalmazzanak.
(11)
Az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület (IPCC) negyedik értékelő jelentése szerint a nitrogén-trifluorid (NF3) globális felmelegedési potenciálja (GWP) hozzávetőleg tizenhétezerszerese a szén-dioxidénak (CO2). Az NF3-at egyre nagyobb mértékben alkalmazzák a perfluor-karbonok (PFC-k) és a kén-hexafluorid (SF6) helyett az elektronikai iparban. Az Unió környezetvédelmi politikájának az Európai Unió működéséről szóló szerződés (EUMSZ) 191. cikkének (2) bekezdésével összhangban az elővigyázatosság elvén kell alapulnia. Ez az alapelv az uniós kibocsátási szint megállapítása és - szükség esetén - az éghajlatváltozás mérséklését elősegítő intézkedések meghatározása érdekében megköveteli a nitrogén-trifluorid-kibocsátás nyomon követését.
(12)
Az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékébe, valamint a nemzeti és az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékekbe jelenleg bejelentett adatok nem elegendőek ahhoz, hogy a tagállamok meghatározhassák a polgári légi közlekedésből nemzeti szinten származó és a 2003/87/EK irányelv által nem szabályozott CO2-kibocsátást. Az Uniónak a bejelentési kötelezettségek elfogadásakor nem szabad olyan terheket rónia a tagállamokra és a kis- és középvállalkozásokra (kkv-kra), amelyek az elérni kívánt célkitűzésekhez képest aránytalanok. A 2003/87/EK irányelv által nem szabályozott, repülésből származó CO2-kibocsátás mindössze elenyésző része az üvegházhatású gázok teljes kibocsátásának, és az ilyen kibocsátásra vonatkozó jelentéstételi rendszer létrehozása - a 2003/87/EK irányelv szerinti tágabb ágazatra vonatkozó meglévő követelményeket is tekintetbe véve - indokolatlanul nagy terheket jelentene. Ezért a 406/2009/EK határozat 3. cikkének és 7. cikke (1) bekezdésének alkalmazásában az IPCC jelentése szerinti „1.A.3.A. Polgári légi közlekedés” forrásból származó CO2-kibocsátást nullával egyenértékűnek kell tekinteni.
(13)
Az üvegházhatású gázok kibocsátásának nyomon követésére és bejelentésére vonatkozó rendelkezések hatékonyságának biztosítása érdekében helyénvaló elkerülni a tagállamok által jelenleg is viselt pénzügyi és igazgatási terhek további növelését.
(14)
Az üvegházhatású gázoknak a földhasználattal, a földhasználat-megváltoztatással és az erdőgazdálkodással (a továbbiakban: földhasználati ágazat) összefüggésben történő kibocsátása és eltávolítása beleszámít a Kiotói Jegyzőkönyvben foglalt uniós kibocsátáscsökkentési célkitűzésekbe, ugyanakkor nem képezi részét az éghajlatváltozásra és a megújuló energiaforrásokra vonatkozó csomagban meghatározott, 2020-ig elérendő 20 %-os kibocsátáscsökkentési célkitűzésnek. A 406/2009/EK határozat 9. cikke előírja, hogy a Bizottság mérje fel, hogy a földhasználati ágazathoz kapcsolódó tevékenységekkel összefüggő kibocsátások és eltávolítások miként vonhatók be az üvegházhatású gázok kibocsátásának csökkentésére irányuló uniós kötelezettségvállalásokba úgy, hogy a földhasználati ágazat hozzájárulásának környezeti integritása és tartóssága, valamint a vonatkozó kibocsátások és eltávolítások körültekintő ellenőrzése és elszámolása biztosított legyen. Ugyanezen cikk azt is előírja, hogy a Bizottság adott esetben nyújtson be jogalkotási javaslatot, amelynek 2013-ban vagy azt követően hatályba kell lépnie. A Bizottság 2012. március 12-én javaslatot nyújtott be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a földhasználati ágazatnak a kibocsátáscsökkentésre irányuló uniós kötelezettségvállalásokba való bevonására, amely az üvegházhatású gázoknak a földhasználatból, a földhasználat-megváltoztatásból és az erdőgazdálkodási tevékenységekből eredő kibocsátására és elnyelésére vonatkozó elszámolási szabályokról és az e tevékenységekhez kapcsolódó intézkedésekre vonatkozó információkról szóló, 2013. május 21-i 529/2013/EU európai parlamenti és tanácsi határozat (15) elfogadását eredményezte.
(15)
Az Uniónak és a tagállamoknak törekedniük kell arra, hogy - mindenekelőtt az Európa 2020 stratégia keretében és az abban meghatározott ütemezés szerint - a lehető legnaprakészebb információkat szolgáltassák a kibocsátásukról. Ennek a rendeletnek lehetővé kell tennie, hogy a becslések a statisztikai és egyéb információk - például adott esetben a globális környezetvédelmi és biztonsági megfigyelési program és egyéb műholdas rendszerek által szolgáltatott adatok - felhasználásával, a lehető legrövidebb időn belül elkészüljenek.
(16)
Mivel a Bizottság bejelentette, hogy új nyomonkövetési és bejelentési követelményekre szándékozik javaslatot tenni a tengeri szállításból származó kibocsátások tekintetében, beleértve adott esetben e rendelet módosítását is, e rendelet nem sértheti az ilyen javaslatokat, és ezért helyénvaló, hogy e rendelet ne tartalmazzon a tengeri szállításból származó kibocsátások nyomon követésére és bejelentésére vonatkozó rendelkezéseket.
(17)
A 280/2004/EK határozat végrehajtása során szerzett tapasztalatok rámutattak arra, hogy a szakpolitikákkal és intézkedésekkel, valamint az előrejelzésekkel kapcsolatban szolgáltatott információkat átláthatóbbá, pontosabbá, koherensebbé, teljesebbé és összehasonlíthatóbbá kell tenni. A 406/2009/EK határozat előírja a tagállamok számára, hogy e határozat alapján fennálló kötelezettségeik teljesítése terén tervezett előrehaladásról készítsenek jelentést, amelynek ismertetnie kell a nemzeti szakpolitikákat és intézkedéseket, valamint a nemzeti előrejelzéseket. Az Európa 2020 stratégia olyan integrált gazdaságpolitikai menetrendet határozott meg, amely az Uniótól és a tagállamoktól még több erőfeszítést kíván az éghajlat-változási politikákra és intézkedéseikre, valamint azok kibocsátásra gyakorolt becsült hatásaira vonatkozó jelentések időben történő elkészítéséhez. Az uniós és a tagállami szintű rendszerek megteremtése a jelentéstételhez biztosított jobb iránymutatásokkal egyetemben jelentős mértékben hozzájárul ezen célkitűzések eléréséhez. A Bizottság számára is lehetővé kell tenni, hogy az üvegházhatású gázok kibocsátásáról előrejelzési becsléseket készítsen és alkalmazzon, hogy ezzel egyrészt biztosítsa az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának előrejelzésére vonatkozó nemzetközi és belső jelentéstétel követelményeinek való megfelelést, másrészt pedig értékelje az Unió nemzetközi és belső kötelezettségvállalásai és kötelezettségei teljesítése terén tett uniós előrehaladást.
(18)
A tagállamoknak jobb minőségű információkat kell rendelkezésre bocsátaniuk ahhoz, hogy az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás terén általuk elért eredmények és megvalósított intézkedések nyomon követhetők legyenek. Ezekre az információkra szükség van annak érdekében, hogy „Az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás: egy európai fellépési keret felé” című, 2009. április 1-jei bizottsági fehér könyv szerint átfogó uniós alkalmazkodási stratégiát lehessen kidolgozni. Az alkalmazkodásra vonatkozó információkat tartalmazó jelentések lehetővé teszik majd a tagállamok számára a bevált gyakorlatok cseréjét, valamint az éghajlatváltozás kezelésével kapcsolatos igényeik és felkészültségi szintjük meghatározását.
(19)
Az Unió és a tagállamok az 1/CP.15. sz. határozat alapján vállalták, hogy jelentős mértékű pénzügyi támogatást biztosítanak a fejlődő országok számára az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást és az éghajlatváltozás mérséklését elősegítő intézkedésekhez. Az 1/CP. 16. sz. határozat (40) bekezdése értelmében az UFCCC-ben részes valamennyi fejlett országnak részletesebb jelentéseket kell készítenie az e keretegyezményben részes fejlődő országoknak nyújtott pénzügyi, technológiai és kapacitásépítési támogatásról. A bővített jelentéstétel alapvetően fontos ahhoz, hogy elismerhetők legyenek azok a törekvések, amelyeket az Unió és a tagállamok tesznek kötelezettségeik teljesítése érdekében. Az 1/CP. 16. sz. határozat a nemzetközi technológiatranszfer elősegítése érdekében új technológiai mechanizmust is létrehozott. Ennek a rendeletnek gondoskodnia kell arról, hogy a rendelkezésre álló legjobb adatok alapján naprakész információk kerüljenek bejelentésre a fejlődő országok felé irányuló technológiatranszferrel kapcsolatos tevékenységekről.
(20)
A 2008/101/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv (16) módosította a 2003/87/EK irányelvet a légi közlekedésnek az uniós kibocsátáskereskedelmi rendszerbe való felvétele céljából. A 2003/87/EK irányelv rendelkezéseket tartalmaz az árverés révén szerzett bevételek felhasználásával, az árverés révén szerzett bevételek tagállam általi felhasználására vonatkozó jelentéstétellel, valamint az említett irányelv 3d. cikke szerinti intézkedésekkel kapcsolatban. A 2009/29/EK irányelvvel módosított 2003/87/EK irányelv most már tartalmaz az árverés révén szerzett bevételek felhasználásával kapcsolatos rendelkezéseket is, továbbá kimondja, hogy e bevételek legalább 50 %-át a 2003/87/EK irányelv 10. cikkének (3) bekezdésében említett tevékenység vagy tevékenységek céljából kell felhasználni. A kibocsátási egységek 2003/87/EK irányelv szerinti elárverezéséből származó bevételek felhasználásának átláthatósága kulcsfontosságú szerepet tölt be az uniós kötelezettségvállalások megerősítésében.
(21)
Az Unió és tagállamai az UNFCCC alapján kötelesek arra, hogy - a Felek Konferenciája által jóváhagyott iránymutatások, módszerek és formátumok felhasználásával - dolgozzanak ki, tegyenek közzé és a Felek Konferenciája számára juttassanak el nemzeti közleményeket és kétéves jelentéseket, illetve tegyék ezeket rendszeres időközönként naprakésszé. Az 1/CP.16. sz. határozat előírja az éghajlatváltozás mérséklésével kapcsolatos célkitűzésekre, valamint a fejlődő országok számára nyújtott pénzügyi, technológiai és kapacitásépítési támogatásra vonatkozó jelentéstétel javítását.
(22)
A 406/2009/EK határozat a jelenlegi éves jelentéstételi ciklust éves kötelezettségvállalási ciklussá alakította, amely alapján a tagállamoknak az üvegházhatást okozó gázokra vonatkozó jegyzékeiket az UNFCCC alapján elvégzett jelenlegi nyilvántartás-felülvizsgálatnál rövidebb időn belül kell átfogóan felülvizsgálniuk annak érdekében, hogy a rugalmassági és korrekciós intézkedéseket szükség esetén minden egyes érintett év végén alkalmazni lehessen. A 406/2009/EK határozatnak való megfelelés hiteles, egységes, átlátható módon és megfelelő időben való értékelése céljából szükséges létrehozni egy olyan uniós szintű felülvizsgálati folyamatot, amely során ellenőriznék a tagállamok által az üvegházhatást okozó gázokkal kapcsolatban szolgáltatott adatokat.
(23)
Az üvegházhatást okozó gázok forrásonkénti kibocsátásának és nyelőnkénti eltávolításának bejelentésével összefüggésben az UNFCCC-eljárás keretében számos technikai részletet vitatnak meg, például a GWP-ket, a jelentéstételi kötelezettség alá tartozó, üvegházhatást okozó gázok körét és az Éghajlat-változási Kormányközi Testület által közzétett, az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékének elkészítése során alkalmazandó módszertani útmutatásokat. Ezeknek a módszertani elemeknek az UNFCCC-eljárás keretében történő felülvizsgálata és az üvegházhatású gázok kibocsátására vonatkozó idősorok ezt követő újraszámításai megváltoztathatják a kibocsátás szintjét és tendenciáit. A Bizottságnak nyomon kell követnie ezeket a nemzetközi szintű fejleményeket, és szükség esetén e rendelet felülvizsgálatát javasolja az UNFCCC-eljárás keretében alkalmazott módszerekkel való koherenciáját célzó módosítása érdekében.
(24)
Az UNFCCC üvegházhatású gázokra vonatkozó jelenlegi jelentéstételi iránymutatásainak megfelelően a metánkibocsátás számítása és jelentése egy százéves időszakot felölelő GWP-n alapul. Tekintettel a metán magas GWP-jére és viszonylag rövid légköri élettartamára, a Bizottságnak meg kell vizsgálnia, milyen hatással lenne a szakpolitikákra és az intézkedésekre egy húszéves időtávlat elfogadása a metánra vonatkozóan.
(25)
Figyelembe véve az Európai Parlamentnek a nem CO2 által okozott, éghajlatváltozással kapcsolatos emberi eredetű kibocsátásokra vonatkozó átfogó megközelítésről szóló, 2011. szeptember 14-i állásfoglalását, továbbá, amint megállapodás jön létre az UNFCCC keretében azon iránymutatások alkalmazásáról, amelyeket az Éghajlat-változási Kormányközi Testület fogadott el és tett közzé a koromkibocsátás nyomon követésére és bejelentésére vonatkozóan, a Bizottságnak elemeznie kell ezeknek a szakpolitikákkal és intézkedésekkel kapcsolatos következményeit, és adott esetben módosítania kell e rendelet I. mellékletét.
(26)
Az üvegházhatású gázok kibocsátását a jelentésben szereplő minden idősoron belül ugyanazzal a módszerrel kell kiszámítani. A jelentések alapjául szolgáló tevékenységi adatokat és kibocsátási tényezőket koherens módon kell összegyűjteni és felhasználni, hogy a kibocsátási tendenciák változásai a jelentésekben ne a becslési módszerek vagy feltételezések módosításának eredményeiként jelenjenek meg. Az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának esetleges újraszámításait az elfogadott iránymutatások szerint kell elvégezni, és az újraszámításnak a jelentésekben szereplő idősorok koherenciájának, pontosságának és teljességének javítására, valamint részletesebb módszerek alkalmazására kell irányulniuk. Amennyiben a jelentés alapjául szolgáló tevékenységi adatok és kibocsátási tényezők összegyűjtésének módszere vagy módja megváltozik, a tagállamoknak a jelentésekben szereplő idősorok esetében újra kell számolniuk a jegyzékben szereplő adatokat és - különösen a legfontosabb kategóriák esetében - el kell dönteniük, hogy az elfogadott iránymutatásokban foglalt okok alapján szükség van-e az újraszámításokra. E rendeletben meg kell határozni, hogy az éves kibocsátási jogosultságok megállapítása céljából figyelembe kell-e venni az újraszámítások hatásait, és ha igen, milyen feltételek mellett.
(27)
A légi közlekedés a CO2 és más anyagok - például a nitrogén-oxidok - kibocsátása következtében, illetve egyéb mechanizmusok, így például a cirrus típusú felhők fokozott képződése miatt van hatással az éghajlatra. Mivel az e hatásokra vonatkozó tudományos ismeretek köre gyorsan bővül, e rendelet keretében rendszeres időközönként újra kell értékelni a légi közlekedés éghajlatra gyakorolt, nem CO2 okozta hatásait. Az e tekintetben alkalmazott modellezést rendszeresen hozzá kell igazítani a tudományos fejlődéshez. A Bizottság az ilyen hatások elemzése alapján mérlegelhetné az ezek kezelésére szolgáló, megfelelő szakpolitikai lehetőségeket.
(28)
Az Európai Környezetvédelmi Ügynökség célja, hogy támogassa a fenntartható fejlődést, valamint hozzájáruljon Európa környezeti állapotának jelentős mértékű, mérhető javulásához, mégpedig azáltal, hogy a döntéshozók, a közintézmények és a nyilvánosság számára aktuális, célzott, releváns és megbízható információkat nyújt. Az Európai Környezetvédelmi Ügynökségnek szükség esetén - különösen az uniós nyilvántartási rendszerek, szakpolitikák és intézkedések, valamint előrejelzések rendszereinek összefüggésében - segítenie kell a Bizottságot a nyomon követéssel és bejelentéssel kapcsolatos feladatok ellátásában azáltal, hogy évente elvégzi a tagállamok jegyzékeinek szakértői felülvizsgálatát, értékeli az uniós kibocsátáscsökkentési kötelezettségvállalások teljesítése terén tett előrehaladást, fenntartja az éghajlatváltozás okozta hatásokkal, az éghajlatváltozással szembeni sebezhetőséggel és az alkalmazkodási képességgel kapcsolatos Európai Éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás Platformot, továbbá megbízható módon tájékoztatja a nyilvánosságot az éghajlatváltozásról.
(29)
Az e rendelet szerinti adatszolgáltatási és információnyújtási követelmények az adatvédelemre és az üzleti titokra vonatkozó uniós szabályok hatálya alá tartoznak.
(30)
Az e rendelet értelmében gyűjtött információkat és adatokat fel lehet használni az éghajlatváltozással kapcsolatos jövőbeli uniós szakpolitikák kialakításához és értékeléséhez is.
(31)
A koherencia biztosítása érdekében a Bizottságnak figyelemmel kell kísérnie az e rendeletben foglalt nyomonkövetési és bejelentési követelmények végrehajtását, valamint az UNFCCC és a Kiotói Jegyzőkönyv tekintetében kialakuló jövőbeli fejleményeket. Ezzel összefüggésben a Bizottságnak adott esetben jogalkotási javaslatot kell benyújtania az Európai Parlament és a Tanács számára.
(32)
E rendelet 5. cikke (4) bekezdésének, 7. cikke (7) és (8) bekezdésének, 8. cikke (2) bekezdésének, 12. cikke (3) bekezdésének, 17. cikke (4) bekezdésének, valamint 19. cikke (5) és (6) bekezdésének végrehajtása egységes feltételeinek biztosítása érdekében a Bizottságra végrehajtási hatásköröket kell ruházni. Ezeket a hatásköröket - a 19. cikk (6) bekezdését ide nem értve - a Bizottság végrehajtási hatásköreinek gyakorlására vonatkozó tagállami ellenőrzési mechanizmusok szabályainak és általános elveinek megállapításáról szóló, 2011. február 16-i 182/2011/EU európai parlamenti és tanácsi rendeletnek (17) megfelelően kell gyakorolni.
(33)
Annak érdekében, hogy az üvegházhatású gázok kibocsátásának és az éghajlatváltozással foglalkozó szakpolitikák szempontjából releváns egyéb információknak a nyomon követése céljából összehangolt bejelentési követelményeket lehessen meghatározni, a Bizottságnak felhatalmazást kell kapnia arra, hogy az EUMSZ 290. cikkének megfelelően jogi aktusokat fogadjon el e rendelet I. és III. mellékletének az UNFCCC és a Kiotói Jegyzőkönyv keretében hozott határozatokkal összhangban történő módosítására, a GWP-ben és a nemzetközi szinten elfogadott nyilvántartási iránymutatásokban bekövetkezett változások figyelembevételére, az uniós nyilvántartási rendszerre vonatkozó érdemi követelmények meghatározására, valamint az uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzék létrehozására vonatkozóan. Különösen fontos, hogy a Bizottság az előkészítő munka során megfelelő konzultációkat folytasson, többek között szakértői szinten is. A felhatalmazáson alapuló jogi aktus elkészítésekor és szövegezésekor a Bizottságnak gondoskodnia kell a vonatkozó dokumentumoknak az Európai Parlament és a Tanács részére történő egyidejű, időben történő és megfelelő továbbításáról.
(34)
Mivel az ezen rendeletben meghatározott célokat - nevezetesen az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának nyomon követésére és bejelentésére, valamint az éghajlatváltozással kapcsolatos egyéb információk nemzeti és uniós szintű bejelentésére szolgáló rendszer létrehozását - a tagállamok nem tudják kielégítően megvalósítani, és ezért az a javasolt intézkedés terjedelme és hatása miatt az uniós szinten jobban megvalósítható, az Unió intézkedéseket hozhat az Európai Unióról szóló szerződés 5. cikkében foglalt szubszidiaritás elvének megfelelően. Az említett cikkben foglalt arányosság elvével összhangban ez a rendelet nem lépi túl az említett célok eléréséhez szükséges mértéket,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. FEJEZET
TÁRGY, HATÁLY ÉS FOGALOMMEGHATÁROZÁSOK
1. cikk
Tárgy
E rendelet mechanizmust hoz létre:
a)
annak biztosítására, hogy az Unió és a tagállamok által az UNFCCC titkárságának küldött jelentések naprakészek, átláthatók, pontosak, koherensek, összehasonlíthatók és teljesek legyenek;
b)
az UNFCCC és a Kiotói Jegyzőkönyv, valamint az azok alapján elfogadott határozatok értelmében fennálló uniós és tagállami kötelezettségvállalásokkal kapcsolatos információk bejelentésére és ellenőrzésére, továbbá az említett kötelezettségvállalások teljesítése terén tett előrehaladás értékelésére;
c)
az ózonréteget lebontó anyagokról szóló Montreali Jegyzőkönyv által nem szabályozott, üvegházhatást okozó gázok összes emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátásainak és nyelőnkénti eltávolításának nyomon követésére és bejelentésére a tagállamokban;
d)
az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának és egyéb információknak a 406/2009/EK határozat 6. cikke szerinti nyomon követésére, bejelentésére, felülvizsgálatára és ellenőrzésére;
e)
kibocsátási egységeknek a 2003/87/EK irányelv 3d. cikkének (1) vagy (2) bekezdése, vagy 10. cikkének (1) bekezdése szerinti elárverezéséből származó bevételeknek az említett irányelv 3d. cikkének (4) bekezdése és 10. cikkének (3) bekezdése szerinti felhasználásának a bejelentésére;
f)
az éghajlatváltozás elkerülhetetlen következményeihez való költséghatékony alkalmazkodás érdekében tett tagállami intézkedések nyomon követésére és az azokról való jelentéstételre;
g)
a 406/2009/EK határozat alapján fennálló tagállami kötelezettségek teljesítése terén elért előrehaladás értékelésére.
2. cikk
Hatály
Ez a rendelet a következőkre alkalmazandó:
a)
az Unió és a tagállamok dekarbonizációs fejlesztési stratégiáiról és azok bármely, az 1/CP.16. sz. határozat szerinti felülvizsgálatáról történő jelentéstételre;
b)
az UNFCCC 4. cikke (1) bekezdésének a) pontja alapján elkészített, az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékeiben szereplő, e rendelet I. mellékletben felsorolt és a tagállamok területén kibocsátott üvegházhatást okozó gázok ágazatonkénti és forrásonkénti kibocsátására és nyelőnkénti eltávolítására;
c)
a 406/2009/EK határozat 2. cikke (1) bekezdésének hatálya alá tartozó, üvegházhatást okozó gázok kibocsátására;
d)
a polgári légi közlekedésből származó kibocsátás által az éghajlatra gyakorolt, nem CO2 okozta hatásokra;
e)
a Montreali Jegyzőkönyv által nem szabályozott, üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátására és nyelőnkénti eltávolítására vonatkozó uniós és tagállami előrejelzésekre, valamint a tagállamok vonatkozó szakpolitikáira és intézkedéseire;
f)
a fejlődő országok számára az UNFCCC szerinti követelményeknek megfelelően nyújtott összesített pénzügyi és technológiai támogatásra;
g)
a kibocsátási egységeknek a 2003/87/EK irányelv 3d. cikkének (1) és (2) bekezdése, valamint 10. cikkének (1) bekezdése szerinti elárverezéséből származó bevételeknek a felhasználására;
h)
az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást szolgáló tagállami fellépésekre.
3. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában:
1. a gázok „globális felmelegedési potenciálja” vagy „GWP”-je: az adott gáz egységnyi kibocsátásából származó teljes hozzájárulás a globális felmelegedéshez, a referenciaként szolgáló gáz, azaz az 1-es értéket képviselő szén-dioxid egységnyi kibocsátásához viszonyítva;
2. „nemzeti nyilvántartási rendszer”: intézményi, jogi és eljárási intézkedések tagállamokon belül létrehozott olyan rendszere, amely egyrészt a Montreali Jegyzőkönyv által nem szabályozott, üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátásainak és nyelőnkénti eltávolításának becslésére, másrészt a nyilvántartásban szereplő információknak a 19/CMP.1. sz. határozat, illetve az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv szerveinek bármely más vonatkozó határozata szerint történő bejelentésére és archiválására szolgál;
3. „a nyilvántartásért felelős illetékes hatóságok”: a nemzeti nyilvántartási rendszer keretében az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékének összeállításával megbízott hatóságok;
4. „minőségbiztosítás”: felülvizsgálati eljárások tervezett rendszere, amely annak biztosítására szolgál, hogy az adatok minőségével kapcsolatos célok megvalósuljanak, és - a minőség-ellenőrzési programok hatékonyságának előmozdítása és a tagállamok segítése érdekében - a jelentésekben a lehető legpontosabb becslések és információk szerepeljenek;
5. „minőség-ellenőrzés”: rutinszerűen végzett műszaki tevékenységek rendszere, amely az adatok sértetlenségének, pontosságának és teljességének biztosítása, a hibák és hiányosságok azonosítása és kezelése, az adatok és más anyagok dokumentálása és archiválása, valamint az összes minőségbiztosítási tevékenység rögzítése céljából összeállított információk és becslések minőségének megállapítására és ellenőrzésére szolgál;
6. „mutató”: mennyiségi, illetve minőségi tényező vagy változó, amely segíti a szakpolitikák és intézkedések végrehajtása terén tett előrehaladás értékelését, illetve annak megértését, hogy miként alakulnak az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának tendenciái;
7. „kibocsátható mennyiségi egység” vagy „AAU”: az UNFCCC Feleinek a Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek találkozójaként szolgáló Konferenciája által elfogadott 13/CMP.1. sz. határozat (a továbbiakban 13/CMP.1. sz. határozat) mellékletének, illetve az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv szervei bármely más vonatkozó határozatának vonatkozó rendelkezései szerint kiadott egység;
8. „eltávolítási egység” vagy „RMU”: a 13/CMP.1. sz. határozat mellékletének, illetve az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv szervei bármely más vonatkozó határozatának vonatkozó rendelkezései szerint kiadott egység;
9. „kibocsátáscsökkentési egység” vagy „ERU”: a 13/CMP.1. sz. határozat mellékletének, illetve az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv szervei bármely más vonatkozó határozatának vonatkozó rendelkezései szerint kiadott egység;
10. „igazolt kibocsátáscsökkentés” vagy „CER”: a Kiotói Jegyzőkönyv 12. cikke és az abban foglalt követelmények, valamint a 13/CMP.1. sz. határozat mellékletének, illetve az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv szervei bármely más vonatkozó határozatának vonatkozó rendelkezései szerint kiadott egység;
11. „igazolt időszakos kibocsátáscsökkentés” vagy„tCER”: a Kiotói Jegyzőkönyv 12. cikke és az abban foglalt követelmények, valamint a 13/CMP.1. sz. határozat mellékletének, illetve az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv szervei bármely más vonatkozó határozatának vonatkozó rendelkezései szerint kiadott egység, vagyis a tiszta fejlesztési mechanizmus alapján végzett erdősítési vagy újraerdősítési projektből származó igazolt eltávolításért adott jóváírás, amelyet a második kötelezettségvállalási időszak végén való lejártakor újabb kibocsátáscsökkentéssel kell helyettesíteni;
12. „igazolt tartós kibocsátáscsökkentés” vagy „lCER”: a Kiotói Jegyzőkönyv 12. cikke és az abban foglalt követelmények, valamint a 13/CMP.1. sz. határozat mellékletének, illetve az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv szervei bármely más vonatkozó határozatának vonatkozó rendelkezései szerint kiadott egység, vagyis a tiszta fejlesztési mechanizmus alapján végzett erdősítési vagy újraerdősítési projektből származó igazolt tartós eltávolításért adott jóváírás, amelyet a projekt jóváírási időszakának végén való lejártakor, illetve a tárolás során történő szivárgáskor vagy az igazoló jelentés benyújtásának elmulasztása esetén újabb kibocsátáscsökkentéssel kell helyettesíteni;
13. „nemzeti jegyzék”: szabványosított elektronikus adatbázis formájában létrehozott jegyzék, amely adatokat tartalmaz a kibocsátáscsökkentési egységek, igazolt kibocsátáscsökkentések, igazolt időszakos kibocsátáscsökkentések, igazolt tartós kibocsátáscsökkentések, kibocsátható mennyiségi egységek és eltávolítási egységek kiadásával, birtoklásával, átruházásával, megszerzésével, törlésével, visszavonásával, átvitelével, helyettesítésével vagy adott esetben lejárati idejének megváltoztatásával kapcsolatban;
14. „szakpolitikák és intézkedések”: valamennyi eszköz, amelynek célja az UNFCCC 4. cikke (2) bekezdésének a) és b) pontja szerinti kötelezettségvállalások teljesítése, adott esetben ideértve azokat a kötelezettségvállalásokat is, amelyek elsődlegesen nem az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának a korlátozására és csökkentésére irányulnak;
15. „szakpolitikák és intézkedések, valamint előrejelzések rendszere”: az intézményi, jogi és eljárási intézkedések - az e rendelet 12. cikkében előírtaknak megfelelően - létrehozott rendszere a szakpolitikák és intézkedések, valamint a Montreali Jegyzőkönyv által nem szabályozott, üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátására és nyelőnkénti eltávolítására vonatkozó előrejelzések bejelentésére;
16. „szakpolitikák és intézkedések előzetes értékelése”: a szakpolitikák és intézkedések várható hatásainak értékelése;
17. „szakpolitikák és intézkedések utólagos értékelése”: a szakpolitikák és intézkedések múltbeli hatásainak értékelése;
18. „az intézkedések hatásait figyelmen kívül hagyó előrejelzések”: az üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátására és nyelőnkénti eltávolítására vonatkozó előrejelzések, amelyek nem veszik figyelembe a szóban forgó előrejelzés kiindulási pontjaként kiválasztott évet követően tervezett, elfogadott vagy végrehajtott szakpolitikák és intézkedések hatásait;
19. „az intézkedések hatásait figyelembe vevő előrejelzések”: az üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátására és nyelőnkénti eltávolítására vonatkozó előrejelzések, amelyek figyelembe veszik, hogy az elfogadott és végrehajtott szakpolitikák és intézkedések milyen hatást gyakoroltak az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentése terén;
20. „a kiegészítő intézkedések hatásait figyelembe vevő előrejelzések”: az üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátására és nyelőnkénti eltávolítására vonatkozó előrejelzések, amelyek figyelembe veszik, hogy az éghajlatváltozás mérséklése érdekében elfogadott, végrehajtott és tervezett szakpolitikák és intézkedések milyen hatást gyakoroltak, illetve gyakorolnak majd az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentése terén;
21. „érzékenységi elemzés”: egy algoritmusmodell vagy egy hipotézis vizsgálata annak számszerűsítésére, hogy a modell alapján kapott értékek mennyire érzékenyek vagy stabilak a bevitt adatok vagy az alapul szolgáló feltételezések változása esetén. A vizsgálat során eltérő értékeket visznek be, vagy megváltoztatják a modellhez használt egyenleteket és megfigyelik, hogy a modell alapján kapott értékek ennek megfelelően hogyan változnak;
22. „az éghajlatváltozás mérséklésével összefüggő támogatás”: a fejlődő országokban végzett olyan tevékenységek támogatása, amelyek hozzájárulnak az üvegházhatást okozó gázok légköri koncentrációinak olyan szinten történő stabilizálásához, amely megakadályozza az éghajlati rendszer veszélyes mértékű, emberi eredetű befolyásolását;
23. „az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodással összefüggő támogatás”: a fejlődő országokban végzett olyan tevékenységek támogatása, amelyek célja, hogy a fejlődő országok alkalmazkodóképességének és ellenálló képességének fenntartása és növelése révén csökkentsék az emberi és természeti rendszereknek az éghajlatváltozás hatásaival és az éghajlatváltozással összefüggő kockázatokkal szembeni sebezhetőségét;
24. „technikai kiigazítások”: az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékének e rendelet 19. cikke szerinti felülvizsgálatával összefüggésben végrehajtott és az eredeti becslések helyébe lépő kiigazítások, amennyiben a jegyzékben szereplő adatok hiányosak vagy nem a vonatkozó nemzetközi vagy uniós szabályokkal vagy iránymutatásokkal összhangban készültek;
25. „újraszámítások”: az UNFCCC éves nyilvántartásokra vonatkozó jelentéstételi iránymutatásaival összhangban az üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátására és nyelőnkénti eltávolítására vonatkozó, korábban benyújtott jegyzékekben szereplő becslések módosítására szolgáló eljárás, amelyre a módszerek változása, a kibocsátási tényezőkre és tevékenységekre vonatkozó adatok összegyűjtésében és felhasználásában bekövetkezett változások, új forrás- és nyelőkategóriák, illetve új gázok felvétele vagy az üvegházhatást okozó gázok GWP-jében bekövetkezett változások miatt került sor.
2. FEJEZET
DEKARBONIZÁCIÓS FEJLESZTÉSI STRATÉGIÁK
4. cikk
Dekarbonizációs fejlesztési stratégiák
(1) A tagállamok, valamint az Unió nevében a Bizottság - az UNFCCC-eljárás keretében nemzetközi szinten elfogadott jelentéstételi előírásoknak megfelelően - elkészítik dekarbonizációs fejlesztési stratégiáikat, amelyek hozzájárulnak:
a)
az Unió és a tagállamok által az UNFCCC alapján az üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű kibocsátásának korlátozására és csökkentésére tett kötelezettségvállalások teljesítése terén tett tényleges és tervezett - többek között az uniós intézkedések hatására elért - tagállami előrehaladás átlátható és pontos nyomon követéséhez;
b)
a 406/2009/EK határozat alapján az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának a csökkentésére tett tagállami kötelezettségvállalások teljesítéséhez, valamint ahhoz, hogy valamennyi ágazatban sikerüljön tartós kibocsátáscsökkentést és fokozottabb nyelőnkénti eltávolítást megvalósítani, összhangban azzal az uniós célkitűzéssel, hogy - az Éghajlat-változási Kormányközi Testület szerint a fejlett országok mint csoport részéről szükséges kibocsátáscsökkentésekkel összefüggésben - az Unió a kibocsátását 2050-ig az 1990. évi szinthez képest költséghatékony módon 80-95 %-kal csökkenti.
(2) A tagállamok - 2015. január 9-ig vagy az UNFCCC-eljárás keretében nemzetközileg elfogadott bármilyen ütemezésnek megfelelően - jelentést tesznek a Bizottságnak a dekarbonizációs fejlesztési stratégiáik végrehajtásának helyzetéről.
(3) A Bizottság és a tagállamok a dekarbonizációs fejlesztési stratégiáikat, illetve azok bármilyen naprakésszé tett változatát haladéktalanul a nyilvánosság rendelkezésére bocsátják.
3. FEJEZET
JELENTÉSTÉTEL AZ ÜVEGHÁZHATÁST OKOZÓ GÁZOK MÚLTBELI KIBOCSÁTÁSÁRÓL ÉS ELTÁVOLÍTÁSÁRÓL
5. cikk
Nemzeti nyilvántartási rendszerek
(1) Az UNFCCC nemzeti rendszerekre vonatkozó követelményeinek megfelelően a tagállamok nemzeti nyilvántartási rendszereket hoznak létre, működtetnek és azok folyamatos fejlesztésére törekednek, amely nyilvántartási rendszerek az e rendelet I. mellékletében foglalt, üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátásának és nyelőnkénti eltávolításának becslésére és annak biztosítására szolgálnak, hogy az üvegházhatást okozó gázokra vonatkozó jegyzékeik naprakész, átlátható, pontos, koherens, összehasonlítható és teljes legyenek.
(2) A tagállamok gondoskodnak arról, hogy a jegyzékbe vételért felelős illetékes hatóságaik hozzáférjenek:
a)
a 2003/87/EK irányelv szerinti tevékenységek és létesítmények vonatkozásában bejelentett adatokhoz és módszerekhez az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékének elkészítése céljából és annak érdekében, hogy az üvegházhatásúgáz-kibocsátások tekintetében biztosítsák az Unió kibocsátáskereskedelmi rendszerébe bejelentett és az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékében szereplő adatok közötti konzisztenciát;
b)
adott esetben az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékének elkészítése céljából a 842/2006/EK rendelet 6. cikkének (4) bekezdése alapján a különböző ágazatokban a fluortartalmú gázokra vonatkozóan meglévő jelentéstételi rendszer révén összegyűjtött adatokhoz;
c)
adott esetben az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékeinek elkészítése céljából a 166/2006/EK rendelet alapján a különböző létesítmények által bejelentett kibocsátáshoz, forrásadatokhoz és módszerekhez;
d)
az 1099/2008/EK rendelet alapján bejelentett adatokhoz.
(3) A tagállamok biztosítják, hogy a jegyzékbe vételért felelős illetékes hatóságaik adott esetben:
a)
felhasználhassák a 842/2006/EK rendelet 6. cikkének (4) bekezdése alapján létrehozott jelentéstételi rendszereket annak érdekében, hogy az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékeiben javítsák a fluortartalmú gázokra vonatkozó becsléseket;
b)
elvégezhessék a 7. cikk (1) bekezdésének l) és m) pontjában említett éves konzisztencia-ellenőrzést.
(4) A Bizottság végrehajtási jogi aktust fogad el a nemzeti nyilvántartási rendszerekre és az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv, illetve az azokból eredő vagy az azokat felváltó megállapodások szerinti szervek által elfogadott vonatkozó határozatok szerinti, a nemzeti nyilvántartási rendszerek létrehozására, működtetésére és működésére vonatkozó követelményekre vonatkozó információ szerkezetére, formátumára és benyújtási eljárására vonatkozó szabályok meghatározása céljából. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 26. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
6. cikk
Uniós nyilvántartási rendszer
(1) Ez a rendelet - az üvegházhatást okozó gázok uniós jegyzéke tekintetében - a nemzeti jegyzékek naprakészségének, átláthatóságának, pontosságának, koherenciájának, összehasonlíthatóságának és teljességének biztosítása érdekében uniós nyilvántartási rendszert hoz létre. A Bizottság felügyeli és fenntartja ezt a rendszert, valamint annak folyamatos fejlesztésére törekszik. E rendszer a következőket foglalja magában:
a)
minőségbiztosítási és minőség-ellenőrzési program, amely kiterjed a minőségre vonatkozó célkitűzések meghatározására és a jegyzék minőségbiztosítási és minőség-ellenőrzési tervének kidolgozására. A Bizottság segíti a tagállamokat a minőségbiztosítási és minőség-ellenőrzési programjaik végrehajtásában;
b)
eljárás, amelynek keretében az érintett tagállammal való konzultáció révén megállapítható, hogy a nemzeti jegyzékéből hiányoznak-e adatok;
c)
az üvegházhatást okozó gázok tagállami jegyzékeinek a 19. cikkben említett felülvizsgálatai.
(2) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 25. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktust fogadjon el a 19/CM.1. határozat szerinti kötelezettségek teljesítését célzó uniós nyilvántartási rendszerre vonatkozó érdemi követelmények tekintetében. A Bizottság nem fogad el az (1) bekezdés alapján olyan rendelkezéseket, amelyek betartása nagyobb terhet ró a tagállamokra, mint a 280/2004/EK határozat 3. cikkének (3) bekezdése és 4. cikkének (2) bekezdése értelmében elfogadott jogi aktusok rendelkezései.
7. cikk
Üvegházhatást okozó gázok jegyzékei
(1) A tagállamok saját maguk vonatkozásában minden év (X. év) január 15-ig meghatározzák és bejelentik a Bizottságnak:
a)
az e rendelet I. mellékletében felsorolt, valamint a 406/2009/EK határozat 2. cikkének (1) bekezdésében említett, üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű kibocsátását az X-2. évet illetően, az UNFCCC jelentéstételi követelményeinek megfelelően. Az e rendelet I. mellékletében felsorolt, üvegházhatást okozó gázokra vonatkozó jelentéstétel sérelme nélkül a 406/2009/EK határozat 3. cikkének és 7. cikke (1) bekezdésének tekintetében az Éghajlat-változási Kormányközi Testület jelentése szerinti „1.A.3.A. Polgári légi közlekedés” forrásból származó CO2-kibocsátást nullával egyenértékűnek kell tekinteni;
b)
a szén-monoxid (CO), a kén-dioxid (SO2), valamint a nitrogén-oxidok (NOx) és az illékony szerves vegyületek kibocsátására vonatkozó - és a 2001/81/EK irányelv 7. cikke szerint, valamint a nagy távolságra jutó, országhatárokon átterjedő levegőszennyezésről szóló ENSZ-EGB-egyezmény értelmében már bejelentett adatokkal koherens - adatokat az X-2. évet illetően, az UNFCCC jelentéstételi követelményeinek megfelelően;
c)
a földhasználati ágazatból származó, üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátását és a CO2 nyelőnkénti eltávolítását az X-2. évet illetően, az UNFCCC jelentéstételi követelményeinek megfelelően;
d)
az 529/2013/EU határozat és a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti, földhasználati ágazati tevékenységből származó, üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátását és CO2 nyelőnkénti eltávolítását, - az 529/2013/EU határozat és a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikkének (3) és (4) bekezdésével, illetve az ezek alapján hozott határozatokkal összhangban - a földhasználati ágazati tevékenységből származó, üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának és eltávolításának az elszámolására vonatkozó információkat 2008 vagy más alkalmazandó év és az X-2. év közötti éveket illetően. Azok a tagállamok, amelyek elszámolják a szántóföldi gazdálkodást, a legelőgazdálkodást, a rekultivációt vagy a vizes élőhelyek lecsapolását és elárasztással való helyreállítását, minden egyes fenti tevékenység vonatkozásában kiegészítő beszámolót készítenek az üvegházhatást okozó gázok forrásonkénti kibocsátásairól és nyelőnkénti eltávolításáról az 529/2013/EU határozat VI. mellékletében és a Kiotói jegyzőkönyv alapján hozott 13/CMP 1. sz. határozat mellékletben meghatározott vonatkozó bázisévet vagy időszakot illetően. Az e pont szerinti bejelentési kötelezettségeik teljesítése során, különösen az 529/2013/EU határozatban foglalt elszámolási kötelezettségeik kapcsán a kibocsátásokra és eltávolításokra vonatkozó információk benyújtásakor, a tagállamok az információkat a földhasználati ágazat tekintetében az Éghajlatváltozási Kormányközi Testület által a bevált gyakorlatra vonatkozóan kialakított, alkalmazandó iránymutatás maradéktalan figyelembevételével nyújtják be;
e)
az a)-d) pontban említett információkban bekövetkező bármely változást a vonatkozó bázisév vagy időszak és az X-3. év közötti időszakban, a változások okainak feltüntetésével;
f)
a III. mellékletben foglalt mutatókra vonatkozó információkat az X-2. évre vonatkozóan;
g)
a kibocsátható mennyiségi egységek, eltávolítási egységek, kibocsátáscsökkentési egységek, igazolt kibocsátáscsökkentések, igazolt időszakos kibocsátáscsökkentések és igazolt tartós kibocsátáscsökkentések kiadásával, megszerzésével, birtoklásával, átruházásával, törlésével, visszavonásával és átvitelével kapcsolatban a nemzeti kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékükben szereplő információkat az X-1. évet illetően;
h)
a 406/2009/EK határozat 3. cikkének (4) és (5) bekezdése alapján létrejött átruházásokra vonatkozó információk összefoglalását az X-1. évet illetően;
i)
a 2002/358/EK határozat 2. cikke és a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti, mennyiségileg meghatározott kibocsátáskorlátozási és -csökkentési kötelezettségvállalásaik, illetve az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv alapján a jövőbeli kötelezettségvállalásaik teljesítése érdekében a Kiotói Jegyzőkönyv 6., 12. és 17. cikke értelmében igénybe vett együttes végrehajtás, tiszta fejlesztési mechanizmus és nemzetközi kibocsátáskereskedelem alkalmazására vonatkozó információkat, illetve bármely más - az UNFCCC Feleinek Konferenciája vagy az UNFCCC Feleinek a Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek találkozójaként szolgáló konferenciája által elfogadott egyéb jogi eszközben előírt - rugalmas rendszer alkalmazására vonatkozó információkat az X-2. évet illetően;
j)
a jegyzékben szereplő becslések javítása érdekében tett lépésekre vonatkozó információkat, különösen a jegyzék azon területeit illetően, amelyekben a szakértői felülvizsgálatot követően kiigazításokat kellett tenni, vagy amelyek vonatkozásában ajánlásokat fogalmaztak meg;
k)
a 2003/87/EK irányelv alapján a létesítmények és az üzemeltetők által bejelentett hitelesített kibocsátás tényleges vagy becsült eloszlását az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékében szereplő forráskategóriák között, valamint amennyiben lehetséges, az ilyen hitelesített kibocsátásnak a bejelentett összes üvegházhatásúgáz-kibocsátáshoz viszonyított arányát ezekben a forráskategóriákban az X-2. évet illetően;
l)
adott esetben az üvegházhatást okozó gázok jegyzékében bejelentett kibocsátás konzisztencia-ellenőrzésének eredményeit az X-2. évet illetően a 2003/87/EK irányelv alapján bejelentett hitelesített kibocsátással együtt;
m)
adott esetben az üvegházhatást okozó gázok jegyzékének elkészítése céljából a kibocsátás becsléséhez felhasznált adatok konzisztencia-ellenőrzésének eredményeit az X-2. évet illetően az alábbiakkal együtt:
i.
a 2001/81/EK irányelv hatálya alá tartozó légköri szennyező anyagokra vonatkozó jegyzékek elkészítéséhez felhasznált adatok;
ii.
a 842/2006/EK rendelet 6. cikkének (1) bekezdése alapján bejelentett adatok;
iii.
az 1099/2008/EK rendelet 4. cikke és B. melléklete alapján bejelentett energiaadatok;
n)
a nemzeti nyilvántartási rendszerükben bekövetkező változások ismertetését;
o)
a nemzeti kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékben bekövetkező változások ismertetését;
p)
a minőségbiztosítási és minőség-ellenőrzési terveikre, az általános bizonytalansági értékelésre és az általános teljességi értékelésre vonatkozó információkat, valamint amennyiben rendelkezésre állnak, az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékéről készült jelentés azon más elemeit, amelyek szükségesek az üvegházhatást okozó gázok uniós jegyzékéről szóló jelentés elkészítéséhez.
A tagállamok az e rendelet szerinti első jelentéstételi évben tájékoztatják a Bizottságot a 406/2009/EK határozat 3. cikkének (4) és (5) bekezdés alkalmazására vonatkozó szándékukról.
(2) A tagállamok az 529/2013/EU határozat I. mellékletében meghatározott minden egyes elszámolási időszak végét követő második év január 15-ig, illetve március 15-ig bejelentik a Bizottságnak a földhasználati ágazatra vonatkozó nyilvántartásban az adott elszámolási időszakra vonatkozóan szereplő előzetes, illetve végleges adatokat, az említett határozat 4. cikkének (6) bekezdésével összhangban.
(3) A tagállamok minden év március 15-ig megküldik a Bizottságnak a nemzeti jegyzékről szóló teljes és naprakész jelentésüket. Ennek a jelentésnek tartalmaznia kell az e cikk (1) bekezdésében meghatározott információkat, valamint ezen információk minden későbbi naprakésszé tett változatát.
(4) A tagállamoknak minden év április 15-ig megküldik az UNFCCC titkárságának azokat a nemzeti jegyzékeket, amelyek tartalmazzák a Bizottságnak a (3) bekezdéssel összhangban benyújtott információkat.
(5) A Bizottság a tagállamokkal együttműködve évente összeállítja az üvegházhatást okozó gázok uniós jegyzékét és az ezzel kapcsolatos jelentést, és ezeket minden év április 15-ig megküldi az UNFCCC titkárságának.
(6) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 25. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el annak érdekében, hogy:
a)
anyagokat vegyen fel az üvegházhatást okozó gázok e rendelet I. mellékletében szereplő listájába, illetve anyagokat töröljön a listáról, vagy kiegészítse, törölje vagy módosítsa az e rendelet III. mellékletében szereplő mutatókat az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv, illetve az azokból eredő vagy azokra épülő megállapodások szerinti szervek által elfogadott vonatkozó határozatoknak megfelelően;
b)
figyelembe vegye az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv, illetve az azokból eredő vagy az azokat felváltó megállapodások szerinti szervek által elfogadott vonatkozó határozatoknak megfelelően a GWP-kben és a nemzetközi szinten elfogadott nyilvántartási iránymutatásokban bekövetkezett változásokat.
(7) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el az üvegházhatást okozó gázok (1) bekezdés szerinti, az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv, illetve az azokból eredő vagy az azokat felváltó megállapodások szerinti szervek által elfogadott vonatkozó határozatoknak megfelelő tagállami jegyzékei szerkezetének, formátumának és benyújtási eljárásának megállapítása céljából. E végrehajtási jogi aktusok meghatározzák továbbá az üvegházhatást okozó gázok uniós jegyzékéről szóló jelentés elkészítése tekintetében a Bizottság és a tagállamok között folytatandó együttműködés és koordináció menetrendjét. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 26. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
(8) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el abból a célból, hogy megállapítsa az üvegházhatást okozó gázok kibocsátására és eltávolítására vonatkozó, az 529/2013/EU határozat 4. cikkének megfelelően benyújtandó tagállami adatok szerkezetét, formátumát és benyújtási eljárását. E végrehajtási jogi aktusok elfogadásakor a Bizottság biztosítja, hogy az ezen adatok nyomon követésére és bejelentésére vonatkozó uniós és UNFCCC-menetrendek összeegyeztethetők legyenek. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 26. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
8. cikk
Megközelítőleges adatokat tartalmazó jegyzék az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásáról
(1) A tagállamok amennyiben lehetséges, minden év (X. év) július 31-ig benyújtják a Bizottsághoz azokat a jegyzékeiket, amelyek megközelítőleges adatokat tartalmaznak az üvegházhatást okozó gázok X-1. évi kibocsátásáról. A Bizottság a tagállamok üvegházhatást okozó gázok kibocsátására vonatkozó, megközelítőleges adatokat tartalmazó jegyzékei, illetve - amennyiben egy tagállam ezen időpontig nem nyújtja be megközelítőleges adatokat tartalmazó jegyzékét - a saját becslései alapján évente elkészíti az üvegházhatást okozó gázok kibocsátására vonatkozó, megközelítőleges adatokat tartalmazó uniós jegyzéket. A Bizottság legkésőbb minden év szeptember 30-án hozzáférhetővé teszi ezeket az információkat a nyilvánosság számára.
(2) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el abból a célból, hogy megállapítsa a tagállamok üvegházhatást okozó gázok kibocsátására vonatkozó, megközelítőleges adatokat tartalmazó, az (1) bekezdés szerinti jegyzékeinek szerkezetét, formátumát és benyújtási eljárását. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 26. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
9. cikk
A kibocsátásra vonatkozó becsléseknek az uniós jegyzék összeállításához szükséges kiegészítésével kapcsolatos eljárások
(1) A Bizottság a tagállamok által a 7. cikk (1) bekezdésében foglaltak szerint benyújtott adatokat pontosságuk vizsgálata érdekében előzetes ellenőrzésnek veti alá. Ezen ellenőrzések eredményét a benyújtási határidőtől számított hat héten belül megküldi a tagállamoknak. A tagállamok az X-2. évre vonatkozó végleges jegyzékük március 15-ig történő benyújtásával együtt válaszolnak az előzetes ellenőrzés során esetlegesen felmerült releváns kérdésekre.
(2) Amennyiben egy tagállam március 15-ig nem küldi el az uniós jegyzék összeállításához szükséges adatokat tartalmazó jegyzéket, a Bizottság az érintett tagállammal konzultálva és szorosan együttműködve a tagállam által benyújtott adatok kiegészítése céljából becsléseket készíthet. A Bizottság erre a célra az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékének elkészítéséhez alkalmazandó iránymutatásokat használja.
4. FEJEZET
KIBOCSÁTÁSIEGYSÉG-FORGALMI JEGYZÉKEK
10. cikk
A kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékek létrehozása és működtetése
(1) Az Unió és a tagállamok a kibocsátható mennyiségi egységek, eltávolítási egységek, kibocsátáscsökkentési egységek, igazolt kibocsátáscsökkentések, igazolt időszakos kibocsátáscsökkentések és igazolt tartós kibocsátáscsökkentések kiadásának, birtoklásának, átruházásának, megszerzésének, törlésének, visszavonásának, átvitelének, helyettesítésének vagy lejárati ideje megváltozásának pontos elszámolására nemzeti kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékeket hoznak létre és tartanak fenn. A tagállamok ezeket a jegyzékeket a 2003/87/EK irányelv 11a. cikkének (5) bekezdésében említett egységek pontos elszámolására is alkalmazhatják.
(2) Az Unió és a tagállamok kibocsátásiegység-forgalmi jegyzéküket egy vagy több másik tagállammal közösen egységesített rendszerben is vezethetik.
(3) Az e cikk (1) bekezdésében említett adatokat hozzáférhetővé kell tenni a 2003/87/EK irányelv 20. cikke alapján kijelölt központi tisztviselő számára.
(4) A Bizottság felhatalmazást kap arra, hogy a 25. cikknek megfelelően felhatalmazáson alapuló jogi aktusokat fogadjon el az e cikk (1) bekezdésében említett uniós kibocsátásiegység-forgalmi jegyzék létrehozása érdekében.
11. cikk
Az egységek visszavonása a Kiotói Jegyzőkönyv alapján
(1) A tagállamok a Kiotói Jegyzőkönyvben előírt első kötelezettségvállalási időszak egyes éveire bontott nemzeti jegyzékeik ugyanezen jegyzőkönyv szerinti felülvizsgálatának lezárását és az esetleges végrehajtási problémák megoldását követően az adott évi nettó kibocsátásukkal egyenértékű mennyiségben visszavonják a jegyzékből a kibocsátható mennyiségi egységeket, eltávolítási egységeket, kibocsátáscsökkentési egységeket, igazolt kibocsátáscsökkentéseket, igazolt időszakos kibocsátáscsökkentéseket és igazolt tartós kibocsátáscsökkentéseket.
(2) A tagállamok a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti első kötelezettségvállalási időszak utolsó évét illetően az UNFCCC Feleinek a Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek találkozójaként szolgáló konferenciájának 11/CMP.1. sz. határozatában a kötelezettségvállalások teljesítésére előírt kiegészítő időszak leteltét megelőzően vonják vissza a kibocsátási egységeket a jegyzékből.
5. FEJEZET
JELENTÉSTÉTEL A SZAKPOLITIKÁKRÓL ÉS INTÉZKEDÉSEKRŐL, VALAMINT AZ ÜVEGHÁZHATÁST OKOZÓ GÁZOK EMBERI EREDETŰ, FORRÁSONKÉNTI KIBOCSÁTÁSAIRA ÉS NYELŐNKÉNTI ELTÁVOLÍTÁSÁRA VONATKOZÓ ELŐREJELZÉSEKRŐL
12. cikk
A szakpolitikák és intézkedések, valamint az előrejelzések nemzeti és uniós rendszerei
(1) A tagállamok és a Bizottság 2015. július 9-ig - a szakpolitikákról és intézkedésekről történő jelentéstétel, valamint az üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátásainak és nyelőnkénti eltávolításának korlátozása és csökkentése, valamint azokra vonatkozó előrejelzések jelentése céljából - nemzeti, illetve uniós rendszereket hoznak létre, működtetnek és azok folyamatos fejlesztésére törekednek. Ezek a rendszerek magukban foglalják a szakpolitikák értékelése, valamint az üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátásaira és nyelőnkénti eltávolítására vonatkozó előrejelzések elkészítése érdekében a tagállamokon és az Unión belül meghozott releváns intézményi, jogi és eljárási intézkedéseket.
(2) A tagállamok és a Bizottság célja, hogy biztosítsák a 13. és 14. cikkben említett, a szakpolitikákkal és intézkedésekkel, valamint az üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátásaira és nyelőnkénti eltávolítására vonatkozó előrejelzésekkel kapcsolatban bejelentett információk naprakészségét, átláthatóságát, pontosságát, koherenciáját, összehasonlíthatóságát és teljességét, ideértve adott esetben adatok, módszerek és modellek használatát és alkalmazását, valamint minőségbiztosítási és minőség-ellenőrzési tevékenységek, továbbá érzékenységi elemzések elvégzését is.
(3) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el az e cikk (1) és (2) bekezdése, a 13. cikk, valamint a 14. cikk (1) bekezdése szerinti és az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv, illetve az azokból eredő vagy az azokat felváltó megállapodások szerinti szervek által elfogadott vonatkozó határozatoknak megfelelő, a nemzeti és uniós szakpolitikai, intézkedési és előrejelzési rendszerekre vonatkozó információk szerkezetének, formátumának és benyújtási eljárásának megállapítása céljából. A Bizottság biztosítja az összhangot a nemzetközileg elfogadott jelentéstételi követelményekkel, valamint biztosítja, hogy az ezen adatok nyomon követésére és bejelentésére vonatkozó uniós és UNFCCC-menetrendek összeegyeztethetők legyenek. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 26. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
13. cikk
Jelentéstétel a szakpolitikákról és intézkedésekről
(1) A tagállamok 2015. március 15-ig és azt követően kétévente a Bizottság rendelkezésére bocsátják az alábbiakat:
a)
a szakpolitikákról és intézkedésekről vagy intézkedéscsomagokról történő jelentéstételre, valamint az üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátásaira és nyelőnkénti eltávolítására vonatkozó előrejelzésekről történő jelentéstételre szolgáló, a 12. cikk (1) bekezdése alapján létrehozott nemzeti nyilvántartási rendszerük leírása, ha azt még nem küldték meg, illetve - ha a rendszer leírását már megküldték - a rendszer módosításaival kapcsolatos információk;
b)
a 4. cikkben említett dekarbonizációs fejlesztési stratégiáikkal kapcsolatos frissítések, és az e stratégiák végrehajtása terén elért eredmények;
c)
a nemzeti szakpolitikákra és intézkedésekre vagy intézkedéscsomagokra, valamint az üvegházhatást okozó gázok forrásonkénti kibocsátásait korlátozó vagy csökkentő, illetve nyelőnkénti eltávolítását elősegítő uniós szakpolitikákra és intézkedésekre vagy intézkedéscsomagokra vonatkozó információk, az e rendelet I. mellékletében felsorolt gázok vagy gázcsoportok (HFC-k és PFC-k) szerinti elrendezésben és ágazatonkénti bontásban. Ezeknek az információknak hivatkozniuk kell az alkalmazandó és releváns nemzeti vagy uniós szakpolitikákra, és ki kell térniük az alábbiakra:
i.
a szakpolitika vagy intézkedés célja, valamint a szakpolitika vagy intézkedés rövid leírása;
ii.
a szakpolitikai eszköz típusa;
iii.
a szakpolitika vagy intézkedés vagy intézkedéscsomag végrehajtásának állása;
iv.
adott esetben az előrehaladás nyomon követésére és értékelésére szolgáló mutatók;
v.
amennyiben rendelkezésre áll, az üvegházhatást okozó gázok forrásonkénti kibocsátására és nyelőnkénti eltávolítására gyakorolt hatás számszerűsített becslése az alábbi bontásban:
-
az egyes szakpolitikák és intézkedések vagy az éghajlatváltozás mérséklésére létrejött, a szakpolitika- és intézkedéscsomagok hatásának előzetes értékelése során kapott eredmények. A becsléseket a jelentési évet közvetlenül követő négy olyan egymás utáni évre kell megadni, amelyek utolsó számjegye nulla vagy öt, mégpedig oly módon, hogy meg kell különböztetni az üvegházhatást okozó gázoknak a 2003/87/EK irányelv, illetve a 406/2009/EK határozat által szabályozott kibocsátását,
-
az éghajlatváltozás mérséklésére irányuló egyes szakpolitikák és intézkedések vagy szakpolitika- és intézkedéscsomagok hatásának utólagos értékelése során kapott eredmények, oly módon, hogy meg kell különböztetni az üveghatást okozó gázoknak a 2003/87/EK irányelv, illetve a 406/2009/EK határozat által szabályozott kibocsátását;
vi.
amennyiben rendelkezésre áll, a szakpolitikák és intézkedések várható költségének és hasznának becslése és adott esetben a szakpolitikák és intézkedések tényleges költségének és hasznának becslése;
vii.
amennyiben rendelkezésre áll, a (3) bekezdésben említett értékelésekre és az azokat alátámasztó technikai jelentésekre való valamennyi hivatkozás;
d)
a 406/2009/EK határozat 6. cikke (1) bekezdésének d) pontjában említett információk;
e)
az arra vonatkozó információk, hogy a tagállami fellépések milyen szerepet töltenek be a nemzeti szintű törekvésekben, valamint, hogy - a Kiotói Jegyzőkönyv vonatkozó rendelkezéseivel, valamint az az alapján elfogadott határozatokkal összhangban - az együttes végrehajtás, a tiszta fejlesztési mechanizmus és a nemzetközi kibocsátáskereskedelem tervezett igénybevétele milyen mértékben egészíti ki a nemzeti fellépéseket.
(2) A tagállamok közölnek a Bizottsággal bármely, az e cikk értelmében bejelentett információkban a jelentéstételi időszak első évében bekövetkezett jelentős változást az e jelentéstételt követő év március 15-ig.
(3) A tagállamok elektronikus formában nyilvánosságra hozzák a nemzeti szakpolitikák és intézkedések költségeire és hatásaira vonatkozó értékeléseket, amennyiben azok rendelkezésre állnak, valamint az üvegházhatást okozó gázok forrásonkénti kibocsátását korlátozó vagy csökkentő, illetve nyelőnkénti eltávolítását elősegítő uniós szakpolitikák és intézkedések végrehajtására vonatkozó információkat, továbbá az ezen értékelések alátámasztására szolgáló, meglévő technikai jelentéseket. Ezen értékeléseknek tartalmazniuk kell az alkalmazott modellek és módszertani megközelítések ismertetését, a fogalommeghatározásokat és az alapfeltevéseket.
14. cikk
Jelentéstétel az előrejelzésekről
(1) A tagállamok 2015. március 15-ig és azt követően kétévente bejelentik a Bizottságnak az üvegházhatást okozó gázok emberi eredetű, forrásonkénti kibocsátásaira és nyelőnkénti eltávolítására vonatkozó nemzeti előrejelzéseiket az I. mellékletben felsorolt gázok vagy gázcsoportok (HFC-k és PFC-k) szerinti elrendezésben és ágazatonkénti bontásban. Ezekben az előrejelzésekben mennyiségi becsléseket kell megadni a jelentési évet közvetlenül követő négy olyan egymás utáni évre vonatkozóan, amelyek utolsó számjegye nulla vagy öt. A nemzeti előrejelzéseknek figyelembe kell venniük az uniós szinten elfogadott valamennyi szakpolitikát és intézkedést, és a következőket kell tartalmazniuk:
a)
adott esetben az intézkedések hatásait figyelmen kívül hagyó előrejelzések, az intézkedések hatásait figyelembe vevő előrejelzések, és amennyiben rendelkezésre állnak, a kiegészítő intézkedések hatásait figyelembe vevő előrejelzések;
b)
az üvegházhatást okozó gázokra vonatkozó összesített előrejelzést és az üvegházhatású gázoknak a 2003/87/EK irányelv és a 406/2009/EK határozat által szabályozott kibocsátási forrásokból származó várható kibocsátására vonatkozó külön becslések;
c)
a 13. cikk szerint megállapított szakpolitikák és intézkedések hatása. Amennyiben az előrejelzések nem tartalmaznak ilyen szakpolitikákat és intézkedéseket, úgy azt egyértelműen jelezni és indokolni kell;
d)
az előrejelzések céljából végzett érzékenységi elemzés eredményei;
e)
az értékelésekre és a (4) bekezdésben említett előrejelzéseket alátámasztó technikai jelentésekre való valamennyi hivatkozás.
(2) A tagállamok közölnek a Bizottsággal bármely, az e cikk értelmében bejelentett információkban a jelentéstételi időszak első évében bekövetkezett jelentős változást az e jelentéstételt követő év március 15-ig.
(3) A tagállamok a rendelkezésre álló legnaprakészebb előrejelzéseket nyújtják be. Amennyiben valamely tagállam minden második év március 15-ig nem küldi meg a teljes előrejelzési becslését, és a Bizottság megállapítja, hogy a tagállamnak nem áll módjában a becslési hiányosságokat kitölteni azt követően, hogy azokra a Bizottság minőségbiztosítási vagy minőség-ellenőrzési eljárásai során fény derült, a Bizottság az érintett tagállammal konzultálva az uniós előrejelzések összeállításához szükséges becsléseket készíthet.
(4) A tagállamok elektronikus formában nyilvánosságra hozzák az üvegházhatást okozó gázok forrásonkénti kibocsátásaira és nyelőnkénti eltávolítására vonatkozó nemzeti előrejelzéseiket, valamint az ezen előrejelzések alátámasztására szolgáló vonatkozó technikai jelentéseket. Ezen előrejelzéseknek tartalmazniuk kell az alkalmazott modellek és módszertani megközelítések ismertetését, a fogalommeghatározásokat és az alapfeltevéseket.
6. FEJEZET
JELENTÉSTÉTEL AZ ÉGHAJLATVÁLTOZÁSSAL KAPCSOLATOS EGYÉB INFORMÁCIÓKRÓL
15. cikk
Jelentéstétel az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodást célzó nemzeti fellépésekről
A tagállamok 2015. március 15-ég és ezt követően minden negyedik évben - az UNFCCC keretében történő jelentéstétel határidejéhez igazodva - jelentik a Bizottságnak a nemzeti alkalmazkodási tervezésükre és stratégiáikra vonatkozó információkat, felvázolva az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodás megkönnyítésére szolgáló, végrehajtott vagy tervezett intézkedéseket. Ezeknek az információknak tartalmazniuk kell a legfontosabb célkitűzéseket és az éghajlatváltozásra gyakorolt hatás kezelt kategóriáját (például árvíz, tengerszint-emelkedés, szélsőséges hőmérsékleti értékek, aszályok és egyéb szélsőséges időjárási jelenségek).
16. cikk
Jelentéstétel a fejlődő országoknak nyújtott pénzügyi és technológiai támogatásról
(1) A tagállamok együttműködnek a Bizottsággal annak érdekében, hogy az Unió és tagállamai kellő időben, összehangolt - adott esetben többek között az UNFCCC keretében elfogadott közös formában - jelentést tehessenek a fejlődő országoknak az UNFCCC vonatkozó rendelkezéseivel összhangban nyújtott támogatásról, és hogy biztosítsák a szeptember 30-ig történő éves jelentéstételt.
(2) Amennyiben az UNFCCC azt előírja, a tagállamok törekednek arra, hogy információkat nyújtsanak a pénzügyi mozgásokra vonatkozóan az OECD Fejlesztési Támogatási Bizottsága által az éghajlatváltozás mérséklésével összefüggő támogatás és az éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodással összefüggő támogatás kapcsán bevezetett ún. „Rio-markerek” alapján, valamint, hogy módszertani információkat nyújtsanak az éghajlatváltozással összefüggő Rio-markerek alkalmazási módjára vonatkozóan.
(3) Amennyiben információkat nyújtanak mozgósított magán pénzügyi forrásokra vonatkozóan, információkat kell szolgáltatni a számadatok meghatározására használt fogalommeghatározásokra és módszertanokra vonatkozóan is.
(4) Az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv, illetve az azokból eredő vagy az azokat felváltó megállapodások szerinti szervek által elfogadott határozatoknak megfelelően a nyújtott támogatásra vonatkozó információknak ki kell terjedniük az éghajlatváltozás mérséklése, az ahhoz való alkalmazkodás, a kapacitásépítés és a technológiaátadás céljából nyújtott támogatásra vonatkozó információkra, továbbá lehetőség szerint arra, hogy a pénzügyi források újak és kiegészítő jellegűek-e.
17. cikk
Jelentéstétel az árverezésből származó bevételek és a projektekből származó jóváírások felhasználásáról
(1) A tagállamok minden év július 31-ig (X. év) megküldik a Bizottságnak az X-1. évre vonatkozó alábbi információkat:
a)
a 406/2009/EK határozat 6. cikkének (2) bekezdésében említett részletes indokolás;
b)
a tagállamok által a kibocsátási egységeknek a 2003/87/EK irányelv 10. cikkének (1) bekezdése szerinti árverezése révén szerzett bevételek X-1. év során történő felhasználására vonatkozó információk, amelyek magukban foglalják az említett irányelv 10. cikkének (3) bekezdésében meghatározott célok közül egyre vagy többre fordított bevételekre, vagy az e bevételek pénzügyi értékével megegyező összegre, valamint az említett cikk szerint hozott intézkedésekre vonatkozó információkat is;
c)
a tagállamok által a légi közlekedéssel kapcsolatos kibocsátási egységeknek a 2003/87/EK irányelv 3d. cikkének (1) és (2) bekezdése szerinti árverezése révén szerzett valamennyi bevétel tagállam által meghatározott felhasználására vonatkozó információk; ez az információszolgáltatás az említett irányelv 3d. cikkének (4) bekezdésével összhangban történik;
d)
a 406/2009/EK határozat 6. cikke (1) bekezdésének b) pontjában említett információk és arra vonatkozó információk, hogy a kibocsátási egységek megvásárlására vonatkozó politikáik hogyan segítik elő az éghajlatváltozással kapcsolatos nemzetközi megállapodás létrejöttét;
e)
a 2003/87/EK irányelv 11b. cikke (6) bekezdésének a 20MW termelőkapacitást meghaladó teljesítményű vízerőművi projekttevékenységek tekintetében való alkalmazására vonatkozó információk.
(2) Azokat az árverezésből származó bevételeket, amelyeket a tagállamok az ezen cikk alapján a Bizottságnak címzett jelentés benyújtásakor még nem költöttek el, számszerűsíteni és a következő évekre vonatkozó jelentésekben szerepeltetni kell.
(3) A tagállamok nyilvánosságra hozzák az e cikk alapján a Bizottságnak benyújtott jelentéseiket. A Bizottság könnyen hozzáférhető formában nyilvánosságra hozza az összesített uniós információkat.
(4) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el, amelyben megállapítja, hogy a tagállamoknak milyen struktúrát, formát és a benyújtást illetően milyen eljárást kell követniük az e cikknek megfelelő információk bejelentésekor. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 26. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
18. cikk
Kétéves jelentések és nemzeti közlemények
(1) Az Unió és a tagállamok az UNFCCC Részes Felek Konferenciájának 2/CP.17. sz. határozata vagy az UNFCCC szervei által e határozat elfogadását követően elfogadott határozatok alapján kétévenként jelentést küldenek az UNFCCC titkárságának, és az UNFCCC 12. cikke alapján a nemzeti közleményeiket is továbbítják a titkársághoz.
(2) A tagállamok az UNFCCC titkárságához benyújtott nemzeti közlemények és kétéves jelentések egy-egy példányát eljuttatják a Bizottságnak.
7. FEJEZET
AZ ÜVEGHÁZHATÁST OKOZÓ GÁZOK KIBOCSÁTÁSÁNAK UNIÓS SZAKÉRTŐI FELÜLVIZSGÁLATA
19. cikk
A jegyzék felülvizsgálata
(1) A Bizottság a tagállamok által az e rendelet 7. cikkének (4) bekezdése alapján megküldött nemzeti jegyzék adataira vonatkozó átfogó felülvizsgálatot folytat annak érdekében, hogy meghatározza a 406/2009/EK határozat 3. cikke (2) bekezdésének negyedik albekezdésében foglalt éves kibocsátási jogosultságokat az e rendelet 20. és 27. cikkének tekintetében, illetve azon eredmények figyelemmel kísérése céljából, amelyeket a tagállamok a 406/2009/EK határozat 3. és 7. cikke szerinti, az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentésével vagy korlátozásával kapcsolatos célok elérése terén értek el az átfogó felülvizsgálat lefolytatásának éveiben.
(2) A Bizottság a 2013-as évre vonatkozóan bejelentett adatokkal kezdve éves felülvizsgálatot végez a tagállamok által az e rendelet 7. cikkének (1) bekezdése alapján benyújtott nemzeti jegyzék azon adataival kapcsolatban, amelyek relevánsak az üvegházhatást okozó gázkibocsátás 406/2009/EK határozat 3. és 7. cikke szerinti csökkentésének vagy korlátozásának nyomon követése, valamint az uniós jogszabályokban foglalt, az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásának csökkentésére vagy korlátozására vonatkozó egyéb célok tagállami teljesítésének nyomon követése szempontjából. A tagállamok teljes mértékben közreműködnek e folyamatban.
(3) Az (1) bekezdésben említett átfogó felülvizsgálat a következőkre terjed ki:
a)
a bejelentett információk átláthatóságának, pontosságának, koherenciájának, összehasonlíthatóságának és teljességének ellenőrzése;
b)
az olyan esetek azonosítása céljából végzett ellenőrzések, amelyekben a jegyzékben szereplő adatokat nem az UNFCCC útmutatásainak vagy az uniós szabályoknak megfelelően állították össze; valamint
c)
adott esetben - a tagállamokkal konzultálva - a szükséges technikai korrekciók kiszámítása.
(4) Az éves felülvizsgálatok magukban foglalják a (3) bekezdés a) pontjában foglalt ellenőrzéseket. Amennyiben valamely tagállam azt a Bizottsággal konzultálva kéri, vagy amennyiben az említett ellenőrzések során jelentős visszásságokra derül fény, például:
a)
korábbi uniós vagy UNFCCC-felülvizsgálatok során született ajánlásokat nem hajtottak végre, illetve a tagállamok bizonyos kérdésekre nem adtak választ;
b)
valamely tagállam jegyzékében a fontosabb kategóriákkal kapcsolatban túlbecslés vagy alulbecslés történt;
az érintett tagállam esetében folytatott éves felülvizsgálatot ki kell terjeszteni a (3) bekezdés b) pontjában foglalt ellenőrzésekre is annak érdekében, hogy a (3) bekezdés c) pontjában foglalt számítások elvégezhetők legyenek.
(5) A Bizottság végrehajtási jogi aktusokat fogad el, amelyekben megállapítja az e cikk (1) és (2) bekezdésében említett átfogó felülvizsgálatok és éves felülvizsgálatok lefolytatására, többek között az e cikk (3) és (4) bekezdésében meghatározott feladatok elvégzésére vonatkozó menetrendet és lépéseket, biztosítandó, hogy a tagállamokkal le lehessen folytatni a szükséges konzultációkat a felülvizsgálatokból levont következtetésekről. Ezeket a végrehajtási jogi aktusokat a 26. cikk (2) bekezdésében említett vizsgálóbizottsági eljárás keretében kell elfogadni.
(6) A Bizottság az adott felülvizsgálat lezárásakor az egyes tagállamok jegyzékben szereplő helyesbített adatai alapján végrehajtási jogi aktus révén meghatározza az adott év teljes kibocsátását.
(7) A 406/2009/EK határozat 7. cikke (1) bekezdésének tekintetében minden tagállamot illetően azokat az adatokat kell figyelembe venni, amelyeket az ezen cikk (6) bekezdése alapján elfogadott végrehajtási jogi aktus közzétételétől számított négy hónappal rögzítettek a 406/2009/EK határozat 11. cikke és a 2003/87/EK irányelv 19. cikke alapján létrehozott kibocsátásiegység-forgalmi jegyzékben. Ebbe beletaroznak a tagállamok által a 406/2009/EK határozat 3. és 5. cikke alapján igénybe vett rugalmassági intézkedések hatására az adatokban bekövetkező változások is.
20. cikk
Az újraszámítások hatásainak kezelése
(1) Amennyiben a 2020. évre vonatkozó, jegyzékben szereplő adatok a 19. cikk szerint elvégzett átfogó felülvizsgálata lezárul, a Bizottság a II. mellékletben meghatározott képlet alapján minden egyes tagállam esetében kiszámolja az újraszámított üvegházhatásúgáz-kibocsátások hatásainak összegét.
(2) A Bizottság a 27. cikk (2) bekezdésének sérelme nélkül többek között az (1) bekezdésben említett összeget használja, amikor a 406/2009/EK határozat 14. cikke alapján javaslatot tesz az egyes tagállamoknak a 2020 utáni időszakra vonatkozó kibocsátáscsökkentési és -korlátozási célokra.
(3) A Bizottság az (1) bekezdés alapján végzett számítások eredményeit haladéktalanul közzéteszi.
8. FEJEZET
JELENTÉSTÉTEL AZ UNIÓS ÉS A NEMZETKÖZI KÖTELEZETTSÉGVÁLLALÁSOK TELJESÍTÉSE TERÉN ELÉRT EREDMÉNYEKRŐL
21. cikk
Jelentéstétel az elért eredményekről
(1) A Bizottság az e rendelet szerint jelentett információk és a tagállamokkal folytatott konzultáció alapján évente értékeli az alábbi célkitűzések teljesítése terén elért uniós és tagállami eredményeket annak érdekében, hogy megállapítsa, elegendő előrehaladást sikerült-e elérni:
a)
az UNFCCC 4. cikke és a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikke, továbbá az UNFCCC Feleinek Konferenciája, illetve az UNFCCC Feleinek - a Kiotói Jegyzőkönyv részes feleinek találkozójaként szolgáló - konferenciája által elfogadott határozatok alapján vállalt kötelezettségek. Ez az értékelés a 7., 8., 10. és a 13-17. cikkel összhangban bejelentett információkon alapul;
b)
a 406/2009/EK határozat 3. cikkében szereplő kötelezettségek. Ez az értékelés a 7., 8., 13. és 14. cikkel összhangban bejelentett információkon alapul.
(2) A Bizottság a 7. cikk értelmében a tagállamok által szolgáltatott kibocsátási adatok alapján kétévente értékeli a légi közlekedés globális éghajlatra gyakorolt összes hatását, ideértve a nem CO2-vel kapcsolatos kibocsátást vagy hatásokat, továbbá a tudományos eredményekre és adott esetben a légi közlekedés adataira való hivatkozás révén javítja ezt az értékelést.
(3) A Bizottság minden év október 31-ig jelentést nyújt be az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak, amelyben összefoglalja az (1) és (2) bekezdésben előírt értékelések eredményeit.
22. cikk
Jelentéstétel a Kiotói Jegyzőkönyv alapján vállalt kötelezettségek teljesítésére biztosított kiegészítő időszakról
Az Unió és a tagállamok a 13/CMP.1. sz. határozat (3) bekezdésében említett, a kötelezettségek teljesítésére megállapított kiegészítő időszak leteltével ezen időszakról jelentést küldenek az UNFCCC titkárságának.
9. FEJEZET
EGYÜTTMŰKÖDÉS ÉS TÁMOGATÁS
23. cikk
A tagállamok és az Unió közötti együttműködés
A tagállamok és az Unió teljes mértékben együttműködnek egymással és összehangolják tevékenységeiket az e rendelet szerinti, alábbiakkal kapcsolatos kötelezettségek teljesítésekor:
a)
az üvegházhatást okozó gázok uniós jegyzékének és a jegyzékről szóló jelentésnek a 7. cikk (5) bekezdése szerinti összeállítása;
b)
az UNFCCC 12. cikke szerinti uniós nemzeti közlemény elkészítése és a 2/CP.17. sz. határozat vagy az UNFCCC szervei által e határozat elfogadását követően elfogadott határozatok szerinti uniós kétéves jelentés elkészítése;
c)
az UNFCCC és a Kiotói Jegyzőkönyv szerinti felülvizsgálati és megfelelőségi eljárások az UNFCCC vagy a Kiotói Jegyzőkönyv szerint alkalmazandó határozatokkal összhangban, valamint az e rendelet 19. cikkében említett, az üvegházhatást okozó gázok tagállami jegyzékeinek felülvizsgálatára vonatkozó uniós eljárás;
d)
az UNFCCC titkárságára benyújtott vagy benyújtandó jegyzékekben és a jegyzékekről szóló jelentésekben a Kiotói Jegyzőkönyv 5. cikkének (2) bekezdése szerint vagy az e rendelet 19. cikkében említett uniós felülvizsgálati eljárást követően elvégzett bármilyen kiigazítás, illetve változtatás;
e)
az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásáról megközelítőleges adatokat tartalmazó uniós jegyzék e rendelet 8. cikke szerinti összeállítása;
f)
a Kiotói Jegyzőkönyv 3. cikkének (1) bekezdésében foglalt kötelezettségvállalások teljesítésére szolgáló, a 13/CMP.1. sz. határozat (14) bekezdésében említett kiegészítő időszak letelte után a kibocsátható mennyiségi egységek, igazolt kibocsátáscsökkentések, igazolt időszakos kibocsátáscsökkentések, igazolt tartós kibocsátáscsökkentések, kibocsátáscsökkentési egységek és eltávolítási egységek visszavonásával kapcsolatos jelentések.
24. cikk
Az Európai Környezetvédelmi Ügynökség szerepe
Az Európai Környezetvédelmi Ügynökség az éves munkaprogramjával összhangban segíti a Bizottság munkáját annak érdekében, hogy a Bizottság a 6-9., 12-19., valamint 21. és 22. cikkben foglalt rendelkezéseknek eleget tudjon tenni. Ez a segítség az alábbiakra terjed ki:
a)
az üvegházhatást okozó gázok uniós jegyzékének összeállítása és az üvegházhatást okozó gázok uniós jegyzékéről szóló jelentés elkészítése;
b)
az üvegházhatást okozó gázok uniós jegyzékének elkészítéséhez szükséges minőségbiztosítási és minőség-ellenőrzési eljárások elvégzése;
c)
becslések készítése az üvegházhatást okozó gázok nemzeti jegyzékeiben nem szereplő adatokra vonatkozóan;
d)
a felülvizsgálatok lefolytatása;
e)
az üvegházhatást okozó gázok kibocsátásáról megközelítőleges adatokat tartalmazó uniós jegyzék összeállítása;
f)
a tagállamok által a szakpolitikákkal, az intézkedésekkel és az előrejelzésekkel kapcsolatban bejelentett információk összeállítása;
g)
a tagállamok által az előrejelzésekkel, a szakpolitikákkal és az intézkedésekkel kapcsolatban jelentett információkra vonatkozó minőségbiztosítási és minőség-ellenőrzési eljárások lefolytatása;
h)
a tagállamok által az előrejelzésekkel kapcsolatban nem jelentett adatokra vonatkozó becslések készítése;
i)
a Bizottság által az Európai Parlament és a Tanács részére készítendő éves jelentéshez szükséges adatok összeállítása;
j)
az e rendelet alapján összegyűjtött információk terjesztése, többek között az éghajlatváltozás mérséklését célzó tagállami szakpolitikákra és intézkedésekre vonatkozó adatbázis fenntartása és naprakésszé tétele, valamint az Európai Éghajlatváltozáshoz való alkalmazkodással foglalkozó Platform fenntartása és naprakésszé tétele.
10. FEJEZET
FELHATALMAZÁS
25. cikk
A felhatalmazás gyakorlása
(1) A Bizottság az e cikkben meghatározott feltételek mellett felhatalmazást kap felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadására.
(2) A Bizottságnak a 6., 7. és 10. cikkben említett, felhatalmazáson alapuló jogi aktusok elfogadására vonatkozó felhatalmazása ötéves időtartamra szól 2013. július 8-tól kezdődő hatállyal. A Bizottság legkésőbb kilenc hónappal az ötéves időtartam vége előtt jelentést készít a felhatalmazásról. Amennyiben az Európai Parlament vagy a Tanács nem ellenzi a meghosszabbítást legkésőbb három hónappal az egyes időtartamok vége előtt, akkor a felhatalmazás hallgatólagosan meghosszabbodik a korábbival megegyező időtartamra.
(3) Az Európai Parlament vagy a Tanács bármikor visszavonhatja a 6., 7. és 10. cikkben említett felhatalmazást. A visszavonásról szóló határozat megszünteti az abban megjelölt felhatalmazást. A határozat az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon, vagy a benne megjelölt későbbi időpontban lép hatályba. A határozat nem érinti a már hatályban lévő felhatalmazáson alapuló jogi aktusok érvényességét.
(4) A Bizottság a felhatalmazáson alapuló jogi aktus elfogadását követően haladéktalanul és egyidejűleg értesíti az Európai Parlamentet és a Tanácsot e jogi aktus elfogadásáról.
(5) A 6., 7. és 10. cikk értelmében elfogadott, felhatalmazáson alapuló jogi aktus csak akkor lép hatályba, ha az Európai Parlamentnek és a Tanácsnak a jogi aktusról való értesítését követő három hónapon belül sem az Európai Parlament, sem a Tanács nem emelt ellene kifogást, illetve, ha az említett időtartam lejártát megelőzően mind az Európai Parlament, mind a Tanács arról tájékoztatta a Bizottságot, hogy nem fog kifogást emelni. Az Európai Parlament vagy a Tanács kezdeményezésére ez az időtartam három hónappal meghosszabbodik.
11. FEJEZET
ZÁRÓ RENDELKEZÉSEK
26. cikk
Bizottsági eljárás
(1) A Bizottság munkáját az éghajlatváltozási bizottság segíti. Ez a bizottság a 182/2011/EU rendelet értelmében vett bizottságnak minősül.
(2) Az e bekezdésre történő hivatkozáskor a 182/2011/EU rendelet 5. cikkét kell alkalmazni.
27. cikk
Felülvizsgálat
(1) A Bizottság rendszeresen ellenőrzi, hogy az ebben a rendeletben foglalt nyomonkövetési és bejelentési követelmények összhangban vannak-e az UNFCCC egyezménnyel és a Kiotói Jegyzőkönyvvel összefüggésben meghozandó határozatokkal, illetve az egyéb uniós jogszabályokkal. A Bizottság emellett rendszeresen értékeli, hogy az UNFCCC keretében elért eredmények olyan helyzetet teremtenek-e, amelyben az e rendelet szerinti kötelezettségek előírására már nincs szükség, nem arányosak a belőlük származó előnyökhöz viszonyítva, kiigazítást igényelnek, vagy nincsenek összhangban az UNFCCC szerinti jelentéstételi kötelezettségekkel, vagy csak párhuzamosan írják elő ugyanazon jelentéstételi kötelezettségeket, továbbá adott esetben jogalkotási javaslatot nyújt be az Európai Parlamenthez és a Tanácshoz.
(2) A Bizottság legkésőbb 2016 decemberéig megvizsgálja, hogy az üvegházhatást okozó gázok jegyzékeinek meghatározásakor az üvegházhatású gázok nemzeti jegyzékeire vonatkozó 2006-os IPCC-iránymutatások alkalmazása vagy az alkalmazott UNFCCC-módszerek jelentős módosítása több mint 1 %-os eltérést eredményez-e az egyes tagállamoknak a 406/2009/EK határozat 3. cikke által érintett teljes üvegházhatásúgáz-kibocsátásában, és felülvizsgálhatja a tagállamoknak a 406/2009/EK határozat 3. cikke (2) bekezdésének negyedik albekezdésében meghatározott éves kibocsátási jogosultságait.
28. cikk
Hatályon kívül helyezés
A 280/2004/EK határozat hatályát veszti. A hatályon kívül helyezett határozatra való hivatkozásokat erre a rendeletre való hivatkozásként kell értelmezni, a IV. mellékletben szereplő megfelelési táblázattal összhangban.
29. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Strasbourgban, 2013. május 21-én.