PROVÁDĚCÍ NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 470/2014
ze dne 13. května 2014
o uložení konečného antidumpingového cla a o konečném výběru prozatímního cla uloženého na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na nařízení Rady (ES) č. 1225/2009 ze dne 30. listopadu 2009 o ochraně před dumpingovým dovozem ze zemí, které nejsou členy Evropského společenství (1) (dále jen „základní nařízení“), a zejména na čl. 9 odst. 4 a čl. 14 odst. 1 uvedeného nařízení,
vzhledem k těmto důvodům:
A. POSTUP
1. Prozatímní opatření
(1)
Dne 28. listopadu 2013 uložila Evropská komise (dále jen „Komise“) nařízením (EU) č. 1205/2013 (dále jen „prozatímní nařízení“) (2) prozatímní antidumpingové clo na dovoz solárního skla z Čínské lidové republiky.
(2)
Řízení bylo zahájeno dne 28. února 2013 na základě stížnosti podané jménem výrobců solárního skla, kteří představují více než 25 % celkové výroby v Unii (3).
(3)
Šetření dumpingu a újmy se týkalo období od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012 (dále jen „období šetření“ nebo „OŠ“). Zkoumání trendů významných pro posouzení újmy se týkalo období od 1. ledna 2009 do konce období šetření (dále jen „posuzované období“).
2. Následný postup
(4)
Po zveřejnění nejdůležitějších skutečností a úvah, na jejichž základě bylo uloženo prozatímní antidumpingové clo (dále jen „poskytnutí prozatímních informací“), předložilo několik účastníků řízení k těmto prozatímním zjištěním písemné připomínky. Účastníkům řízení, kteří o to požádali, byla poskytnuta možnost slyšení.
(5)
Komise pokračovala ve vyhledávání a ověřování všech informací, jež považovala za nezbytné ke konečným zjištěním. Byla zvážena ústní a písemná stanoviska účastníků řízení a na jejich základě byla prozatímní zjištění podle potřeby upravena.
(6)
Všem účastníkům řízení Komise následně sdělila základní skutečnosti a úvahy, na nichž založila svůj záměr uložit konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla pocházejícího z Čínské lidové republiky (dále jen „ČLR)“ a provést konečný výběr částek zajištěných prostřednictvím prozatímního cla (dále jen „poskytnutí konečných informací“). Všem účastníkům řízení byla poskytnuta lhůta, během níž mohli k uvedeným konečným informacím předložit svá stanoviska.
(7)
Stanoviska předložená účastníky řízení byla zvážena a případně vzata v úvahu.
3. Výběr vzorku
(8)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v 7., 11. a 75. bodě odůvodnění prozatímního nařízení nebyl jasně uveden celkový počet výrobců v Unii. Komise proto potvrzuje, že se přihlásilo osm výrobců v Unii, kteří byli také aktivní během období šetření. Nebyla zveřejněna totožnost žádného výrobce v Unii, s výjimkou jediného. V odpovědi na obecný informační dokument žadatel uvedl, že tři výrobci v Unii (Guardian, AGC a Centrosolar Glass) ukončili činnost a že čtvrtý podnik (Saint Gobain) podstatně omezil výrobu.
(9)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska týkající se metody výběru vzorku vyvážejících výrobců v ČLR a výrobců v Unii, potvrzují se prozatímní zjištění v 7. až 24. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Odpovědi na dotazník a inspekce na místě
(10)
Po přijetí prozatímního nařízení byla provedena inspekce v prostorách druhého spolupracujícího uživatele, konkrétně francouzské společnosti Viessmann Faulquemont SAS.
5. Procesní práva
(11)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že mu nebyly poskytnuty dostatečné prozatímní informace, zejména ohledně dumpingu, cenového podbízení a výpočtu rozpětí újmy. Vzhledem k tomu bylo údajně porušeno jeho základní právo na obhajobu, jež je zaručeno základním nařízením (ES) č. 1225/2009, antidumpingovou dohodou WTO a Listinou základních práv Evropské unie.
(12)
K výpočtu dumpingového rozpětí vyvážející výrobce prohlásil, že při poskytnutí prozatímních informací nebyly uvedeny podrobnosti o výši úpravy uplatňované na náklady na povrchovou úpravu a na výrobu plavením (viz 64. bod odůvodnění prozatímního nařízení) ani o procentu prodejních, správních a režijních nákladů a zisku.
(13)
Toto tvrzení bylo akceptováno a Komise poskytla doplňující informace. Pokud nebylo možno poskytnout přesné údaje z důvodu jejich důvěrnosti, poskytla příslušná rozmezí.
(14)
Po poskytnutí konečných informací vyvážející výrobce uvedl, že poskytnuté údaje stále nejsou dostatečné a zejména že není jasné, zda byly při úpravě nákladů na povrchovou úpravu vzaty v úvahu náklady na jednostrannou povrchovou úpravu, oboustrannou povrchovou úpravu či obojí.
(15)
Jak je vysvětleno v 68. bodě odůvodnění, účastníci řízení nijak neprokázali, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Při výpočtu výše úpravy proto Komise mezi solárním sklem s jednostranným povlakem a solárním sklem s oboustranným povlakem nerozlišovala.
(16)
Ohledně újmy tentýž vyvážející výrobce namítl, že v jemu určeném dokumentu specifikujícím újmu byly z důvodu důvěrnosti prodejní i cílové ceny stanovené výrobci v Unii u dvou z celkem pěti typů výrobků označeny stupněm utajení „limited“ nebo bylo uvedeno pouze jejich rozmezí.
(17)
Společnost také tvrdila, že v tomto případě existuje vysoká úroveň důvěrnosti, takže je znám pouze název jednoho výrobce v Unii zařazeného do vzorku. Společnost proto uvedla, že i když se u některých typů výrobku týkaly informace pouze jednoho či dvou výrobců v Unii, nebylo by nijak možné identifikovat tyto společnosti, a poskytnout v důsledku toho vyvážejícímu výrobci významnou konkurenční výhodu vůči jeho konkurentům v Unii, ať už samostatně nebo kolektivně.
(18)
Podle článku 20 základního nařízení je Komise povinna sdělit po zavedení prozatímních opatření podrobné údaje týkající se zásadních skutečností a úvah, na jejichž základě byla opatření uložena. Komise je však rovněž povinna podle článku 19 základního nařízení považovat za důvěrnou jakoukoli informaci, která je ze své povahy důvěrná nebo která byla důvěrně poskytnuta.
(19)
V tomto konkrétním případě byly skutečné prodejní a cílové ceny stanovené výrobci v Unii pro oba typy výrobků buď odstraněny, nebo nahrazeny rozmezím, jelikož informace o jednom typu výrobku pochází pouze od jednoho nebo dvou výrobců v Unii. Navíc je v tomto odvětví obecně známo, že tento konkrétní typ výrobku nevyrábí žádný jiný výrobce v Unii. Komise proto považuje tyto informace za informace důvěrné povahy, neboť jejich prozrazení by znamenalo významnou soutěžní výhodu pro konkurenty a/nebo by nepříznivě ovlivnilo poskytovatele těchto informací. Stejné informace byly navíc odstraněny i u druhého typu výrobku, aby se zabránilo odvození údajů o prvním typu výrobku z celkových údajů, které jsou k dispozici.
(20)
Po poskytnutí konečných informací společnost zopakovala svou námitku, že informace o výpočtu rozpětí újmy byly poskytnuty v nedostatečném a nesprávném rozsahu. Konkrétně si stěžovala, že není jasné, jak byl vybrán druhý typ výrobku, o němž byly odstraněny údaje. Komise proto upřesňuje, že výběr byl proveden čistě náhodně.
(21)
Společnost navrhla vyřešit údajně nedostatečné poskytnutí informací tak, že by se její právníci setkali s útvary Komise a podrobně s nimi projednali dumping a výpočet rozpětí újmy, aniž by si pořídili kopii jakýchkoli důvěrných dokumentů, nebo že by jim byl udělen přístup do datové místnosti v prostorách Komise, kde by si mohli dělat poznámky.
(22)
Komise nemohla této žádosti vyhovět. Aby mohli právní zástupci společnosti ověřit výpočty, musely by být poskytnuty přesné údaje z jedné nebo dvou společností. To nebylo možné, jelikož Komise je povinna zachovat důvěrnost těchto údajů podle článku 19 základního nařízení.
(23)
Komise navíc v konečných informacích výslovně uvedla, že společnost se může v souvislosti s jakýmikoli otázkami týkajícími se práva na obhajobu - jako je přístup ke spisu - obrátit na úředníka pro slyšení v rámci jeho mandátu (4). Ve lhůtě pro předložení stanovisek k poskytnutí konečných informací však společnost žádost o intervenci úředníka pro slyšení nepodala.
(24)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení, že mohla být porušena procesní práva dotyčného vyvážejícího výrobce.
B. DOTČENÝ VÝROBEK A OBDOBNÝ VÝROBEK
1. Dotčený výrobek
(25)
Podle 26. bodu odůvodnění prozatímního nařízení je dotčeným výrobkem solární sklo složené z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) (dále jen „dotčený výrobek“, obecně označovaný jako „solární sklo“). Dotčený výrobek v současnosti spadá pod kód KN ex 7007 19 80.
2. Tvrzení týkající se definice výrobku
(26)
Po poskytnutí prozatímních informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v rozporu s tím, co bylo uvedeno v 32. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, by z definice výrobku mělo být vyloučeno zahradnické sklo, které má stejné technické vlastnosti jako solární sklo popsané v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Za prvé, podle vývozce jsou fyzické vlastnosti zahradnického skla zcela odlišné od vlastností solárního skla: i) zahradnické sklo má různou velikost podle požadavků zákazníků, zatímco solární sklo se vyrábí v určitých pevně daných velikostech; ii) zahradnické sklo může mít oboustranný povlak, ale solární sklo pro fotovoltaické moduly oboustranný povlak nemá. Za druhé, zahradnické sklo má údajně jiné využití, neboť jej nelze použít pro výrobu fotovoltaických modulů ani fototermických kolektorů.
(27)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Zaprvé, skutečnost, že solární sklo používané při výrobě skleníků má jinou velikost než solární sklo používané pro fotovoltaické moduly nebo fototermické kolektory, je irelevantní, protože požadavky na velikost se mohou lišit jak u fotovoltaických modulů, tak v případě skleníků. Jakékoli vyloučení výrobku na tomto základě by navíc mohlo vyvolat obcházení antidumpingových opatření. Za druhé, na trhu se jako zahradnické sklo prodává nejen solární sklo s oboustranným povlakem, ale i sklo bez povlaku nebo sklo s jednostranným povlakem. Kromě toho, jak je objasněno v 68. bodě odůvodnění, sklo s oboustranným povlakem se používá jak pro fotovoltaické moduly, tak pro fototermické kolektory. Tato fyzická vlastnost proto nemůže odlišovat solární sklo používané pro zahradnické účely od jiného použití. Dále nelze vyloučit, že solární sklo určené pro výrobu skleníků bude použito k výrobě fotovoltaických modulů a/nebo fototermických kolektorů.
(28)
Po poskytnutí informací jeden dovozce tvrdil, že skutečnost, že z působnosti šetření nebylo vyňato solární sklo, které lze použít jako nábytkářské sklo, způsobuje společnostem administrativní zátěž a průtahy. Důvodem je fakt, že společnosti musí zasílat protokoly o zkouškách celním orgánům v Unii pokaždé, když tyto orgány rozhodují, zda se na dovážené zboží vztahují určitá opatření.
(29)
Komise se domnívá, že tyto typy skla by neměly být z působnosti šetření vyloučeny, protože solární sklo může mít zahradnické a nábytkářské využití. K zajištění náležité ochrany výrobního odvětví Unie proti škodlivému účinku dumpingového dovozu je třeba zamezit mezerám, které by umožňovaly obcházení opatření. Pozitivní účinek odpovídající ochrany převažuje nad negativním účinkem dodatečné administrativní zátěže, která byla dotčenému dovozci zřejmě způsobena.
(30)
Další vyvážející výrobce tvrdil, že z definice dotčeného výrobku by mělo být vyloučeno plavené sklo, protože jím vyráběné sklo se používá ve stavebnictví a při výrobě skleníků. Dále uvedl, že plavené sklo se nepoužívá k výrobě fotovoltaických modulů. Na základě argumentů, které předložila v 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, však Komise potvrzuje, že plavené sklo vykazuje stejné technické vlastnosti jako solární sklo, jak jsou uvedeny v 26. bodě odůvodnění prozatímního nařízení. Dále platí, že plavené sklo vyrábí jak výrobní odvětví Unie, tak vyvážející výrobci. Tuto skutečnost potvrzují informace veřejně dostupné na internetu. (5) Tvrzení se proto zamítá.
3. Závěry
(31)
Jelikož k dotčenému výrobku a obdobnému výrobku nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se závěry učiněné v 26. až 33. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
C. DUMPING
1. Zacházení jako v tržním hospodářství
(32)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce uvedl, že Komise pochybila zamítnutím jeho žádosti o zacházení jako v tržním hospodářství. Stejná žádost týkající se zacházení jako v tržním hospodářství byla vznesena již v prozatímní fázi, ale Komise ji zamítla ve 43. a 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(33)
Vyvážející výrobce tvrdil, že výhody preferenčních daňových režimů a grantů nepředstavují významnou část jeho obratu. V této souvislosti je třeba připomenout, že na tyto a další námitky již Komise reagovala v dopise vývozci ze dne 13. září 2013, v němž k zacházení jako v tržním hospodářství oznámila své stanovisko. Zdůraznila zejména, že vzhledem k povaze tohoto zvýhodnění je absolutní výše výhody získaná v období šetření pro posouzení, zda se jedná o „podstatné“ zkreslení, irelevantní. Toto tvrzení se proto zamítá.
(34)
S ohledem na výše uvedené skutečnosti se potvrzuje zjištění, že všechny žádosti o přiznání zacházení jako v tržním hospodářství je nutno zamítnout, jak je stanoveno v 34. až 47. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Běžná hodnota
2.1 Volba srovnatelné země
(35)
V prozatímním nařízení bylo v souladu s čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení jako vhodná srovnatelná země zvoleno Turecko. Jeden vyvážející výrobce namítal, že Turecko není pro účely stanovení běžné hodnoty vhodnou srovnatelnou zemi, protože v této zemi existuje pouze jeden výrobce solárního skla a na turecký trh se prakticky žádné solární sklo nedováží. Tento vyvážející výrobce rovněž tvrdil, že ziskové rozpětí na tureckém domácím trhu solárního skla je obzvlášť vysoké, čímž dochází k umělému zvýšení běžné hodnoty. Stejný vyvážející výrobce navíc podotkl, že se na solární sklo vyráběné v Turecku nepoužívá žádná technologie povrchové úpravy a že se v Turecku nevyrábí žádné solární sklo plavením. V důsledku toho nemohou být z tureckého domácího trhu s obdobným výrobkem získány klíčové prvky nutné pro stanovení běžné hodnoty. Vyvážející výrobce proto namítal, že jako základ pro určení běžné hodnoty by se namísto toho měly použít ceny v Unii.
(36)
Za prvé, Komise připomíná, že v Turecku neexistují žádné významné překážky obchodu s obdobným výrobkem. Nelze tudíž vyvozovat závěr, že je turecký trh solárního skla uzavřen mezinárodnímu obchodu. Trh je naopak otevřený a cena obdobného výrobku na domácím trhu je stanovována volnou interakcí nabídky a poptávky.
(37)
Za druhé, pokud jde o tvrzení o zvláště vysokých ziscích na domácím tureckém trhu, Komise zdůrazňuje, že v období šetření nezaznamenala na tureckém trhu s obdobným výrobkem, že by se ve srovnání se ziskovým rozpětím dosahovaným výrobci v Unii objevovalo během posuzovaného období nadměrné ziskové rozpětí.
(38)
Za třetí, z nedostatku určitých typů výrobku v třetí zemi nelze vyvozovat, že tato země není vhodnou srovnatelnou zemí. Naopak, čl. 2 odst. 3 základního nařízení stanoví, že pokud se na domácím trhu určité druhy výrobku vůbec neprodávají, určí Komise běžnou hodnotu na základě výrobních nákladů v zemi původu s připočtením přiměřené částky pro prodejní, správní a režijní náklady a pro zisk. Podíl povrchové úpravy a výroby plavením na celkových nákladech vycházel z ověřených údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie.
(39)
S ohledem na výše uvedené se tvrzení, že Turecko není vhodnou srovnatelnou zemí, zamítá.
(40)
Komise rovněž nemůže akceptovat tvrzení, že běžná hodnota měla být stanovena na základě cen skutečně zaplacených v Unii. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení může Komise pro určení běžné hodnoty použít ceny v Unii, pouze není-li možné určit tuto hodnotu na základě údajů z vhodné srovnatelné země. Jelikož bylo zjištěno, že vhodná srovnatelná země s dostatečnou spoluprací výrobce existuje, musela Komise určit běžnou hodnotu na základě údajů z této srovnatelné země a nemohla použít ceny v Unii (6).
(41)
Komise potvrzuje výběr Turecka jako srovnatelné země ve smyslu čl. 2 odst. 7 základního nařízení.
2.2 Běžná hodnota
(42)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise pochybila při stanovení běžné hodnoty, protože vycházela pouze ze ziskového prodeje ve srovnatelné zemi a připočetla hypotetické ziskové rozpětí k neziskovému prodeji.
(43)
Komise potvrzuje, že ke stanovení běžné hodnoty, jak je vysvětlena v 61. a 62. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a jak požaduje čl. 2 odst. 4 základního nařízení, ověřila, že nejméně 80 % prodeje všech typů obdobného výrobku na tureckém domácím trhu bylo ziskových. Z tohoto důvodu byl pro stanovení běžné hodnoty vzat v úvahu veškerý prodej na tureckém domácím trhu, tzn. ziskový i neziskový. Toto tvrzení je tudíž neopodstatněné a jako takové bylo zamítnuto.
(44)
Jelikož ke stanovení běžné hodnoty nebyla předložena další stanoviska, potvrzují se zjištění uvedená v 58. až 64. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2.3 Vývozní cena
(45)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska ohledně vývozních cen, potvrzuje se 65. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
2.4 Srovnání
(46)
Po poskytnutí prozatímních a následně konečných informací jeden vyvážející výrobce tvrdil, že Komise chybně upravila jeho vývozní cenu podle čl. 2 odst. 10 písm. i) základního nařízení. Argumentoval tím, že výrobce a s ním spojený obchodník tvoří jeden hospodářský subjekt a že je taková úprava tedy vyloučena. V každém případě považuje výši úpravy za příliš vysokou, neboť Komise vycházela ze skutečné přirážky, která byla namísto za obvyklých podmínek stanovena na základě dohody o převodních cenách. Namísto toho měla Komise provést případné úpravy na základě odhadu přirážky stanovené za obvyklých podmínek mezi výrobcem a dovozcem, který s ním není ve spojení.
(47)
Šetřením bylo zjištěno, že tento vyvážející výrobce měl plně funkční vývozní oddělení, které sjednávalo prodejní podmínky s odběrateli v Unii, zadávalo objednávky na výrobu, organizovalo a uskutečňovalo dopravu konečného výrobku zákazníkům v Unii, včetně dodacích dokladů, provádělo celní odbavení vyváženého zboží a připravovalo prodejní doklady. Skutečně tedy nedošlo k duplikaci úkolů vyvážejícího výrobce a obchodníka ve spojení, které souvisejí s vývozem. Vyvážející výrobce však vydával prodejní faktury obchodníkovi, který následně vydal prodejní fakturu odběrateli v Unii za smluvní cenu. Obchodník ve spojení inkasoval platbu, odečetl přirážku a zbývající částku vyplatil vyvážejícímu výrobci.
(48)
Komise je proto toho názoru, že obchodníka ve spojení nelze považovat za interní prodejní oddělení ani v případě, že by tyto dvě společnosti byly považovány za jeden hospodářský subjekt, a že je tudíž úprava podle čl. 2 odst. 10 písm. i) plně odůvodněná. Navíc vzhledem k tomu, že provedená úprava odráží přirážku skutečně naúčtovanou mezi společnostmi ve spojení, není důvod nahrazovat ji jinou teoretickou částkou. Tvrzení se proto zamítá.
(49)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že má mnohem vyšší výrobní kapacitu než výrobní odvětví Unie, a že má tedy výhodu v podobě nižších nákladů při výrobě dotčeného výrobku. Podle výrobce by proto Komise měla přihlédnout k této výhodě plynoucí z jeho nižších výrobních nákladů a provést nezbytnou úpravu.
(50)
Komise nemůže toto tvrzení uznat. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné právní ustanovení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Za druhé, nebylo prokázáno, že nižší náklady v důsledku vyšších výrobních kapacit by ovlivnily ceny nebo srovnatelnost cen ve smyslu čl. 2 odst. 10 základního nařízení. I kdyby rozdíl v nákladech mohl být prokázán, není zřejmé, jak se to odráží v konečné ceně, ani zda tento rozdíl není kompenzován rozdílem v jiných nákladech.
(51)
Kromě toho se výhoda uváděná vyvážejícím výrobcem týká toho, že jeho výrobní náklady mají být nižší než náklady výrobního odvětví Unie. V této souvislosti je třeba připomenout, že vyvážejícímu výrobci nebylo přiznáno zacházení jako v tržním hospodářství a jeho náklady tudíž nebyly ověřeny. Podle čl. 2 odst. 7 písm. a) základního nařízení stanovila Komise běžnou hodnotu na základě skutečných cen a/nebo nákladů výrobce ve srovnatelné zemi, protože ceny a náklady v zemích bez tržního hospodářství nejsou výsledkem tržních sil, a proto je nelze považovat za spolehlivý ukazatel tržních cen či nákladů.
(52)
Jeden vyvážející výrobce v ČLR uvedl, že by Komise měla upravit vývozní cenu ze závodu u jednoho z jeho konkurentů tak, že z ní odečte poplatek za služby a licenční poplatek, které měl tento konkurent zaplatit třetí straně.
(53)
Tuto námitku Komise zamítá. Za prvé, vyvážející výrobce neuvádí příslušné ustanovení základního nařízení, podle něhož by tuto úpravu bylo možno provést. Zadruhé, i kdyby se toto tvrzení dalo považovat za spadající do působnosti čl. 2 odst. 10 písm. e) základního nařízení, které stanoví úpravy týkající se nákladů na dopravu, pojištění, manipulaci a nakládku a vedlejších nákladů, uvedené ustanovení nesouvisí s poplatky za služby nebo náklady v souvislosti s licenční dohodou. Tyto náklady představují obchodní náklady, které běžně vznikají výrobci zboží používajícímu licenci na technologie získanou od třetí strany bez ohledu na to, zda se zboží vyváží či prodává na domácím trhu. Náklady by proto měly být promítnuty do konečné ceny jak při vývozu, tak v případě tuzemského prodeje. Náklady tedy nemohou ovlivnit srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty. Úprava podle čl. 2 odst. 10 proto není odůvodněná a tvrzení se zamítá.
(54)
Jak je stanoveno v 67. a 68. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, za účelem zajištění spravedlivého porovnání běžné hodnoty a vývozní ceny byly podle čl. 2 odst. 10 základního nařízení provedeny náležité úpravy o rozdíly ovlivňující ceny a srovnatelnost cen.
(55)
Na tomto základě byly u jednotlivých společností provedeny úpravy o náklady na dopravu, námořní dopravu a pojištění, náklady na manipulaci, nakládku a vedlejší náklady, vývozní cla a provize ve všech případech, které prokazatelně ovlivňují srovnatelnost cen. Po uložení prozatímních opatření však Komise zaznamenala administrativní opomenutí týkající se úpravy DPH. Toto opomenutí bylo odpovídajícím způsobem opraveno za účelem výpočtu dumpingu uvedeného v tabulce ve 169. bodě odůvodnění.
(56)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že srovnání vývozní ceny a běžné hodnoty nebylo u jednoho typu výrobku správně provedeno. Tato námitka je řešena v 67. a 68. bodě odůvodnění.
2.5 Dumpingová rozpětí
(57)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje se metoda použitá pro výpočet dumpingového rozpětí uvedená v 69. až 73. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(58)
Jeden vyvážející výrobce tvrdil, že v antidumpingovém dotazníku chybně vyplnil nesprávné hodnoty CIF (náklady, pojištění a přepravné) v mnoha případech prodeje dotčeného výrobku na vývoz do EU. Nahlášené hodnoty CIF byly příliš nízké, čímž došlo ke zvýšení dumpingového rozpětí společnosti i jejího rozpětí újmy.
(59)
Komise žádost důkladně posoudila. Platnost tvrzení ověřila tím, že zkontrolovala a na místě ověřila ceny CIF v příslušných transakcích s dovozcem z EU. Tvrzení bylo proto uznáno.
(60)
S ohledem na úpravy provedené v běžné hodnotě a vývozní ceně, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, stanoví se tato konečná dumpingová rozpětí vyjádřená v procentech ceny CIF s dodáním na hranice Unie před proclením:
Společnost
Dumpingové rozpětí
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Ostatní spolupracující společnosti
84,7 %
Všechny ostatní společnosti
90,1 %
D. ÚJMA
1. Definice výrobního odvětví Unie a výroba v Unii
(61)
Nebyla předložena žádná stanoviska k definici výrobního odvětví Unie a výrobě v Unii. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 75. až 79. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Spotřeba v Unii
(62)
Po poskytnutí prozatímních informací byly údaje o objemu prodeje uskutečněném výrobci v Unii zařazenými do vzorku, které předložil žadatel, aktualizovány s použitím údajů od těchto výrobců. Tabulka 1 byla náležitě opravena (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Vzhledem ke skutečnosti, že ke spotřebě v Unii nebyla předložena žádná stanoviska, se tudíž potvrzuje trend spotřeby v Unii stanovený v 80. až 82. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 1
Spotřeba v Unii (1 000 m2)
2009
2010
2011
OŠ
Celková spotřeba v Unii
16 596
28 239
33 993
27 412
Index
100
170
205
165
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
3. Objem, cena a podíl dumpingového dovozu z dotčené země na trhu
(63)
Kvůli opravě objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) bylo nutno opravit i podíl dovozu z dotčené země na trhu (viz tabulka 2). Opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů, jež obsahovalo prozatímní nařízení.
(64)
Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 83. až 87 bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 2
Objem prodeje (1 000 m2) a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Index
100
100
250
421
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
4. Cenové podbízení
(65)
Způsob, jakým bylo určeno cenové podbízení v období šetření, je uveden v 88. a 89. bodě prozatímního nařízení. Vážené průměrné prodejní ceny jednotlivých typů výrobku prodávaných výrobci v Unii zařazenými do vzorku, účtované odběratelům na trhu Unie, kteří nejsou ve spojení, a upravené na úroveň cen ze závodu, byly porovnány s odpovídajícími váženými průměrnými cenami jednotlivých typů výrobku z dovozu spolupracujících vyvážejících výrobců zařazených do vzorku. Jednalo se o dovozní ceny účtované prvnímu nezávislému odběrateli na trhu Unie, zjištěné na základě cen CIF s příslušnou úpravou směrem nahoru, tj. o náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku. Tyto úpravy zvýšily cenu o 7 % až 15 % v závislosti na kontrolním čísle výrobku.
(66)
Porovnání cen bylo provedeno podle čísla typu výrobku u transakcí na stejné úrovni obchodní činnosti s náležitou úpravou, jak je uvedeno v bodě odůvodnění výše, a po odečtení rabatů a slev. Výsledkem porovnání vyjádřeného v procentech obratu výrobců v Unii zařazených do vzorku v období šetření bylo vážené průměrné rozpětí cenového podbízení mezi 10,6 % a 26,7 % cen výrobců v Unii zařazených do vzorku z dumpingového dovozu.
(67)
Dva vyvážející výrobci tvrdili, že u jednoho typu výrobku nebylo porovnání cen správně provedeno. Namítali zejména, že solární sklo s oboustranným povlakem mělo být porovnáváno odděleně od solárního skla s jednostranným povlakem. Náklady na výrobu solárního skla s oboustranným povlakem a jeho cena jsou údajně mnohem vyšší než u solárního skla. Dále uvedli, že solární sklo s oboustranným povlakem má „obvykle“ mnohem vyšší koeficient solární propustnosti než solární sklo s jednostranným povlakem. A konečně, podle jednoho výrobce se ve fotovoltaických modulech solární sklo s oboustranným povlakem vůbec nepoužívá, protože je mnohem dražší než solární sklo s jednostranným povlakem, ale přitom má stejný koeficient solární propustnosti jako solární sklo s jednostranným povlakem používané pro výrobu těchto modulů. U solárních termických zařízení má být vyšší propustnost dosahovaná solárním sklem s oboustranným povlakem naopak důležitá, protože značně zvyšuje účinnost těchto zařízení.
(68)
Komise zamítá námitky předložené vyvážejícími výrobci z těchto důvodů: Za prvé, kromě obecných argumentů vyvážející výrobce nijak neprokázal, že by mezi náklady na výrobu solárního skla s jednostranným povlakem a solárního skla s oboustranným povlakem existoval trvalý rozdíl. Výrobní odvětví Unie naopak tvrdilo, že se výrobní náklady liší v závislosti na použité technologii povrchové úpravy a že sklo s oboustranným povlakem není nutně dražší než sklo s jednostranným povlakem, což platí i naopak. Za druhé, sklo s oboustranným povlakem může skutečně dosahovat vyšší solární propustnost než solární sklo s jednostranným povlakem (sklo s oboustranným povlakem má maximální solární propustnost 98 %, zatímco sklo s jednostranným povlakem až 95 %) a tato technická vlastnost je důležitá pouze pro solární termická zařízení, ale pro fotovoltaické moduly je irelevantní. Nicméně v rozporu s tím, co tvrdí vyvážející výrobce, se solární sklo s oboustranným povlakem prodává i výrobcům fotovoltaických modulů, které dokonce představují jeho hlavní trh. V období šetření prodalo výrobní odvětví Unie sklo s oboustranným povlakem do fototermických kolektorů v zanedbatelném množství (méně než 1 % veškerého prodeje skla s oboustranným povlakem; všechno ostatní sklo se prodalo do fotovoltaických modulů).
(69)
Co se týče nákladů po dovozu, po poskytnutí prozatímních informací byla obdržena dvě stanoviska. V prvním stanovisku žadatel tvrdil, že úpravy nákladů o náklady na celní odbavení, daně, manipulaci a nakládku by měly být v mnohem nižší sazbě, tj. 0,26 EUR/m2 pro náklady na celní odbavení, manipulaci a nakládku s připočtením 3% daně, namísto použité sazby 0,40 EUR/m2 s připočtením 3% daně.
(70)
Druhé stanovisko předložil vyvážející výrobce, podle nějž nebyly poskytnuty podrobněji rozdělené informace kromě celkové částky 0,40 EUR/m2 pokrývající náklady na manipulaci, poplatky za celní odbavení a náklady na dočasné uskladnění dovážených výrobků v místě dovozu. Rovněž namítal, že nebyla vysvětlena kritéria pro určení toho, zda je úprava považována za přiměřenou, či nikoli.
(71)
Dotčené úpravy uplatněné Komisí vycházejí z ověřených údajů obdržených od dovozců solárního skla vyráběného v ČLR a odrážejí skutečné vážené průměrné náklady vzniklé při dovozu dotčeného výrobku během období šetření. Žadatel ale předložil prohlášení o pravidelných standardních poplatcích účtovaných nezávislým zasílatelem za dovoz z Číny ve standardních námořních kontejnerech. Toto prohlášení není platným důkazem o skutečných poplatcích, které účtovali zasílatelé za dovoz dotčeného výrobku v období šetření. V důsledku toho se námitka předložená žadatelem zamítá.
(72)
Pokud jde o námitku vyvážejícího výrobce, částka 0,40 EUR/m2 nemohla být podrobněji rozdělena, neboť se jedná o vážený průměr vypočtený na základě četných skutečných faktur vystavených v období šetření dovozu čínského solárního skla v různých přístavech EU. Skutečné náklady po dovozu se tedy liší podle vstupního přístavu v EU, typu výrobku, použití dočasného uskladnění v místě dovozu atd.
(73)
A dále, úprava nákladů po dovozu provedená Komisí v prozatímním nařízení se považuje za přiměřenou, neboť vychází z ověřených skutečných faktur za dovoz čínského solárního skla, které platili nezávislí dovozci.
(74)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k metodice použité pro výpočet cenového podbízení, metoda porovnání cen vysvětlená v 89. a 90. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
5. Makroekonomické ukazatele
(75)
Jak je uvedeno v 92. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, pro účely analýzy újmy rozlišovala Komise mezi makroekonomickými a mikroekonomickými ukazateli újmy. Makroekonomické ukazatele za posuzované období byly analyzovány na základě údajů poskytnutých výrobním odvětvím Unie a vztahujících se na všechny výrobce v Unii, kteří se přihlásili během šetření.
(76)
Podle jednoho vyvážejícího výrobce Komise neprovedla analýzu újmy v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení, protože újmu analyzovala na základě dvou samostatných a údajně nekonzistentních souborů údajů, a sice makroekonomických a mikroekonomických ukazatelů újmy. Vyvážející výrobce dále tvrdil, že nekonzistentnost analýzy založené na dvou souborech údajů vyvolává vážné pochybnosti o vhodnosti, spravedlnosti a objektivitě celkové představy o újmě.
(77)
Po poskytnutí konečných informací tato společnost své tvrzení zopakovala. Dále uvedla řadu předchozích šetření, kdy měly orgány Unie nejednotně zařadit různé soubory údajů buď do makroekonomických, nebo naopak do mikroekonomických údajů.
(78)
Komise nemůže tuto námitku uznat. Tato metodika se používá v případech výběru vzorku, aby se analyzovala situace výrobního odvětví Unie a vyhodnotil nejen vývoj zobrazovaný vzorkem, ale i vývoj výrobního odvětví Unie jako celku. Všechny činitele uvedené v čl. 3 odst. 5 základního nařízení byly při analýze vzaty v úvahu. Závěr ohledně újmy je rovněž vypracován na základě všech těchto činitelů. Analýza újmy byla proto provedena v souladu s čl. 3 odst. 2 a čl. 3 odst. 5 základního nařízení.
(79)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné v 90. až 94. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(80)
Pokud jde o makroekonomické ukazatele analyzované Komisí v 95. až 103. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, z důvodu opravy prodeje uskutečněného výrobním odvětvím Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně pozměnil podíl výrobců v Unii na trhu (viz tabulka 5). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné v 95. až 105. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 5
Objem prodeje a podíl na trhu
2009
2010
2011
OŠ
Objem prodeje (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Index
100
172
181
123
Podíl na trhu
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Index
100
101
88
74
Zdroj: Glass for Europe, žadatel, a odpovědi na dotazník zaslané výrobci v Unii zařazenými do vzorku.
6. Mikroekonomické ukazatele
(81)
Po poskytnutí prozatímních informací byly aktualizovány jednotkové výrobní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku. Tabulka 7 byla tedy částečně změněna (viz níže). Touto opravou se nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení. Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 106. až 123. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 7
Průměrné prodejní ceny v Unii
2009
2010
2011
OŠ
Jednotkové výrobní náklady (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Zdroj: odpovědi výrobců v Unii zařazených do vzorku na dotazník.
7. Závěr ohledně újmy
(82)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 124. až 129. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tj. že výrobnímu odvětví Unie byla způsobena podstatná újma ve smyslu č. 3 odst. 5 základního nařízení.
E. PŘÍČINNÉ SOUVISLOSTI
1. Účinek dumpingového dovozu
(83)
Ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení dospěla Komise k závěru, že existuje příčinná souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a dumpingovým dovozem z ČLR. Tento závěr napadlo několik účastníků řízení, kteří tvrdili, že neexistuje žádná rozumná a ucelená časová souvislost mezi újmou a zvýšeným dovozem z dotčené země. Důvodem má být skutečnost, že dovoz z ČLR se mezi rokem 2009 a 2011 výrazně zvýšil. Průměrná cena čínského dovozu v roce 2011 navíc činila 4,96 EUR/m2, což je částka blízká stavu z roku 2012 (4,38 EUR/m2).
(84)
Podle názoru těchto účastníků je závěr, že újma způsobená výrobnímu odvětví Unie by měla být přičtena čínskému dovozu v roce 2012, v rozporu se zjištěními tohoto odvětví, že čínský dovoz neměl žádný negativní dopad v předchozím roce, zejména pokud jde o ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie, přestože průměrná dovozní cena byla velmi podobná.
(85)
Od počátku posuzovaného období do konce období šetření vzrostl dovoz o 596 % a jeho podíl na trhu vzrostl o 321 %. Dovozní ceny poklesly v posuzovaném období o 27,2 %.
(86)
Je pravdou, že ziskové rozpětí výrobního odvětví Unie v roce 2011 bylo pouze mírně nižší než v roce 2010, a to navzdory vysokému nárůstu dovozu z ČLR již v roce 2011. V roce 2011 však výrazně vzrostla spotřeba solárního skla v Unii, konkrétně o 20,4 % mezi roky 2010 a 2011, zatímco dovoz z ČLR se během stejného období zvýšil o 150 %. V období šetření se sice spotřeba snížila o něco více než 19 %, ale objem čínského dovozu se oproti roku 2011 dále zvýšil o více než 35 %. To jasně prokazuje časovou souvislost mezi podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie v období šetření a silným nárůstem dumpingového čínského dovozu. Logicky trvá nějakou dobu, než výrobci v Unii pocítí některé negativní účinky nárůstu dumpingového dovozu (například ztrátu klientů, finanční ztráty, snížení návratnosti investic a peněžních toků atd.). Tvrzení se proto zamítá.
(87)
Po poskytnutí konečných informací titíž účastníci tvrdili, že časovou souvislost mezi způsobenou podstatnou újmou a dumpingovým čínským dovozem nelze posuzovat na základě celého posuzovaného období, tj. od roku 2009 do konce období šetření, aniž by se zohlednil vývoj zaznamenaný v tomto období.
(88)
Komise také analyzovala vývoj v průběhu posuzovaného období. Skutečnost, že v roce 2011 bylo výrobní odvětví Unie i přes silný nárůst dovozu z ČLR ještě ziskové, nijak neovlivňuje závěr, že v období šetření existovala časová souvislost mezi újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie a čínským dumpingovým dovozem.
(89)
V období šetření se spotřeba snížila o něco více než o 19 %, zatímco čínští vyvážející výrobci:
-
zvýšili svůj podíl na trhu o 12,4 procentního bodu oproti roku 2011, zatímco podíl výrobního odvětví Unie na trhu klesl o 12,3 procentního bodu,
-
zvýšili objem čínského dovozu o více než 35 % v porovnání s 32 % poklesem prodeje výrobního odvětví Unie a
-
dále snížili své již tak velmi nízké vývozní ceny o více než 10 % a jejich ceny se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie až o 26,7 %, čímž přispěly ke ztrátám způsobeným výrobnímu odvětví Unie v období šetření.
(90)
Na základě výše uvedené analýzy dospěla Komise k závěru, že dumpingový dovoz a značný nárůst jeho podílu na trhu za ceny, které se trvale podbízejí vůči cenám výrobního odvětví Unie, způsobily výrobnímu odvětví Unie podstatnou újmu.
(91)
Jelikož ohledně účinku dumpingového dovozu nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 131., 132. a 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Účinek jiných činitelů
2.1 Dovoz z třetích zemí
(92)
Kvůli opravě údajů o objemu prodeje výrobního odvětví Unie (viz 62. bod odůvodnění) se mírně změnil podíl dovozu z třetích zemí na trhu (viz opravená tabulka 11 níže). Touto opravou se však nemění ani neruší trend ani závěry učiněné na základě údajů obsažených v prozatímním nařízení.
(93)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 134. až 137. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
Tabulka 11
Dovoz z třetích zemí (1 000 m2)
Třetí země
2009
2010
2011
OŠ
Podíl na trhu
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Index
100
74
90
88
Zdroj: Glass for Europe, odpovědi žadatele a výrobců v Unii na dotazník.
2.2 Vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie
(94)
Jeden účastník řízení zpochybnil zjištění Komise uvedené ve 139. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku během období šetření byl s největší pravděpodobností způsoben velmi nízkými cenami čínského vývozu do zemí, kam především mířil vývoz výrobního odvětví Unie (tj. USA, Kanada). Podle názoru účastníka řízení je takovýto závěr neodůvodněný, protože k čínskému vývozu docházelo i v roce 2011, a tedy neexistuje důvod, proč by měl mít dopad pouze v roce 2012. Dále se účastník řízení domnívá, že skutečným důvodem nízkého prodeje na vývoz je skutečnost, že výrobní odvětví Unie nebylo konkurenceschopné a v okamžiku poklesu cen na světovém trhu si nedokázalo udržet konkurenceschopnost. V důsledku toho účastník řízení tvrdil, že pokles prodeje na vývoz výrobců v Unii v období šetření prohloubil způsobenou újmu.
(95)
Prodej na vývoz výrobců v Unii zařazených do vzorku tvořil 20 % objemu jejich celkového prodeje v roce 2009 (v zahajovací fázi), v roce 2010 to bylo 11 % a v nejlepším roce 2011 jen 14 %. V 2012 došlo k dalšímu poklesu, a to na 5 %.
(96)
Komise tato tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Trh Unie je stále jedním z největších na světě a zůstává na rozdíl od třetích zemí hlavním trhem pro výrobní odvětví Unie. Solární sklo je navíc poměrně těžké a křehké, což se promítá do vícenákladů na dálkovou přepravu (kvůli rozbití a korozi). Z informací, které Komise získala z odpovědí vyvážejících výrobců zařazených do vzorku na dotazník, vyplývá, že ceny čínského vývozu do hlavních exportních destinací výrobního odvětví Unie byly skutečně velmi nízké a v období šetření v porovnání s rokem 2011 ještě klesly. To ukazuje, že snížená vývozní výkonnost výrobního odvětví Unie je způsobena zejména neustále zlevňovaným čínským vývozem, a to i na trzích třetích zemí, jak se potvrdilo během šetření.
(97)
Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení tvrdil, že se šetření týkalo pouze trhu Unie a neposuzovalo žádné nekalé cenové praktiky na trzích třetích zemí.
(98)
I za předpokladu, že by zjištění ze strany orgánů EU byla správná, kromě toho údajně přičítala dumpingovému dovozu do Unie újmu způsobenou jinými činiteli. Levný nebo subvencovaný čínský vývoz do třetích zemí proto nebyl dumpingovým dovozem do EU a jako takový měl být kvalifikován jako jiný činitel, jehož škodlivé účinky se neměly připsat dumpingovému dovozu.
(99)
Tuto námitku Komise zamítá. Neprověřovala totiž, zda jsou ceny dovozu z ČLR do třetích zemí dumpingové a/nebo subvencované. Na základě vývozních cen do třetích zemí předložených vyvážejícími výrobci zařazenými do vzorku pouze stanovila, že se tyto ceny v posledních letech neustále snižují.
(100)
Ve stejném duchu Komise analyzovala pokles cen dovozu z ČLR do třetích zemí jako samostatný činitel a nepřičítala jej dumpingovému dovozu do Unie. Tento fakt byl pouze použit jako možné vysvětlení snižujícího se vývozu výrobního odvětví Unie do hlavních vývozních trhů v třetích zemích v souvislosti se skutečností, že tyto trhy nikdy nebyly hlavní trhy pro výrobní odvětví Unie. Dokonce i v nejlepších letech 2010 a 2011 se více než 85 % prodeje výrobního odvětví Unie uskutečnilo na trhu Unie.
(101)
Proto se potvrzuje závěr uvedený ve 140. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, totiž že horší vývozní výkonnost výrobců v Unii zařazených do vzorku nemůže narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.3 Vývoj spotřeby, kapacita a využití kapacity
(102)
Jeden účastník řízení tvrdil, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl pokles spotřeby v Unii. To je údajně jediný činitel, který zjevně poprvé poklesl v roce 2012 a s nímž lze přiměřeně spojit újmu, zatímco čínský dovoz byl zahájen již v roce 2011 za ceny srovnatelné s cenami v roce 2012. Po poskytnutí konečných informací tento účastník řízení své tvrzení zopakoval.
(103)
V roce 2012 se spotřeba ve srovnání s předchozími roky skutečně snížila. Komise však provedla analýzu od počátku posuzovaného období v roce 2009 do konce období šetření a v uvedeném období vzrostla spotřeba Unie celkem o 65 %. Během posuzovaného období podíl výrobního odvětví Unie na trhu neustále a značně klesal, tj. celkem o 25,7 %, naproti tomu podíl čínského dovozu na trhu se zvýšil o 321 %. Během posuzovaného období došlo k 596 % nárůstu čínského dovozu.
(104)
Kromě toho se v období šetření spotřeba v Unii stále pohybovala na úrovni srovnatelné s rokem 2010, ale v roce 2010 dosáhlo výrobní odvětví Unie přiměřeného zisku (jak je uvedeno v tabulce 10 prozatímního nařízení). Pokles spotřeby v Unii v období šetření tudíž sám o sobě nemohl vyvolat ztráty způsobené výrobnímu odvětví Unie v tomto období. Podíl výrobního odvětví Unie na trhu se mimoto mezi roky 2010 až 2012 snížil o 26,6 %, zatímco podíl čínského dovozu na trhu vzrostl během téhož období o 318 %. Konečně, pokud by pokles spotřeby v období šetření způsobil újmu, kterou utrpělo výrobní odvětví Unie, měl by zasáhnout i čínský dovoz. To se zjevně nestalo. V období šetření čínský dovoz naopak významně vzrostl, jak z hlediska objemu, tak i podílu na trhu.
(105)
Komise proto toto tvrzení zamítá a potvrzuje závěry učiněné ve 141. a 142. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
(106)
Pokud jde o výrobní kapacitu výrobního odvětví Unie uvedenou v tabulce 4 prozatímního nařízení, Komise zastává názor, že její zvyšování jasně vykazovalo stejnou tendenci jako zvyšování spotřeby v Unii do roku 2011.
(107)
Komise rovněž stanovila, že hlavním důvodem zvýšení výrobní kapacity o 12,5 % mezi rokem 2011 a koncem období šetření byl vstup jedné společnosti na trh solárního skla, ačkoli se výrobní kapacita všech ostatních společností na trhu během stejného období mírně snížila.
(108)
Komise proto zastává názor, že vývoj kapacity výrobního odvětví Unie celkově vykazoval stejný trend jako vývoj spotřeby v Unii. Podle Komise tedy vysoká výrobní kapacita výrobního odvětví Unie, která byla vysoká již na počátku posuzovaného období a udržela se vysoko i během období šetření, nemohla narušit příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem a újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(109)
Po poskytnutí konečných informací několik účastníků tvrdilo, že Komise nezohlednila nadměrnou kapacitu jako důležitou příčinu újmy. Během posuzovaného období nebylo podle jejich názoru zvýšení kapacity odůvodněno zvýšením spotřeby, jelikož výrobní odvětví Unie zaznamenávalo neustálý obrovský rozdíl mezi výrobní kapacitou a spotřebou, jež bránil ekonomické životaschopnosti. Podle jednoho účastníka řízení přispěla ke způsobené újmě také skutečnost, že na trh vstoupil mezi rokem 2011 a koncem období šetření nový subjekt, který zvýšil konkurenci na domácím trhu.
(110)
Účastník řízení rovněž tvrdil, že klesající spotřeba v Unii a zvýšení výrobní kapacity ve spojení s poklesem prodeje na vývoz vedly k nízké míře využití kapacity. Tato nízká míra využití způsobila vysoké fixní náklady, které podle účastníka řízení vážně zasáhly odvětví solárního skla odvětví v Unii.
(111)
Komise podotýká, že úroveň kapacity celého odvětví v Unii převyšovala celkovou spotřebu v Unii během celého posuzovaného období. To však nezabránilo výrobcům Unie zařazeným do vzorku dosahovat zisku během dvou let před obdobím šetření, zatímco jen v období šetření jim vznikla významná ztráta ve výši 14,5 %.
(112)
Kromě toho kapacita výrobců v Unii zařazených do vzorku vzrostla pouze o 4 % mezi lety 2010 a 2011 a o 2,6 % mezi rokem 2011 a obdobím šetření, což vedlo k mírnému celkovému zvýšení o 6,7 % mezi rokem 2010 a obdobím šetření.
(113)
Rozdíl mezi spotřebou a kapacitou tedy existoval během celého posuzovaného období, a přestože byl mírně vyšší v období šetření, nelze jím vysvětlit obrovské ztráty vzniklé během období šetření společnostem zařazeným do vzorku. V důsledku toho Komise odmítá tvrzení, že úroveň kapacity výrobního odvětví Unie není ekonomicky životaschopná.
(114)
K tvrzení, že nový účastník na trhu v roce 2012 přispěl k újmě způsobené výrobnímu odvětví Unie, Komise poznamenává, že tento nový subjekt sice měl instalovanou vysokou kapacitu, ale v období šetření vykazoval velmi malou výrobu a prodej, v rozmezí 2 % celkového prodeje v EU. Jeho vstup tedy neměl téměř žádný dopad na výkonnost výrobního odvětví Unie jako celku, pouze výrazně navýšil údaje o kapacitě a využití kapacity v tomto odvětví. Bez údajů této společnosti totiž kapacita všech ostatních výrobců v Unii mezi lety 2011 a 2012 poklesla.
(115)
Kromě toho šetření neprokázalo, že by fixní náklady měly na odvětví solárního skla silný vliv. Ve skutečnosti se v období šetření pohybovaly průměrné fixní náklady výrobců v Unii zařazených do vzorku v rozmezí 25 % až 35 % celkových výrobních nákladů. V předchozích letech 2010 a 2011 byl procentní podíl fixních nákladů mírně nižší, avšak stále ve stejném rozmezí. To jasně ukazuje, že vysoká kapacita v období šetření měla na výrobní náklady samozřejmě dopad, který však nebyl významný a nevysvětluje vysoké ztráty v období šetření, zejména ve srovnání se ziskem dosaženým v předchozích letech. A dále, míra využití kapacity výrobců v Unii zařazených do vzorku v porovnání s předchozími roky klesla, ale v období šetření stále dosahovala úrovně 65 %.
(116)
V neposlední řadě Komise se ve své analýze rovněž zohlednila, že instalovaná kapacita může být upravena pro výrobu jiných typů skla, na které se toto šetření nevztahuje. I vzhledem k tomuto faktoru Komise proto nesouhlasí s názorem účastníka řízení, že vysoká instalovaná kapacita není ekonomicky životaschopná.
(117)
Vzhledem k výše uvedenému Komise zamítá tvrzení předložená tímto účastníkem řízení a opakuje, že vývoj spotřeby, výrobní kapacity a využití kapacity během posuzovaného období, ať byl analyzován jednotlivě nebo souhrnně, nenarušoval zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
2.4 Vývoj v oblasti solárních modulů
(118)
Dva účastníci namítli, že příčinou újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie byl kromě vývoje spotřeby dotčeného výrobku také pokles spotřeby solárních modulů a ztráty, které utrpělo toto výrobní odvětví na konci roku 2011 a začátkem roku 2012. Finanční potíže výrobců solárních panelů měly zasáhnout trh solárního skla na přelomu let 2011 a 2012, protože mezi těmito dvěma událostmi byla nutně časová prodleva.
(119)
Stejná tvrzení zopakoval jeden účastník řízení po poskytnutí konečných informací.
(120)
Ve 143. bodě odůvodnění prozatímního nařízení Komise skutečně zjistila, že trendy pozorované v odvětví solárních modulů mají významný dopad na spotřebu solárního skla, protože kolem 80-85 % solárního skla se prodává výrobcům solárních modulů (krystalické křemíkové fotovoltaické moduly a fotovoltaické moduly s tenkým filmem). Nicméně podle 143. a 144. bodu odůvodnění prozatímního nařízení se spotřeba solárních modulů v posuzovaném období, tj. 2009-2012, neustále zvyšovala, a ačkoli v roce 2012 došlo k poklesu, úroveň spotřeby zůstala o 221 % vyšší než v roce 2009 a o 44 % vyšší než v roce 2010. (7) Kromě toho bylo zjištěno, že škrty v zaručených výkupních cenách na konci roku 2011 a na počátku roku 2012 nenarušily příčinnou souvislost mezi dumpingovými dovozy solárních modulů a zjištěnou podstatnou újmou (8), protože poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 relativně vysoká.
(121)
Vzhledem k výše uvedeným skutečnostem dospěla Komise k závěru, že úroveň spotřeby solárních modulů nemůže být sama o sobě považována za tak silný faktor, aby narušila zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(122)
Podobně platí, že jelikož poptávka po solárních modulech zůstala v období 2009-2012 poměrně vysoká a poptávka po solárním skle se ve stejném období zvýšila o 65 %, stejně tak nemůže být dopad zhoršení finanční situace výrobců solárních modulů, k němuž došlo koncem roku 2011 a počátkem roku 2012, na spotřebu solárního skla sám o sobě považován za tak silný faktor, aby narušil zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem solárního skla z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(123)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, závěr učiněný ve 144. bodě odůvodnění prozatímního nařízení se potvrzuje.
2.5 Závěr ohledně příčinné souvislosti
(124)
Vzhledem k výše uvedenému Komise potvrzuje svá zjištění uvedená ve 130. až 133. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, tedy že v období šetření docházelo k dumpingovému dovozu dotčeného výrobku z dotčené země za ceny, které se podbízely vůči cenám výrobního odvětví Unie. Dále platí, že mezi nárůstem objemu dumpingového dovozu a zhoršením situace výrobního odvětví Unie existuje zjevná časová souvislost. Dumpingový dovoz přímo konkuroval výrobě odvětví Unie a v důsledku toho v posuzovaném období výrobní odvětví Unie ztrácelo ziskovost a podíl na trhu. Další možné příčiny újmy byly analyzovány výše, ale u žádné z nich, ať byla analyzována jednotlivě nebo souhrnně, nebylo shledáno, že by narušovala zjištěnou příčinnou souvislost mezi dumpingovým dovozem z ČLR a podstatnou újmou způsobenou výrobnímu odvětví Unie.
(125)
Nebyly předloženy žádné nové důkazy, jež by mohly změnit tento závěr, a jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska k závěru ohledně příčinné souvislosti, potvrzuje Komise 145. a 146. bod odůvodnění prozatímního nařízení.
F. ZÁJEM UNIE
1. Zájem výrobního odvětví Unie
(126)
Jelikož ohledně zájmu výrobního odvětví Unie nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 148. až 151. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Zájem dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení
(127)
Jelikož ohledně dovozců a obchodníků, kteří nejsou ve spojení, nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 152., 153. a 154. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
3. Zájem dodavatelů surovin
(128)
Jelikož ohledně zájmu dodavatelů surovin nebyla předložena žádná stanoviska, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
4. Zájem uživatelů
(129)
Přihlásil se jeden uživatel, který uvedl, že antidumpingová opatření se ho nedotknou, jelikož nepoužívá solární sklo vyráběné v ČLR ani nemá v úmyslu tak učinit.
(130)
Jeden vyvážející výrobce namítl, že uložení antidumpingového cla na dovoz čínského solárního skla sice může mírně prospět unijnímu odvětví solárního skla, ale značně poškodí unijní odvětví fotovoltaických modulů a solárních termických zařízení, která budou muset platit za dotčený výrobek vyšší ceny. Navíc by patrně bylo v rozporu s cílem Unie chránit životní prostředí, jelikož by vedlo ke zvýšení cen pro fotovoltaické moduly a solární termická zařízení a pomohlo by odvětví solárního skla, které vyvážející výrobce považuje za energeticky náročné.
(131)
Jak je uvedeno ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, na celkové náklady solárních modulů bude mít uložení antidumpingových cel jen velmi omezený dopad (nižší než 1 %). Nebyly předloženy žádné důkazy zpochybňující správnost této analýzy. Tvrzení se proto zamítá.
(132)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska ohledně zájmu Unie, potvrzuje Komise závěry učiněné ve 155. až 159. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
5. Aspekty hospodářské soutěže
(133)
Jelikož nebyla předložena žádná stanoviska k aspektům hospodářské soutěže vymezeným ve 160. až 163. bodě odůvodnění prozatímního nařízení, potvrzuje Komise tyto body.
6. Závěr ohledně zájmu Unie
(134)
Nebyla předložena žádná stanoviska, která by vedla ke změně analýzy zájmu Unie provedené v prozatímním nařízení. Komise proto potvrzuje závěry učiněné ve 164. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
G. KONEČNÁ ANTIDUMPINGOVÁ OPATŘENÍ
1. Úroveň pro odstranění újmy
(135)
Několik účastníků řízení zpochybnilo uplatnění cílového zisku výrobního odvětví Unie ve výši 8,3 % stanoveného ve 167. bodě odůvodnění prozatímního nařízení a uvedlo, že takový zisk je nereálně vysoký. Tvrdily, že ziskové rozpětí ve výši 8,3 % dosažené v roce 2010 bylo během posuzovaného období nejvyšší, protože rok 2010 představoval nejlepší rok pro odvětví fotovoltaických modulů na celém světě. Namítaly rovněž, že ani za neexistence dumpingu by odvětví solárního skla v Unii nemohlo v roce 2012 dosáhnout stejného ziskového rozpětí, protože tehdy zasáhla odvětví fotovoltaických modulů na světě včetně tohoto odvětví v Unii velká recese.
(136)
Tuto námitku Komise zamítá. Komise použila jako cílový zisk průměrný zisk dosažený výrobci v Unii zařazenými do vzorku v roce 2010, kdy dovoz dotčeného výrobku byl ještě malý, a proto zatím nemohl narušit běžné podmínky hospodářské soutěže. Ziskové rozpětí použité pro určení úrovně pro odstranění újmy proto odpovídá období, kdy výrobní odvětví Unie mohlo rozumně očekávat zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže, které dosud nebyly ovlivněny dumpingovým dovozem (9).
(137)
A konečně, odvětví solárního skla nedosáhlo svého vrcholu v roce 2010, jak tvrdí účastníci, ale v roce 2011, kdy Unie vykazovala nejsilnější spotřebu a výrobní odvětví Unie zaznamenalo nejvyšší objem prodeje.
(138)
Po poskytnutí konečných informací jeden účastník řízení znovu zpochybnil ziskové rozpětí, jež bylo použito jako cílový zisk. Argumentoval tím, že Komise měla zohlednit všechny ostatní činitele, které ovlivnily ziskovost v období šetření. Podle účastníka řízení nemohl přiměřený cílový zisk převýšit 5 %.
(139)
Komise toto tvrzení zamítá, a to z následujících důvodů: Použitý cílový zisk nebyl odhadnut, ale vychází ze skutečného zisku, jehož dosáhlo výrobní odvětví Unie před narušením hospodářské soutěže čínským dumpingovým dovozem. Komise považuje tento zisk za přiměřený a zohlednila, že bez dopadu čínského dumpingového dovozu se situace na trhu ve srovnání s obdobím šetření výrazně nelišila. Prohlášení účastníka řízení, že spotřeba v roce 2010 značně přesahovala spotřebu v roce 2012, je věcně nesprávné. Jak je uvedeno v oddíle E.2.3, spotřeba v roce 2010 dosáhla podobné úrovně jako v roce 2012. A dále, vzhledem k předpokládanému silnému nárůstu poptávky zvyšovalo výrobní odvětví Unie v roce 2010 kapacitu, což negativně ovlivnilo jeho zisk v daném roce. Navrhovaný cílový zisk ve výši 5 % byl stanoven arbitrárně, jelikož se nezakládá na údajích či skutečných výpočtech, a proto se zamítá.
(140)
Žadatel naopak tvrdil, že ziskové rozpětí je příliš nízké a Komise by je měla zvýšit na 15 %, protože jeho zisk za rok 2010 přesáhl 10 %. Nižší zisková rozpětí, kterých v roce 2010 dosáhli ostatní výrobci v EU zařazení do vzorku, nepředstavují zisky, které lze rozumně očekávat při neexistenci nekalých praktik v dovozech. Důvody, proč tito výrobci dosáhli v uvedeném roce pouze nižších rozpětí a byli jako jedni z prvních poškozeni dumpingovým dovozem, souvisejí s největší pravděpodobností se strategickým řízením těchto společností nebo jinými souvisejícími otázkami, jako může být politika stanovování krátkodobých cen.
(141)
Komise tuto námitku neakceptuje. Jak se vysvětluje v tomto oddíle výše, podle názoru Komise průměrný zisk celého výrobního odvětví Unie v roce 2010 správně odráží průměrný zisk za běžných podmínek hospodářské soutěže. Tento závěr není v rozporu se skutečností, že někteří výrobci v Unii přijali manažerská rozhodnutí, jež vedla k ziskovým rozpětím nižším nebo vyšším u ostatních výrobců ve stejném odvětví. Existence těchto rozdílů je totiž základním rysem chování společností v tržním hospodářství.
(142)
Jelikož nebyla předložena žádná další stanoviska, potvrzuje Komise metodiku popsanou ve 166. až 169. bodě odůvodnění prozatímního nařízení.
2. Konečná opatření
(143)
Vzhledem k závěrům ohledně dumpingu, újmy, příčinných souvislostí a zájmu Unie a v souladu s čl. 9 odst. 4 základního nařízení by mělo být uloženo konečné antidumpingové clo na dovoz dotčeného výrobku a to na úrovni rozpětí újmy podle pravidla nižšího cla. V tomto případě by v souladu s tímto pravidlem měla být celní sazba stanovena na úrovni zjištěných rozpětí újmy.
(144)
Po poskytnutí prozatímních informací žadatel tvrdil, že prozatímní valorická cla nebyla účinná. Proto požádal Komisi o uložení konečných opatření v podobě minimální dovozní ceny. Žadatel tvrdil, že touto minimální dovozní cenou by se opatření zefektivnila, zejména pokud by byly uloženy dvě různé minimální dovozní ceny, jedna pro solární sklo s povlakem a jedna pro solární sklo bez povlaku. Důvody předložené žadatelem byly následující:
(145)
Za prvé, žadatel tvrdil, že po období šetření prodávají vyvážející výrobci solární sklo s povlakem na trh EU za stejnou cenu, za jakou prodávali solární sklo bez povlaku v období šetření. Rovněž tvrdil, že sklo s povlakem má vyšší výrobní náklady než sklo bez povlaku, a proto se obvykle prodává za ceny o 20 % až 25 % vyšší než ceny skla bez povlaku.
(146)
Za druhé, podle žadatele se po období šetření poptávka v Unii přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Uživatelé při nákupu stále více upřednostňují sklo s povlakem před sklem bez povlaku. V důsledku toho se v druhé polovině roku 2013 dováželo z ČLR do EU téměř výlučně solární sklo s povlakem, zatímco během období šetření byla situace opačná.
(147)
Antidumpingová opatření mohou skutečně mít různou podobu. I když má Komise při volbě podoby opatření širokou diskreční pravomoc, zůstává účelem odstranění účinků dumpingu způsobujícího újmu.
(148)
Šetření potvrdilo, že mezi solárním sklem bez povlaku a solárním sklem s povlakem existuje v důsledku rozdílných technických vlastností těchto dvou výrobků významný rozdíl jak v nákladech, tak v cenách. Solární sklo s povlakem, které může mít v závislosti na použité technologii jednostranný nebo oboustranný povlak, zvyšuje ve srovnání se solárním sklem bez povlaku propustnost a může mít přidané samočisticí nebo protišpinivé vlastnosti nebo vyšší tvrdost. Vysoce kvalitní solární sklo bez povlaku může dosahovat až 92 % solární propustnost. Povrchová úprava může snížit odrážení přibližně o 3 % (na každé straně), a zvýšit tak propustnost solárního skla s jednostranným povlakem až na 95 % a solárního skla s oboustranným povlakem až na 98 %.
(149)
Solární sklo dovezené z ČLR, které se v období šetření prodalo v EU, bylo z 81 % bez povlaku a pouze z 19 % s povlakem. Rozdíl v cenách a nákladech zjištěný v období šetření mezi solárním sklem bez povlaku a s povlakem činil asi 30 %.
(150)
Komise se však domnívá, že důkazy předložené žadatelem nebyly dostatečně odůvodněny. Komise navíc nemá k dispozici dostatečné důkazy ani údaje z jiných zdrojů, které by jí umožňovaly dojít k závěru, že vzhledem k uložení prozatímních antidumpingových opatření se poptávka přesunula od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem a že výrazně klesly zejména ceny skla s povlakem, jak tvrdí žadatel.
(151)
Komise proto nemůže tuto námitku přijmout a považuje za vhodné uložit valorická cla namísto minimálních dovozních cen. V zájmu vyřešení výše popsaných výhrad však budou vytvořeny dva zvláštní kódy integrovaného sazebníku Společenství (kódy TARIC) - jeden pro solární sklo s povlakem a jeden pro solární sklo bez povlaku. Ty umožní Komisi pozorně sledovat vývoj trhu a včas rozhodnout, zda jsou třeba další opatření.
(152)
Komise rovněž připomíná, že v minulosti použila minimální dovozní ceny pouze za zvláštních okolností, zejména v těchto situacích:
-
Obzvlášť vysoká vývozní cena jednoho typu výrobku, která u něj vylučovala existenci dumpingu (10).
-
Ohledy na tržní sílu a podíl výrobců v Unii na trhu, kvůli nimž bylo nezbytné zajistit z důvodů zájmu Unie, aby ceny dovozu nepřekročily určitou úroveň (11).
(153)
Minimální dovozní ceny byly navíc použity hlavně u homogenních výrobků, a nikoli u výrobků jako dotčený výrobek, který se vyskytuje v různých typech.
(154)
I z těchto důvodů zastává Komise názor, že minimální dovozní ceny nejsou v tomto případě vhodné.
(155)
Po poskytnutí konečných informací žadatel zopakoval žádost o uložení minimální dovozní ceny a ke 152. až 156. bodu odůvodnění se vyjádřil takto:
(156)
Za prvé namítal, že se uvedené body odůvodnění nezabývají účinností formy opatření na odstranění škodlivých účinků dumpingu a subvencování, což je také pádným důvodem k použití minimálních dovozních cen.
(157)
Za druhé, Komise nevysvětlila, proč jsou v daném případě uvedené úvahy relevantní a jak převažují nad zájmem výrobního odvětví Unie.
(158)
Za třetí tvrdil, že dotčený výrobek je dostatečně homogenní, aby umožnil správu minimální dovozní ceny v praxi, neboť oba hlavní typy výrobků mají jasně odlišné znaky dovolující řádné rozlišení cen a snadnou správu a sledování, zejména s ohledem na skutečnost, že v současnosti tvoří téměř veškerý dovoz solární sklo s povlakem.
(159)
Pokud jde o první tvrzení, je zřejmé, že se poptávka skutečně mohla přesunout od solárního skla bez povlaku k solárnímu sklu s povlakem. Jelikož však nebyly poskytnuty žádné další důkazy, nemůže Komise učinit závěr, že by se zejména ceny solárního skla s povlakem výrazně snížily. V důsledku toho nemá žádný důvod měnit svůj předchozí závěr, že valorická cla jsou pro odstranění účinků dumpingu a subvencování působících újmu vhodnější.
(160)
Pokud jde o druhé stanovisko, účelem dotčených bodů odůvodnění bylo doložit, že podle názoru Komise není uložení minimální dovozní ceny v tomto případě vhodné, ledaže by žadatel svá tvrzení důkladněji zdůvodnil. Jelikož tak neučinil, Komise nepovažuje za nutné dále analyzovat přínos případné minimální dovozní ceny pro zájem výrobního odvětví Unie.
(161)
Co se týče třetího stanoviska, žadatel nezpochybnil různé typy výrobku definované Komisí v rámci šetření ani neprokázal, že by neexistoval cenový rozdíl. Nabídka závazku ze strany vyvážejících výrobců navrhujících různé minimální dovozní ceny také potvrzuje, že tyto rozdíly jsou skutečné. Tvrzení se proto zamítá. V každém případě, i kdyby Komise akceptovala, že dotčený výrobek je spíše homogenní, považuje tuto otázku za nerelevantní, neboť žádost o zavedení minimální dovozní ceny zamítá i z dvou dalších výše uvedených důvodů. Komise rovněž připomíná, že k informacím týkajícím se období následujícího po období šetření může přihlížet pouze ve výjimečných případech (viz čl. 6 odst. 1 základního nařízení). Žadatelé neprokázali, že se jedná o výjimečnou situaci a že by k odstranění újmy nepostačovala jiná dostupná opatření, jako je sledování pomocí vytvoření doplňkového kódu TARIC.
(162)
Komise proto tato tvrzení zamítá.
(163)
Po poskytnutí konečných informací několik výrobců solárních modulů také požadovalo zavedení minimální dovozní ceny. V této souvislosti vyslovili tyto hlavní obavy:
-
Po období šetření se výrobní kapacita odvětví solárního skla značně snížila a mnoho výrobců v Unii muselo odejít z trhu. Jediní tři výrobci, kteří se v Unii udrželi na trhu, nyní dokážou pokrýt nejvýše 50 % evropské poptávky. Výrobci solárních modulů musí tedy své potřeby pokrývat dodávkami z ČLR. Jeden uživatel tvrdil, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii, kteří by jako jediní dokázali splnit požadované technické specifikace výrobku.
-
Cla v podobě, v jaké jsou nyní navrhována, by podstatně zvýšila náklady na výrobu solárních modulů přibližně o 3 centy za watt, což je pět procent minimální dovozní ceny stanovené v případu solárních panelů.
-
Minimální dovozní cena by měla být navržena tak, aby nezpůsobovala vyšší náklady na solární moduly v EU.
(164)
Pokud jde o první tvrzení, Komise nemá žádné důvody se domnívat, že výrobci v Unii, kteří snížili či dočasně ukončili výrobu, neobnoví své podnikání v plné kapacitě, jakmile se bude opět dovážet za spravedlivé ceny. Jak je uvedeno ve 106. až 112. bodě odůvodnění, výrobní odvětví Unie disponuje dostatečnou kapacitou pro uspokojení celkové spotřeby v Unii. Toto tvrzení se proto zamítá. Komise zamítá i tvrzení jednoho uživatele, že by byl nucen odebírat zboží pouze od jednoho či dvou výrobců v Unii. Čínští vyvážející výrobci by totiž stále mohli dodávat na trh Unie. Antidumpingová opatření by bez ohledu na svou formu měla zajistit, že se bude dovážet za spravedlivé ceny; jejich účelem není úplně pozastavit dovoz z ČLR.
(165)
Co se týká druhého tvrzení, uživatelé neposkytli žádné důkazy prokazující toto tvrzení. Naproti tomu Komise ve 157. bodě odůvodnění prozatímního nařízení stanovila, že dopad opatření na celkové náklady u solárních modulů vyráběných společnostmi, které při šetření spolupracovaly, by byl nižší než 1 %. Toto tvrzení se proto zamítá.
(166)
Není tudíž nutné vyjádřit se k třetímu bodu vznesenému výrobci solárních modulů.
(167)
Souběžně s antidumpingovým šetřením probíhalo antisubvenční šetření. Vzhledem k použití pravidla nižšího cla a skutečnosti, že konečná subvenční rozpětí jsou nižší než úroveň pro odstranění újmy, by Komise měla uložit konečné vyrovnávací clo na úrovni stanovených konečných subvenčních rozpětí a poté uložit konečné antidumpingové clo do příslušné úrovně pro odstranění újmy. Na základě výše uvedeného je sazba cel, která budou uložena, stanovena takto:
Společnost
Subvenční rozpětí
Dumpingové rozpětí
Úroveň pro odstranění újmy
Vyrovnávací clo
Antidumpingové clo
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Ostatní spolupracující společnosti
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
Individuální sazby antidumpingového cla pro společnosti uvedené v tomto nařízení byly stanoveny na základě zjištění současného šetření. Odrážejí proto situaci zjištěnou během tohoto šetření, pokud jde o tyto společnosti. Tyto celní sazby (na rozdíl od celostátního cla použitelného na „všechny ostatní společnosti“) jsou proto použitelné výlučně na dovoz dotčeného výrobku pocházejícího z dotčené země a vyráběného uvedenými společnostmi, tedy konkrétními uvedenými právnickými osobami. Na dovážený dotčený výrobek vyrobený jakoukoli jinou společností, jejíž název není výslovně uveden v normativní části tohoto nařízení, včetně subjektů ve spojení se společnostmi konkrétně uvedenými, by se neměly tyto sazby vztahovat a takový výrobek podléhá celní sazbě použitelné pro „všechny ostatní společnosti“. Vzhledem k tomu, že ze strany vyvážejících výrobců byla zaznamenána vysoká úroveň spolupráce (více než 80 %, viz 15. bod odůvodnění prozatímního nařízení), je tato celní sazba založena na nejvyšším individuálním rozpětí újmy stanoveným pro vyvážející výrobce zařazené do vzorku. Sazba cla, která se vztahuje na „ostatní spolupracující společnosti“, je založena na váženém průměru vývozců zařazených do vzorku a použije se na všechny spolupracující společnosti nezařazené do vzorku (s výjimkou společnosti Henan Yuhua, která podléhá individuálnímu clu na základě své žádosti o individuální zjišťování (viz 48. bod odůvodnění prozatímního nařízení)).
(169)
S případnými žádostmi o použití těchto antidumpingových celních sazeb pro jednotlivé společnosti (např. po změně názvu subjektu nebo po vzniku nových výrobních či prodejních subjektů) je třeba se obrátit na Komisi (12) a připojit veškeré příslušné informace, zejména pak o jakékoli změně v činnostech společnosti souvisejících s výrobou či domácím prodejem a prodejem na vývoz, která je spojena například s takovou změnou názvu nebo takovou změnou výrobních či prodejních subjektů. Bude-li to vhodné, bude nařízení odpovídajícím způsobem změněno formou aktualizace seznamu společností, na něž se vztahují individuální celní sazby.
3. Závazky
(170)
Po poskytnutí konečných informací tři vyvážející výrobci zařazení do vzorku a společnost Henan Yuhua nabídli cenové závazky podle čl. 8 odst. 1 základního nařízení. Navrhují různé minimální dovozní ceny, které by odpovídaly různým skupinám typů výrobku.
(171)
Komise poznamenává, že minimální dovozní ceny navrhované všemi společnostmi jsou mnohem nižší než ceny nepůsobící újmu, jež stanovila v rámci šetření. Proto je nepovažuje za stanovené na úrovni pro odstranění újmy v souladu s čl. 8 odst. 1 základního nařízení.
(172)
I v případě, že by byly na úrovni pro odstranění újmy stanoveny, společnosti zařazené do vzorku navrhují pouze čtvrtletní úpravu ceny solárního skla s povlakem na bázi změny cen na trhu solárních modulů. Komise nemůže přijmout uvedený způsob indexace z těchto důvodů:
(173)
Za prvé, ceny všechny typů výrobku by měly být pravidelně upravovány, jinak se brzy může vytvořit umělý rozdíl mezi úrovní cen solárního skla s povlakem a bez povlaku. Za druhé, Komise nepovažuje za vhodné upravovat ceny solárního skla na základě cen konečných uživatelů (tj. cen solárních modulů). To by mohlo vést k neoprávněnému zmenšování ziskových rozpětí odvětví solárního skla, pokud by se například snížily ceny solárních modulů kvůli poklesu cen jiných komponentů těchto modulů.
(174)
Obecně Komise považuje za vhodné, aby se minimální dovozní ceny indexovaly cenami surovin. V tomto případě však nemá žádná surovina výrazně velký podíl na celkových výrobních nákladech.
(175)
Komise rovněž zjistila, že v období šetření vykazovaly ceny solárního skla v ČLR a v Turecku značnou nestabilitu.
(176)
Mimoto existuje vysoké riziko křížové kompenzace, jelikož některé šetřené společnosti prodávají dotčený výrobek i další výrobky stejným odběratelům. V neposlední řadě se zdá, že se minimální dovozní ceny navrhované společnostmi zařazenými do vzorku nevztahují na všechny typy výrobku vyráběné příslušnými vyvážejícími výrobci. Tyto faktory prakticky znemožňují účinné plnění závazků a ztěžují jejich sledování.
(177)
Z výše uvedených důvodů proto Komise nabídky závazků odmítá.
4. Konečný výběr prozatímních cel
(178)
Vzhledem ke zjištěným dumpingovým rozpětím a k úrovni újmy způsobené výrobnímu odvětví Unie by částky zajištěné v podobě prozatímního antidumpingového cla uloženého prozatímním nařízením měly být s konečnou platností vybrány. Částky zajištěné nad rámec kombinované konečné sazby antidumpingového a vyrovnávacího cla by měly být uvolněny.
5. Vymahatelnost opatření
(179)
Pokud by se po uložení konečných opatření podstatně změnily podmínky na trhu, může Komise ze své iniciativy formu opatření podrobit přezkumu s cílem posoudit, zda mají opatření předpokládaný účinek a odstraňují újmu a zda by změna formy opatření byla opodstatněná.
(180)
Kvůli co nejlepší ochraně proti případnému tlumení účinků opatření hodlá Komise neprodleně zahájit přezkum podle čl. 12 odst. 1 základního nařízení a v případě předložení důkazu o takovém chování může zavést celní evidenci dovozu podle čl. 14 odst. 5 základního nařízení. Podle čl. 12 odst. 3 základního nařízení může být výše uloženého cla zvýšena až na dvojnásobek původně uložené výše cla.
(181)
Komise se bude opírat mimo jiné o informace z dozoru nad dovozem poskytované vnitrostátními celními orgány i o informace poskytované členskými státy podle čl. 14 odst. 6 základního nařízení.
(182)
Výbor zřízený podle čl. 15 odst. 1 základního nařízení nevydal žádné stanovisko,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
1. Ukládá se konečné antidumpingové clo na dovoz solárního skla složeného z tvrzeného plochého sodnovápenatého skla s obsahem železa menším než 300 ppm, solární propustností větší než 88 % (měřeno podle AM1,5 300-2 500 nm), protitepelnou odolností až do 250 °C (měřeno podle EN 12150), odolností proti teplotním šokům Δ 150 K (měřeno podle normy EN 12150) a minimální mechanickou pevností 90 N/mm2 nebo vyšší (měřeno podle normy EN 1288-3) v současnosti kódu KN ex 7007 19 80 pocházejícího z Čínské lidové republiky. Solární sklo s povlakem (jednostranným či oboustranným) spadá pod kód TARIC 7007198019 a solární sklo bez povlaku spadá pod kód TARIC 7007198011.
2. Sazba konečného antidumpingového cla použitelná na čistou cenu s dodáním na hranice Unie před proclením je pro výrobek popsaný v odstavci 1 a vyrobený společnostmi uvedenými v tabulce stanovena takto:
Společnost
Antidumpingové clo
Doplňkový kód TARIC
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B946
Ostatní spolupracující společnosti uvedené v příloze I
24,1 %
Všechny ostatní společnosti
25,0 %
B999
3. Uplatnění individuálních sazeb antidumpingového cla stanovených pro společnosti uvedené v odstavci 2 je podmíněno předložením platné obchodní faktury, která splňuje požadavky stanovené v příloze II, celním orgánům členských států. Není-li taková faktura předložena, použije se celní sazba platná pro „všechny ostatní společnosti“.
4. Není-li stanoveno jinak, použijí se platné celní předpisy.
Článek 2
Částky zajištěné prostřednictvím prozatímního antidumpingového cla podle nařízení Komise (EU) č. 1205/2013 (13) se vyberou s konečnou platností. Částky zajištěné nad rámec kombinované sazby antidumpingových cel uvedených v čl. 1 odst. 2 výše a vyrovnávacích cel přijatých prováděcím nařízením Komise (EU) č. 471/2014 (14) se uvolňují.
Článek 3
Pokud případný nový vyvážející výrobce v Čínské lidové republice poskytne Komisi dostatečné důkazy o tom, že:
-
v období šetření (tj. od 1. ledna 2012 do 31. prosince 2012) nevyvážel do Unie výrobek popsaný v čl. 1 odst. 1,
-
není ve spojení s žádným vývozcem nebo výrobcem v Čínské lidové republice, na které se vztahují opatření uložená tímto nařízením,
-
skutečně vyvezl do Unie dotčený výrobek po skončení období šetření, na kterém jsou založena příslušná opatření, nebo uzavřel neodvolatelný smluvní závazek vyvézt významné množství do Unie,
ustanovení čl. 1 odst. 2 mohou být změněna zařazením nového vyvážejícího výrobce mezi spolupracující společnosti nezařazené do vzorku, na něž se tudíž vztahuje vážená průměrná sazba cla ve výši 24,1 %.
Článek 4
Toto nařízení vstupuje v platnost prvním dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 13. května 2014.
A BIZOTTSÁG 470/2014/EU VÉGREHAJTÁSI RENDELETE
(2014. május 13.)
a Kínai Népköztársaságból származó szolárüveg behozatalára vonatkozó végleges dömpingellenes vám kivetéséről és a kivetett ideiglenes vám végleges beszedéséről
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel az Európai Közösségben tagsággal nem rendelkező országokból érkező dömpingelt behozatallal szembeni védelemről szóló, 2009. november 30-i 1225/2009/EK tanácsi rendeletre (1) és különösen annak 9. cikke (4) bekezdésére, valamint 14. cikke (1) bekezdésére,
mivel:
A. AZ ELJÁRÁS
1. Ideiglenes intézkedések
(1)
2013. november 28-án az Európai Bizottság (a továbbiakban: a Bizottság) az 1205/2013/EU rendelettel (2) (a továbbiakban: az ideiglenes rendelet) ideiglenes dömpingellenes vámot vetett ki a Kínai Népköztársaságból származó szolárüveg behozatalára.
(2)
Az eljárás megindítására 2013. február 28-án került sor, azt követően, hogy panaszt (3) nyújtottak be olyan gyártók nevében, amelyeknek termelése a szolárüveg teljes uniós gyártásának több mint 25 %-át teszi ki.
(3)
A dömpingre és a kárra vonatkozó vizsgálat a 2012. január 1. és 2012. december 31. közötti időszakot (a továbbiakban: vizsgálati időszak) ölelte fel. A kár felmérése szempontjából lényeges tendenciák vizsgálata a 2009. január 1. és a vizsgálati időszak vége közötti időszakra (a továbbiakban: figyelembe vett időszak) terjedt ki.
2. Az eljárás további menete
(4)
Azon lényeges tények és szempontok nyilvánosságra hozatalát követően, amelyek alapján kivetették az ideiglenes dömpingellenes vámot (a továbbiakban: ideiglenes nyilvánosságra hozatal), számos érdekelt fél nyújtott be írásos észrevételt az ideiglenes megállapításokkal kapcsolatban. A meghallgatást kérő felek lehetőséget kaptak a meghallgatásra.
(5)
A Bizottság folytatta azon információk összegyűjtését és ellenőrzését, amelyeket szükségesnek tartott a végleges megállapítások kialakításához. Az érdekelt felek szóbeli és írásbeli észrevételeit mérlegelték és az ideiglenes megállapításokat indokolt esetben ezeknek megfelelően módosították.
(6)
Ezt követően a Bizottság valamennyi felet tájékoztatta azokról a lényeges tényekről és szempontokról, amelyek alapján a Kínai Népköztársaságból (a továbbiakban: Kína) származó szolárüveg behozatalára alkalmazandó végleges dömpingellenes vámot ki kívánja vetni, és az ideiglenes vám révén biztosított összegeket véglegesen be kívánja szedni (a továbbiakban: végleges nyilvánosságra hozatal). A felek számára meghatározott időszak állt rendelkezésre, hogy benyújtsák a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatos észrevételeiket.
(7)
Az érdekelt felek által benyújtott észrevételeket mérlegelték és indokolt esetben figyelembe vették.
3. Mintavétel
(8)
Az egyik exportáló gyártó állítása szerint az ideiglenes rendelet (7), (11) és (75) preambulumbekezdéséből nem derül ki egyértelműen az uniós gyártók teljes száma. E tekintetben a Bizottság megerősíti, hogy nyolc uniós gyártó jelentkezett, illetve folytatott tevékenységet a vizsgálati időszak alatt. Az uniós gyártók kilétét - egy kivételével - nem hozták nyilvánosságra. Az általános jellegű tájékoztatóra adott válaszában a panaszos megnevezett három olyan uniós gyártót is (Guardian, AGC és Centrosolar Glass), amelyek felhagytak tevékenységükkel, valamint egy negyedik gyártót (Saint Gobain), amelyik jelentősen lecsökkentette termelését.
(9)
A kínai exportáló gyártókat, illetve az uniós gyártókat érintő mintavételi eljárásra vonatkozó egyéb észrevétel hiányában az ideiglenes rendelet (7)-(24) preambulumbekezdésének ideiglenes megállapításai megerősítést nyernek.
4. A kérdőívre adott válaszok és az ellenőrző látogatások
(10)
Az ideiglenes rendelet elfogadását követően egy második együttműködő felhasználó, nevezetesen a Viessmann Faulquemont SAS (Franciaország) telephelyein is sor került ellenőrző látogatásra.
5. Eljárási jogok
(11)
Az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy esetében az ideiglenes nyilvánosságra hozatal hiányos volt, különösen a dömping-, az ár-alákínálási és a kárkülönbözet kiszámításának tekintetétében. Megfelelő nyilvánosságra hozatal hiányában megfosztották az 1225/2009/EK rendelet (a továbbiakban: alaprendelet), a WTO dömpingellenes megállapodása, illetve az Európai Unió Alapjogi Chartája által biztosított, védelemhez fűződő alapvető jogától.
(12)
A dömpingkülönbözet kiszámítása kapcsán az exportáló gyártó azt állította, hogy az ideiglenes nyilvánosságra hozatal nem tartalmazott részleteket arról, hogy a bevonás és az úsztatott gyártási eljárás (lásd az ideiglenes rendelet (64) preambulumbekezdését) költségeit mekkora összeggel igazították ki, illetve hogy az értékesítési, az általános és az adminisztratív költségek, valamint a haszonkulcs tekintetében milyen százalékos érték került alkalmazásra a kiigazításkor.
(13)
A kifogást jogosnak találták, és a Bizottság további információkat hozott nyilvánosságra. Amennyiben az információk bizalmas jellegéből adódóan a pontos adatok közzétételére nem volt mód, értéktartományokat tüntettek fel.
(14)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az exportáló gyártó azt állította, hogy a közzétett adatok még így sem elégségesek, és azzal érvelt, hogy különösképpen az nem egyértelmű, hogy a bevonási költségek tekintetében végrehajtott kiigazításkor vajon az egy felület bevonásakor, vagy a két felület bevonásakor felmerülő költségeket, vagy esetleg a mindkét eljárás kapcsán jelentkező költségeket vették-e figyelembe.
(15)
Ahogyan az a (68) preambulumbekezdésben kifejtésre kerül, az érdekelt felek nem támasztották alá bizonyítékokkal, hogy következetesen különbség mutatkozna az egy oldalon bevont, illetve a két oldalon bevont szolárüveg gyártási költségei között. A Bizottság éppen ezért nem tett különbséget az egy oldalon bevont és a két oldalon bevont szolárüveg között a kiigazítás mértékének kiszámításakor.
(16)
A károkozást illetően ugyanez az exportáló gyártó azt kifogásolta, hogy a részére megküldött egyedi tájékoztatóban az öt terméktípusból kettő esetében az uniós gyártók eladási és irányárait „korlátozott” jelzéssel látták el, vagy azok bizalmas jellegére hivatkozva értéktartományokat adtak meg.
(17)
A vállalat emellett azt is kifejtette, hogy a jelenlegi esetet magas szintű titkosság jellemzi, amiből adódóan a mintába felvett uniós gyártók közül csak egy gyártó kiléte ismeretes. Emiatt a vállalat úgy véli, hogy még ha csak egy vagy két uniós gyártó adatait is tartalmazzák bizonyos terméktípusokra vonatkozó információk, akkor sem lehetne megállapítani e vállaltok kilétét, és ezáltal jelentős versenyelőnyhöz juttatni együttesen vagy külön-külön az exportáló gyártókat uniós versenytársaikkal szemben.
(18)
Az alaprendelet 20. cikke szerint a Bizottság valóban köteles az ideiglenes intézkedések megállapítását követően nyilvánosságra hozni az intézkedések bevezetésének alapjául szolgáló lényeges tények és szempontok részleteit. A Bizottság ugyanakkor az alaprendelet 19. cikke szerint szintén köteles bizalmasként kezelni minden természeténél fogva bizalmas információt, vagy amelyet ilyenként bocsátottak rendelkezésére.
(19)
Ebben a konkrét esetben az uniós gyártók által alkalmazott tényleges eladási árakat és irányárakat két terméktípus tekintetében törölték, illetve helyettesítették értéktartományok feltüntetésével, aminek hátterében az áll, hogy az egyik terméktípusra vonatkozóan csak egy vagy két uniós gyártó szolgáltatott információt. Az ágazaton belül ráadásul köztudott, hogy e konkrét terméktípus előállításával más uniós gyártó nem foglalkozik. Következésképpen a Bizottság ezeket az adatokat természetüknél fogva bizalmas információnak tekinti, mivel nyilvánosságra hozataluk jelentős versenyelőnyhöz juttatná a versenytársakat és/vagy rendkívül hátrányosan érintené az adatszolgáltató vállalato(ka)t. Ezenkívül egy másik terméktípus ugyanezen adathalmazra vonatkozó információit is törölték annak érdekében, hogy a rendelkezésre álló összesített adatokból ne lehessen meghatározni az első terméktípushoz tartozó értékeket.
(20)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a vállalat ismételten kijelentette, hogy a kárkülönbözet kiszámítása tekintetében a nyilvánosságra hozatal hiányos és nem megfelelő. Konkrétan azt kifogásolta, hogy nem világos, milyen módon választották ki azt a második terméktípust, amelynek adatait törölték. A Bizottság tisztázni kívánja, hogy teljesen véletlenszerű alapon történt a kiválasztás.
(21)
A nyilvánosságra hozatal állítólagos hiányosságát illetően a vállalat megoldásként azt javasolta, hogy a bizottsági tisztviselők fogadják a vállalat ügyvédeit, és anélkül, hogy másolat készülne a bizalmas jellegű dokumentumokról, részletekbe menően vitassák meg velük a dömping- és kárkülönbözet kiszámítását, vagy alternatív megoldásként tegyék lehetővé a bizottsági létesítmények területén található adatszobákba való belépést, ahol feljegyzések készíthetők.
(22)
E kérésnek a Bizottság nem tudott eleget tenni. A vállalat ügyvédei csak úgy tudják ellenőrizni a számításokat, ha megkapják az egy vagy két vállalatra vonatkozó pontos adatokat. Minthogy az alaprendelet 19. cikkével összhangban a szóban forgó adatokat a Bizottság köteles bizalmasan kezelni, erre nem kerülhet sor.
(23)
A végleges nyilvánosságra hozatal keretében a Bizottság mindemellett kifejezetten kitért arra, hogy - a meghallgató tisztviselő megbízatása (4) alapján - a vállalat bármely, a védelemhez való jogához kapcsolódóan felmerülő kérdéssel - így az aktákba történő betekintéssel is - megkeresheti a meghallgató tisztviselő. A vállalat azonban a végleges nyilvánosságra hozatallal kapcsolatos észrevételek benyújtására magadott határidőn belül nem kérte a meghallgató tisztviselő közbenjárását.
(24)
A fentiekre tekintettel a Bizottság elutasítja az érintett exportáló gyártó eljárási jogainak esetleges megsértésére vonatkozó állításokat.
B. AZ ÉRINTETT TERMÉK ÉS A HASONLÓ TERMÉK
1. Az érintett termék
(25)
Az ideiglenes rendelet (26) preambulumbekezdésében megállapítottaknak megfelelően az érintett termék a 300 ppm-nél alacsonyabb vastartalmú, (a 300-2 500 nm közötti tartományban, AM1,5 sugárzás mellett mérve) 88 %-nál magasabb napenergia-áteresztésű, (EN 12150 szabvány szerint mérve) 250 °C-ig hőálló, (EN 12150 szabvány szerint mérve) Δ 150 K hőlökés-állóságú, és (EN 1288-3 szabvány szerint mérve) 90 N/mm2 vagy ennél nagyobb mechanikai szilárdságú edzett nátronmész síküveget tartalmazó szolárüveg (a továbbiakban: érintett termék, közkeletű nevén „szolárüveg”). Az érintett terméket jelenleg az ex 7007 19 80 KN-kód alá sorolják be.
2. A termékkört érintő kérelmek
(26)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy az ideiglenes rendelet (32) preambulumbekezdésében szereplő megállapítás ellenére ki kell zárni a termékkörből azon kertészeti üveget, amelynek műszaki jellemzői megfelelnek a szolárüveg - ideiglenes rendelet (26) preambulumbekezdésében meghatározott - műszaki jellemzőinek. Az exportőr egyfelől azzal érvelt, hogy a kertészeti üveg a szolárüvegétől igen eltérő fizikai jellemzőkkel rendelkezik, minthogy: i. a kertészeti üveg a vevők egyedi kéréseinek megfelelően több méretben, míg a szolárüveg rögzített méretekben készül, ii. a kertészeti üveget esetenként mindkét oldalán bevonják, a fényelektromos (fotovillamos) napelemmodulokhoz alkalmazott szolárüveget azonban nem vonják be mindkét oldalán. Második érvként a kertészeti üveg állítólagos eltérő alkalmazására hivatkozott, azt állítva, hogy az nem használható fel sem fényelektromos napelemmodulok, sem pedig napkollektorok gyártásához.
(27)
A Bizottság az alábbiakban ismertetett indokok alapján elutasítja az állítást. Először is irreleváns, hogy az üvegházak gyártásához használt szolárüveg méretei eltérnek a fényelektromos napelemmodulokhoz, illetve a napkollektorokhoz alkalmazott szolárüveg méreteitől, mivel a mérettel kapcsolatos igények a fényelektromos napelemmodulok és az üvegházak esetében is változhatnak. Ezenfelül valamely terméknek ezen az alapon történő kizárása esetleg a dömpingellenes intézkedések kijátszásához vezethet. Másodszor, a piacon értékesített kertészeti üveg nem kizárólag két oldalon bevont szolárüveg, hanem lehet bevonat nélküli és egy oldalon bevont is. Ráadásul - a (68) preambulumbekezdésben kifejtettek szerint - a fényelektromos napelemmodulokhoz és a napkollektorokhoz is egyaránt használnak mindkét oldalon bevont üveget. Ezen fizikai jellemző alapján tehát nem lehet különbséget tenni a kertészeti üvegként alkalmazott szolárüveg és az egyéb célokra felhasznált szolárüveg között. Végezetül, nem zárható ki, hogy az üvegházgyártásra szánt szolárüveget fényelektromos napelemmodulok és/vagy napkollektorok gyártásához fogják felhasználni.
(28)
A nyilvánosságra hozatalt követően az egyik importőr azt állította, hogy a vállalatok számára igazgatási terhet és időbeli veszteséget jelent az, hogy a bútorüvegként ugyancsak felhasználható szolárüveget nem zárták ki a hatály alól. Ez állítólag arra vezethető vissza, hogy a vállalatoknak tesztjelentéseket kell küldeniük az Unión belüli vámhatóságok részére minden olyan esetben, amikor a vámhatóságok részéről kérdés merül fel azzal kapcsolatban, hogy az importárukra alkalmazni kell-e az intézkedéseket.
(29)
A Bizottság álláspontja szerint a szóban forgó üvegtípusokat nem indokolt kivonni a vizsgálat hatálya alól azért, mert adott esetben a szolárüveg kertészeti és bútorüvegként is felhasználható. Az uniós gazdasági ágazatnak a dömpingelt behozatal káros hatásaival szembeni megfelelő védelmének biztosítása érdekében el kell kerülni a joghézagokat, amelyek lehetővé tehetik az intézkedések kijátszását. A megfelelő védelemből fakadó pozitív hatás nagyobb annál a negatív hatásnál, amelyet az érintett importőr - vitatható módón - elszenvedett az igazgatási többletteher következtében.
(30)
Egy másik exportáló az úsztatott üveg termékkörből való kizárása mellett érvelt, arra hivatkozva, hogy az általa előállított üveg az építőipar és az üvegházak piacán kerül felhasználásra. Megjegyezte továbbá, hogy úsztatott üveget nem alkalmaznak fényelektromos napelemmodulok gyártásához. A Bizottság által az ideiglenes rendelet (33) preambulumbekezdésében felsorakoztatott érvek alapján a Bizottság azonban ismételten kijelenti, hogy az úsztatott üveg egyértelműen megfelel a szolárüveg ideiglenes rendelet (26) preambulumbekezdésében meghatározott műszaki jellemzőinek. Emellett, mind az uniós gyártók, mind pedig az exportáló gyártók állítanak elő úsztatott üveget. Ezt alátámasztják a nyilvánosság számára hozzáférhető, interneten közzétett információk (5). Ebből következően ezt az állítást elutasították.
3. Következtetés
(31)
Az érintett termékkel és a hasonló termékkel kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (26)-(33) preambulumbekezdésében szereplő következtetések megerősítést nyernek.
C. DÖMPING
1. Piacgazdasági elbánás
(32)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt, majd pedig a végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy a Bizottság hibát vétett, amikor elutasította piacgazdasági elbánás iránt benyújtott kérelmét. A piacgazdasági elbánásról hozott döntéssel kapcsolatban ezt az észrevételt már az ideiglenes szakaszban is benyújtották, és a Bizottság azt az ideiglenes rendelet (43) és (47) preambulumbekezdésében elutasította.
(33)
Az exportáló gyártó állítása szerint a gazdasági előny, amelyre a kedvezményes adórendszerek és a támogatások révén tett szert nem képezi árbevételének jelentős hányadát. Ezzel kapcsolatban emlékeztetni kell arra, hogy ezzel az érvvel - több más érvvel együtt - a Bizottság már foglalkozott az exportőrnek küldött, 2013. szeptember 13-án kelt levelében, amelyben értesítette a felet a rá vonatkozó piacgazdasági elbánás meghatározásáról. A szöveg különösen azt hangsúlyozta, hogy annak megállapítása szempontjából, hogy vajon a torzulás „jelentős” mértékűnek tekinthető-e, a vizsgálati időszak alatt szerzett gazdasági előny abszolút összege - a szóban forgó gazdasági előny jellegéből adódóan - nem bír jelentőséggel. Ezt az állítást ezért elutasítják.
(34)
A fentiekre tekintettel megerősítést nyer az ideiglenes rendelet (34)-(47) preambulumbekezdésében foglalt azon megállapítás, hogy valamennyi piacgazdasági elbánás iránti kérelmet el kell utasítani.
2. Rendes érték
2.1. Az analóg ország kiválasztása
(35)
Az ideiglenes rendeletben az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjával összhangban Törökországot választották ki megfelelő analóg országnak. Az egyik exportáló gyártó állítása szerint a rendes érték meghatározásához Törökország nem megfelelő analóg ország, mivel Törökországban mindössze egyetlen szolárüveggyártó működik, és a törökországi piacon gyakorlatilag egyáltalán nincs szolárüvegimport. Az exportáló gyártó emellett azt állította, hogy a szolárüveg törökországi belpiacán alkalmazott haszonkulcs kiugróan magas volt, ami miatt a rendes érték mesterségesen magas szintet ért el. Ugyanez az exportáló gyártó emlékeztetett arra is, hogy a Törökországban előállított szolárüveg esetében nem alkalmaznak bevonási technológiát, és egyetlen törökországi szolárüveg sem készült úsztatott gyártási eljárással. Mindezek következtében a rendes érték megállapításához szükséges kulcstényezők nincsenek jelen a hasonló termék törökországi belpiacán. Az exportáló gyártó ezért azt állította, hogy a rendes értéket inkább az uniós árak alapján kellett volna megállapítani.
(36)
A Bizottság először is emlékeztet arra, hogy a hasonló termék tekintetében Törökország nem tart érvényben jelentős kereskedelmi akadályokat. Nem lehet tehát levonni azt a következtetést, amely szerint a törökországi szolárüvegpiac nem enged teret a nemzetközi kereskedelemnek. Éppen ellenkezőleg: a piac nyitott, és a hasonló termék belföldi piaci árát szabadon a kereslet és kínálat egymáshoz való viszonya határozza meg.
(37)
Másodszor, a törökországi belföldi piac kirívóan magas profitjára vonatkozó állítást illetően a Bizottság hangsúlyozza, hogy az uniós gyártók figyelembe vett időszak alatt elért nyereségéhez képest nem tapasztalt kiugróan magas haszonkulcsot a hasonló termék törökországi piacán a vizsgálati időszak során.
(38)
Harmadszor, az, hogy bizonyos terméktípusok adott harmadik országban nem találhatók meg, még nem jelenti azt, hogy a szóban forgó ország ne lenne megfelelő analóg ország. Az alaprendelet 2. cikkének (3) bekezdése épp ellenkezőleg azt írja elő, hogy amennyiben bizonyos terméktípusok esetében nem történt belföldi értékesítés, akkor a rendes értéket a Bizottság a származási országban felmerülő előállítási költségnek és az ehhez hozzászámított értékesítési, általános és adminisztratív költségeknek, valamint a nyereség ésszerű összegének alapján köteles meghatározni. A bevonáshoz, illetve az úsztatott gyártási eljáráshoz kapcsolódó költségek alapjául az uniós gazdasági ágazattól származó, ellenőrzött adatok szolgáltak.
(39)
A fentiekre tekintettel elutasítják azt az állítást, mely szerint Törökország nem megfelelő analóg ország.
(40)
Ezenkívül a Bizottság nem fogadja el azt az állítást, mely szerint a rendes értéket az Unióban ténylegesen fizetett ár alapján kellett volna megállapítani. Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdése a) pontjának megfelelően a Bizottság kizárólag abban az esetben alkalmazhatja az uniós árakat a rendes érték meghatározásához, ha nincs arra lehetősége, hogy azt megfelelő analóg országból származó adatok alapján állapítsa meg. Minthogy megállapítást nyert, hogy létezik olyan megfelelő analóg ország, amelynek esetében a gyártó részéről kellő együttműködés áll fenn, a Bizottság köteles volt az ebből az analóg országból származó adatok alapján meghatározni a rendes értéket, és nem folyamodhatott az uniós árak használatához (6).
(41)
A Bizottság megerősíti, hogy az alaprendelet 2. cikkének (7) bekezdése értelmében kiválasztott analóg ország Törökország.
2.2. Rendes érték
(42)
Az egyik exportáló gyártó szerint a Bizottság hibát vétett akkor, amikor kizárólag az analóg országban történt nyereséges értékesítések és a nem nyereséges értékesítések vélelmezett haszonkulccsal növelt értéke alapján határozta meg a rendes értéket.
(43)
A Bizottság megerősíti, hogy - miként azt az ideiglenes rendelet (61) és (62) preambulumbekezdése kifejti és az alaprendelet 2. cikkének (4) bekezdése előírja - a rendes érték meghatározása előtt megbizonyosodott afelől, hogy a nyereséges értékesítések aránya a törökországi belföldi piacon a hasonló termék valamennyi terméktípusa esetében elérte a 80 %-ot. Ennek megfelelően tehát a törökországi belföldi piacon történt valamennyi - nyereséges és nem nyereséges - értékesítést figyelembe vette a rendes érték meghatározásakor. Ez az állítás tehát megalapozatlan és ezért elutasították.
(44)
A rendes érték meghatározásával kapcsolatos további észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (58)-(64) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.3. Exportár
(45)
Az exportárakkal kapcsolatos észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (65) preambulumbekezdése megerősítést nyer.
2.4. Összehasonlítás
(46)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt, majd a végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy a Bizottság hibát követett el, amikor esetében az exportárat az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésének i) pontja alapján kiigazította. Érvelése szerint a gyártó és a vele kapcsolatban álló kereskedő gazdasági egységet alkotnak, ami eleve kizárja a szóban forgó kiigazítás elvégzését. A kiigazítás szintje mindenesetre túl magas, mivel annak meghatározásához a Bizottság a tényleges haszonkulcsot vette alapul, amely viszont nem a szokásos piaci árakat tükrözi, hanem transzferárazási megállapodás eredménye. A Bizottságnak ehelyett a kiigazítást (amennyiben az egyáltalán szükséges volt) a gyártó és a független importőr közötti, a piaci árak szerinti becsült haszonkulcs alapján kellett volna elvégeznie.
(47)
A vizsgálat során bebizonyosodott, hogy az exportáló gyártó saját, működő exportrészleggel rendelkezik, amely az uniós ügyfelekkel tárgyalásokat folytatott az értékesítési feltételekről, feladta a gyártásra vonatkozó megrendeléseket, megszervezte és lebonyolította a végtermék uniós ügyfelekhez történő szállítását - így gondoskodott valamennyi fuvarokmányról is -, elvégezte az export vámkezelést és elkészítette az értékesítéshez szükséges dokumentumokat. Való igaz, hogy az exportáló gyártó és a kapcsolódó kereskedő exporttal kapcsolatos feladatkörei között nem volt átfedés. Az exportáló gyártó mindazonáltal értékesítési számlákat bocsátott ki a kereskedőnek, aki viszont a maga részéről az uniós ügyfeleknek állított ki a szerződéses ár alapján értékesítési számlát. A kifizetett összeg a kapcsolódó kereskedőhöz folyt be, aki a haszonkulcs levonását követően a fennmaradó összeget kifizette az exportáló gyártónak.
(48)
A Bizottság ezért megállapítja, hogy a kapcsolódó kereskedő még abban az esetben sem tekinthető belső értékesítési részlegnek, ha a két vállalat egy gazdasági egységnek minősül, és a 2. cikk (10) bekezdésének i) pontja szerinti kiigazítás teljes mértékben indokolt. Másfelől, mivel az elvégzett kiigazítás a kapcsolódó vállalatok között ténylegesen alkalmazott haszonkulcsot tükrözi, semmi nem indokolja, hogy azt egy másik, elméleti összeggel helyettesítsék. Ezt az állítást ezért elutasítják.
(49)
Az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy az uniós gazdasági ágazaténál jóval nagyobb termelési kapacitással rendelkezett, így előnyt annak következtében élvezett, hogy esetében az érintett termék gyártási eljárása alacsonyabb költségekkel járt. A Bizottságnak ezért figyelembe kell vennie az alacsonyabb gyártási költségéhez kapcsolódó, szóban forgó állítólagos előnyt, és el kell végeznie a szükséges kiigazítást.
(50)
A Bizottság ezt az állítást nem fogadhatja el. Először is, az exportáló gyártó nem utalt olyan vonatkozó jogszabályi rendelkezésre, amely alapján egy ilyen jellegű kiigazítás elvégezhető lenne. Másodszor, nem bizonyított, hogy a nagyobb termelési kapacitásból adódó alacsonyabb költségek az alaprendelet 2. cikkének (10) bekezdése értelmében befolyásolnák az árakat vagy az árak összehasonlíthatóságát. Még ha igazolható is a költségek közötti különbség, nem világos, hogy ez miképp jelenik meg a végső árban, illetve hogy azt nem ellensúlyozza bármely, a többi költség tekintetében fennálló különbség.
(51)
Ezenkívül az exportáló gyártó által vélelmezett előny az uniós gazdasági ágazat esetében felmerült költségeknél állítólagosan alacsonyabb előállítási költségekre vonatkozott. Ezt illetően emlékeztetni kell arra, hogy az exportáló gyártó nem részesült piacgazdasági elbánásban, és így nem került sor költségeinek ellenőrzésére. Az alaprendelet 2. cikke (7) bekezdésének a) pontja szerint a Bizottság a rendes értéket az analóg országbeli gyártó tényleges árai és/vagy költségei alapján határozta meg, aminek hátterében az állt, hogy a nem piacgazdasággal rendelkező országok árait és költségeit nem a piaci erők működése határozza meg, és azok így a piaci árak és költségek szempontjából nem tekinthetők megbízható referenciának.
(52)
A Kínában működő egyik exportáló gyártó azt állította, hogy egyik versenytárása esetében a Bizottságnak ki kell igazítania a gyártelepi paritáson számított exportárat, vagyis le kell vonnia az árból a harmadik félnek állítólagosan kifizetett szolgáltatási díjat és licencdíjat.
(53)
A Bizottság ezt az állítást elutasítja. Először is, az exportáló gyártó nem jelezte, hogy az alaprendelet mely rendelkezése teremti meg az alapot egy ilyen jellegű kiigazítás elvégzéséhez. Másodszor, még ha az állítás értelmezése lehetővé is tenné az alaprendeletnek a fuvarozási, a biztosítási, az anyagmozgatási, a rakodási és a mellékköltségek tekintetében elvégzendő kiigazításokról szóló 2. cikke (10) bekezdése e) pontjában foglalt rendelkezések alkalmazását, a rendelkezés nem vonatkozik a szolgáltatási díjakra, illetve licencmegállapodással kapcsolatos költségekre. Ezek üzleti költségeknek minősülnek, amelyek általában a harmadik féltől származó technológiai licencet használó gyártónál jelentkeznek, függetlenül attól, hogy az árukat exportra vagy a belföldi piacon értékesítik. E költségeket tehát az export és a belföldi értékesítés során alkalmazott végső áraknak egyaránt tükrözniük kell. A szóban forgó költségek ezért nem befolyásolhatják az exportár és a rendes érték összehasonlíthatóságát. Minthogy ezek alapján nem indokolt a 2. cikk (10) bekezdése szerinti kiigazítás, az állítást elutasították.
(54)
Az ideiglenes rendelet (67) és (68) preambulumbekezdésének értelmében a rendes érték és az exportár tisztességes összehasonlítása érdekében - az alaprendelet 2. cikke (10) bekezdésével összhangban - megfelelő kiigazítások formájában figyelembe vették az árakat és az árak összehasonlíthatóságát befolyásoló különbségeket.
(55)
Ez alapján minden esetben vállalatspecifikus kiigazításokat végeztek a fuvarozási, tengeri fuvarozási és biztosítási, anyagmozgatási, rakodási és mellékköltségek, exportvámok és jutalékok tekintetében, amennyiben bebizonyosodott, hogy azok befolyásolják az árak összehasonlíthatóságát. Az ideiglenes intézkedések bevezetését követően a Bizottság azonban észlelte, hogy a héakiigazítással kapcsolatban mulasztás történt. Ezt a (169) preambulumbekezdés vonatkozó táblázatában szereplő dömpingszámítások tekintetében orvosolták.
(56)
Két exportáló gyártó szerint az exportár és a rendes érték tekintetében végzett ár-összehasonlítást egy terméktípus esetében nem megfelelően végezték el. Ezt az állítást a (67)-(68) preambulumbekezdés tárgyalja.
2.5. Dömpingkülönbözetek
(57)
Észrevételek hiányában a dömpingkülönbözetek kiszámításához alkalmazott, az ideiglenes rendelet (69)-(73) preambulumbekezdésében ismertetett módszer megerősítést nyer.
(58)
Az egyik exportáló gyártó jelezte, hogy a dömpingellenes eljáráshoz kapcsolódó kérdőívben tévedésből több esetben is hibásan adta meg a „költség, biztosítás fuvardíj” értékét (a továbbiakban: CIF-érték) az érintett termék unióba irányuló exportértékesítései tekintetében. A feltüntetett CIF-értékek túl alacsonyak voltak, és emiatt a vállalatra vonatkozó dömpingkülönbözet, illetve kárkülönbözet magasabb szintet mutatott.
(59)
A Bizottság alaposan megvizsgálta e kérést. Miután összevetette, és a helyszínen ellenőrizte a kérdéses ügyletek CIF-árait az uniós importőr adataival, a Bizottság megállapíthatta, hogy a kérés jogos. A Bizottság ezért ezt az állítást elfogadta.
(60)
Figyelembe véve a rendes érték és az exportár kiigazítását, illetve további észrevételek hiányában a vámfizetés nélküli, CIF uniós határparitásos ár százalékában kifejezett végleges dömpingkülönbözetek az alábbiak:
Vállalat
Dömpingkülönbözet
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
83,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
78,4 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
90,1 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
41,6 %
Egyéb együttműködő vállalatok
84,7 %
Minden más vállalat
90,1 %
D. A KÁR
1. Az uniós gazdasági ágazat és az uniós gyártás meghatározása
(61)
Nem érkezett észrevétel az uniós gazdasági ágazat és az uniós gyártás meghatározását illetően. A Bizottság ezért megerősíti az ideiglenes rendelet (75)-(79) preambulumbekezdését.
2. Uniós felhasználás
(62)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően a mintába felvett uniós gyártók értékesítési volumenére vonatkozó, panaszos által szolgáltatott számadatokat aktualizálták a mintába felvett uniós gyártóktól származó adatok alapján. Az 1. táblázatot ennek megfelelően kiigazították (lásd lent). A kiigazítás nem módosítja vagy érvényteleníti az ideiglenes rendelet adatai alapján megállapított tendenciát, illetve levont következtetéseket. Minthogy az uniós felhasználással kapcsolatban nem nyújtottak be észrevételt, az ideiglenes rendelet (80)-(82) preambulumbekezdésében szereplő, az uniós felhasználásra vonatkozó tendenciák megerősítést nyernek.
1. táblázat
Uniós felhasználás (1 000 m2)
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Teljes uniós felhasználás
16 596
28 239
33 993
27 412
Index
100
170
205
165
Forrás: Glass for Europe, a panaszos és a mintába felvett uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
3. Az érintett országból származó dömpingelt behozatal volumene, ára és piaci részesedése
(63)
Az uniós gazdasági ágazat értékesítésének kiigazításából adódóan (lásd a (62) preambulumbekezdést) az érintett országból származó behozatal piaci részesedésére vonatkozó adatokat is ki kellett igazítani (lásd a 2. táblázatot). A kiigazítás nem módosítja az ideiglenes rendelet adatai alapján megállapított tendenciát, illetve levont következtetéseket.
(64)
Ezért a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (83)-(87) preambulumbekezdését.
2. táblázat
A behozatal volumene (1 000 m2) és piaci részesedése
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Piaci részesedés
7,2 %
7,3 %
18,1 %
30,5 %
Index
100
100
250
421
Forrás: Glass for Europe, a panaszos és a mintába felvett uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
4. Áralákínálás
(65)
Az ideiglenes rendelet (88)-(89) preambulumbekezdése ismerteti a vizsgálati időszak alatti áralákínálás meghatározása esetében követett eljárást. Az összehasonlítás keretében a mintába felvett uniós gyártók által az uniós piacon független vevőknek történt értékesítések során alkalmazott, gyártelepi szintre igazított, terméktípusonkénti súlyozott átlagos eladási árakat vetették egybe a mintába felvett együttműködő exportáló gyártóktól importált, megfelelő terméktípusok súlyozott átlagos áraival. A szóban forgó behozatalok az uniós piacon első független vevőknek értékesített behozatalok voltak, amelyeket a felfelé - vagyis vámkezeléssel, vámmal, anyagmozgatási és rakodási költségekkel - kiigazított CIF-alapon állapítottak meg. Az említett kiigazítások - termékkódtól függően - 7 % és 15 % közötti árnövekedést eredményeztek.
(66)
Az árakat a kereskedelem azonos szintjén történt tranzakciókat vizsgálva termékkódonként, az adatokat az előző preambulumbekezdésben foglaltak szerint megfelelően kiigazítva, az engedmények és a visszatérítések levonását követően hasonlították össze. Az összehasonlítás - a mintába felvett uniós gyártók vizsgálati időszak alatt lebonyolított forgalmának százalékában kifejezve - kimutatta, hogy a dömpingelt behozatal súlyozott átlagban 10,6 % és 26,7 % között kínál alá a mintába felvett uniós gyártók által alkalmazott áraknak.
(67)
Két exportáló gyártó szerint az árak összehasonlítását egy terméktípus esetében nem megfelelően végezték el. Konkrétan azt állították, hogy a két oldalon bevont szolárüveget az egy oldalon bevont szolárüvegtől elkülönítve kellett volna kezelni az összehasonlításkor. Állítólag a két oldalon bevont szolárüveg ára és költségei jóval meghaladják az egy oldalon bevont szolárüveg árát és költségeit. Azt is állították, hogy az egy oldalon bevont szolárüvegénél „általában” jóval magasabb a két oldalon bevont szolárüveg napenergia-áteresztési tényezője. Végezetül, az egyik exportáló gyártó szerint a fényelektromos napelemmodulokhoz nem alkalmaznak két oldalon bevont szolárüveget, mivel annak ára jóval magasabb az egy oldalon bevont szolárüveg áránál, napenergia-áteresztési tényezője viszont a fényelektromos napelemmodulok gyártása esetén megegyezik az egy oldalon bevont szolárüveg tényezőjével. A naphőenergiát hasznosító termékek szempontjából azonban állítólag jelentőséggel bír a két oldalon bevont szolárüveg magasabb áteresztő képessége, hiszen ezáltal a naphőenergiát hasznosító termékek jóval nagyobb hatékonysággal működhetnek.
(68)
Az alábbiakban kifejtett indokok alapján a Bizottság elutasítja az exportáló gyártók állításait. Először is, az exportáló gyártók általános jellegű kijelentéseket fogalmaztak meg, és nem támasztották alá bizonyítékokkal, hogy következetesen különbség mutatkozna az egy oldalon bevont, illetve a két oldalon bevont szolárüveg gyártási költségei között. Az uniós gazdasági ágazat ennek épp az ellenkezőjét állította, és kijelentette, hogy az előállítási költségek az alkalmazott bevonási technológia függvényében változnak, és a két oldalon bevont üveg nem feltétlenül drágább az egy oldalon bevont üvegnél, ami fordítva is igaz. Másodszor, a két oldalon bevont üvegnek az egy oldalon bevont üveghez képest valóban magasabb lehet a napenergia-áteresztése (előbbivel legfeljebb 98 %-os, utóbbival pedig legfeljebb 95 %-os napenergia-áteresztés érhető el), és ez a műszaki paraméter valóban csak a naphőenergiát hasznosító termékek szempontjából bír jelentőséggel, míg a fényelektromos napelemmodulok tekintetében irreleváns. Ugyanakkor, szemben az exportáló gyártó állításával, a két oldalon bevont szolárüveget ugyancsak értékesítik fényelektromos napelemmodult gyártóknak, sőt e terméknek ez jelenti a fő piacát. Ami azt illeti, a vizsgálati időszak alatt az uniós gazdasági ágazat által értékesített két oldalon bevont üvegek elhanyagolható részét tették ki a napkollektorokhoz kapcsolódó értékesítések (a két oldalon bevont üvegek összértékesítésnek ez kevesebb mint 1 %-át jelentette, míg az értékesítések fennmaradó hányada fényelektromos napelemmodulokhoz kapcsolódott).
(69)
A behozatalt követő költségeket illetően két észrevételt nyújtottak be az ideiglenes nyilvánosságra hozatal után. Az első, a panaszos által benyújtott észrevétel szerint a vámkezelés, a vám, az anyagmozgatási és rakodási költségek tekintetében a költségkiigazításoknak jóval alacsonyabb értéket kéne képviselniük, vagyis a vámkezelés, az anyagmozgatási és rakodási költségek esetében 3 %-os vámmal növelt 0,26 EUR/m2-t lenne indokolt használni a 3 %-os vámmal növelt 0,40 EUR/m2 helyett.
(70)
A második észrevételt az egyik exportáló gyártó nyújtotta be, aki szerint az anyagmozgatás, a vámkezelési díjak és az importált termékeknek a behozatal helyén történt ideiglenes raktározásának költségeire vonatozó 0,40 EUR/m2-es összesített adaton kívül nem hoztak nyilvánosságra tételes bontás szerinti részadatokat. Azt állította továbbá, hogy nem került kifejtésre, milyen kritériumok alapján került meghatározásra, hogy egy adott kiigazítás indokolt vagy éppen indokolatlan.
(71)
A Bizottság által alkalmazott szóban forgó kiigazítások a Kínában előállított szolárüveget importáló vállalatoktól származó, ellenőrzött adatokon alapulnak, és az érintett termék vizsgálati időszak alatti behozatalához kapcsolódóan felmerült tényleges költségek súlyozott átlagát tükrözik. A panaszos által benyújtott nyilatkozatban ezzel szemben olyan rendes díjak szerepeltek, amelyeket a Kínából történő, szabványos tengeri konténerszállítás esetében egy független szállítmányozó általában felszámít. Ez a nyilatkozat nem tekinthető megalapozott bizonyítéknak azokra a díjakra vonatkozóan, amelyeket a szállítmányozók ténylegesen felszámoltak az érintett termék vizsgálati időszak alatti behozataláért. Következésképpen a panaszos által megfogalmazott állítást elutasítják.
(72)
Ami az exportáló gyártó állítását illeti, nem volt lehetséges részletesebb bontásban megadni a 0,40 EUR/m2-es összeget, mivel az egy súlyozott átlagnak felel meg, amelyet a vizsgálati időszak alatti kínai szolárüveg-behozatalok különböző uniós kikötőkben kiállított, jelentős számú tényleges számlái alapján számítottak ki. Ebből adódóan a behozatalt követően felmerült tényleges költségek a rakományt fogadó uniós kikötő, a terméktípus, a behozatal helyén igénybe vett ideiglenes raktározás stb. függvényében változnak.
(73)
Ezenfelül a behozatalt követő költségeknek az ideiglenes rendeletben elvégzett bizottsági kiigazítása indokoltnak tekinthető, mert annak alapjául a kínai szolárüveg-behozatalok ellenőrzött, a független importőrök által teljesített tényleges számlái szolgáltak.
(74)
Minthogy az áralákínálás kiszámításához használt módszertannal kapcsolatban egyéb észrevétel nem érkezett, az ideiglenes rendelet (89)-(90) preambulumbekezdésében ismertetett ár-összehasonlítási eljárás megerősítést nyer.
5. Makrogazdasági mutatók
(75)
Az ideiglenes rendelet (92) preambulumbekezdésében ismertetettek szerint a kárelemzés céljából a Bizottság szétválasztotta a makrogazdasági és mikrogazdasági kármutatókat. A figyelembe vett időszak tekintetében a makrogazdasági mutatókat az uniós gazdasági ágazat által szolgáltatott, a vizsgálat során jelentkezett uniós gyártók teljes körét lefedő adatok alapján elemezték.
(76)
Az egyik exportáló gyártó szerint a Bizottság nem az alaprendelet 3. cikkének (2) és (5) bekezdésével összhangban végezte el a kárelemzést, mert két különálló, és állítólag egymásnak ellentmondó adatcsoport - vagyis a makro- és mikrogazdasági kármutatók - alapján elemezte a kárt. Kifejtette továbbá, hogy az elemzés két adatcsoportra visszavezethető állítólagos következetlensége komoly aggályokat vet fel a károkozásról kialakított általános kép helyességével, méltányosságával és tárgyilagosságával kapcsolatban.
(77)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a szóban forgó vállalat megismételte állítását. Több olyan korábbi vizsgálatot is megemlített, amelyek esetében a különböző adatcsoportok makro-, vagy mikroadatként történő meghatározásakor az uniós intézmények állítólag nem következetesen jártak el.
(78)
A Bizottság ezt az állítást nem fogadhatja el. A mintavétellel járó esetekben ez a módszer alkalmazandó az uniós gazdasági ágazat helyzetének elemzésére, illetve annak érdekében, hogy ne kizárólag a mintára, hanem az uniós gazdasági ágazat egészére jellemző tendenciákat is figyelembe vegyék. Az elemzés az alaprendelet 3. cikke (5) bekezdésében előírt valamennyi tényezőt megvizsgálta. A kárra vonatkozó következtetés levonásához szintén az összes szóban forgó tényezőt mérlegelték. Következésképpen a kárelemzést az alaprendelet 3. cikke (2) bekezdésével és 3. cikke (5) bekezdésével összhangban végezték el.
(79)
További észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (90)-(94) preambulumbekezdését.
(80)
Ami a Bizottság által az ideiglenes rendelet (95)-(103) preambulumbekezdésében elemzett makrogazdasági mutatókat illeti, némileg módosult az uniós gyártók piaci részesese (lásd az 5. táblázatot) abból adódóan, hogy az uniós gazdasági ágazat értékesítését kiigazították (lásd a (62) preambulumbekezdést). A kiigazítás azonban nem módosítja az ideiglenes rendelet adatai alapján megállapított tendenciát, illetve levont következtetéseket. A Bizottság ezért megerősíti az ideiglenes rendelet (95)-(105) preambulumbekezdését.
5. táblázat
Értékesítési volumen és piaci részesedés
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Értékesítési volumen (1 000 m2)
14 696
25 303
26 556
18 039
Index
100
172
181
123
Piaci részesedés
88,6 %
89,6 %
78,1 %
65,8 %
Index
100
101
88
74
Forrás: Glass for Europe, a panaszos és a mintába felvett uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
6. Mikrogazdasági mutatók
(81)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően aktualizálták a termelési egységköltség mintába felvett uniós gyártókra vonatkozó adatait. Ennek megfelelően az 7. táblázat némileg módosult (lásd lent). A kiigazítás nem módosítja vagy érvényteleníti az ideiglenes rendelet adatai alapján megállapított tendenciát, illetve levont következtetéseket. Észrevételek hiányában a Bizottság tehát megerősíti az ideiglenes rendelet (106)-(123) preambulumbekezdését.
7. táblázat
Átlagos eladási árak az Unióban
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Termelési egységköltség (EUR/m2)
13,13
8,38
8,44
9,34
Forrás: az uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
7. A kárra vonatkozó következtetés
(82)
További észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (124)-(129) preambulumbekezdésében foglalt következtetést, mely szerint az uniós gazdasági ágazatot az alaprendelet 3. cikkének (5) bekezdése értelmében jelentős kár érte.
E. OKOZATI ÖSSZEFÜGGÉS
1. A dömpingelt import hatása
(83)
Az ideiglenes rendelet (131), (132) és (133) preambulumbekezdésében a Bizottság megállapította, hogy okozati összefüggés áll fenn az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár és a Kínából származó dömpingelt behozatal között. Ezt a következtetést számos érdekelt fél kétségbe vonta arra hivatkozva, hogy nem áll fenn megalapozottnak és állandónak tekinthető egyidejűség a kár és az érintett országból származó import növekedése között. Ez annak a ténynek tudható be, hogy a Kínából származó behozatal 2009 és 2011 között nőtt számottevő mértékben. Ezenkívül a kínai import átlagára 2011-ben 4,96 EUR/m2 volt, amely megközelíti a 2012. évi (4,38 EUR/m2-es) árat.
(84)
Ugyanezen felek azt állították, hogy az a következtetés, amely szerint a 2012. évi kínai importnak tudható be az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár, ellentmond azoknak a megállapításoknak, hogy a kínai import a megelőző évben állítólag annak ellenére nem fejtett ki egyáltalán semmiféle kedvezőtlen hatást - különösen az uniós gazdasági ágazat haszonkulcsa tekintetében -, hogy nagyon hasonló volt az import átlagára.
(85)
A figyelembe vett időszak kezdetétől a vizsgálati időszak végéig a behozatal 596 %-kal nőtt, piaci részesedése pedig 321 %-kal bővült. Az importárak 27,2 %-kal csökkentek a figyelembe vett időszak alatt.
(86)
Helytálló a megállapítás, mely szerint az uniós gazdasági ágazat 2011. évi haszonkulcsa annak ellenére alig marad el a 2010-ben elért szinttől, hogy a kínai import már 2011-ben jelentős mértékben nőtt. Mindazonáltal az uniós szolárüveg-felhasználás 2011-ben számottevően - vagyis 2010 és 2011 között 20,4 %-kal - nőtt, míg a Kínából származó behozatal ugyanezen időszak alatt 150 %-kal bővült. A vizsgálati időszakban, amíg a felhasználás valamivel több mint 19 %-kal visszaesett, a kínai import volumene 2011-hez képest több mint 35 %-os növekedést ért el. Ez egyértelműen bizonyítja, hogy az uniós gazdasági ágazat által a vizsgálati időszakban elszenvedett jelentős kár és a dömpingelt kínai behozatal erőteljes növekedése azonos időszakban jelentkezett. Emellett természetesen időbe telik, amíg az uniós gyártókat elérik a dömpingelt import növekedésének kedvezőtlen hatásai (mint például az ügyfelek elpártolása, a veszteségtermelés, a beruházások megtérülésének, illetve a pénzforgalom csökkenése stb.). Ezért az állítást elutasítják.
(87)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően ugyanezen felek azt állították, hogy az elszenvedett jelentős kár és a dömpingelt kínai behozatal időbeli egybeesését a teljes - vagyis 2009-től a vizsgálati időszak végéig tartó - figyelembe vett időszak tekintetében nem lehet az ez alatt az időszak alatt jelentkezett közbenső tendenciák mérlegelése nélkül vizsgálni.
(88)
A Bizottság a figyelembe vett időszakbeli közbenső tendenciákat is elemezte. Az a tény, hogy az uniós gazdasági ágazat 2011-ben még annak ellenére nyereségesen működött, hogy a kínai import ekkor már erőteljes növekedést mutatott; nem cáfolja meg a következtetést, amely szerint a vizsgálati időszak tekintetében időbeli egybeesés állapítható meg az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár és a dömpingelt kínai import között.
(89)
A vizsgálati időszakban a felhasználás valamivel több mint 19 %-os visszaesése ellenére a kínai exportáló gyártók:
-
2011-hez képest 12,4 százalékponttal növelték piaci részesedésüket, míg az uniós gazdasági ágazat részesedése 12,3 százalékponttal csökkent,
-
több mint 35 %-kal növelték a kínai import volumenét, miközben az uniós gazdasági ágazat értékesítése 32 %-kal csökkent, valamint
-
több mint 10 %-kal tovább csökkentették a már eleve rendkívül alacsony exportáraikat és akár 26,7 %-kal is az uniós gazdasági ágazat árai alá kínáltak, ami hozzájárult az uniós gazdasági ágazat vizsgálati időszak alatt elszenvedett veszteségéhez.
(90)
A fenti elemzés alapján a Bizottság megállapítja, hogy a dömpingelt behozatal, valamint annak a piaci részesedés tekintetében elért jelentős, a folyamatosan az uniós gazdasági ágazat árai alá kínáló árak melletti növekedése okozta az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kárt.
(91)
A dömpingelt behozatal hatásával kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (131), (132) és (133) preambulumbekezdését.
2. Egyéb tényezők hatása
2.1. Harmadik országokból származó behozatal
(92)
Az uniós gazdasági ágazat értékesítési adatainak kiigazítása (lásd a (62) preambulumbekezdést) nyomán a harmadik országokból származó behozatal piaci részesedésére vonatkozó adatok kismértékben módosultak (lásd a kiigazított adatokat tartalmazó 11. táblázatot). A kiigazítás azonban nem módosítja az ideiglenes rendelet adatai alapján megállapított tendenciát, illetve levont következtetéseket.
(93)
Egyéb észrevétel hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (134)-(137) preambulumbekezdését.
11. táblázat
Harmadik országokból származó behozatal (1 000 m2)
Harmadik országok
2009
2010
2011
Vizsgálati időszak
Piaci részesedés
4,2 %
3,1 %
3,8 %
3,7 %
Index
100
74
90
88
Forrás: Glass for Europe, a panaszos és az uniós gyártók kérdőívekre adott válaszai
2.2. Az uniós gazdasági ágazat exportteljesítménye
(94)
Az egyik fél kétségbe vonta az ideiglenes rendelet (139) preambulumbekezdésében szereplő bizottsági megállapításokat, amelyek szerint a mintába felvett uniós gyártók exportértékesítésének vizsgálati időszak alatti visszaesését legnagyobb valószínűséggel az uniós gazdasági ágazat főbb exportpiacaira (nevezetesen az Egyesült Államokba és Kanadába) irányuló rendkívül alacsony árú kínai export váltotta ki. A fél szerint ez megalapozatlan következtetés, hiszen Kína már 2011-ben is exportált, és így nincs magyarázat arra, hogy az export hatása miért csak 2012-ben jelentkezett. Azt állította továbbá, hogy az alacsony exportértékesítési eredmény valódi oka az, hogy az uniós gazdasági ágazat nem volt versenyképes, és nem tudott versenyben maradni, amikor a világpiaci árak csökkentek. Mindezek alapján a fél szerint megállapítható, hogy az uniós gazdasági ágazat exportértékesítésének vizsgálati időszak alatti visszaesése tovább növelte az elszenvedett kárt.
(95)
A mintába felvett uniós gyártók értékesítési összvolumenén belül az exportértékesítések 2009-ben (az induló szakaszban) 20 %-ot, 2010-ben 11 %-ot, a csúcsévnek számító 2011-es évben pedig mindössze 14 %-ot tettek ki. 2012-ben további, 5 %-ra történő csökkenés volt tapasztalható.
(96)
A Bizottság az alábbiakban ismertetett indokok alapján elutasítja ezeket az állításokat. Az uniós gazdasági ágazat fő piacát a múltban és jelenleg is a világ egyik legnagyobbjának számító uniós piac, nem pedig a harmadik országbeli piacok jelentették és jelentik. Emellett a szolárüveg viszonylag nagy súlyú és törékeny termék, így a távolabbi pontokra történő szállítása (a törés és korrózió miatt) járulékos költségekkel jár. A mintába felvett exportáló gyártók kérdőívekre adott válaszai alapján rendelkezésre álló bizottsági információk szerint az uniós gazdasági ágazat fő exportpiacaira irányuló kínai export árai valóban rendkívül alacsonyak voltak, és ezek ráadásul 2011-hez képest még alacsonyabb szintre süllyedtek a vizsgálati időszakban. Ez azt jelzi, hogy az uniós gazdasági ágazat gyengébb exportteljesítménye - ahogyan azt a vizsgálat megerősítette - a harmadik országbeli piacok esetében is mindenekelőtt az egyre alacsonyabb árú kínai exportra vezethető vissza.
(97)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően ugyanez a fél azzal érvelt, hogy a vizsgálat az uniós piacra vonatkozott, és nem mérte fel, hogy a harmadik országbeli piacokon egyáltalán sor került-e az állítólagos tisztességtelen árképzésre.
(98)
Ezenkívül még ha helytállóak is az uniós intézmények megállapításai, álláspontja szerint azok olyan károkat is az Unióba irányuló dömpingelt behozatalnak tulajdonítanak, amelyeket más tényezők váltottak ki. Ekképpen a harmadik országokba irányuló, állítólag alacsony árú vagy támogatott kínai kivitelek nem az Unióba irányuló dömpingelt behozatalok, és így ezeket független tényezőknek kell tekinteni, amelyek károkozó hatása nem kapcsolható össze a dömpingelt behozatalokkal.
(99)
A Bizottság ezt az állítást elutasítja. A bizottsági vizsgálat nem terjed ki arra, hogy Kína dömping- és/vagy támogatott árakon exportál-e a harmadik országokba. A mintába felvett exportáló gyártók által a harmadik országokban alkalmazott exportárakról szolgáltatott adatok alapján a Bizottság mindössze azt állapította meg, hogy a szóban forgó árak az utóbbi években folyamatosan csökkentek.
(100)
Hasonlóképpen, a Bizottság a harmadik országokba irányuló kínai import árainak csökkenését független tényezőként elemezte, és nem kapcsolta össze az Unióba történő dömpingelt behozatallal. Ezt a tényt valójában csak mint az uniós gazdasági ágazat legfontosabb harmadik országbeli célpiacaira irányuló export csökkenésének egyik lehetséges magyarázataként használták, szem előtt tartva, hogy a szóban forgó piacok sem a múltban nem számítottak, sem pedig jelenleg nem minősülnek az uniós gazdasági ágazat fő piacának. Az uniós gazdasági ágazat értékesítésének még a csúcséveknek számító 2010-ben és 2011-ben is több mint 85 %-át az uniós piacon belüli értékesítés adta.
(101)
Ezért megerősítést nyer az ideiglenes rendelet (140) preambulumbekezdésében szereplő következtetés, mely szerint a mintába felvett uniós gyártók exportteljesítményének romlása nem befolyásolhatja a dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért kár közötti okozati összefüggést.
2.3. A felhasználás, a kapacitás és a kapacitáskihasználás alakulása
(102)
Az egyik fél állítása szerint az uniós gazdasági ágazatot ért kár hátterében az uniós felhasználás visszaesése áll. Az állítások alapján ez az egyetlen olyan tényező, amely 2012-ben mutatott első alkalommal csökkenést, illetve amelyre indokoltan visszavezethető az okozott kár, hiszen a kínai import már 2011-ben megjelent, mégpedig a 2012. évihez hasonló árakon. A végleges nyilvánosságra hozatalt követően ugyanez a vállalat megismételte állítását.
(103)
Való igaz, hogy az előző évekhez képest a felhasználás 2012-ben visszaesett. A Bizottság elemzése azonban a figyelembe vett időszak kezdőidőpontjától a vizsgálati időszak végéig terjed ki, amely időtartam alatt az uniós felhasználás összességében 65 %-kal nőtt. A figyelembe vett időszak alatt az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése folyamatos és számottevő - vagyis összességében 25,7 %-os - csökkenést mutatott, miközben a kínai behozatal piaci részesedése 321 %-kal bővült. A figyelembe vett időszakban a kínai behozatal 596 %-kal nőtt.
(104)
A vizsgálati időszakban ráadásul az uniós felhasználás még a 2010. évihez hasonló szintet ért el, miközben - az ideiglenes rendelet 10. táblázatban feltüntetettek szerint - a 2010-es volt az az év, amikor az uniós gazdasági ágazat elfogadható mértékű nyereségre tett szert. Az uniós felhasználás vizsgálati időszak alatti visszaesése tehát önmagában nem okozhatta az uniós gazdasági ágazat vizsgálati időszak alatt keletkezett veszteségét. Ezenfelül az uniós gazdasági ágazat piaci részesedése 26,6 %-kal csökkent 2010 és 2012 között, miközben a kínai behozatal piaci részesedése ugyanezen időszak alatt 318 %-kal nőtt. Végezetül, amennyiben az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár a felhasználás vizsgálati időszak alatti visszaesésének következménye, akkor annak a kínai behozatalra is hatással kellett volna lennie. Ez azonban egyértelműen nem így történt. Éppen ellenkezőleg, a vizsgálati időszak alatt a kínai import mind a volumen, mind pedig a piaci részesedés tekintetében jelentős növekedést ért el.
(105)
Következésképpen a Bizottság elutasítja ezt az állítást és megerősíti az ideiglenes rendelet (141) és (142) preambulumbekezdésében levont következtetéseket.
(106)
Az uniós gazdasági ágazatnak az ideiglenes rendelet 4. táblázatában feltüntetett termelési kapacitását illetően a Bizottság azt az álláspontot képviseli, hogy annak növekedése egyértelműen az uniós felhasználás 2011-ig tartó növekvő tendenciáját követte.
(107)
A Bizottság emellett megállapította, hogy a termelési kapacitás 2011 és a vizsgálati időszak vége közötti 12,5 %-os növekedésének fő oka az volt, hogy a szolárüveg piaca újabb vállalattal bővült, miközben a piacon jelenlévő összes többi vállalat termelési kapacitása ugyanezen időszak alatt kismértékben visszaesett.
(108)
Ezért a Bizottság véleménye szerint az uniós gazdasági ágazat kapacitásának alakulása összességében az uniós felhasználás tendenciáját követte. A Bizottság tehát úgy véli, hogy az uniós gazdasági ágazat jelentős termelési kapacitása - amely már a figyelembe vett időszak kezdetén is számottevő volt, és amely a vizsgálati időszak alatt is tekintélyes mértékű maradt - nem befolyásolhatja a dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kár közötti okozati összefüggést.
(109)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően több fél azzal érvelt, hogy a Bizottság elmulasztotta figyelembe venni, hogy az állítólagos többletkapacitás volt az elszenvedett kár egyik lényegi kiváltó oka. A figyelembe vett időszak alatti kapacitásbővítést az állítások szerint nem indokolta a felhasználás növekedése, mivel az uniós gazdasági ágazat szempontjából rendkívül nagy és állandó különbség mutatkozott a kapacitás és a felhasználás között, amely meglátásuk szerint gazdasági szempontból nem fenntartható. Az egyik fél azt állította továbbá, hogy az a tény, hogy 2011 és a vizsgálati időszak vége között új szereplő lépett a piacra, hozzájárult az elszenvedett kárhoz, mivel ezáltal fokozódott a belpiaci verseny.
(110)
Azt is állította, hogy az uniós felhasználás csökkenése és a termelési kapacitás bővülése az exportértékesítések visszaesésével együtt alacsony kapacitáskihasználtsághoz vezetett. Az alacsony kihasználtság magas állandó költségeket eredményezett, és ez véleménye szerint igen súlyos következményekkel járt az uniós szolárüveg-iparág számára.
(111)
A Bizottság megállapítja, hogy az uniós gazdasági ágazat egészének kapacitása a figyelembe vett időszakban végig folyamatosan meghaladta az uniós összfelhasználást. Ennek ellenére a vizsgálati időszakot megelőző két évben az uniós gazdasági ágazathoz tartozó, mintába felvett vállalatok nyereségesek voltak, és csak a vizsgálati időszak alatt kellett jelentős mértékű - 14,5 %-os - veszteséget elkönyvelniük.
(112)
A mintába felvett uniós gyártók kapacitása 2010 és 2011 között ráadásul mindössze 4 %-kal, 2011 és a vizsgálati időszak között pedig 2,6 %-kal nőtt, vagyis e tekintetben 2010 és a vizsgálati időszak között összességében 6,7 %-os, szerény mértékű növekedés volt tapasztalható.
(113)
Következésképpen a felhasználás és a kapacitás közötti különbség a figyelembe vett időszak teljes tartama alatt fennállt, és bár valamivel magasabb volt a vizsgálati időszakban, nem szolgál magyarázatul a mintába felvett vállalatok vizsgálati időszak alatt keletkezett tetemes veszteségére. Mindezek alapján a Bizottság elutasítja az állítást, mely szerint az uniós gazdasági ágazat olyan szintű kapacitással rendelkezik, amely gazdasági szempontból nem fenntartható.
(114)
Azt az állítást illetően, hogy a piacra újonnan belépő vállalat 2012-ben hozzájárult az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett kárhoz, a Bizottság megállapítja, hogy bár a szóban forgó új piaci szereplő jelentős kapacitást épített ki, a vizsgálati időszakban termelési és értékesítési volumene rendkívül alacsony volt, az uniós összértékesítésnek hozzávetőleg 2 %-át tette ki. A vállalat piacra lépése tehát nem befolyásolhatta az uniós gazdasági ágazat egészének teljesítményét, leszámítva a kapacitására, illetve kapacitáskihasználására vonatkozó ágazati adatokra gyakorolt jelentős hatását. Valójában, ha nem vesszük figyelembe a szóban forgó vállalat adatait, akkor tulajdonképpen az összes többi uniós gyártó kapacitása csökkenést mutatott a 2011 és 2012 közötti időszak tekintetében.
(115)
Ezenkívül a vizsgálat nem erősítette meg, hogy az állandó költségek súlyos következményekkel jártak volna a szolárüveg-iparág számára. A vizsgálati időszakban a mintába felvett uniós gyártók átlagos állandó költsége a gyártási összköltségek 25-35 %-át tette ki. Az ezt megelőző - vagyis a 2010-es és 2011-es - években az állandó költségek ugyan valamivel alacsonyabb százalékértéket mutattak, de még mindig ebben a tartományban mozogtak. Ez egyértelműen bizonyítja, hogy a vizsgálati időszak alatti jelentős kapacitás kétségkívül hatást gyakorolt a termelési költségekre, de a kiváltott hatás nem volt jelentős, illetve nem szolgál magyarázatul a vizsgálati időszak alatt keletkezett - különösen az előző években elért nyereséghez képest - tetemes veszteségekre. Emellett a mintába felvett uniós gyártók kapacitáskihasználása a korábbi évekhez képest csökkenést mutatott, igaz a vizsgálati időszakban még mindig 65 %-os volt.
(116)
Végezetül, a bizottsági elemzés azt is figyelembe vette, hogy a kiépített kapacitás átalakítható másfajta üvegek gyártására, amely termékek már nem tartoznak e vizsgálat hatálya alá. Következésképpen e tényezőt is számításba véve a Bizottság kijelenti, hogy nem ért egyet az érdekelt fél azon állításával, mely szerint a jelentős kiépített kapacitás gazdasági szempontból nem fenntartható.
(117)
Tekintettel a fentiekre a Bizottság elutasítja a fél állításait, és ismételten kijelenti, hogy a felhasználás, a kapacitás és a kapacitáskihasználás figyelembe vett időszak alatti tendenciái - amelyeket együttesen és külön-külön is megvizsgáltak -, nem befolyásolják az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár és a dömpingelt import között megállapított okozati összefüggést.
2.4. A napelemmodulokkal kapcsolatos tendenciák
(118)
Két fél azt állította, hogy az érintett termék felhasználásának alakulása mellett az uniós gazdasági ágazatot ért kárhoz a napelemmodulok felhasználásának visszaesése, valamint az ezen ágazat 2011 végén, 2012 elején elszenvedett vesztesége is hozzájárult. A fotovoltaikuspanel-gyártók pénzügyi nehézségeinek a szolárüveg piacára gyakorolt hatása állítólag - a két esemény között szükségképpen eltelt időszak miatt - 2011 végén és 2012-ben jelentkezett.
(119)
Ezeket az érveket az egyik fél a végleges nyilvánosságra hozatalt követően ismét benyújtotta.
(120)
Az ideiglenes rendelet (143) preambulumbekezdésében a Bizottság valóban azt állapította meg, hogy a napelemmodulok kapcsán megfigyelt tendenciák jelentős hatással bírnak a szolárüveg felhasználása szempontjából, hiszen a szolárüveg értékesítésének 80-85 %-át a napelemmodul-gyártók (kristályos szilícium fényelektromos modulok és vékonyrétegű fényelektromos napelemmodulok) felé történő eladások teszik ki. Miként azonban az az ideiglenes rendelet (143) és (144) preambulumbekezdésében is szerepel, a napelemmodulok felhasználása folyamatos növekedést mutatott a figyelembe vett időszak - vagyis 2009-2012 - során, és bár 2012-ben a felhasználás csökkent, 2009-hez képest 221 %-kal, 2010-hez képest pedig 44 %-kal magasabb szintet ért el (7). Megállapítást nyert továbbá, hogy az átvételi árak 2011 végi, 2012 eleji csökkentése nem befolyásolta a napelemmodulok dömpingelt behozatala és a jelentős kár között megállapított okozati összefüggést (8), mivel a napelemmodulok iránti kereslet viszonylag magas maradt 2009 és 2012 között.
(121)
A fentiek figyelembevételével a Bizottság arra a következtetésre jutott, hogy a napelemmodulok felhasználási szintjének 2012. évi csökkenése önmagában nem tekinthető olyan jellegű tényezőnek, amely befolyásolná a Kínából származó szolárüveg dömpingelt behozatala és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár között megállapított okozati összefüggést.
(122)
Hasonlóképpen, minthogy a napelemmodulok iránti kereslet viszonylag magas szintű maradt 2009-2012 között, és ugyanezen időszakban a szolárüveg iránti kereslet 65 %-kal nőtt, a napelemmodul-gyártók pénzügyi helyzetének 2011. év végi, illetve 2012. év eleji romlásának szolárüveg-felhasználásra gyakorolt hatása önmagában nem tekinthető olyan jellegű tényezőnek, amely befolyásolná a szolárüveg Kínából érkező dömpingelt behozatala és az uniós gazdasági ágazat által elszenvedett jelentős kár között megállapított okozati összefüggést.
(123)
Egyéb észrevételek hiányában az ideiglenes rendelet (144) preambulumbekezdésének következtetése megerősítést nyer.
2.5. Az okozati összefüggésre vonatkozó következtetés
(124)
Tekintettel a fentiekre a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (130)-(133) preambulumbekezdésében tett megállapításait, melyek szerint a vizsgálati időszak alatt az érintett országból származó érintett termék behozatala dömpingelt formában történt, és az uniós gazdasági ágazat értékesítése alá kínált. Ráadásul egyértelmű időbeli egybeesés állapítható meg a dömpingelt import volumenének növekedése és az uniós gazdasági ágazat helyzetének romlása között. A dömpingelt import közvetlen versenyben állt az uniós gazdasági ágazat termelésével, melynek következtében a figyelembe vett időszakban az uniós gazdasági ágazat vesztett jövedelmezőségéből és piaci részesedéséből. Az előzőekben - együttesen, illetve külön-külön is - elemezték a kár egyéb lehetséges okait, melyekkel kapcsolatban megállapítást nyert, hogy azok nem befolyásolják a Kínából származó dömpingelt behozatal és az uniós gazdasági ágazatot ért jelentős kár között megállapított okozati összefüggést.
(125)
Tekintettel arra, hogy nem nyújtottak be új bizonyítékot, amely megváltoztatná e következtetést, illetve nem érkezett az okozati összefüggésről levont következtetéssel kapcsolatban további észrevétel; a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (145) és (146) preambulumbekezdéseit.
F. AZ UNIÓS ÉRDEK
1. Az uniós gazdasági ágazat érdeke
(126)
Az uniós gazdasági ágazat érdekével kapcsolatos észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (148)-(151) preambulumbekezdését.
2. A független importőrök és kereskedők érdeke
(127)
A független importőrök és kereskedők érdekével kapcsolatos észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (152), (153) és (154) preambulumbekezdését.
3. A nyersanyag-beszállítók érdeke
(128)
A nyersanyag-beszállítók érdekével kapcsolatos észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (155) preambulumbekezdését.
4. A felhasználók érdeke
(129)
Az egyik felhasználó jelentkezett és megjegyezte, hogy a dömpingellenes intézkedések hatása őt nem fogja érinteni, mivel nem alkalmazott, és nem is áll szándékában használni Kínában gyártott szolárüveget.
(130)
Az egyik exportáló gyártó azt állította, hogy lehetséges, hogy a kínai szolárüvegre kivetett dömpingellenes vámmal az uniós szolárüveg-iparág szerény előnyre tenne szert, de a vám jelenős károkat okozna a fényelektromos, illetve a napkollektorok uniós iparágának abból adódóan, hogy magasabb árat kell majd fizetniük az érintett termékért. Emellett, ez vélhetően ellentétes az Unió környezetvédelmi célkitűzéseivel, hiszen a fényelektromos napelemmodulok és a naphőenergiát hasznosító termékek árának növekedésével járna, amellett, hogy az energiaintenzívnek tartott szolárüveg-iparágnak kedvezne.
(131)
Az ideiglenes rendelet (157) preambulumbekezdésében foglaltaknak megfelelően a dömpingellenes vámok kivetése csak rendkívül korlátozott (1 % alatti) hatást fog gyakorolni a napelemmodulok összköltségére. Nem nyújtottak be bizonyítékot, amely megkérdőjelezné ezen elemzés pontosságát. Ezt az állítást ezért elutasítják.
(132)
Az uniós érdekkel kapcsolatos egyéb észrevételek hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (155)-(159) preambulumbekezdését.
5. Versenyszempontok
(133)
Az ideiglenes rendelet (160)-(163) preambulumbekezdésében feltárt versenyszempontokkal kapcsolatban nem érkezett észrevétel, és a szóban forgó preambulumbekezdéseket a Bizottság megerősíti.
6. Az uniós érdekkel kapcsolatos következtetés
(134)
Nem érkezett észrevétel, amely módosítaná az uniós érdek ideiglenes rendelet szerinti elemzését. A Bizottság ezért megerősíti az ideiglenes rendelet (164) preambulumbekezdését.
G. VÉGLEGES DÖMPINGELLENES INTÉZKEDÉSEK
1. A kár megszüntetéséhez szükséges szint
(135)
Több érdekelt fél vitatta az uniós gazdasági ágazatra az ideiglenes rendelet (167) preambulumbekezdése szerint elvárható 8,3 %-os haszonkulcs alkalmazását, mivel azt irreálisan magas értéknek vélték. Érvelésük szerint a 2010. évi 8,3 %-os haszonkulcs volt a legmagasabb érték a figyelembe vett időszak alatt, aminek hátterében az áll, hogy globálisan a 2010-es számított a legjobb évnek a fényelektromos iparág szempontjából. Azt állították továbbá, hogy 2012-ben ugyanezt a haszonkulcsot dömping hiányában az uniós szolárüveg-iparág nem érhette volna el, amikor a fényelektromos napelemmodulok iparág, beleértve a fényelektromos napelemmodulok uniós iparágát is, 2012-ben világszerte mély recesszióba került.
(136)
A Bizottság ezt az állítást elutasítja. Az elvárható haszonkulcsnál a Bizottság a mintába felvett uniós gyártók 2010-ben elért nyereségének átlagát alkalmazta, amely évben az érintett termék importja még mérsékelt volt, és így még nem torzíthatta a rendes versenyfeltételeket. A kár megszüntetéséhez szükséges szint meghatározásához használt haszonkulcs tehát egy olyan időszakra vonatkozik, amikor rendes, a dömpingelt behozatal által még nem befolyásolt versenyfeltételek mellett az uniós gazdasági ágazat megalapozottan arra számíthatott, hogy nyereséget könyvel el (9).
(137)
Végezetül, a felek állításával ellentétben a szolárüveg-iparág esetében nem a 2010-es év számított a csúcsévnek, hanem a 2011. év, amikor az iparág tekintetében a legmagasabb szintet érte el az uniós felhasználás és az uniós gazdasági ágazat értékesítési volumene.
(138)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően az egyik fél megismételte az elvárható haszonkulcsként alkalmazott haszonkulccsal szemben emelt kifogását. Érvelése szerint a Bizottságnak az összes olyan egyéb tényezőt figyelembe kellene vennie, amely a vizsgálati időszak alatt befolyásolta a jövedelmezőséget. Meglátása szerint az ésszerű elvárható haszonkulcs nem lehet 5 %-nál magasabb.
(139)
A Bizottság az alábbiakban ismertetett indokok alapján elutasítja ezt az állítást. Az alkalmazott elvárható haszonkulcs nem becslésen, hanem az uniós gazdasági ágazat által a dömpingelt kínai behozatal versenytorzító hatásának jelentkezése előtt elért tényleges nyereségén alapul. A Bizottság ezt ésszerű nyereségnek tekinti, és figyelembe vette, hogy a piaci helyzet - eltekintve a dömpingelt kínai behozatal hatásától - nem különbözött számottevően a vizsgálati időszakhoz képest. A fél ezzel kapcsolatban tett kijelentése, miszerint a 2010. évi felhasználás jóval meghaladta a 2012-es szintet, nem felel meg a valóságnak. Az E.2.3. szakaszban említetteknek megfelelően 2010-ben a 2012. évihez hasonló szintű felhasználás volt tapasztalható. Emellett, a várt erőteljes keresletbővülésre való tekintettel az uniós gazdasági ágazat 2010-ben bővítette kapacitását, ami kedvezőtlen hatást gyakorolt az ágazat említett évben elért nyereségére. Végezetül, mivel a javasolt 5 %-os elvárható haszonkulcs nem számadatokon alapul, illetve nem ténylegesen elvégzett számítások eredménye, tetszőlegesen megjelölt értéknek minősül, tehát nem elfogadható.
(140)
A panaszos ezzel szemben azt állította, hogy a haszonkulcs túl alacsony, és a Bizottságnak 15 %-ra kellene növelnie azt, mivel a panaszosok 2010-ben 10 % fölötti nyereségre tettek szert. A mintába felvett többi uniós gyártó által 2010-ben elért alacsonyabb haszonkulcsok az állítások szerint nem tekinthetők olyan reprezentatív nyereségnek, amely ésszerűen elvárható abban az esetben, ha nincs jelen tisztességtelen kereskedelmi behozatal. Legnagyobb annak a valószínűsége, hogy a vezetői stratégiával vagy döntésekkel - így esetleg a piaci részesedés növelését szolgáló rövid távra szóló árképzési döntésekkel - kapcsolatos indokokkal magyarázható, hogy ezek a vállalatok a szóban forgó évben miért csak alacsonyabb haszonkulcsot értek el, és miért ezeket a vállalatokat érte el elsőként a dömpingelt behozatal káros hatása.
(141)
A Bizottság nem fogadja el ezt az állítást. Miként az már ebben a szakaszban kifejtésre került, a Bizottság álláspontja szerint a teljes uniós gazdasági ágazat 2010. évben elért nyereségének átlaga megfelelőképpen tükrözi a rendes versenyfeltételek melletti nyereségátlagot. Ezt a következtetést nem cáfolja meg az a tény, hogy az uniós gazdasági ágazaton belül néhány szereplő olyan vezetői döntéseket hozott, amelyekből adódóan a haszonkulcs ezen ágazat többi szereplőjénél alacsonyabb, vagy magasabb értéket ért el. Valójában az ilyen jellegű különbségek a piacgazdaságokban működő vállalatok magatartásának lényegi sajátosságának számít.
(142)
Egyéb észrevétel hiányában a Bizottság megerősíti az ideiglenes rendelet (166)-(169) preambulumbekezdésében ismertetett módszertant.
2. Végleges intézkedések
(143)
A dömpinggel, a kárral, az okozati összefüggéssel és az uniós érdekkel kapcsolatban levont következtetéseket figyelembe véve, és az alaprendelet 9. cikkének (4) bekezdésével összhangban, az érintett termék behozatalára végleges dömpingellenes intézkedéseket kell bevezetni - az alacsonyabb vám szabályának megfelelően - a kárkülönbözetek szintjén. Ebben az esetben a vámtételt tehát a megállapított kárkülönbözetek szintjén határozzák meg.
(144)
Az ideiglenes nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos azt állította, hogy az ideiglenes ad valorem vámok nem voltak hatékonyak. Következésképpen azzal a kéréssel fordult a Bizottsághoz, hogy a végleges intézkedések minimális importár formájában kerüljenek bevezetésre. A panaszos azzal érvelt, hogy minimális importárak alkalmazásával javulna az intézkedések hatékonysága, különösen abban az esetben, ha két különböző importár kerülne bevezetésre: egy a bevonattal ellátott, egy pedig a bevonat nélküli szolárüvegre vonatkozóan. A panaszos az alábbi indokokra hivatkozott:
(145)
A panaszos először is azzal érvelt, hogy a vizsgálati időszakot követően az uniós piac számára az exportáló gyártók a bevonattal ellátott üveget ugyanazon az áron értékesítették, mint a bevonat nélküli szolárüveget a vizsgálati időszakban. Azt állította továbbá, hogy a bevonattal ellátott üveg előállítása nagyobb költségekkel jár, mint a bevonat nélküli üveg előállítása, és ezért azt általában a bevonat nélküli üveg áránál 20-25 %-kal magasabb áron értékesítik.
(146)
A panaszos második érve szerint a vizsgálati időszakot követően a bevonat nélküli szolárüveg felől a bevonattal ellátott szolárüveg felé mozdult el az uniós kereslet. A felhasználók a bevonat nélküli szolárüveg helyett egyre nagyobb arányban vásároltak bevonattal ellátott szolárüveget. Ennek következtében 2013. második felében a Kínából az Unióba irányuló behozatal szinte egészét a bevonattal ellátott szolárüveg tette ki, jóllehet ennek épp az ellenkezője volt tapasztalható a vizsgálati időszak alatt.
(147)
A dömpingellenes intézkedéseknek valóban több formája létezik. Az intézkedések formájának kiválasztásakor a Bizottságnak nagy mozgástere van, de a cél továbbra is a káros dömping hatásainak felszámolása.
(148)
A vizsgálat során megerősítést nyert, hogy - a két termék eltérő műszaki jellemzőiből adódóan - a költségek és az árak tekintetében egyaránt jelentős különbség mutatkozik meg a bevonattal ellátott, illetve a bevonat nélküli szolárüveg között. A bevonattal ellátott szolárüveg - amely az alkalmazott technológiától függően lehet egy oldalon vagy két oldalon bevont - a bevonat nélküli szolárüveghez képest valóban megnöveli az áteresztést, és további jellemzőkkel is rendelkezhet az öntisztulás, a szennyeződéstaszítás és a keménység tekintetében. A kiváló minőségű bevonat nélküli szolárüvegek napenergia-áteresztése akár a 92 %-ot is elérheti. A bevonat hozzávetőleg 3 %-kal csökkentheti (oldalanként) a visszatükröződést, és így a maximális áteresztés az egy oldalon bevont szolárüveg esetében akár a 95 %-ot, a két oldalon bevont szolárüveg esetében akár a 98 %-ot is elérheti.
(149)
A vizsgálati időszak alatt a Kínából származó és az Unióban értékesített szolárüvegimporton belül 81 %-ot tett ki a bevonat nélküli szolárüveg, és mindössze 19 %-ot a bevonattal ellátott szolárüveg. Megállapítást nyert, hogy a vizsgálati időszak alatt az árak és a költségek tekintetében egyaránt hozzávetőleg 30 %-os különbség volt tapasztalható a bevonat nélküli és a bevonattal ellátott szolárüveg között.
(150)
Mindazonáltal a Bizottság úgy véli, hogy a panaszos által benyújtott bizonyítékok nem voltak kellőképpen megalapozottak. Ezenkívül a Bizottság rendelkezésére nem áll elegendő bizonyíték, vagy bármilyen más forrásból származó adat, amely alapján arra vonatkozó következtetést vonhatna le, hogy az ideiglenes dömpingellenes intézkedések bevezetése óta a kereslet a bevonat nélküli termékek felől a bevonattal ellátott szolárüveg felé mozdult el, és hogy - különösen - a bevonattal ellátott üveg árai jelentősen csökkentek, mint ahogyan azt a panaszos állította.
(151)
A Bizottság ezért nem fogadja el ezt az állítást, és indokoltnak tartja, hogy minimális importárak helyett ad valorem vámok kerüljenek bevezetésre. Mindazonáltal, az előzőekben felsorakoztatott aggályok eloszlatása érdekében két külön integrált vámtarifakód (TARIC-kód) kerül kialakításra: egy a bevonattal ellátott szolárüvegre, egy másik pedig a bevonat nélküli szolárüvegre vonatkozóan. Ilyenformán a Bizottság szorosan nyomon tudja követni a piaci fejlődést, és kellő időben határozni tud arról, hogy szükségesek-e további intézkedések.
(152)
A Bizottság emlékeztet arra is, hogy a múltban adott körülmények fennállása esetén alkalmaztak minimális importárat, különösen az alábbi helyzetekben:
-
ha egy terméktípus exportára különlegesen magas, amiből adódóan e terméktípus esetében nem valósult meg dömping (10),
-
az uniós gyártók piaci erejéhez és piaci részesedéséhez fűződő megfontolások, amelyek az uniós érdekből adódóan szükségessé teszik annak biztosítását, hogy a behozatal ára ne legyen magasabb egy adott szintnél (11).
(153)
Emellett minimális importárat elsősorban homogén termékekre alkalmaztak, nem pedig az olyan, a jelenlegihez hasonló termékek esetében, amelyeknek számos terméktípusa létezik.
(154)
A Bizottság ezen okokból kifolyólag is azt álláspontot képviseli, hogy a minimális importárak alkalmazása a jelenlegi esetben nem megfelelő.
(155)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a panaszos ismét benyújtotta a minimális importárak alkalmazására irányuló kérését, és a fenti (152)-(156) preambulumbekezdés észrevételezéseként a következőket jegyezte meg.
(156)
Először is, a szóban forgó preambulumbekezdések állítólag nem foglalkoznak az intézkedési formáknak a dömping és a támogatás kárt okozó hatásának megszüntetésére vonatkozó hatékonyságával kapcsolatos megfontolásokkal, pedig ez olyan ésszerű ok, amely szintén a minimális importárak alkalmazása mellett szól.
(157)
Másodszor, a Bizottság állítólag nem fejtette ki, hogy ezek a megfontolások miért bírnak jelentőséggel a jelenlegi ügy szempontjából, és miért fontosabbak az uniós gazdasági ágazat érdekénél.
(158)
Harmadsorban azzal érvelt, hogy az érintett termék kellően homogén a minimális importárak gyakorlati adminisztrációjához, hiszen a két fő terméktípust nyilvánvaló egyedi jellemzők különböztetik meg egymástól, ami lehetővé teszi az árak közötti megfelelő különbségtételt, a könnyen elvégezhető adminisztrációt és nyomon követést, különösen, mivel jelenleg a bevonattal ellátott szolárüveg teszi ki szinte a teljes importot.
(159)
Ami az első állítást illeti, úgy tűnik, hogy a kereslet valóban elmozdulhatott a bevonat nélküli szolárüvegek felől a bevonattal ellátott szolárüvegek felé. Minthogy azonban nem nyújtottak be további bizonyítékokat, a Bizottság nem vonhatja le a következtetést, mely szerint - különösen - a bevonattal ellátott szolárüveg árai jelentősen csökkentek. Következésképpen nincs ok változtatni a korábbiakban levont következtetésen, mely szerint az ad valorem vámok alkalmazása megfelelőbb megoldást jelent a dömping és a támogatás kártokozó hatásának megszüntetése szempontjából.
(160)
Ami a második észrevételt illeti, a szóban forgó preambulumbekezdések azt voltak hivatottak szemléltetni, hogy a Bizottság meglátása szerint ebben az esetben nem indokolt minimális importárat alkalmazni, hacsak nem támasztják alá további bizonyítékokkal a panaszos által megfogalmazott állításokat. Minthogy erre nem került sor, a Bizottság nem tartja szükségesnek, hogy tovább elemezze, hogy milyen előnnyel járna az uniós iparág érdeke szempontjából a lehetséges minimális importár.
(161)
Ami a harmadik észrevételt illeti, a panaszos nem kérdőjelezte meg a Bizottság által a vizsgálat során meghatározott különböző terméktípusokat, és nem bizonyította, hogy ne lenne eltérés az árak tekintetében. Az exportáló gyártók kötelezettségvállalásra vonatkozóan tett ajánlata, amely különböző minimális importárak alkalmazását javasolta, szintén azt jelzi, hogy ezek ténylegesen létező eltérések. Ezért ezt az állítást elutasítják. Mindenesetre, még ha a Bizottság el is fogadná, hogy az érintett termék sokkal inkább tekinthető homogénnek, akkor is irrelevánsnak tartja e kérdést, hiszen a minimális importár alkalmazására irányuló kérést már az előzőekben ismertetett két indok alapján is elutasította. Emlékeztetni kell továbbá arra, hogy a Bizottság kizárólag kivételes esetben veheti figyelembe a vizsgálati időszakot követő időszakra vonatkozó információkat (lásd az alaprendelet 6. cikkének (1) bekezdését). A panaszosok nem bizonyították, hogy ilyen kivételes helyzetről lenne szó, és hogy a további lehetséges megoldások - mint például további TARIC-kód kialakításával történő nyomon követés - ne lennének elégségesek.
(162)
Következésképpen a Bizottság ezeket az állításokat elutasítja.
(163)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően több napelemmodul-gyártó is a minimális importár alkalmazását kérte. Fő aggályaik a következők voltak:
-
a vizsgálati időszakot követően a szolárüveg gyártási kapacitása nagymértékben visszaesett, és számos uniós gyártó végérvényesen kiszorult a piacról. A piacon mindössze három uniós gyártó maradt, amelyek immár az európai keresletnek legfeljebb 50 %-át képesek kielégíteni. Ebből adódóan a napelemmodul-gyártók szükségképpen Kínából származó készletekkel fedezik szükségleteiket. Az egyik felhasználó azt állította, hogy a beszerzés tekintetében kénytelen lenne arra az egy vagy két uniós gyártóra hagyatkozni, amelyek teljesíteni tudnák a követelményként meghatározott műszaki termékelőírásokat.
-
A - jelenlegi tervek szerinti - vámok jelentősen megnövelnék a napelemmodulok termékköltségeit (wattonként mintegy 3 centtel, amely állítólag a fotovoltaikus panelek esetében megállapított minimális importár 5 %-ának felel meg).
-
A minimális importárat oly módon kell kialakítani, hogy az ne okozzon költségnövekedést az uniós napelemmodulok számára.
(164)
Az első érvet illetően a Bizottságnak nincs indoka feltételezni, hogy azok az uniós gyártók, amelyek visszafogták termelésüket vagy ideiglenesen felhagytak a gyártással, ne indítanák meg újra teljes kapacitással a termelést, ha ismét tisztességes árak alkalmazására kerülne sor az importok kapcsán. Miként az a (106)-(112) preambulumbekezdésben is szerepel, az uniós gazdasági ágazat elegendő kapacitással rendelkezik ahhoz, hogy a teljes uniós felhasználást lefedje. Ebből következően ezt az állítást elutasították. A Bizottság annak az egy felhasználónak az állítását szintén elutasítja, aki szerint a beszerzés tekintetében kénytelen lenne egy vagy két uniós gyártóra hagyatkozni. A kínai exportáló gyártók tulajdonképpen a továbbiakban is folytathatják az uniós piacra történő beszállítást. A dömpingellenes intézkedéseknek - függetlenül attól, hogy milyen formában kerülnek bevezetésre - azt kell biztosítaniuk, hogy az import tisztességes áron történjen, és nem az a céljuk, hogy teljes mértékben felszámolják a Kínából érkező importálást.
(165)
Ami a második érvet illeti, állításukat a felhasználók egyáltalán nem támasztották alá bizonyítékokkal. A Bizottság ugyanakkor az ideiglenes rendelet (157) preambulumbekezdésében azt állapította meg, hogy az intézkedések hatása nem érné el a vizsgálat során együttműködő napelemmodul-gyártók összköltsége tekintetében az 1 %-ot. Ezt az állítást ezért elutasítják.
(166)
Következésképpen szükségtelen állást foglalni a napelemmodul-gyártók által felvetett harmadik ponttal kapcsolatban.
(167)
A dömpingellenes vizsgálattal párhuzamosan szubvencióellenes vizsgálatra is sor került. Tekintettel az alacsonyabb vám elvének alkalmazására és arra, hogy a végleges támogatáskülönbözetek alacsonyabbak a kár megszüntetéséhez szükséges szintnél, a Bizottságnak a megállapított végleges támogatáskülönbözetek mértékével megegyező végleges kiegyenlítő vámot, majd ezt követően végleges dömpingellenes vámot kell kivetnie, legfeljebb a vonatkozó kár megszüntetéséhez szükséges szint mértékében. A fentiek alapján az említett vámok az alábbi tételek szerint kerülnek megállapításra:
Vállalat
Támogatáskülönbözet
Dömpingkülönbözet
A kár megszüntetéséhez szükséges szint
Kiegyenlítő vám
Dömpingellenes vám
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
3,2 %
83,1 %
39,3 %
3,2 %
36,1 %
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
17,1 %
78,4 %
26,2 %
17,1 %
9,1 %
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
12,8 %
90,1 %
42,1 %
12,8 %
29,3 %
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
16,7 %
41,6 %
17,1 %
16,7 %
0,4 %
Egyéb együttműködő vállalatok
12,4 %
84,7 %
36,5 %
12,4 %
24,1 %
Minden más vállalat
17,1 %
90,1 %
42,1 %
17,1 %
25,0 %
(168)
Az e rendeletben meghatározott, egyes vállalatokra alkalmazandó egyedi dömpingellenes vámokat a jelenlegi vizsgálat eredményei alapján állapították meg. Ennek megfelelően a vámok az e vizsgálat során az e vállalatok tekintetében feltárt helyzetet tükrözik. Ezek a vámtételek (ellentétben a „minden más vállalatra” alkalmazandó országos vámmal) ennélfogva kizárólag az érintett termék érintett országból származó, és a vállalatok - ily módon az említett konkrét jogalanyok - által gyártott termékek behozatalára alkalmazandók. Azok az importált érintett termékek, melyeket az e rendelet rendelkező részében külön nem említett egyéb vállalatok gyártanak - ideértve a külön említett vállalatokkal kapcsolatban álló jogalanyokat is - nem részesülnek e vámok előnyeiből, ezekre a „minden más vállalatra” alkalmazandó vám vonatkozik. Az exportáló gyártók magas (80 % feletti, lásd az ideiglenes rendelet (15) preambulumbekezdését) együttműködési szintjéből adódóan e vámtétel alapját a mintába felvett exportáló gyártók esetében megállapított legmagasabb egyéni kárkülönbözet képezte. Az „egyéb együttműködő vállalatokra” alkalmazandó vámtétel a mintába felvett exportőrök súlyozott átlagán alapul és valamennyi, a mintában nem szereplő együttműködő vállalatra alkalmazandó (kivéve a Henan Yuhua vállalatot, amelynek esetében az egyéni vizsgálat iránti kérelmét követően egyéni vámot állapítottak meg, lásd az ideiglenes rendelet (48) preambulumbekezdését).
(169)
A vállalatspecifikus egyedi dömpingellenes vámok alkalmazására irányuló bármely kérelmet (például a jogalany nevében bekövetkezett változást követően, illetve új gyártási vagy értékesítési egységek létrehozását követően benyújtott kérelmeket) a Bizottsághoz (12) kell intézni, mellékelve minden vonatkozó információt, különös tekintettel a vállalatnak a gyártáshoz, belföldi és exportértékesítésekhez kapcsolódó olyan tevékenységeiben bekövetkezett változásokra, amelyek például névváltozással vagy a gyártási és értékesítési egységekben bekövetkezett változással függenek össze. Szükség esetén a rendelet az egyedi vámtételekben részesülő vállalkozások listájának aktualizálásával megfelelően módosítható.
3. Kötelezettségvállalások
(170)
A végleges nyilvánosságra hozatalt követően a mintába felvett három exportáló gyártó, illetve a Henan Yuhua vállalat az alaprendelet 8. cikke (1) bekezdése alapján árra vonatkozó kötelezettségvállalást ajánlott fel. Ennek keretében azt javasolták, hogy a terméktípusok csoportjai szerint különböző minimális importárak kerüljenek alkalmazásra.
(171)
A Bizottság megjegyzi, hogy minden vállalat olyan minimális importárakra tett javaslatot, amelyek alacsonyabbak a vizsgálat során általa megállapított kárt nem okozó áraknál. A Bizottság ezért úgy ítéli meg, hogy ezek az árak nem az alaprendelet 8. cikke (1) bekezdésének megfelelően a kár megszüntetéséhez szükséges szinten kerültek megállapításra.
(172)
Még abban az esetben is, ha az árak a kár megszüntetéséhez szükséges szinten kerültek volna megállapításra, a mintába felvett vállalatok javaslatában az szerepelt, hogy csak a bevont szolárüveg árait igazítanák ki negyedévenként a napelemmodulok piacán bekövetkezett árváltozások alapján. A Bizottság az alábbi indokok miatt nem fogadhatja el ezt az indexálási módszert.
(173)
Először is, valamennyi terméktípus árának az esetében el kellene rendszeres időközönként végezni a kiigazítást, mert máskülönben rövid időn belül egy mesterségesen előidézett szakadék húzódna a bevont és a bevonattal nem rendelkező szolárüveg árai között. Másodszor, a Bizottság nem tartja indokoltnak, hogy a végfelhasználói árak (vagyis a napelemmodulárak) alapján kerüljenek kiigazításra a szolárüvegárak. Ez ugyanis indokolatlanul csökkentené a szolárüveg-iparág haszonkulcsát, például abban az esetben, ha a napelemmodulok egyéb összetevőinek árzuhanása miatt csökkennének a napelemmodulok árai.
(174)
A Bizottság általánosságban azt tartja megfelelő megoldásnak, ha a minimális importárakat a nyersanyagárakkal indexálják. Ebben a konkrét esetben azonban nem találtak olyan nyersanyagot, amely a gyártási összköltségen belül jelentős arányt képviselne.
(175)
A Bizottság azt is megállapította, hogy a vizsgálati időszak alatt Kínában és Törökországban jelentős ingadozást mutatott a szolárüveg ára.
(176)
Ráadásul komoly a kockázata annak, hogy keresztkompenzációra kerül sor, mivel az érintett vállalatok közül néhány ugyanazon vevőknek az érintett termék mellett más termékeket is értékesít. Végezetül pedig úgy tűnik, hogy a mintába felvett vállalatok által javasolt minimális importárak nem fedik le az érintett exportáló gyártók által előállított összes terméktípust. Ezen tényezőkből adódóan a kötelezettségvállalások hatékony végrehajtása kivitelezhetetlen lenne, nyomon követésük pedig nehézségekbe ütközne.
(177)
A fenti indokok alapján a Bizottság elutasítja a felajánlott kötelezettségvállalásokat.
4. Az ideiglenes vám végleges beszedése
(178)
Tekintettel a megállapított dömpingkülönbözetekre, és figyelembe véve az uniós gazdasági ágazatnak okozott kár mértékét, az ideiglenes rendelettel kivetett ideiglenes dömpingellenes vámok formájában biztosított összegeket véglegesen be kell szedni. A dömpingellenes vámok és a kiegyenlítő vámok együttes végleges mértékén felül biztosított összegeket el kell engedni.
5. Az intézkedések alkalmazhatósága
(179)
Amennyiben a végleges intézkedések bevezetését követően a piaci viszonyok jelentősen megváltoznak, a Bizottság - saját kezdeményezésére - felülvizsgálhatja az intézkedések formáját, hogy felmérje, az intézkedések elérték-e a kívánt eredményeket a károkozás megszüntetését illetően, és hogy indokolt-e az intézkedések formájának megváltoztatása.
(180)
Az intézkedések bármely lehetséges átvállalása elleni legmegfelelőbb védekezés céljából, a Bizottságnak szándékában áll az alaprendelet 12. cikkének (1) bekezdése alapján haladéktalanul felülvizsgálatot indítani, és az alaprendelet 14. cikke (5) bekezdésének megfelelően nyilvántartásba vetetheti a behozatalokat amennyiben ilyen viselkedésre vonatkozó bizonyíték áll rendelkezésére. Az alaprendelet 12. cikke (3) bekezdése alapján a kivetett vám összege akár az eredetileg kivetett vám összegének kétszeresére is növelhető.
(181)
A Bizottság többek között a nemzeti vámhatóságok által a behozatal felügyeletére vonatkozóan szolgáltatott információkra, illetve a tagállamoktól az alaprendelet 14. cikkének (6) bekezdése alapján származó információkra fog támaszkodni.
(182)
Az alaprendelet 15. cikke (1) bekezdésével létrehozott bizottság nem nyilvánított véleményt,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
(1) Végleges dömpingellenes vámot vetnek ki a Kínai Népköztársaságból származó és jelenleg az ex 7007 19 80 KN-kód alá besorolt 300 ppm-nél alacsonyabb vastartalmú, (a 300-2 500 nm közötti tartományban, AM1,5 sugárzás mellett mérve) 88 %-nál magasabb napenergia-áteresztésű, (EN 12150 szabvány szerint mérve) 250 °C-ig hőálló, (EN 12150 szabvány szerint mérve) Δ 150 K hőlökés-állóságú, és (EN 1288-3 szabvány szerint mérve) 90 N/mm2 vagy ennél nagyobb mechanikai szilárdságú edzett nátronmész síküveget tartalmazó szolárüveg behozatalára. Az (egy oldalon vagy mindkét oldalon) bevont szolárüveg a 7007198019 TARIC-kód alá, a bevonat nélküli szolárüveg a 7007198011 TARIC-kód alá sorolandó be.
(2) Az (1) bekezdésben meghatározott és a táblázatban szereplő vállalatok által gyártott termékek vámfizetés előtti, nettó, uniós határparitáson számított árára alkalmazandó végleges dömpingellenes vámtételek a következők:
Vállalat
Dömpingellenes vám
TARIC-kiegészítő kód
Xinyi PV Products (Anhui) Holdings Ltd
36,1 %
B943
Zhejiang Hehe Photovoltaic Glass Technology Co., Ltd
9,1 %
B944
Zhejiang Jiafu Glass Co., Ltd; Flat Solar Glass Group Co., Ltd; Shanghai Flat Glass Co., Ltd
29,3 %
B945
Henan Yuhua New Material Co., Ltd
0,4 %
B946
Az I. mellékletben felsorolt egyéb együttműködő vállalatok
24,1 %
Minden más vállalat
25,0 %
B999
(3) A (2) bekezdésben felsorolt vállalatok esetében meghatározott egyedi dömpingellenes vámtételek alkalmazásának feltétele, hogy a tagállamok vámhatóságainak olyan érvényes kereskedelmi számlát mutassanak be, amely megfelel a II. mellékletben meghatározott követelményeknek. Ha ilyen számlát nem mutatnak be, a „minden más vállalatra” alkalmazandó vámot kell alkalmazni.
(4) Eltérő rendelkezés hiányában a vámokra vonatkozó hatályos rendelkezések alkalmazandók.
2. cikk
Az 1205/2013/EU bizottsági rendelet (13) alapján ideiglenes dömpingellenes vám formájában biztosított összegeket véglegesen beszedik. Az 1. cikk (2) bekezdésben szereplő dömpingellenes vámok és a 471/2014/EU bizottsági végrehajtási rendelettel (14) elfogadott kiegyenlítő vámok együttes mértékén felül biztosított összegeket elengedik.
3. cikk
Amennyiben a Kínai Népköztársaság bármely új exportáló gyártója kielégítő bizonyítékot szolgáltat a Bizottságnak arra vonatkozóan, hogy:
-
nem exportálta az Unióba az 1. cikk (1) bekezdésében meghatározott terméket a vizsgálati időszak alatt (2012. január 1-jétől2012. december 31-ig),
-
nem áll kapcsolatban a Kínai Népköztársaság azon exportőreivel vagy gyártóival, amelyekre az e rendelettel életbe léptetett intézkedések alkalmazandók,
-
az érintett terméket az Unióba ténylegesen az intézkedések alapjául szolgáló vizsgálati időszak után exportálta, vagy visszavonhatatlan szerződéses kötelezettséget vállalt jelentős mennyiség Unióba történő exportjára,
az 1. cikk (2) bekezdése módosítható úgy, hogy az új exportáló gyártót felveszik a mintában nem szereplő együttműködő vállalatok közé, amely exportáló gyártóra így a 24,1 %-os súlyozott átlagos vám alkalmazandó.
4. cikk
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő napon lép hatályba.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2014. május 13-án.