NAŘÍZENÍ KOMISE (EU) č. 715/2013
ze dne 25. července 2013,
kterým se stanoví kritéria vymezující, kdy měděný šrot přestává být odpadem ve smyslu směrnice Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES
EVROPSKÁ KOMISE,
s ohledem na Smlouvu o fungování Evropské unie,
s ohledem na směrnici Evropského parlamentu a Rady 2008/98/ES ze dne 19. listopadu 2008 o odpadech a o zrušení některých směrnic (1), a zejména na čl. 6 odst. 2 uvedené směrnice,
vzhledem k těmto důvodům:
(1)
Z vyhodnocení některých toků odpadu vyplývá, že pro recyklační trhy s měděným šrotem by bylo přínosem, kdyby byla vypracována zvláštní kritéria stanovující, kdy měděný šrot získaný z odpadu přestává být odpadem. Tato kritéria by měla zajistit vysokou úroveň ochrany životního prostředí. Neměla by mít vliv na klasifikaci využitelného měděného šrotu jako odpadu platnou ve třetích zemích.
(2)
Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise existuje trh a poptávka po měděném šrotu, který lze použít jako surovinu pro výrobu neželezných kovů. Měděný šrot by proto měl být dostatečně čistý a měl by splňovat příslušné normy nebo specifikace vyžadované hutnictvím neželezných kovů.
(3)
Kritéria stanovující, kdy měděný šrot přestává být odpadem, by měla zajistit, aby měděný šrot získaný procesem využití odpadů splňoval technické požadavky pro hutnictví neželezných kovů, byl v souladu s platnými právními předpisy a normami pro výrobky a neměl celkově nepříznivé dopady na životní prostředí nebo lidské zdraví. Podle zpráv Společného výzkumného střediska Evropské komise navržená kritéria týkající se odpadů používaných jako vstupní materiál pro proces využití, postupů a technik zpracování, jakož i měděného šrotu získaného procesem využití odpadů tyto cíle splňují, protože by měla vést k produkci měděného šrotu bez nebezpečných vlastností a dostatečně prostého složek jiných než měď a nekovových příměsí.
(4)
Za účelem zajištění souladu s těmito kritérii je vhodné stanovit, aby byly vydány informace o měděném šrotu, který přestal být odpadem, a aby byl zaveden systém řízení.
(5)
Budou-li na základě sledování vývoje situace na trhu s měděným šrotem zaznamenány nepříznivé účinky na recyklační trhy s měděným šrotem, zejména pokud jde o dostupnost tohoto šrotu a přístup k němu, může dojít k tomu, že bude nutno tato kritéria přezkoumat.
(6)
S ohledem na to, aby se provozovatelé mohli přizpůsobit těmto kritériím, která stanoví, kdy měděný šrot přestává být odpadem, je vhodné stanovit, aby se toto nařízení použilo až po uplynutí přiměřeně dlouhého období.
(7)
Výbor zřízený podle článku 39 směrnice 2008/98/ES nevydal k opatřením stanoveným tímto nařízením žádné stanovisko, a Komise proto předložila Radě návrh opatření, která mají být přijata, a předala jej Evropskému parlamentu. Rada během dvouměsíční lhůty stanovené článkem 5a rozhodnutí Rady 1999/468/ES ze dne 28. června 1999 o postupech pro výkon prováděcích pravomocí svěřených Komisi (2) nerozhodla, a Komise proto návrh bez prodlení předložila Evropskému parlamentu. Evropský parlament proti opatření nevznesl během čtyř měsíců od výše uvedeného předání námitku,
PŘIJALA TOTO NAŘÍZENÍ:
Článek 1
Předmět
Toto nařízení stanoví kritéria určující, kdy měděný šrot přestává být odpadem.
Článek 2
Definice
Pro účely tohoto nařízení se použijí definice stanovené směrnicí 2008/98/ES.
Kromě toho se použijí tyto definice:
1)
„měděným šrotem“ se rozumí kovový šrot obsahující převážně měď a slitiny mědi;
2)
„držitelem“ se rozumí fyzická nebo právnická osoba, která je vlastníkem měděného šrotu;
3)
„výrobcem“ se rozumí držitel, který jako první předává měděný šrot jinému držiteli ve stavu, kdy tento měděný šrot přestal být odpadem;
4)
„dovozcem“ se rozumí jakákoliv fyzická či právnická osoba usazená v Unii, která dováží na celní území Unie měděný šrot, který přestal být odpadem;
5)
„kvalifikovanými zaměstnanci“ se rozumí zaměstnanci, kteří jsou na základě svých zkušeností či odborné přípravy kvalifikováni k monitorování a posuzování vlastností měděného šrotu;
6)
„vizuální prohlídkou“ se rozumí prohlídka všech částí dodávky měděného šrotu lidskými smysly nebo za použití jakéhokoli nespecializovaného vybavení;
7)
„dodávkou“ se rozumí určité množství měděného šrotu určeného k přepravě od původce k dalšímu držiteli, které může být uloženo v jedné nebo více přepravních jednotkách, například v kontejnerech.
Článek 3
Kritéria pro měděný šrot
Měděný šrot přestává být odpadem, jsou-li při jeho přepravě od výrobce k dalšímu držiteli splněny všechny tyto podmínky:
1)
měděný šrot získaný procesem využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 1 přílohy I;
2)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití splňuje kritéria uvedená v oddílu 2 přílohy I;
3)
odpad používaný jako vstupní materiál pro proces využití byl zpracován v souladu s kritérii, která jsou uvedena v oddílu 3 přílohy I;
4)
výrobce vyhověl požadavkům uvedeným v článcích 4 a 5.
Článek 4
Prohlášení o shodě
1. Výrobce nebo dovozce vydají ke každé dodávce měděného šrotu prohlášení o shodě podle vzoru uvedeného v příloze II.
2. Výrobce nebo dovozce předají toto prohlášení o shodě dalšímu držiteli dodávky měděného šrotu. Ponechají si kopii tohoto prohlášení o shodě nejméně jeden rok od data jeho vystavení a na požádání ji předloží příslušným orgánům.
3. Prohlášení o shodě může být v elektronické podobě.
Článek 5
Systém řízení
1. Výrobce zavede vhodný systém řízení umožňující prokázání shody s kritérii, na něž se odkazuje v článku 3.
2. Systém řízení zahrnuje řadu dokumentovaných postupů, které se týkají všech těchto aspektů:
a)
monitorování kvality měděného šrotu získaného procesem využití podle ustanovení oddílu 1 přílohy I (včetně odběru a rozboru vzorků);
b)
účinnosti monitorování záření podle oddílu 1.5 přílohy I;
c)
vstupní kontroly odpadu používaného jako vstupní materiál pro proces využití podle oddílu 2 přílohy I;
d)
monitorování postupů a technik zpracování popsaných v oddíle 3.3 přílohy I;
e)
zpětné vazby od zákazníků, pokud jde o dodržení požadavků na kvalitu měděného šrotu;
f)
vedení záznamů o výsledcích monitorování prováděného podle písmen a) až d);
g)
přezkumu a zlepšování systému řízení;
h)
odborné přípravy zaměstnanců.
3. Systém řízení předepisuje pro každé z kritérií zvláštní monitorovací požadavky, které jsou uvedeny v příloze I.
4. Pokud některý z postupů zpracování uvedených v oddíle 3.3 přílohy I provádí předchozí držitel, zajistí výrobce, aby dodavatel zavedl systém řízení, který je v souladu s požadavky tohoto článku.
5. Subjekt posuzování shody ve smyslu nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 765/2008 (3), který získal akreditaci v souladu s uvedeným nařízením, nebo environmentální ověřovatel ve smyslu čl. 2 odst. 20 písm. b) nařízení Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1221/2009 (4), který je akreditovaný nebo licencovaný v souladu s tímto nařízením, ověří, že systém řízení je ve shodě s požadavky tohoto článku. Toto ověření se provádí vždy jednou za tři roky.
Za ověřovatele s dostatečnou specifickou zkušeností pro výkon ověřování uvedeného v tomto nařízení se považují pouze ověřovatelé s tímto rozsahem akreditace nebo licence podle kódů NACE daných nařízením Evropského parlamentu a Rady (ES) č. 1893/2006 (5):
a)
* kód NACE 38 (Shromažďování, zpracování a likvidace odpadu; zpracování odpadu k dalšímu využití) nebo
b)
* kód NACE 24 (Výroba základních kovů), zejména pak kód 24.44 (Výroba mědi).
6. Dovozce od svých dodavatelů požaduje, aby zavedli systém řízení, který splňuje požadavky odstavců 1, 2 a 3 a který ověří nezávislý externí ověřovatel.
Systém řízení u dodavatele musí být certifikován subjektem posuzování shody, který je akreditován jedním z těchto způsobů:
a)
akreditačním subjektem, který pro výkon této činnosti úspěšně prošel vzájemným hodnocením provedeným orgánem uznaným podle článku 14 nařízení (ES) č. 765/2008;
b)
environmentálním ověřovatelem, který získal akreditaci nebo licenci od akreditačního nebo licenčního orgánu v souladu s nařízením (ES) č. 1221/2009, který také podléhá vzájemnému hodnocení podle článku 31 uvedeného nařízení.
Ověřovatelé, kteří chtějí působit ve třetích zemích, musí získat zvláštní akreditaci nebo licenci, a to v souladu se specifikacemi stanovenými v nařízení (ES) č. 765/2008 nebo nařízení (ES) č. 1221/2009, a zároveň v rozhodnutí Komise 2011/832/EU (6).
7. Výrobce svůj systém řízení na požádání zpřístupní příslušným orgánům.
Článek 6
Vstup v platnost
Toto nařízení vstupuje v platnost dvacátým dnem po vyhlášení v Úředním věstníku Evropské unie.
Použije se ode dne 1. ledna 2014.
Toto nařízení je závazné v celém rozsahu a přímo použitelné ve všech členských státech.
V Bruselu dne 25. července 2013.
A BIZOTTSÁG 715/2013/EU RENDELETE
(2013. július 25.)
a réztörmeléknek a 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelv szerinti hulladék jellegének megszűnését meghatározó kritériumok megállapításáról
AZ EURÓPAI BIZOTTSÁG,
tekintettel az Európai Unió működéséről szóló szerződésre,
tekintettel a hulladékokról és egyes irányelvek hatályon kívül helyezéséről szóló, 2008. november 19-i 2008/98/EK európai parlamenti és tanácsi irányelvre (1) és különösen annak 6. cikke (2) bekezdésére,
mivel:
(1)
Számos hulladékáram értékelése arra utal, hogy a réztörmelék-újrafeldolgozási piacoknak javára válna, ha egyedi kritériumok szolgálnának annak meghatározására, hogy a hulladékból nyert réztörmelék mikor nem minősül már hulladéknak. Ezeknek a kritériumoknak magas szintű környezetvédelmet kell biztosítaniuk. E kritériumok nem befolyásolhatják a hasznosított réztörmeléknek harmadik országok általi hulladékká minősítését.
(2)
Az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontjának jelentései kimutatták, hogy piac és kereslet van a réztörmeléknek a nemvasfémgyártó ipar alapanyagaként való felhasználása iránt. Ezért a réztörmeléknek kellő tisztaságúnak kell lennie, és eleget kell tennie a nemvasfémgyártó iparban követendő szabványoknak, illetve előírásoknak.
(3)
A réztörmelék hulladék jellegének megszűnését meghatározó kritériumoknak biztosítaniuk kell, hogy a hasznosítási műveletből származó réztörmelék eleget tegyen a nemvasfémgyártó ipar műszaki elvárásainak, megfeleljen a termékekre irányadó meglévő jogszabályoknak és szabványoknak, és összességében sem a környezetre, sem az emberi egészségre ne legyen kedvezőtlen hatással. Az Európai Bizottság Közös Kutatóközpontjának jelentései kimutatták, hogy a hasznosítási művelet alapanyagául szolgáló hulladékra, a hulladékkezelési eljárásokra és módszerekre, valamint a hasznosítási műveletből származó réztörmelékre vonatkozó javasolt kritériumok alkalmasak e célkitűzések elérésére, mivel veszélyes tulajdonságoktól mentes, a réztől különböző fémekben és nemfémes összetevőkben kellően szegény réztörmelék előállításához vezetnek.
(4)
A kritériumoknak való megfelelés biztosítása érdekében indokolt rendelkezni a hulladéknak már nem minősülő réztörmelékre vonatkozó tájékoztatási kötelezettségről, valamint arról, hogy az érintett gazdasági szereplők megfelelő irányítási rendszert kötelesek bevezetni.
(5)
A kritériumok felülvizsgálata szükségessé válhat, ha a réztörmeléket érintő piaci feltételek alakulásának nyomon követése alapján kedvezőtlen hatások jelentkeznek a réztörmelék újrafeldolgozásának piacain, különös tekintettel a réztörmelék rendelkezésre állására és hozzáférhetőségére.
(6)
Annak érdekében, hogy a piaci szereplők alkalmazkodhassanak a réztörmelék hulladék jellegének megszűnését meghatározó kritériumokhoz, indokolt e rendelet alkalmazásának kezdetéig ésszerű időt hagyni.
(7)
Az ebben a rendeletben előírt intézkedésekről a 2008/98/EK irányelv 39. cikkével létrehozott bizottság nem nyilvánított véleményt, ezért a Bizottság javaslatot terjesztett a Tanács elé a meghozandó intézkedésekről, és ezt a javaslatát továbbította az Európai Parlamentnek. A Tanács nem határozott a Bizottságra ruházott végrehajtási hatáskörök gyakorlására vonatkozó eljárások megállapításáról szóló, 1999. június 28-i 1999/468/EK tanácsi határozat (2) 5a. cikkében megállapított két hónapos határidőn belül, ezért a Bizottság a javaslatot haladéktalanul benyújtotta az Európai Parlamentnek. Az Európai Parlament a fenti továbbítástól számított négy hónapon belül nem emelt kifogást az intézkedések ellen,
ELFOGADTA EZT A RENDELETET:
1. cikk
Tárgy
Ez a rendelet megállapítja azon kritériumokat, amelyek meghatározzák, hogy a réztörmelék mikor nem minősül már hulladéknak.
2. cikk
Fogalommeghatározások
E rendelet alkalmazásában a 2008/98/EK irányelvben foglalt fogalommeghatározások irányadók.
E rendelet alkalmazásában továbbá:
1. „réztörmelék”: túlnyomórészt rézből és rézötvözetekből álló fémtörmelék;
2. „birtokos”: az a természetes vagy jogi személy, aki vagy amely a réztörmeléknek a birtokában van;
3. „gyártó”: az a birtokos, aki a hulladéknak már nem minősülő réztörmeléket először adja át másik birtokosnak;
4. „importáló”: minden olyan, az Európai Unióban letelepedett természetes vagy jogi személy, aki vagy amely hulladéknak már nem minősülő réztörmeléket hoz be az Unió vámterületére;
5. „képzett személyzet”: tapasztalatánál vagy képzettségénél fogva a réztörmelék jellemzőinek ellenőrzésére és értékelésére képes személyzet;
6. „megtekintéssel való vizsgálat”: a réztörmeléknek a szállítmány valamennyi részére kiterjedő vizsgálata emberi érzékszervek vagy nem különleges mérőműszerek segítségével;
7. „szállítmány”: azon réztörmelékek összessége, amelyeket egy adott gyártótól egy másik birtokoshoz kívánnak elszállítani, és amely egy vagy több szállítóegységben - például konténerben - található.
3. cikk
A réztörmelékre irányadó kritériumok
A réztörmelék abban az esetben nem minősül már hulladéknak, ha akkor, amikor a gyártó egy másik birtokosnak átadja, a következő feltételek mindegyike teljesül:
1.
a hasznosítási műveletből származó réztörmelék megfelel az I. melléklet 1. szakaszában foglalt kritériumoknak;
2.
a hasznosítási művelet alapanyagául szolgáló hulladék megfelel az I. melléklet 2. szakaszában foglalt kritériumoknak;
3.
a hasznosítási művelet alapanyagául szolgáló hulladék az I. melléklet 3. szakaszában foglalt kritériumoknak megfelelő kezelésen esett át;
4.
a gyártó eleget tett a 4. és az 5. cikkben foglalt előírásoknak.
4. cikk
Megfelelőségi nyilatkozat
(1) A gyártónak vagy az importálónak minden réztörmelék-szállítmányról a II. mellékletben foglalt mintának megfelelő megfelelőségi nyilatkozatot kell kiadnia.
(2) A gyártónak vagy az importálónak a megfelelőségi nyilatkozatot el kell juttatnia a réztörmelék-szállítmány következő birtokosához. A gyártónak vagy az importálónak a megfelelőségi nyilatkozat kiadásától számítva legalább egy évig meg kell őriznie annak másolatát, és azt kérésre a hatáskörrel rendelkező hatóságok rendelkezésére kell bocsátania.
(3) A megfelelőségi nyilatkozat elektronikus formában is kiállítható.
5. cikk
Irányítási rendszer
(1) A gyártónak a 3. cikkben említett kritériumoknak való megfelelés igazolására alkalmas irányítási rendszert kell bevezetnie.
(2) Az irányítási rendszernek dokumentált eljárásokat kell tartalmaznia az alábbi szempontok mindegyike vonatkozásában:
a)
a hasznosítási műveletből származó réztörmelék minőségének az I. melléklet 1. szakasza szerinti ellenőrzése (beleértve a mintavételt és az elemzést is);
b)
az I. melléklet 1.5. pontja szerinti sugárzás-ellenőrzés eredményessége;
c)
a hasznosítási művelet alapanyagául szolgáló hulladék átvételi ellenőrzése az I. melléklet 2. szakasza szerint;
d)
az I. melléklet 3.3. pontjában foglalt kezelési folyamatok és technikák ellenőrzése;
e)
a réztörmelék minőségének megfelelőségével kapcsolatos visszajelzések a vevőktől;
f)
az a)-d) pont szerinti ellenőrzés eredményeinek nyilvántartása;
g)
az irányítási rendszer felülvizsgálata és továbbfejlesztése;
h)
a személyzet képzése.
(3) Az irányítási rendszernek ezenkívül elő kell írnia az I. mellékletben kritériumonként leírt sajátos ellenőrzési követelmények teljesítését.
(4) Abban az esetben, ha az I. melléklet 3.3. pontjában említett kezelések bármelyikét egy korábbi birtokos hajtja végre, a gyártónak biztosítania kell, hogy a beszállító e rendelet előírásainak megfelelő irányítási rendszert alkalmazzon.
(5) Az irányítási rendszernek e cikk előírásaival való összhangját egy, a 765/2008/EK európai parlamenti és tanácsi rendeletben (3) foglalt fogalommeghatározás szerinti és a rendelettel összhangban akkreditálást nyert megfelelőségértékelő szervezetnek vagy az 1221/2009/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (4) 2. cikkének 20. b) pontjában foglalt fogalommeghatározás szerinti környezetvédelmi hitelesítőnek hitelesítenie kell. A hitelesítést háromévente kell elvégezni.
Egy hitelesítő szakirányú tapasztalata kizárólag akkor minősül elegendőnek az e rendelet szerinti hitelesítés elvégzéséhez, ha akkreditálása vagy engedélye kiterjed az alábbi - az 1893/2006/EK európai parlamenti és tanácsi rendelet (5) szerinti NACE-kódokkal meghatározott - tevékenységi területekre:
a)
* 38-as NACE-kód (hulladékgyűjtés, hulladékkezelés, -ártalmatlanítás, hulladékanyag hasznosítása); vagy
b)
* 24-es NACE-kód (fémalapanyag gyártása), beleértve különösen a 24.44-es alkódot (rézgyártás).
(6) Az importálónak meg kell követelnie a beszállítóitól, hogy olyan, független külső hitelesítő szervezet által hitelesített irányítási rendszert alkalmazzanak, amely megfelel az (1), a (2) és a (3) bekezdésben foglalt előírásoknak.
A beszállító irányítási rendszerét az alábbiak valamelyike által akkreditált megfelelőségértékelő szervezetnek kell hitelesítenie:
a)
a 765/2008/EK rendelet 14. cikke szerint elismert testület által végzett szakértői értékelésen az adott tevékenység vonatkozásában megfelelt akkreditáló testület;
b)
az 1221/2009/EK rendelettel összhangban egy, a rendelet 31. cikke alapján szakértői értékelésnek is alávetett akkreditáló vagy engedélyező testület által akkreditált vagy engedélyezett környezetvédelmi hitelesítő.
A tevékenységüket harmadik országokban folytatni kívánó hitelesítőknek külön ilyen célú akkreditálást vagy engedélyt kell beszerezniük, összhangban a 765/2008/EK rendeletben vagy az 1221/2009/EK rendeletben foglalt, a 2011/832/EU bizottsági határozattal (6) együtt értelmezett leírásokkal.
(7) A gyártónak az irányítási rendszerhez kérésre hozzáférést kell biztosítania a hatáskörrel rendelkező hatóságoknak.
6. cikk
Hatálybalépés
Ez a rendelet az Európai Unió Hivatalos Lapjában való kihirdetését követő huszadik napon lép hatályba.
Ezt a rendeletet 2014. január 1-jétől kell alkalmazni.
Ez a rendelet teljes egészében kötelező és közvetlenül alkalmazandó valamennyi tagállamban.
Kelt Brüsszelben, 2013. július 25-én.